prop · GE0365 · 1990-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1990/91:65 om ändring i regeringsformen med anledning av ett europeiskt ekonomiskt samarbetsområde ''P- Regeringenföreslår att anta det förslag som tagits upp i bifogade utdrag urregeringsprotokollet . Underde pågående förhandlingarna mellan EFTA-länderna och EG rörande ett europeisktekonomiskt samarbetsområde (EES) har det visat sig att en ordning därnationella domstolar inhämtar s.k. tolkningsbesked rörande EES-regler från endomstol på internationell nivå sannolikt kommer att behövas. Systemet skullevara utformat efter mönster av motsvarande system inom EG. Detföreslås att regeringsformen kompletteras med en bestämmelse om att en domstoleller annan myndighet kan var skyldig att från en mellan-folklig domstolinhämta besked om tolkningen av en internationell överenskommelse ellerförpliktelse eller bestämmelser som tillkommit enligt ett sådant åtagande. Ipropositionen redovisas också hur ett i övrigt skulle förhålla sig tillregeringsformen i olika avseenden Lagändringenföreslås träda i kraft . I 1990/91. Förslag till Prop. Lag om ändring i regeringsformen Härigenomföreskrivs att det i regeringsformen' skall införas en ny paragraf, 11 kap. 15§, av följande lydelse. 15§ Domstolar och andra myndigheter kan vara skyldiga att från mel-lanfolkligdomstol inhämta besked om innebörden av internationell överenskommelse ellerförpliktelse eller av bestämmelse som tillkommit enligt ett sådant åtagande. Dennalag träder i kraft . Regeringsformenomtryckt 1988; 1444. Utdragur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , S. ,, , R. , G. , , , , ,, , , , , Proposition om ändring i regeringsformen med anledning avett europeiskt ekonomiskt samarbetsområde Den20 juni inleddes efter ett drygt års undersökande och explora-tivasamtal formella förhandlingar mellan EFTA-länderna, dvs. , ,, , , samt , och EG om ett närmareoch fastare strukturerat samarbete byggt på ett gemensamt beslutsfattande ochgemensamma institutioner i ett dynamiskt europeiskt ekonomisktsamarbetsområde, EES. Avsikten är att ett avtal om ett sådant samarbete skallträda i kraft /93, som EGs s.k. inre marknadfullbordas. Grundlagkan endast ändras i samband med val till . 1 den mån ett EES-avtalskulle fordra grundlagsändring, måste en sådan därför ske i anslutning tillriksdagsvalet . Mot denna bakgrund har inom justitiedepartementetupprättats en promemoria (Ds 1990:58) Ett europeiskt ekonomiskt samarbetsområde(EES) och den svenska grundlagen. I promemorian belyses främst hur ett EES-avtalskulle förhålla sig till regeringsformen mot bakgrund av vad som kommit framunder de undersökande och explorativa samtalen mellan EFTA-länderna och EG-kommissionen.Slutsatserna i promemorian är att ett , sådant det kan förutses,kommer att vara förenligt med regeringsformen utan att den behöver ändras.Promemorian har remissbehandlats. Tillprotokollet i ärendet bör fogas dels promemorians sammanfattning som bdaga 1,dels en förteckning över remissinstanserna som bilaga 2. En sammanställning avremissyttrandena har gjorts inom och har publicerats ien departementspromemoria (Ds 1990:89). Jagtar i detta ärende upp frågan om grundlagsändringar med anledning av ett EES-avtal.Jag tar däremot inte upp frågan om hur ett svenskt medlemskap i skulleförhålla sig till regeringsformen. Jaghar i ärendet samrått med statsrådet . ti /91. Sverigeshandelsrelationer med EG regleras främst av två frihandelsavtal vilka trädde ikraft . Övriga EFTA-länder har också frihandelsavtal med EG. Densuccessiva tullavvecklingen på industrivaruområdet var genomförd den 1 januari1984 och EFTAs och EGs medlemsländer utgör ett sammanhängande frihandelsområde. Sverigessamarbete med EG har successivt breddats och fördjupats. Det avser också ettantal frågor utanför frihandelsavtalens ram, särskilt på forskningsområdet.Särskilda avtal om samarbete finns också för miljövård, arbetsmiljö,konsumentfrågor och transportpolitik. År1984 lades den