prop · GE03197 · 1990-12-31 00:00:00 — FMVföreslår att förslaget överarbetas och utformas i överensstämmelse med EG-direktivelvad gäller preskriptionstid och i enlighet med vad som omfattas av majoriteteninom EG vad gäller ulvecklingsskador. Inledningsvisvill SPK peka på den avvikelse från EG:s rådsdirektiv somlagförslaget innebär, särskilt vad gäller frågan om 25 års preskription vidpersonskada och ansvar även då en producent följt tvingande föreskrifterutfärdade av offentliga myndigheter. Enligt SPK:s mening är det angeläget att iförsta hand eftersträva en harmonisering i ett läge då förhandlingar om ett EES-avtalskall inledas och i vilka svenska särlösningar kommer att försvåra ettavtalsslut. Enharmonisering inom innebär bl.a. en strävan efter all skapa ett frittflöde av varor och tjänster mellan stater. Även elableringsfriheten ingår somen viktig del i integraiionsarbeiel. Om förutsättningarna för företagensproduktansvar varierar mellan olika länder kan detta påverka företag i envalsituation att etablera sig i ett land med för företaget lindrigareproduktansvar. Om det svenska konsumentskyddet ställer hårdare krav för densvenska marknaden än som finns på andra utländska marknader kan detta ävenpåverka exporten från andra länder till . Dessa båda effekter synes försvensk del vara negativa från konkurrenssynpunkt. Promemorianpekar ut ett antal punkter där förslaget avviker från EG:s rådsdirektiv den 25juli 1985. Från kommitténs synpunkt är det angeläget alt peka på att konkurrensmellan förelag i olika länder bör ske på så lika villkor som möjligt. Förslagetär i vissa delar inte ägnat att skapa sådana villkor. Även om verkan av deföreslagna avvikelserna från EG-direktivet påkort sikt inte blir avsevärda vad gäller näringslivets kostnader bör Prop.1990/91:197 strävan mot en internationell harmonisering inle skjutas åt sidanom inte starka skäl kan anföras däremot. Kommittén förordar därför att den svenskaproduktskadelagen på väsentliga punkter, bl.a. i fråga om preskription ochutvecklingsansvar, byggs upp i huvudsaklig överensstämmelse med utländskarättssystem. Utländsktillämpning av svenska regler Vidanalyserna av kostnadskonsekvenser av förslaget finns det anledning altuppmärksamma effekterna för exportindustrin. utgör ett av världens mestexportberoende industriländer och vi exporterar omkring hälften av vårindustriproduktion. översteg värdet av denna export 300 miljarderkronor. Ensvensk lag utformad i enlighet med förslaget skulle bli en av världenssträngaste produktskadelagar. Det är därför myckel viktigt att studera i vilkenutsträckning en svensk produktskadelag kan komma att följa med de exporteradeprodukterna ut i världen. En vidsträckt internationell tillämpning skulle i höggrad försvåra konkurrens på lika villkor på utländska marknader. Somframgår i promemorian är det klart att en svensk produktskadelag kan komma atttillämpas i internationella förhållanden och av utländska domstolar. Det äremellertid osäkert i vilka länder och i vilken omfattning det kan komma attske. Det torde dock stå klart att exempelvis den länga preskriptionstiden kanutgöra ett starkt incitament för en utländsk domstol att tillämpa svensk lag omansvaret är preskriberat enligt inhemsk rätt. Osäkerhetenom ansvarets geografiska omfattning är alltså stor pga bristen i likformighet ide internationellt privaträttsliga reglerna. Osäkerheten om förslagetsinternationella verkningar ökar ytterligare pga atl undantagen i fråga om Irafikskadoroch arbetsskador synes kunna åberopas mycket sällan i utländska sammanhang. Somförutsättning för undantag gäller nämligen att den aktuella skadan omfattas avde alternativa ersättningssystemen, vilka i hög grad är begränsade lill svenskaförhållanden. Omde svenska reglerna tillämpas i internationella förhållanden riskerar ansvaret alltsäatt bli betydligt mer omfattande än vid tillämpning pä svenska förhållanden. Idetta sammanhang måste ocksä uppmärksammas att förslaget saknar övrebeloppsgräns vid serieskador på person. Ett