prop · GE03140 · 1990-12-31 00:00:00 — Skyddsansvaret i 3 kap. 11§ gäller den som råder över ett arbetsställe eller upplåter lokal ellermarkområde för arbete eller såsom personalul-rymme. Ansvaret utlrycks genom enhänvisning till 7 kap. 8 och 9 §§. Enligt 7 kap. 8 § kanyrkesinspektionen, om det på ett arbetsställe föreligger förhållande söminnebär risk för ohälsa eller olycksfall för någon som arbetar där, riktaföreläggande eller förbud mot den som råder över arbetsstället, även när denneinte är arbelsgivare i förhållande till den som utsätts för risken. Avarbetsmiljölagens förarbeten (prop. s. 423-424) framgår dockall 7 kap. 8 § inle är tillämplig på den som endast uppträder som uthyrare ulanatt själv bedriva verksamhet på arbetsstället. Del förekommer altnedlagda gruvgångar eller andra underjordsutrym-men hyrs ul l.ex. somlagerlokaler ulan atl uthyraren har någon egen verksamhet på platsen. Deföretag som är arbetsgivare för den personal som arbetar i lagerutrymmena harsällan någon praktisk möjlighet all undersöka utrymmet med avseende på risk förexempelvis radondötterex-posilion eller stenfall. Del är ofta naturligt allsådana undersökningar görs av ulhyraren. Denne kan genomföra undersökningarnaåterkommande under en längre tidsrymd medan hyresgästerna växlar. Vidare haruthyraren normalt lillgång till hela bergulrymmel, gruvan etc. medan varjehyresgäst kanske bara hyr en begränsad del. 7 kap. 9 §arbetsmiljölagen ger yrkesinspektionen möjlighet all meddela förbud mol enupplåtare. Sådana förbud bör kunna omfatta även utrymmen under jord. Jaghåller också med arbetsgruppen om att den andra delen av den föreslagnaföreslagna bestämmelsen är behövlig. 6.5 Samordningsansvaret på gemensamma arbetsställen Mitt förslag;skall kunna beslämma att ansvaret för samordning avskyddsåtgärder på ett gemensamt arbetsställe enligt 3 kap. 7 § skall kunnaåterföras lill byggherren då denne överlåtit ansvaret till någon annan. Arbetsgruppensforslag: Överensstämmer med milt förslag. Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser har tillstyrkt förslagel eller inte haft något atterinra mol det. Skälen för mitt förslag;Enligt 3 kap. 7 § har en byggherre och den som råder över elt fast driftsslälleansvar för samordningen av skyddsåtgärder på etl gemensamt arbetsställe. På ettannal gemensamt arbetsställe än en byggarbetsplats eller etl fast driftsslällekan de som bedriver arbele där komma överens om att en av dem skall hasamordningsansvar. Enligt 7 kap. 6 § kanyrkesinspektionen besluta vem som skall ha samordningsansvar på ett gemensamtarbetsställe. Del kan ske när det inle finns någon på arbetsstället som harsamordningsansvar enligt 3 kap. 7 §. Del kan också ske när det finns särskildaskäl, t. ex. när den samordningsansvarige är uppenbart olämplig för uppgiften.Ansvaret kan dock inte läggas på byggherren om denne överlåtit ansvaret ochinle driver verksamhet på arbetsstället. Detta har visal sig vara en brist. Arbetsgruppen har föreslagilall yrkesinspektionen skall få möjlighet atl återföra samordningsansvaret tillbyggherren. Jag håller med arbetsgruppen om att en sådan möjlighet bör finnas.Ingripande från yrkesinspektionen bör exempelvis kunna ske när byggherren haröverlåtit ansvaret och inle någon som driver verksamhel på del gemensammaarbetsstället är lämplig att ta hand om samordningen av skyddsåtgärderna.Förutsätlning- arnaför ett ingripande från yrkesinspektionen bör i övrigt vara desamma Prop.1990/91: 140 som . 