politiska grunden för ett utvidgat samarbete mellan EG och EFTAgenom den s.k. Luxemburgdeklarationen. Den innehåller riktlinjer för ettfördjupat och utvidgat samarbete inom och utom ramen för frihandelsavtalen.Målet var enligt deklarationen att skapa ett dynamiskt europeiskt ekonomisktsamarbetsområde (EES). Ettviktigt element i EFTA-EG-samarbetet är EGs beslut att fullborda den s.k. inremarknaden. presenterade en vitbok med etthandlingsprogram och en tidtabell som syftar till att uppnå måloch genomföra EGs inre marknad senast vid utgången av . De hinder förfri rörlighet för varor, tjänster, personer och kapital som alltjämt finnsmellan medlemsländerna skall då vara avvecklade. De institutionellaförutsättningarna för att genomföra vitbokens målsättningar skapades genom den s.k.europeiska enhetsakten. Den antogs och trädde i kraft den Ijuli 1987.Enhetsakten innehåller bl.a. nya regler för beslutsfattandet incm EG som ökarmöjligheterna att fatta majoritetsbeslut. Undervåren och undersökte EFTA-länderna och gemensamt förutsättningaraaför ett vidare och mer strukturerat samarbete. Kartläggningen gällde ettfördjupat samarbete omfattande de fyra friheterna för varor, tjänster, kapitaloch personer samt angränsande politikområden, byggt på gemensamtbeslutsfattande och gemensamma institutioner. Kartläggningen täckte ävenrättsliga och institutionella frågor. fattade EFTA- och EG-ländernasministrar ett beslut om att förhandlingar om ett brett för att uppnåfri rörlighet för varor, tjänster, kapital och personer skulle inledas underförsta . Förhandlingarna skulle också omfatta angränsande områdensom miljö, forskning och utveckling, utbildning, arbetsvillkor, socialvälfärd, konsumentskydd och turism. En ny omgång samtal inleddes i januari 1990och avslutades . Syftet med dessa s.k. explorativa samtal var attfördjupa analysen och skapa ytterligare klarhet kring parternas hållning iolika frågor. Formella förhandlingar inleddes . Avsikten är att ett EES-avtalskall kunna träda i kraft med att den inre marknaden fullbordas, dvs.den 1 januari 1993. Måletär alltså att skapa ett europeiskt ekonomiskt samarbetsområde där varor, tjänster, personer och kapital skall kunna röra sig fritt över grän serna. De delar av "Facquis communautaire" som är relevanta för EES-samarbetet avses därför i en eller annan form bli inte- 4 greradei och i EFTA-ländernas rättsordningar, så att enhetliga Prop.1990/91:65 regler skall kunna gälla inom hela området. Deundersökande och explorativa samtalen ägde rum i en gemensam styrgrupp och ifem olika arbetsgrupper. Arbetsgrupperna I-IV har haft till uppgift bl.a. attidentifiera vilka delar av som är relevanta för samarbetet. GruppV har behandlat de rättsliga och institutionella frågorna. Hit hör bl.a.avtalets utformning, dvs. dess struktur och innehåll samt tekniken för attinförliva i avtalet. En annan viktig fråga för arbetsgrupp V harvarit det institutionella samarbetet, dvs. administration, utveckling, samrådoch beslutsfattande. I gruppen har även behandlats frågor om hur en enhetligtolkning och tillämpning av EES-reglerna skall kunna åstadkommas, hur man skallövervaka att reglerna följs och hur tvister mellan avtalsparterna skall lösas.Arbetsgruppen har också studerat frågan om hur EES-reglerna skall kunna införiivasmed de nationella rättsordningarna. Arbetsgrupperna I-V har omskapats tillfem förhandlingsgrupper med motsvarande ämnesområden. Förhandlingarnakan inte beräknas vara slutförda förrän under loppet av . Anledningen tillatt jag redan nu väcker frågan om lagändringar med anledning av ett ,vars närmare innehåll vi endast ser konturerna a v, är att sådantdet kan förutses enligt min mening i ett avseende aktualiserar ett tillägg tillregeringsformen. Grundlagstiftas enligt 8 kap. 15 § regeringsformen (RF) genom två likalydande beslut avriksdagen med ett allmänt riksdagsval mellan besluten. Förslag tillgrundlagsändring skall dessutom första gången anmälas i kammaresenast före valet. konstitutionsutskott