sådant beloppstak torde sällanaktualiseras vid tillämpning på svenska förhållanden men om lagen skulletillämpas på t ex amerikanska arbetsskador skulle ett beloppstak kunna ha enfunktion att fylla. Ytterligareen direkt avvikelse som fär betydelse är de begränsade möjligheterna tilljämkning vid medvållande. Det är särskilt vid s k instruktionsfel som jämkning pgamedvållande kan aktualiseras och det kan starkt ifrågasättas om inte reglernamåste balanseras med en utökad möjlighet till jämkning. Del är enotillfredsställande utveckling i svensk rätt att reduceraenskildas ansvar för eget handlande. Den preventiva Prop. 1990/91:197effekten av en möjlighet till jämkning vid "enkelt" medvällande skallinte bortses från. Ipromemorian föresläs att skall ansluta sig till föratt därigenom ästadkomma en bättre harmonisering av lagvalsreglerna. Eftersomanslutningen till konventionen är mycket begränsad skulle emellertid ettsvenskt deltagande inte pä något sätt lösa problemen med den internationellatillämpligheten. Det finns för övrigt inte heller anledning anta att andraländers intresse för kommer att öka pä ett sädant sätt attkonventionen skulle spela nägon mer påtaglig roll . Enkonvention som däremot kan antas få stor anslutning är den s k Lugano-konventionen.Som framgär i promemorian kommer detta emellertid att innebära att svenskatillverkare som exporterar sina produkter i än högre grad kommer att fä räknamed att svara inför utländska domstolar. stärker därförkravet pä likformighet i regelsystemen och talar kraftfullt mot svenskasärregler. Effekterpå produktutveckling och produkturval Detligger i allas intresse att forskning och produktutveckling stimuleras. Genomatt utvecklingsskador inle undantas frän ansvaret ges emellertid andra signalertill företagen. Risken är stor att förslagets genomförande medverkar till attstora företag väljer att förlägga sin produktutveckling och i förlängningenäven sin tillverkning utomlands. Svenskaföretag satsar stora belopp pä forskning och produkt-kontroll för attupptäcka och eliminera skaderisker hos produkterna. Delta sker trots att uivecklingsskadornai dag är undantagna frän produktansvaret. Att antyda att svenska tillverkarekan komma att minska sina strävanden att upptäcka och undanröja risker förframtida skador om ett undantag för utvecklingsskador införs vittnar pä etthäpnadsväckande sätt om bristande insikt i och förtroende för svensktnäringsliv. Det finns, enligt vär uppfattning, inte nägon som helst grund försädana antaganden. Det faktum att sex av de sju som harlagstiftat enligt direktivet har ansett att ett undantag för utvecklingsfel är bäderimligt och principiellt förenligt med strikt ansvar talar däremot starkt förett undantag. Enannan omständighet som påverkar produkturvalet är i vilken utsträckning svenskakonsumenter har tillgång till importerade varor. Det kan inte uteslutas att ensvensk produktskadelag i enlighet med förslaget kan komma att få utländskaföretag att avstå frän den svenska marknaden. Detta kan i sin tur leda tillförsämrad konkurrens med högre priser och sämre produkturval som följd. ISverige finns det enligt SCBs statistik ca 35 000 importföretag, varav ca 10000 företag är registrerade som hemtagare hos , dvs har regelbunden importoch är beviljade kredit. Frågan är i vilkenomfattning dessa företag bör ingå i kretsen "primärt" Prop.1990/91:197 ansvariga enligt 6 §. Enligtpromemorian skall frägan om vem som är att anse som importör avgöras medledning av samtliga omständigheter i det enskilda fallet. Av redogörelsen där framgärklart att det för det enskilda importföretaget -av vilka mänga är små enmans-eller fåmansföretag - kan vara förenat med mycket stora svårigheter att avgöraom det omfattas av ansvaret enligt 6 §. Det är inte rimligt att företagareskall tvingas att bedriva sin verksamhet under sädan ovisshet. Somen konsekvens av målsättningen ati skapa det gemensamma ekonomiska omrädet iEuropa - EES - är det starkt angeläget att även i fräga om produktansvar sammaregler