prop · GE0354 · 1990-12-31 00:00:00 — Omvinstbeskattningen av näringsfastigheter skulle skett i samma inkomstslag somden löpande beskattningen skulle detta ha inneburit att full kvittningsrätthade förelegat mellan löpande underskott och reavinster Att så nu inte ärfallet kan alltså sägas vara en konsekvens av att reavinstbeskattningen avnäringsfastigheter flyttats till inkomstslaget kapital. I vissa fall kan dettaemellertid leda till betydande nackdelar för den skattskyldige. Några exempelkan anföras för att illustrera detta. Antag att en förvärvskälla uppvisar ettutgående underskott om och att den i förvärvskällan ingåendefastigheten avyttrats vilket efter återläggning av värdeminskningsavdrag etc. gett en vinst på Verksamheten avslutas inte. Underskottet kaninte utnyttjas mot annat än framtida överskott i samma förvärvskälla. Skattenpå fastighetsvinsten uppgår till . Hade full kvittningsrätt förelegatskulle vinsten däremot helt ha kunnat kvittas mot underskottet. Omdet i stället antas att verksamheten avslutas i samband med att fastighetenavyttras kommer underskottet att kunna utnyttjas. Detta sker dock enligthuvudregeln med förskjutning och efter det att underskottetreducerats till och det förutsätter dessutom att den skattskyldige vid dentaxeringen har andra inkomster mot vilka underskottet kan avräknas. Reavinsteni detta exempel skall sålunda tas upp till beskattning vid taxeringen åretefter det år avyttringen skedde. Vid taxeringen året därpå kommer underskotteti förvärvskällan att behandlas som en reaförlust i inkomstslaget kapital. Denskattskyldige får därigenom rätt att göra ett avdrag om . 1 den månden skattskyldige inte har häremot svarande kapitalinkomster har han rätt attreducera skatten på tjänste- och näringsverksamhetsinkomster av detunderskott han redovisar i inkomstslaget kapital. Under vissaförutsättningar kan frånvaron av full kvittningsrätt å andra sidan leda till omotiverade fördelar för den skattskyldige. Antag att förhål landena är som i det första exemplet ovan. Om den skattskyldige året därpå redovisar ett överskott i förvärvskällan med . kan detta helt kvittas bort mot underskottet även om underskottet beror på det tidigare fastighets- 226 Fullkvittningsrätt mellan det löpande fasfighetsunderskottet och Prop.1990/91:54 reavinsten hade i det fallet inneburit att vinsten inte föranlettnågon beskattning medan andra årets överskott hade beskattas med högst . Enligtmin uppfattning leder det sagda till slutsatsen att underskott i vissförvärvskälla i inkomstslaget näringsverksamhet skall kvittas mot vinst vidavyttring av näringsfastighet som varit att hänföra till förvärvskällan. Vadjag sagt är också tillämpligt med avseende på bostadsrätter i näringsverksamhet.De nya bestämmelserna bör därför också omfatta bostadsrätter av sådant slag. Oavsetthur en regel härom lämpligen utformas bör utgångspunkten vara attskatteutfallet i den mån det föreligger ett underskott skall bli detsammasom om vinstbeskattningen skedde i samma förvärvskälla som underskottetredovisas i och endast överskjutande vinst gjordes till föremål för kapitalbeskattning. Detfinns enligt min uppfattning ingen anledning att mitt ändringsförslag skall gesen vidare omfattning än den jag nu antytt. Mitt förslag omfattar därför inteden situationen att en näringsfastighet eller motsvarande bostadsrätt - somunder löpande innehav redovisats i en förvärvskälla med underskott - genom ettkaraktärsbyte övergår fill att vara privatbostadsfasfighet eller privatbostadför att därefter avyttras med vinst. och för sig tänkbar materiell lösning för att åstadkomma den avseddakvittningen är en regel om att vinst vid avyttring av näringsfastigheter ochbostadsrätter som inte är privatbostäder i första hand skall kvittas mot underskotti den förvärvskällan vari de redovisats under innehavet och att endastöverskjutande vinst skall beskattas i inkomstslaget kapital. En sådan lösning -som ju i sak motsvarar det skatteresultat som skall åstadkommas - skulle ilagteknisk mening dock innebära ett tämligen omfattande ingrepp i dengrundläggande systematik som ligger i att fysiska personers och dödsbonsnäringsfastigheter och motsvarande bostadsrätter i nu avsedda faU alltidvinstbeskattas i inkomstslaget kapital. Detligger enligt min uppfattning därför närmare till hands att ansluta till deninledningsvis redovisade metod som kommit till användning när det gällerbehandlingen av ett underskott i en litterär, konstnärlig eller därmed jämförligverksamhet. Bestämmelsen i 33§ 3 mom. KL innebär att ett sådant underskottbehandlas som ett avdrag vid inkomstberäkningen i inkomstslaget tjänst. Förnäringsfastigheternas och bostadsrätternas del skulle en sådan lösning kunnainnebära att ett belopp motsvarande det aktuella underskottet lades tillomkostnadsbeloppet vid vinstberäkningen enligt 25 resp. 26 § SIL. Enbestämmelse med denna utformning är emellertid inte alldeles enkel attkombinera med de schablonregler som finns för näringsfastigheter och motsvarandebostadsrätter (25 § 9 mom. fjärde stycket och 26 § 7 mom. andra stycket SIL).Skälet till detta är att schablonreglerna innebär att vinsten -inteomkostnadsbeloppet beräknas utifrån vederlaget. Jag föreslår därför enbestämmelse som för fysiska personers och döds bons näringsfastigheter