kan dock medgeundantag från tidskravet för förslagets väckande, om minst fem sjättedelar avutskottets ledamöter förenar sig om beslutet. Omett godkännande av en internationell överenskommelse förutsätter grundlagsändring,skall enligt 10 kap. 2 § andra stycket RF samma ordning iakttas vidgodkännandet av överenskommelsen. Eftersom nästa ordinarie riksdagsval äger , skall förslag till grundlagsändring enligthuvudregeln anmälas i kammaren för attförslaget skall kunna antas i anslutning till valet. Motdenna bakgrund måste , om avtalet skall kunna träda i kraft den 1januari 1993, ta ställning till frågan om en ändring i regeringsformen redannu, eftersom den ordning som är föreskriven för gmndlagsändring inte kaniakttas när som sådant underställs för godkännande (10kap. 1 § första stycket RF). Somjag nämnde har remitterat en promemoria som belyserhur ett kan antas förhålla sig till regeringsformen. I promemoriandras slutsatsen att avtalet som det kan förutses komma att se ut skullevara förenligt med regeringsformen utan att denna behöver ändras. Flertaletremissinstanser godtar promemorians slutsats. Några av dessa uttrycker viss tveksamhet till om en skyldighet för svenska domstolar att från en i:'ihämta tolkningsbesked om hur en 5 EES-regel skall förstås,är förenlig med regeringsformen eller ifrågasätter Prop. 1990/91: 65 om interegeringsformen likväl borde förtydligas på denna punkt. Några remissinstanseranser att tolkningsbeskeden skulle strida mot domstolarnas grundlagsfästasjälvständighet och/eller regeln om högsta domstolen och regeringsrätten somutövare av den högsta domsmakten. Vissa instanser menar dessutom att regeringsformenbör innehålla en regel om EES-reglernas företräde framför andra regler. Eninstans anför att reglerna om överlåtande av normgivningskompetens till ickesvenska organ bör justeras inför ett , medan ytterligare några instansermenar att de förändringar i detta hänseende som skulle behövas för attmöjliggöra ett svenskt medlemskap i bör göras . Fråganom ett svenskt medlemskap i har många dimensioner. Som jag inledningsvispåpekade går jag i detta ärende inte in på frågan om vilka grundlagsändringarett svenskt medlemskap i skulle föranleda. Denfråga som på sakens nuvarande ståndpunkt enligt min uppfattning kan aktualiseraett förtydligande i regeringsformen är att domstolar och andra myndigheter ivissa fall skall eller får inhämta s.k. tolkningsbesked från en domstol påinternationell nivå. I övrigt anserjag att det saknas skäl för grandlagsändringarmed anledning av ett . Endiskussion om tolkningsbeskeden kan inte föras fristående från ett EES-avtalsövriga komponenter. Jag skall därför inledningsvis översiktligt redovisa vissaav de rättsliga frågor som uppkommit inför och under förhandlingarna. Ianslutning därtill kommer jag att helt kort redovisa min uppfattning om hurdessa frågor förhåller sig till regeringsformen och varför jag anser att deövriga frågor remissinstanserna tagit upp inte bör föranleda grundlagsändring. Jaglämnar nu ingen redogörelse för olika synpunkter som remissinstanserna harlämnat på innehåll och på promemorians analys av olika frågorannat än i de fall synpunkterna har grundlagsanknytning. Många remissvarinnehåller värdefulla kommentarer till de olika rättsliga frågor somaktualiseras i förhandlingarna och vid ett svenskt tillträde till ett avtal avdetta slag och de kommer att beaktas under det fortsatta arbetet. Jag villerinra om den sammanställning av remissyttrandena som publicerats. 