gäller för säväl EG- som Eftaländer, sä att företag inte diskriminerasvid val av leverantör i den gränsöverskridande handeln. Inom EG gäller att densom "importerar" en produkt frän ett annat inte bär detprimära produktansvaret. Detta ligger pä tillverkaren eller den sommarknadsfört produkten som sin egen. Vid import frän tredje land bär importörendäremot ett primärt ansvar likvärdigt tillverkares ansvar vilket leder tilluppenbar risk för diskriminering vid val av leverantör. Det är därför angelägetatt Eftaleverantörer inte ges tredje-landsstatus utan att EES betraktas som enenhet även i detta avseende. Som en konsekvens av detta bör importöransvarinte heller gälla vid import frän till Efta utan ansvaret ligga päproducenten. Detta är principiellt viktigt och även viktigt frän frihandelssynpunkt.Ett importöransvar inom EES skulle, vilket även framgär av departementetsförslag, leda till risk för anklagelser för protektionism. Motbakgrund av regler om domsrätt och verkställighet och denanslutning till konventionen som är att vänta skulle det inte heller medföranågra stora problem för skadelidande om importöransvaret eliminerades vidimport från Efta- och . Idetta sammanhang måste det ocksä framhållas att andra Efta-länder har ansettdet angeläget att importöransvaret avskaffas i förhällande till EG- och Efta-länderna.Vi anser mot denna bakgrund att importöransvaret enligt 6 § bör avskaffas idessa situationer. Motbakgrund av den ständpunkt som KF gav uttryck för ifråga om utvecklingsskador isitt remissyttrande 1980 vill emellertid KF inte motsätta sig en lagstiftningav nu föreslagen natur. Men eftersom promemorieförfattarna anger attlagstiftningsutvecklingen i andra länder är den huvudsakliga grunden för den nuföreslagna lagen, bör som en konsekvens av detta följa att den svenskalagstiftningen så nära som möjligt anpassas till den lagstiftning som antages iandra länder och i vart fall inte sätta och svenska företag i underlägegentemot andra länder frän konkurrenssynpunkt. I promemorian anges att denlängre preskriptionstiden i det svenska förslaget, reglerna om ansvar förutvecklingsskador och om jämkning vid den skadelidandes medvällande ärsträngare än motsvarande regler i en del andra länder, men att inverkan därav päkonkurrensförhållandena bedöms bli obetydlig. Detta är enligt Prop. 1990/91:197KFs mening ett alltför lättvindigt resonemang med hänsyn lill de delviskomplicerade och svåröverskådliga intemationella privaträttsliga aspekterna. Deltycks kunna antas alt bl a skall ratificera dens. k. ,som innehåller såväl forumregler som regler om erkännande och verkställighetav domar som meddelats i konventionsländer av behöriga domstolar. Genom dessainternationella förhållanden föreligger en risk för att svensktillverkadeprodukter kan drabbas av strängare regler än produkter från andra länder. Dettatorde inte heller förbättras av alt i enlighet med vad som föreslås ipromemorian ansluter sig till den s k eftersom denna väntasfä mycket begränsad spridning. Dessa omständigheter utgör enligt KFs meningtunga argument för att de svenska reglerna pä omrädet inte sammantagna börmedföra att svenska företag fär ett underläge i konkurrenshänseende iförhållande till vad som kan komma att gälla i . Ävenom KF sålunda anser att det faktiska behovet av en produktskadelag ärdåligt dokumenterat och även om de skäl som i föreliggande promemoria anges förinförandet av en sådan lag är diskutabla, finner KF inte anledning att frångåsin i 1980-års remissyttrande redovisade ständpunkt att personer som drabbasav utvecklingsskador bör fä ersättning. KF vill därför inte motsätta sig alten produktskadelag nu genomförs, men vill erinra om det som ovan anförts om atten sädan lagstiftning inte ställer svenska företag i ett sämre konkurrenslägeän vad som kan gälla för företag i andra länder. LRFinstämmer i promemorians åsikt att en lagharmonisering bör åstadkommas medandra länder. Mot bakgrund av de invändningar som kan finnas motHaag-konventionen av ställer sig dock