6.6 Föreläggande och förbud vid överlåtelse av verksamheteller egendom Min bedömning;Några nya bestämmelser om verkan av föreläggande och förbud efter överlåtelseav verksamhet eller egendom bör inte föreslås. Arbetsgruppensbedömning; Överensstämmer med min. Remissinsanserna: Samtligaremissinslanser ulom LO accepterar arbetsgruppens bedömning. Skälen för min bedömning:Enligt arbetsmiljölagen kan en tillsynsmyndighet meddela ell föreläggandeeller ell förbud mot den som har skyddsansvar enligt lagen. Det händer att denverksamhet eller egendom som berörs byter ägare eller innehavare innan depåkallade åtgärderna har vidtagits. Det kan leda till atl lillsynsmydighetensförfarande måste avbrytas. måste förfarandet påbörjas på nyll mot en nyperson. Det innebär naturligtvis alllid en tidsförlust. Från arbetslagarhåll hardet gjorts gällande all del ibland uppslår problem som hänger samman med attföretag byter ägare efter det att yrkesinpektionen meddelat elt föreläggandeeller ett förbud. Krav har ställts på införande av bestämmelser om att förbudoch förelägganden skall gälla för en ny ägare eller innehavare lill desspåkallade ålgärder har vidtagits. För all la reda på om detär vanligt med problem på grund av överlåtelse av verksamhel eller egendom isamband med ett föreläggande eller ett förbud gjorde arbetsgruppen en enkät hosde olika yrkesinspéktionsdistrik-len. Enligt enkätsvaren har distrikten endastundantagsvis haft sådana problem. Arbetsgruppen begärde också in synpunkterfrån arbetarskyddsstyrelsen. I en promemoria som överlämnades tillarbetsgruppen förklarade arbetarsskyddsstyrelsen att den fåll åtskilligaförfrågningar om sådana problem. En svårighet har varit att få kännedom om delformella tillvägagångssättet vid överlåtelsen för all la reda på omföreläggandet eller förbudel fortfarande gäller. Denmest radikala åtgärden för atl lösa problemen skulle vara att införa en regelom att förelägganden och förbud som har utfärdats mot en viss verksamhel ellerberör viss egendom skall fortsätta atl gälla även efter en överlåtelse. Varkenarbetarskyddsslyrelsen eller arbetsgruppen har velat Slälla sig bakom etlsådant förslag. Ävenen sådan lösning skulle emellertid kunna medföra problem. Del kan vara svårlalt avgöra om det är fråga om samma verksamhel eller en liy verksamhel förvilken beslutet inte kan gälla. Det kan också vara så atl verksamhelenöverlåtils till någon för vilken arbelsmiljölagens regler i det aktuellaavseendet inte gäller. Ett exempel på del kan vara föreläggande om personalrumför en verksamhel som överiålils lill en ensamföretagare. Om ett förbud skulle följaviss egendom, t.ex. en bristfällig maskin, oberoende av ägarbyten skulle delvara nödvändigl för en köpare att på något sätt kunna kontrollera om förbudföreligger eller inte. Detta skulle förutsätta någon form av register, vilketskulle bli så resurskrävande att det knappasl kan bedömas som realistiskt. Ett alternativ kunde varatl införa en direki skyldighet för den som fått ett föreläggande eller ettförbud att anmäla en överlåtelse. Skyldigheten skulle kunna görasdirekt straffsanktionerad. Inte heller en sådan lösning hararbetarskyddsstyrelsen och arbetsgruppen velat föreslå. Arbetsgruppen har pekatpå möjligheten i 5 § lagen (1985:206) om viten all förelägga en ägare ellerinnehavare atl, om hans rättslällning upphör, lämna uppgift om den nyeinnehavarens namn och adress. Arbetsgruppen har vidare hänvisat till att enäganderättsövergång inle sällan ändrar förutsättningarna helt när det gälleratt välja myndighetsålgärder för att komma till rätta med problem. Jag delar arbetsgruppensuppfattning atl problemen inte tycks vara så slora all de kompliceradelösningar som slår lill buds bör genomföras. 7.1 Arbetsmiljöbrott och arbetsolyckor Mitt förslag: siraffreglering av arbetsmiljöbrott införs i . Enligt den nyaregleringen skall den kunna dömas för arbetsmiljöbrolt som i enlighel med 3kap. 7, 8 eller 9 § vållar annans död, kroppsskada eller sjukdomeller framkallar fara för att detta skall kunna inträffa om brottet begås genomatt han uppsåtligen eller av oaktsamhet åsidosätter sina skyldigheter i enlighetmed arbetsmiljölagen för all förebygga ohälsa eller olycksfall. Utredningens förslag:Utredningen har föreslagit att en ny beslämmelse om arbetsmiljöbrolt skallinföras i och alt den nya beslämmelsen skall lillämpas i ställetför 3 kap. 7-9 §§ när brottet begåtts i arbetsmiljön. Enligtulredningens förslag skall den som uppsåtligen eller av oaktsamhet åsidosättervad som åligger honom för att förebygga