3 översikt över de rättsliga och institutionella frågornai EES Måletmed ett är att skapa ett europeiskt ekonomiskt samarbetsområde medfri rörlighet för varor, tjänster, personer och kapital inom hela EG-EFTA-områdetoch att utveckla och bredda samarbetet på angränsande politikområden, såsommiljö, forskning, utbildning och konsumentskydd. Enhetliga regler skall gällainom hela EG- och EFTA-området, och basen för är därför "Facquis communautai- re".Relevanta EG-regler avses alltså på ett eller annat sätt bli integrerade i Prop.1990/91:65 avtalet för att gälla också i EFTA-länderna och i relationernamellan EG och EFTA-länderna. Avtaletavses innehålla en huvuddel där samarbetets mål och medel, de materiellabestämmelserna om de fyra nämnda friheterna och angränsande politikområden samtEES-institutionerna regleras. Denna del av avtalet skulle således motsvara den s.k.primära EG-rätten, i första hand regler. I bilagor till avtaletskall relevanta regler i den s.k. sekundära EG-rätten, dvs. främst direktiv ochförordningar, tas in och anpassas till ett EES-sammanhang. Enligt enuppskattning rör det sig om ca 1 400 rättsakter, motsvarande ca 14 000 sidortext. Det troliga är därför att en hänvisningssteknik blir den huvudsakliga lösningenoch att bestämmelserna således inte kommer att tas in i fulltext i självaavtalet. Avsikten är dock att bestämmelserna skall publiceras i sin helhet inågon form och på alla aktuella språk, således inkl. det svenska språket ochatt de således skall vara tillgängliga för vid dess behandling avavtalet. Översättningsarbetet är redan påbörjat. 3.2Beslutsfattande i ett EES Ettdynamiskt samarbete förutsätter en effektiv beslutsmekanism så att denrättslikhet som skulle skapas genom ett kan bibehållas. EES-samarbetetavses därför bygga på ett gemensamt beslutsfattande. Besluten kan komma attavse såväl ändringar i de avtalade EES-reglerna som helt nya EES-regler. Förflera EFTA-länder skulle det innebära konstitutionella problem att överlåta normgivningsmakttill EES på samma sätt som EGs medlemsländer gjort till EG. Det skulledessutom knappast vara förenligt med , om EG till ett EES överlätvidare en del av den kompetens gemenskapen fått sig tilldelad avmedlemsländerna. Det har under de undersökande samtalen och förhandlingarnamellan EFTA-länderna och EG därför kommit att framstå som alltmer klart att debeslut som avses fattas i EES inte kommer att bygga på överiåtelse av normgivningskompetenstill EES utan på att de avtalsslutande parterna åläggs folkrättsliga förpliktelser.Hur dessa förpliktelser sedan skall omvandlas till nationell rätt blir en frågaför parterna enligt deras resp. konstitutionella system. Ensärskild fråga i detta sammanhang är EGs kommittéväsende, den s.k. kommittologin.Inom EG svarar kommissionen för uppföljningen och administrationen av EG-reglerna.Den kan också till sig få delegerad rätten att besluta föreskrifter tillutveckling av de rättsakter som beslutats av rådet. Denna rätt kan sägasmotsvara det svenska systemet med att regeringen beslutar ytterligareföreskrifter till en av beslutad lag. Tillsin hjälp vid utövandet av dessa befogenheter har kommissionen ett stort antal kommittéer bestående av representanter för medlemsstaterna. Det finns framför allt tre typer av kommittéer: föreskrivande, rådgivande och förvaltande. Av störst intresse i detta sammanhang är de föreskrivande kommittérna. Dessa kan kort uttryckt sägas ha till uppgift att ge kommis sionen råd om utformningen av föreskrifterna. Uppgiften är kombinerad 7 Om en kommitté är av en annan mening än kommissio- Prop.1990/91:65 nen om innehållet i reglerna, kan kommissionen inte fatta beslut ifrågan utan måste hänskjuta den till rådet. Manförutser att det, parallellt med att sådana EG-regler arbetas fram, också i ettEES kommer att utarbetas motsvarande regler. Även dessa beslut förutses bli avfolkrättslig karaktär. Ettfolkrättsligt bindande beslut som förutsätter enhällighet kan jämställas meden överenskommelse, eftersom de berörda staterna har frihet att anta ellerförkasta förslag till sådana beslut. Att biträder ett sådant beslutmåste också statsrättsligt sett betraktas som ingående av ett avtal (se prop.1973:90 s. 357). () tar i sitt remissyttrande upp att det iförhandlingarna diskuterats att EFTA för övervakning och tillämpning av bl.a.konkurrensreglerna skulle skapa ett organ med funktioner motsvarandekommissionens inom EG. Ett sådant organ skulle vara självständigt iförhållande till EFTA-ländernas regeringar och alltså inte bestå avrepresentanter för dessa. Någon rätt för ett sådant EFTA-organ att beslutasådana normer som inom EG beslutas av kommissionen har intediskuterats, men SPK ifrågasätter om detta skulle vara möjligt mot bakgrund avde begränsningar som finns i 10 kap. 5§ första och andra styckena RF till attöverlåtelsen resp. ändringen skall vara "av begränsad omfattning".