LRF frågande till omen anslutning till denna konvention är det lämpligaste sättet att ästadkomma enlagharmonisering. Tveksamhelerna mot kommer inte minst av attden ännu inte har fått nägon större anslutning. LRF finner därför att det finnsallt skäl att överväga att ästadkomma en lagharmonisering genom särskildaöverläggningar hellre än genorri en anslutning till en konvention, som ej kananses vara helt idealisk ur svensk synpunkt. Enmycket stor del av branschens produkter imponeras. Produkterna är normallutvecklade efter internationella standarder beträffande säkerhetskrav. För attinte försvåra och fördyra handel är det angeläget att svenska krav harmonierarmed internationella krav på säkerhet. Avvikelser kommer att resultera i sämreproduktutbud med åtföljande sämre konkurrens. Utredningen konstaterarockså själv att importerande företag tillhör Prop. 1990/91:197 den kategori somdrabbas värst av premiekostnader. Förslaget om 25 års preskriptionslid ochansvar för utvecklingsskador innebär så stora osäkerheter alt premieavgifternakan antas bli betydande. Avvikande svenska regler kommer ocksä att försvåra attgemensam försäkringslösning av kostnadsskäl utnyttjas för internationelltföretag. Sverigehar en betydande export av IT-produkter genom företag som , ,Facit, . I en situation när mänga företag väljer att göra investeringarspeciellt inom EG-omrädet vore del olyckligt att försämra konkurrensvillkoren försvenskbaseradtillverkning. Det måste vara ett nationellt intresse att värna om svensk högteknologiskindustri. Närdet gäller import till blir i våra förhållanden tillverkaren i utlandetlikaväl som importören, antingen denne är så kallad franchisee("generalagent") eller franchiseiagare, ansvarig en ligt svenskaregler. Tillverkaren mäste kalkylera in den avsevärt ökade risken (jämfört medandra marknader), varigenom hans pris blir högre. Detta oavsett om den gär atttäcka försäkringsvägen eller ej (det senare är troligast, som framgår i andraremissyttranden). Med hänsyn till den svenska marknadens litenhet är det dä -det har våra kontakter utomlands klart gett vid handen - stor risk att entillverkare avstär frän marknadsföring här. med någon slagsfriskrivning i förhållande till den svenske importören/återförsäljaren stärknappast till buds; emot detta talar både legala och kommersiella skäl. Densom blir lidande på detta är knappast den utländske tillverkaren men väl densvenske konsumenten. Dels uteblir den direkta koiikur-rensen med importeradeprodukter, dels leder denna uteblivna konkurrens som bekant pä sikt till lägrekonkurrenstryck även mellan svenska produkter och därav följande lägreeffektivitet. I själva verket är vär marknad sä liten att här ganska lättuppstår monopol- och oligopol-situationer. Vihar inte internationellt lyckats förklara varför just svenska konsumenterskulle behöva ett så mycket starkare skydd än andra européer och tror oss inteom att kunna göra detta om lagförslaget skulle antagas, helst som promemorianinte presterar nägot material som skulle förklara orsaken. De som berörs utoirilandstycks snarare luta åt tanken atl det handlar om ett så kallat nontariffänhandelshinder. Sådana bör undvikas, dels för att vi förpliktat oss att göradel, dels också på grund av risken för motåtgärder på andra håll. Vikommer därmed över på exporten. Detär givet all den i förhållande lill EG starkt ökade riskexponeringen måsteåterspeglas i kalkylerna för tillverkning i . Detta är mindrebetydelsefullt så länge produkterna avsätts här, då alla får samma kalkyl. Menvid export blir lägel ell annat. Dels blir kalkylenogynnsam jämfört med utländska tillverkare. 