ohälsa eller olycksfall i arbetsmiljöndömas för arbetsmiljöbrott, om någon lill följd av detta avlider, drabbas avsådan kroppsskada eller sjukdom som inle är ringa, eller utsätts för livsfaraeller fara för svår kroppsskada eller allvarlig sjukdom. Straffet skall enligtförslagel vara böter eller fängelse i högst eller om brottet är grovt, fängelse,lägst och högst . Remissinstanserna: Ettantal remissinstanser, däribland arbetarskyddsstyrelsen, LO och TCO har varitpositiva till utredningens förslag. Flertalet remissinstanser, särskilt dejuridiska, har emellertid varit negativa till förslaget. Kritiken, som tillövervägande del varit av lagteknisk karaktär, har bl.a. grundats på att manansett det olämpligt med olika straffskalor beroende på om enarbelslagare eller någon annan skadats. Vidare har Prop. 1990/91: 140remissinstanserna bl.a. påpekat atl del kan förefalla stötande om det skulleräcka med oaktsamhet för att man skall kunna dömas för framkallande av faraför en arbetstagare medan det krävs all oaktsamheten är grov om man framkallarfara för någon annan. Skälenför mitt förslag: Huvudansvaret för arbetsmiljön ligger på arbetsgivaren somhar att uppfylla de krav som arbetsmiljölagstiftningen släller. Det innebär attarbetsgivaren skall vidta alla åtgärder som behövs för att förebygga attarbetstagarna utsätts för ohälsa eller olycksfall. Även arbetslagaren harskyldighet att medverka till att åstadkomma en tillfredsställande arbetsmiljö. Detviktiga, förebyggande arbetet för en säker arbetsmiljö skall alltså ske påarbetsplatserna i samverkan. Arbetet för en säker arbetsmiljö skall ses som endel i produktionen och ingå som en naturlig del i företagets verksamhel ochskall aktivt ledas av företagets ledning. Förall säkerställa all den förebyggande verksamhelen mol risker och skador iarbetsmiljön upprätthålls, krävs, såsom utredningen framhållit, bl.a. all detfinns ell syslem med effektiva straffrättsliga sanklioner vid vissa typer avöverträdelser av de skyldigheter som någon har till följd av bestämmelserna iarbetsmiljölagstiftningen. Sanklionssystemet bör ha sådan skärpa atl vikten avalt gällande bestämmelser iakttas framstår klart. Likaså böransvarsförhållandena vid överträdelser av lagstiftningen klargöras så tydligtsom möjligl. Detta behövs också för att förhindra att en bristande efterlevnadav arbetsmiljölagstiftningen ger ekonomiska fördelar i förhållande tillkonkurrerande företag som bedriver elt ambitiöst skyddsarbete. Destraffbestämmelser som främsl kan bli tillämpliga i anledning avarbetsolyckor och allvarliga tillbud är regler om vållande tillannans dÖd, vållande till kroppsskada eller sjukdom och framkallande av faraför annan. Dessa straflbestämmelser förknippas oftast med trafikbrott ellerskador som uppstått till följd av våld mellan enskilda personer. Polis,åklagare och domstolar har en mycket stor erfarenhet av sådana brotl. Deraserfarenhet av och kunskap om brolt mot arbelsmiljöreglerna är mer begränsad.Redan detta förhållande talar enligt ulredningen för alt en särskild regleringbör införas som tar sikle på fall där någon åsidosätter sina skyldigheter attförebygga ohälsa eller olycksfall i arbetsmiljön. Förutom det pedagogiskavärdet i att dessa brott får en särskild reglering skulle en sådan ordningockså på ett tydligare sätt markera de särskilda krav på aktsamhel som gäller isyfte all förebygga ohälsa och olycksfall i arbetsmiljön. Ensärskild straffbestämmelse om arbetsmiljöbrolt skulle enligt ulredningen ocksåunderlätta bedömningen av om det finns skäl atl väcka talan om all döma utföretagsbot genom atl anknytningen lill de skyldigheter Söm gäller för en vissverksamhet markeras tydligare. Närdet gäller frågan om en sådan reglering bör införas i eller i t.ex. arbelsmiljölagen förordar ulredningen att beslämmelserna placeras i . Redan nu döms ju den som genom oaktsamhet, 109 vare sig del skett iarbetsmiljön eller någon annanstans, orsakat alt någon Prop. 1990/91:140avlider eller drabbas av kroppsskada eller utsätts