Även om ett i och för sig skulle vara förenligt med regeringsformensnuvarande regler, finns dessutom enligt SPK risken att den framtidarättsutvecklingen på EES-området skulle komma i konflikt med grundlagen, varför10 kap. 5 § RF bör ändras . Föregen del vill jag anföra följande. En överlåtelse av normgivningskompetensfrån EFTA-länderna till ett EFTA-organ har som SPK påpekar inte diskuterats iförhandlingarna. Skulle en sådan överlåtelse av normgivningskompetens ändå bliaktuell, medger 10 kap. 5 § första stycket RF att i begränsadomfattning överlåter normgivningskompetens till en mellanfolklig organisationför fredligt samarbete till vilken riket är eller skall bli anslutet. Hurbeslutanderätten inom denna organisation utövas av medlemsländerna eller avett kollegium av funktionärer kan regleras i den överenskommelse varigenomorganisationen skapas. Jag vill i detta sammanhang erinra om att den aktuellabestämmelsen tillkom för att möjliggöra den associering till den Europeiskaekonomiska gemenskapen som ansökt om . Om de områden inom vilka normgivnings-kompetensenskulle överlåtas är tillräckligt klart avgränsade, torde den inskränkning somligger i orden "i begränsad omfattning" inte utgöra något hinder förSverige att anfön:ro organisationen sådan kompetens, om detta skulle bliaktuellt på något område. Mot bakgrund av den osäkerhet som råder om hur ettmöjligt förhandlingsresultat skulle kunna se ut, kan jag inte förorda attgrundlagen ändras så att den skulle kunna möjliggöra alla tänkbara lösningar. 3.3Direkt tillämplighet och direkt effekt Prop. Romfördragetär direkt tillämpligt inom EG. En betydande del av EGs sekundära rättsakter ärockså direkt tillämpliga i medlemsländerna. Sådana regler utgör i och med attde beslutats av behöriga EG-organ automatiskt del av medlemsländernas internarätt, och EGs medlemsländer har alltså förbundit sig att låta dessa EG-reglertillämpas internt utan någon mellankommande nationell rättsbildning. EnligtRomfördraget artikel 189 är sålunda en förordning "bindande i sin helhetoch direkt tillämplig i alla medlemsländer". Härav följer att enförordning är direkt tillämplig i medlemsländerna utan någon mellankommanderättsakt från medlemsländernas sida och att den ord för ord skall tillämpas isin EG-rättsliga form. Direktiv är enligt samma artikel bindande i fråga om detresultat som skall uppnås men överlämnar åt medlemsländerna att välja form ochmetod för detta. Vissabestämmelser har också s.k. direkt effekt, dvs. de grundar rättigheteroch/eller skyldigheter för enskilda som kan åberopas inför domstolar och andramyndigheter i medlemsländerna. Detta gäller såväl bestämmelser i i den sekundära EG-rätten. I fråga om innebär detta bl.a. attvissa bestämmelser kan åberopas av enskilda trots att de främst riktar sig tillmedlemsländerna. Detta förhållande har slagits fast av . Andrabestämmelser, främst i förordningar, har sådant innehåll att de direkt berörenskildas rättsställning. Inom EG kan också bestämmelser i direktiv ha direkteffekt. Även detta har utvecklats av . Den direkta effekten ärdock begränsad i fråga om direktiv på så sätt att det enbart är bestämmelsersom ger enskilda rättigheter gentemot det allmänna som kan ha direkt effekt.Direktiv som grundar skyldigheter för enskilda har inte givits direkt effekt.Direktiv har heller inte tillerkänts direkt effekt enskilda emellan. Innebördenav direktivets direkta effekt är att den enskilde, gentemot en stat som harunderlåtit att lagstifta i enlighet med direktivet eller som har gjort detta påett bristfälligt sätt, direkt kan förlita sig på bestämmelserna