1990/91:197 blir denogynnsam i förhällande till om den egna tillverkningen flyttas utomlands.Företagsekonomiskt mäste det senare bli ett alternativ att allvarligt diskuterai varje företag med omfattande försäljning utanför . Vi har ett antalsädana medlemmar, som gärna vill ha kvar möjligheten att tillverka här, men somockså är beroende av sin lönsamhet. Detvore fel att avfärda detta med att kostnadena är marginella. Om det kan vi inteveta nägot säkert förrän om flera decennier, med hänsyn till den tjugofemårigaansvarstiden. I verkligheten blir det sä att företagen tvingas ta en risk sominte gär att beräkna och som det inte är möjligt att försäkra sig emot. Det kaninte verka överraskande om man mot den bakgrunden överväger utflyttning av vissproduktion. Departementspromemorian avfärdar denna risk, men enligt vär meningföreligger den och mäste förväntas öka vartefter företagen blir pä det klaramed vad de faktiskt riskerar om förslaget blir lag. Enannan inte oviktig fräga gäller . Företagsekonomisktsett bör försäljningen i belastas med de högre kostnader som mästeberäknas här, om ansvaret blir väsentligt härdare än inom EG. Om ansvaret inomEG kan begränsas bör kostnaden där vara lägre, likaså priset. Men det gärnormalt inte att sälja billigare inom EG än i utan att riskeraanklagelser för dumping. Anklagelser mot vilka våra medlemmar har begränsademöjligheter att försvara sig, särskUt så länge vi inte är medlemmar av EG. Såvittgäller de enskilda paragraferna i lagförslaget ansluter vi oss till ovannämndaremissyttrande frän näringslivsorganisationerna. Vimenar också liksom dessa att en produktskadelag i enlighet med EG-direktivetger konsumenterna ett bra skydd, men vill starkt understryka att det"överskydd" som det svenska förslaget innebär är till nackdel för detsvenska konsumentkollektivet genom att det gör det svårare för utländskaföretag att konkurrera här och även är till nackdel för svenskt näringslivgenom att det negativt påverkar svenska företags möjligheter att konkurrerautomlands med svensktillverkade produkter. Vadsom har särskUt stor betydelse för produktansvarsförsäkringens del och dekostnader som kommer att belasta försäkringen är självfallet i vilken mänskadelidanden utanför kommer att föra talan mot svenska producenter ochvilka skadeståndsregler som därvid kommer att tillämpas. De internationelltprivaträttsliga frägorna har berörts i promemorian (s 191 f) men enligtförbundet finns det anledning till vissa förtydliganden och tillägg. Detkan antas att och återstående EFTA-länder kommer alt ratificera Luganokonventionen.Däremot är det inte troligt att fär nägon större spridning.Inom EG anser man det sannolikt viktigast att den materiella lagstiftningen EG-ländernaemellan Den som i annat landskadas av en produkt fär förmodas i eget intresse Prop. 1990/91:197 sökatillämpning av en lag som ger honom bästa möjliga chans till positivt utfall.En dom till hans förmån är emellertid av föga värde om han inte kan förväntasig att den ocksä kan verkställas mot den betalningsskyldige. Det sista tordevara en mycket viktig faktor och här kommer med allsäkerhet att bli av avgörande betydelse. betydelse i kombinationmed de svenska avvikelserna frän EGdirektivet har enligt förbundets meninginte uppmärksammats tillräckligt i promemorian. Luganokonventionenöppnar emellertid inte bara möjligheten till erkännande och verkställighet avutländska domar, den innehäller ocksä forumregler. I fräga om utomobligatorisktskadeständ - därunder produktansvar - ger konventionen den skadelidandemöjlighet att välja mellan tvä fora. Denena forumregeln - som är en allmän regel - anger svarandens domicil, vilketbeträffande en skadesiåndsskyldig svensk tillverkare innebär svensk domstol. OmSverige inte ratificerar , torde i sä fall svensk rätt kommaatt bli tillämplig. OmSverige tillträder , kan lagen i tre länder komma ifråga: 1. där skadan uppkom (förutsatt att det är den skadelidandes domicileller den ansvariges huvudsakliga affärsställe eller produkten förvärvats där); 2. där den skadelidande har sitt hemvist (förutsatt att det ärden skadeständsskyldiges huvudsakliga affärsställe eller produkten förvärvatsdär); 3. eller - om inget lands lag kan utpekas med hjälp av kriterierna under1 eller 2 - det lands lag där den skadeständsskyldige har sitt huvudsakligaaffärsställe. flesta typiska exportfall torde detta leda till att man skall tillämpa