för allvariig fara för delenligt regler. Visserligenkommer bedömningen av om elt förfarande är straffbart enligt särskildabestämmelser om arbetsmiljöbrott att bli beroende av bestämmelserna iarbetsmiljölagsliftningen. Detta ser ulredningen dock inle som någol hinder moten placering i . Redan nu finns sådana brollsbalksbrolt somförutsätter all någon skall ha åsidosatt sina skyldigheter enligt annanlagstiftning, t.ex. döms den för bokföringsbrott som åsidosatt sinaskyldigheter enligt bokföringslagen. är det centrala lagverket påstraffrättens område. Visseriigen har specialstraffrät-len utökats kraftiglsedan tillkomst, men del utesluter inte all det finns slarka skälall samla så slor del som möjligt av de centrala straffbestämmelserna i brottsbalken.Detta gäller givelvis särskilt sådana brotl som kan ha ett högt straffvärde(jfr. bl.a. JuU 1984/85:28 s. 23). Därigenom får termen brollsbalksbrolt enligtulredningen också elt visst symbolvärde. En placering av arbelsmiljöbrollen ibrottsbalken kan alltså ses som en särskild markering av straffvärdet vid dennatyp av brottslighet. Såsomjag redovisade i lagrådsremissen delar jag, i likhet med många av deremissinslanser som yllral sig i frågan, och då särskilt de som har en närakontakt med arbetsmiljöfrågor, de allmänna utgångspunkler för en slraffrätlsligreglering som ulredningen angivit. En förulsällning för att införa regler avdet aktuella slaget är dock all dessa kan ges en utformning som är acceptabelfrån lagtekniska utgångspunkter. Utredningenhar i sill betänkande redovisat två modeller för hur en reglering avarbetsmiljöbrolt i skulle kunna utformas. Enligt den ena modellenskulle tre nya bestämmelser, nämligen om vållande till arbetstagares död,vållande till arbetsskada och framkallande av fara för arbelslagare, införas ibrottsbalken. De skulle vara utformade ungefär som de tre bestämmelser somredan idag tillämpas ochha i stort sett samma slraffskalor som gäller enligtdessa. Enligtdet andra allernalivet, vilket förordades av utredningen, skulle den nyaregleringen ske genom att en ny bestämmelse införs i . Bestämmelsenskulle utformas så att den omfattade alla de fall som täcks in av alternativetmed tre paragrafer. Utredningen konstaterar att del kan vara tillfällighetersom avgör om en olycka inträffar eller om det stannar vid ell tillbud ellervilken effekten av en olycka blir och att det därför bör krävas endasloaklsamhel vid framkallande av livsfara eller fara för svår kroppsskada iarbetsmiljöbrolt. Delta talade enligt ulredningens mening för att helaregleringen i ställel skulle tas in i en paragraf med effeklen uppsatt i treolika punkter. En konsekvens skulle bli all del för brott begånget iarbetsmiljön, oavsett effeklen av del, krävdes samma subjekliva rekvisit,nämligen uppsåt eller oaktsamhet. Det skulle innebära en slraffskärpning iförhållande lill brottet "framkallande av fara för annan" eftersomdel krävs grov oaklsamnhel för all någon skall kunna dömas till ansvar för detbrottet. Eltflertal remissinslanser, särskilt de med rällsvårdande uppgifter, har ställt sig kritiska till utredningens förslag eller avstyrkt det. och har ansett att Prop. 1990/91: 140den straffskärpning belräffande påföljden som förslagel innebär inte ärmotiverad. Närdet gäller förslagets beslämmelse i förhållande till brottet framkallande avfara för annan har bl. a. riksåklagaren, , och framhållit att sammasubjektiva rekvisil bör gälla vare sig den som utsätts för fara är arbetstagareeller annan. Det kan te sig stötande för såväl den åtalade som ur allmänhetenssynvinkel atl del skall anses allvarligare om kanske t.o.m. vid sammatillfälle, t.ex. sprängningsolycka en person utsätts för fara än om en annanperson är den utsatte. Det finns således inte skäl till den slraffskärpning detinnebär om det skulle krävas oaktsamhet vid arbetsmiljöbrolt och grov oaktsamhetvid samma broll som drabbar annan person. Götahovrätt och har också påpekat att del skulle föra alltför långlom all oaktsamhet inom arbelsmiljöområdet