i direktivetför att komma till sin rätt. Omen domstol i ett medlemsland skulle finna att en nationell bestämmelse stridermot en EG-bestämmelse, skall domstolen inte tillämpa den nationellabestämmelsen i det aktuella målet. Enligt praxis har EG-regeln.nämligen/öre/raöé"framför nationella regler och skall tillämpas oavsett vad som må varaföreskrivet i den nationella rättsordningen. När utvecklade dettasynsätt knöt man an till sin doktrin om att EG-rätten är en egen rättsordningsom skiljer sig från traditionell folkrätt. Genom att skapa eller gå in i engemenskap med egna institutioner som har självständiga befogenheter harmedlemsländerna enligt synsätt i motsvarande mån accepteratbegränsningar i sin egen suveränitet och i sina egna befogenheter; man haravstått från normgivningskompetens på de områden EG-rätten reglerar.Följaktligen får ett medlemsland inte internt lagstifta på ett område där EG-institutionernai enlighet med EG-rätten utnyttjat sin normgivningskompetens eller ge företrädeåt sin nationella lagstiftning. Ett avses vilapå folkrättslig grund. Också framtida nya Prop. 1990/91:65 EES-regler kommer,som nämnts, av allt att döma att ha folkrättslig karaktär. Mot dennabakgrund skulle någon direkt tillämplighet, direkt effekt och företräde för EES-rättenframför nationell rätt inte kunna härledas ur som sådant. Samtidigtskulle det homogena samarbetsområde som eftersträvas kunna äventyras, om EES-reglernainte får ett genomslag i EFTA-staterna på ett sätt som motsvarar ordningen inomEG. 1Schweiz och utgör ett internationellt avtal automatiskt en del av deninterna rättsordningen så snart det trätt i kraft. Dessa länder tillämpar medandra ord det monistiska systemet. FörSverige och de andra nordiska EFTA-länderna, vilka har en dualistisk ordning,krävs däremot en nationell rättsakt varigenom avtalets regler införlivas medden interna rättsordningen för att reglerna skall bli tillämpliga på nationellnivå. När en överenskommelse skall införlivas med den nationella rätten kan tvåolika metoder komma i fråga. Överenskommelsens bestämmelser kan införlivas medden nationella rätten antingen genom s.k. transformation eller genom s.k.inkorporering. Vid transformation omarbetas i de delar av deninternationella överenskommelsen som behöver införlivas med svensk rätt tillsvensk författningstext. Inkorporering innebär att det i en lag eller annanförfattning föreskrivs att överenskommelsens bestämmelser gäller i ochföljaktligen skall tillämpas av enskilda och/eller myndigheter. I har transformations-metodenhittills varit det huvudsakliga sättet att införiiva internationella avtal medsvensk rätt. Ettsätt att i länder med ett dualistiskt system åstadkomma ett resultatmotsvarande direkt tillämplighet är att välja inkorporeringsmetoden när EES-avtaletshuvuddel och i avtalet intagna eller framtida nya "EES-förordningar"skall införlivas med deras rättsordningar. Härigenom skulle resultatet blidetsamma, nämligen att de avtalade reglerna blir tillämpliga i t.ex. isin avtalade lydelse. Jag vill nämna att inkorporeringsmetoden har tillämpatsi i åtskilliga lagstiftningsärenden där det tett sig befogat attanvända denna metod i stället för transformationsmetoden. Så skedde exempelvisvid tillträdet till om internationella köp (prop.1986/87: 128 cch SFS 1987:822) liksom vid tillträdet till konventionerna mellanEFTA-staterna och EG om ett gemensamt transiteringsförfarande (SFS 1987: 1119)och om förenkling av formaliteterna vid handel med varor (SFS 1987: 1126). Envanlig typ av avtal som brukar inkorporeras är dubbelbeskattningsavtal. Omen regel i huvuddel eller i en "EES-förordning" intageni en bilaga till avtalet eller senare beslutad blir så formulerad att den isig själv kan grunda rättigheter eller skyldigheter för enskilda, skulle denockså kunna åberopas av enskilda inför domstolar och andra myndigheter iEFTA-länderna; den skulle ju genom inkorporeringen (eller i ochÖsterrike automatiskt) utgöra del av den nationella rättsordningen.