lageni det land där skadan uppkom eller där den skadelidande har sitt hemvist. Det färantas vara sällsynt att punkten 3 aktualiseras, i vilket fall dock svensk rätttypiskt sett skulle komma till användning. Denandra forumregeln i är en specialregel enbart för utomobligatorisktskadestånd. Enligt denna kan talan väckas vid domstolen i det land där den skadevållandehändelsen inträffade, vilket anses kunna innebära säväl det land där den skadevållandehandlingen företogs som det land där skadan visade sig. Även denna regel kanalltså leda till svensk domstol alternativt en domstol i det land där skadanvisade sig, vilket typiskt sett kan antas vara den skadelidandes domicil ellervistelseland. Detär sannolikt att domicilet/vistelselandets lagvalsregler hänvisar till svensk lag i fråga omrätten till skadestånd. Denna slutsats kan man dra redan av sauimanställningeni promemorian (s 193 ff); om domicil-eller vislelselandel är en av defå stater som tillträtt , torde Prop. 1990/91:197 det dockinte bli aktuellt att tillämpa svensk rätt. Om talan väcks vid svensk domstol,torde svensk rätt bli tillämplig, så länge inte tillträttHaagkonventionen. EftersomLuganokonventionen ger möjlighet för den skadelidande att i viss män välja ivilket land han vill väcka talan och lagvalsreglerna varierar mellan skildastater, blir det av betydelse för de skadelidande att se vilka ländersdomstolar som tillämpar den för de skadelidande förmånligaste lagen. Här gesalltså utrymme för visst "forum-shopping". Detär mot denna bakgrund som de föreslagna avvikelserna från EG-direklivetframstår som särskilt allvarliga. För att svensk rätt inte skall tillämpas i frägaom svenska exportörers skadeständsskyldighet, föreslås det i promemorian attSverige skall ansluta sig till . Förutsatt att talan förs viden svensk domstol, torde en anslutning till i de flesta falltjäna det angivna syftet. EftersomHaagkonventionens vidare spridning är osäker förefaller förslaget om svenskanslutning emellertid inte utgöra en lösning på problemet, sä länge talan motsvenska producenter kan väckas i andra länder än de som anslutit sig tillHaagkonventionen. Manfår alltså räkna med att skadelidande utanför kommer att ha avsevärdamöjligheter atl åberopa en svensk produktskadelag mot svenska tillverkare. Jufördelaktigare för den skadelidande de svenska reglerna är i jämförelse medandra länders lagstiftning, desto mera kommer naturligtvis dessa möjligheter auutnyttjas. Detsagda leder enligt riksförbundets mening till att den svenska produktskadelageni allt väsentligt bör överensstämma med vad som kan antas komma att gälla i deländer med vilka vi har merparten av vår handel. Produktansvarsförsäkringen ärinternationellt beroende och det är redan av administrativa och ekonomiska skälangeläget att försäkringsbolagen har att beakta så lika civilrältsliga reglersom möjligt. Idet fall läkemedel omfattas av produktskadelagen kommer detta att ogynnsamt päverkaden svenska läkemedelsindustrins konkurrensförmåga på utlandsmarknaden. Enkonkurrens på lika villkor försväras i hög grad om den föreslagna produktskadelagengenomförs eftersom det klart framgår av promemorian att lagen kan komma atttillämpas i internationella förhållanden och av utländska domstolar. förslaget om den 25-åriga preskriptionstiden vid personskada.Förslaget skall jämföras med EG-direktivets . Denna gräns anges även i detfinska lagförslaget. Apoteksbolagetvill vidare understryka det önskvärda i au svensk lagstiftningi möjligaste mån står i samklang med annan europeisk lagstiftningför atl härigenom skapa så likartade konkurrensvillkor och läkemedelskulturersom möjligt, eftersom läkemedelsmarknaden i högsta Prop. grad är internationell. Dettagäller ansvarets omfattning, preskriptionstider Mängaläkemedel i har en läg omsättning. Ca 400 av de läkemedel som såldes1989 hade en omsättning och ca 250 st en omsättning mindreän . Dessa läkemedel kan vara utomordentligt viktiga för småpatientgrupper men är kommersiellt ointressanta för tillverkaren.