skulle medföra ansvar. Domstolsverketoch TCO har påpekai såsom en omotiverad nackdel all förslagel skulle medföraatt preskriptionstiden i vissa fall förlängs från två till . Fleraremissinslaner, l.ex. vidStockholms universitet och , har ansett all förslagels ulformningskulle medföra tolkningsproblem och gränsdragningsproblem i förhållande tillde allmänna reglerna i 3 kap. . SAFhar ansett alt ullrycken ohälsa och olycksfall bör definieras klarare om deskall förekomma i lagtext. Såsomjag redovisade i lagrådsremissen, anser jag för egen del all slora delar av denkrilik som riklats mot utformningen av ulredningens förslag har fog för sig. Denskärpning av straffskalan som ulredningens förslag innebär har enligtulredningen inle varil avsedd atl få lill följd alt strängare siraff skallutdömas för arbetsmiljöbrolt än för motsvarande allmänna brott. Det är, som jagdå framhöll, därför önskvärt all samma slraffskalor som gäller för deallmänna brotten kan bibehållas. Utredningenhar påpekai atl del i vissa arbetsmiljöer kan föreligga sådana faror på grund av brisler i arbetarskyddet att det endast på grund av de anställdas försiktighet inle inträffar någon arbetsolycka. För all komma tillrätta med sådana farliga arbetsmiljöer har ulredningen ansett att det när det gäller framkallande av livsfara eller fara för svår kroppsska da eller svår sjukdom för arbetstagare endasl bör krävas oaklsamhel och inle grov oaktsamhet som för del allmänna brottet framkallande av fara för annan. Jag förklarade mig i och för sig ha förståelse för denna uppfatt ning men fann, i likhel med vad elt flertal remissinslanser påtalat, all del skulle te sig säreget om förutsällningarna för slraffbarhet formellt skulle vara olika beroende på om den som utsattes för fara var arbetstagare eller annan person. Jag framhöll emellertid i sammanhanget också alt, även utan en formell ändring av oaklsamhelsgrunden, är kravet på den aktsam hel Söm arbelsgivare har all iaktta i arbetsmiljön slörre än vad som 111 allmänt kan krävas avandra personer till följd av den i arbelsmiljölagen Prop. 1990/91: 140föreskrivna särskilda skyldigheten att förebygga ohälsa och olycksfall. Vidremissbehandlingen föreslog juridiska fakultetsnämnden vid Stockholmsuniversitet en förenkling av utredningens förslag. Enligt nämnden skulle ibrottsbalkens 3 kap. 10 § kunna införas en bestämmelse med innebörden att dåbrott som avses i 7 9§§ begåtts av någon genom åsidosättande av vad som ålegathonom för att förebygga ohälsa eller olycksfall i arbetsmiljön, det skulleframgå av brottsrubriceringen att brottet begåtts i arbetslivet. Ilagrådsremissen förordade jag i nära anslutning till fakullelsnämndensförslag,att bestämmelsen, i stället för i enlighet med utredningens förslag,skulle utformas enligt följande. Om brotl, som i 7 9 §§ sägs, har begållsgenom att någon uppsåtligen eller av oaktsamhet åsidosatt vad som i enlighetmed arbetsmiljölagsliftningen ålegat honom lill förebyggande av ohälsa ellerolycksfall, döms för arbetsmiljöbrolt till siraff som i nämnda lagrum sägs. Enligtvad jag anförde innebär en på detta sätt utformad bestämmelse att de subjektivarekvisiten liksom straffskalorna för de allmänna brotten vållande till annansdöd, vållande till kroppsskada och framkallande av fara för annan kommer attgälla också vid arbetsmiljöbrolt. Om någol av dessa brott begåtts genom attnågon uppsåtligen eller av oaktsamhet åsidosatt vad som i enlighet medarbetsmiljölagsliftningen ålegat honom till förebyggande av ohälsa ellerolycksfall, skall han i ställer dömas för arbetsmiljöbrolt. Således krävsuppsåt eller oaktsamhet när det gäller åsidosättandet av föreskrifter ellerannal åliggande för att förebygga ohälsa och olycksfall i arbetsmiljön medan desubjektiva rekvisiten beträffande effeklen av brottet kvarstår oförändrade.Arbelsgivaren eller den som annars åsidosatt sina skyldigheter kan såledesdömas för arbetsmiljöbrott oavsett om effekten av hans åsidosättande avskyddsföreskrifter eller liknande drabbar arbelslagare eller annan person. Genomden konstruktion som jag förordade förlängs inle heller preskriptionstiden iförhållande till vad som gäller. såg jag som en fördel, inte minst medtanke på att det kan vara ylleriigl påfrestande alt under en lång utredningslidvara misstänkt för atl ha vållat en arbetskamrats kroppsskada. Jagframhöll vidare att mitl förslag innebär all man undviker de gränsdragningsproblemsom remissinstanserna befarat vid den konstruktion som ulredningen förordat. Ävenmed de av mig förordade förändringarna i förhållande lill utredningens förslaghar lagrådet avstyrkt all den föreslagna beslämmelsen införs. Enligt lagrådetär bestämmelsen ägnad all skapa osäkerhet om sammanhangen och att leda tilltolkningsproblem som inle vägs upp av den fördel som avses bli uppnådd. Dennackdel med förslagel som lagrådet i första hand pekat på är den i beslämmelsen intagna allmänna hänvisningen till vad som åligger någon enligt arbetsmiljölagstiftningen. Lagrådet framhåller all del av remissen framgår alt därmed inte endast avses arbetsmiljölagen och föreskrifter som meddelats med slöd av denna lag ulan även åtskillig annan lagsliftning 112 sominte ens i motiven uttömmande preciserats utan endast angetts exem- Prop.1990/91: 140 plifierande. Enligt lagrådels mening kan en så oprecis bestämningav brottsrekvisiten inte godtas. Föregen del har jag förståelse för lagrådets invändning i detta hänseende. Jag ärdärför beredd atl förorda att hänvisningen i bestämmelsen inskränks till attavse arbetsmiljölagen och arbetsmiljöförordningen samt sådana föreskrifter sommeddelats med stöd härav. Visserligen kommer en sådan inskränkning atl medföraatt ansvar för arbetsmiljöbrott kommer atl vara uteslutet vid vissa fall avåsidosättanden av skyldigheter som är väsentliga från arbetsmiljösynpunkt. Jagtänker i del sammanhanget bl.a. på bestämmelserna i fartygssåkerhetslagen.Fördelarna med att straffbestämmelserna får en klarare avgränsning måste dockanses överväga nackdelarna av att en del fall som väl skulle förtjäna allbetecknas som arbetsmiljöbrolt istället föranleder ansvar enligtbestämmelserna om vållande till kroppsskada eller annans död eller framkallandeav fara för annan. Lagrådethar emellertid framförl krilik som kvarstår även med en sådan begränsning avhänvisningen i I0§ som jag nu förordat. Lagrådet har således påpekat att delfinns goda skäl för all del i arbelsmiljölagen inle införts någonkriminalisering av de mer allmänl formulerade skyldigheter som finnsföreskrivna i lagen. Från den utgångspunkten framstår del emellertid enligtlagrådet också som mindre lämpligt att den i upptagnastraffbestämmelsen knyts till sådana skyldigheter genom en allmän hänvisningtill vad som åligger någon enligt arbetsmiljölagen. Ilikhel med lagrådet anser jag all en allmän kriminalisering av skyldigheternaenligt arbetsmiljölagen från flera olika synpunkter skulle vara direkiolämplig. Det är bl.a. mot den bakgrunden som jag funnit det lämpligt all, vidsidan av de särskilda straffbestämmelserna i arbetsmiljölagen, anknyta detstraffansvar som behövs för all upprätthålla kraven på trygga och säkraarbetsmiljöer till de allmänna bestämmelser som redan finns i ochsom lar sikle på kraven all iakta aklsamhet i syfte all undvika all andramänniskor drabbas av skador eller utsätts för fara. Av naturliga skäl är det ietl sådant sammanhang inte möjligl all precisera kraven i lagtext. En viktigfaktor för hur långtgående krav som kan slällas är emellertid i vad månpersoner intar en s.k. garantställning eller med andra ord har en särskildskyldighet att avvärja vissa lyper av risker. Helt oberoende av om det i lagentas in en särskild hänvisning är det uppenbart all bl. a. beslämmelserna iarbetsmiljölagen måste beakias vid den bedömningen. I motsats till den uppfattningsom lagrådet givit uttryck för anser jag all del måsle framstå som en fördelall detta också utryckligen framgår av lagtexten. Några särskildatolkningsproblem uppkommer inle heller genom en sådan ordning.