innebär följande. Som en sista åtgärd sedan reavins ten beräknats enligt 25§ 1 - 10 mom. SIL skall ett belopp som motsvarar det underskott som redovisas i den aktuella förvärvskällan dras 227 av från vinsten. Ettsådant avdrag bör aldrig få vara större än vinsten före avdraget. Ärunderskottet större än vinsten skall återstoden vara kvar som ett underskott iinkomstslaget näringsverksamhet. I den mån underskottet utnyttjas på detta sättskall detta minskas innan det enligt 26 § första stycket eller tredje stycketKL antingen dras av i förvärvskällan året därpå eller behandlas som ettförlustavdrag i samband med att förvärvskällan upphör Motsvarande bestämmelseför bostadsrätter som inte är privatbostäder bör utformas på samma sätt. Ett regelverk av nu antyttslag fordrar en del ytterligare preciseringar Om den skattskyldige vid en ochsamma taxering redovisar dels ett underskott, dels en reavinst och dels harmöjlighet att dra av underskottet mot intäkt av tjänst bör underskottet förstdras av mot reavinsten. Om något av underskottet därefter finns kvar börbestämmelserna i 33 § 3 mom. KL kunna tillämpas. Förhållandena kan ocksåvara sådana att den skattskyldige inom en och samma förvärvskälla under ett åravyttrar såväl en näringsfastighet som en bostadsrätt av här avsett slag. Iprincip torde det sakna betydelse om han väljer att dra av underskottet mot denena eller andra vinsten. Just mot bakgrund av detta och i syfte att inte tyngalagtexten med alternativa avdragsmöjligheter bör ett underskott i förekommandefall först dras av mot vinst hänförlig till en näringsfastighet och däreftermot vinst hänförlig till en bostadsrätt. Mina förslag innebär attett nytt sista moment tillkommer i såväl 25 som 26 § SIL samt att vissajusteringar görs i 26 § andra stycket KL och i 33 § 3 mom. första stycket KL. I26 § tredje stycket KL är det nödvändigt med en redaktionell förändring. 4.7 Återläggning av värdeminskningsavdrag vid avyttring avnäringsfastighet Mitt förslag:Beloppsgränsen när det gäller skyldigheten att återföravärdeminskningsavdrag avseende byggnad eller markanläggning vid avyttring aven näringsfastighet tas bort. Skälen för mitt förslag:Under löpande innehav görs avdrag för värdeminskning av byggnad ochmarkanläggning i inkomstslaget näringsverksamhet. Vinst vid avyttring av ennäringsfastighet beskattas däremot i inkomstslaget kapital. Om gjordavärdeminskningsavdrag på sätt som skedde i äldre rätt - därvid skulleåterföras till beskattning genom en motsvarande minskning av omkostnadsbeloppetskulle detta innebära en icke acceptabel asymmetri. Avdraget skulle ske mot denhögre skattesatsen i inkomstslaget näringsverksamhet och återläggningen mot denlägre i inkomstslaget kapital, I det nya systemet skalldärför värdeminskningsavdrag m,m. återläggas vid sidan av vinstberäkningen.Enligt punkt 5 första stycket av anvisningarna till 22 § KL gäller således attvid avyttring av en näringsfastighet skall med- givnavärdeminskningsavdrag avseende byggnader och markanläggningar samt skogsavdragoch substansminskningsavdrag tas upp som en intäkt i inkomstslagetnäringsverksamhet, I fråga om värdeminskningsavdrag för byggnad ellermarkanläggning gäller dock att återläggning inte skall ske för år då avdragetunderstigit Beloppsgränsen har iförsta hand tillkommit av förenklingsskäl. Detta måste dock ställas mot denorättvisa mellan olika skattskyldiga som kan ligga i tröskelregler av dettaslag. Skillnaderna i beskattning i samband med en fastighetsavyttring blirbetydande om man jämför den fastighetsägare som under tio eller tjugoårs tid dragit av ett belopp strax , med en annan fastighetsägaresom dragit av ett belopp strax Enligt minuppfattning kan en sådan skillnad inte försvaras med hänvisning tillförenklingsvinster Jag föreslår därför att beloppsgränsen när det gällerskyldigheten att återföra medgivna avdrag för värdeminskning av byggnad ochmarkanläggning tas bort. 4.8 Bostadsrättsinnehavares avdragsrätt vidvinstberäkningen för föreningens kostnader för värdehöjande reparationer ochunderhåll. Mitt förslag:Vinst vid avyttring av bostadsrätt skall beräknas med beaktande av lägenhetensandel av föreningens kostnader för värdehöjande reparafioner och underhåll avföreningens fastighet. Skälen för mitt förslag:Vid reavinstberäkningen avseende en bostadsrätt har den skattskyldige rätt tillavdrag för förbättringskostnader som han lagt ned på lägenheten. Bestämmelserom detta finns i 26§ 5 mom, SIL, Som förbättringskostnad räknas dels utgift somden skattskyldige lagt ned på förbättringsarbeten i lägenheten, dels utgiftersom han lagt ned på reparation och underhåll av lägenheten i den mån lägenhetendärigenom kommit i bättre skick än vid förvärvet. Utgifter avseende nuavsedda förbättringsarbeten som hänför sig fill ett visst år är avdragsgillaendast under förutsättning att de sammanlagt uppgår till och -om de avser annat än ny-, till- eller ombyggnad -dessutom nedlagts under de femsenaste åren före avyttringen, I fråga om utgifter förreparafioner och underhåll gäller vidare att avdrag får ske endast i den månlägenheten vid avyttringen alltjämt är i bättre skick än vid förvärvet. beskrivna regler förhur utgifter för förbättringsarbeten på den egna lägenheten - s,k, inre åtgärder- skall behandlas i reavinstsammanhang överensstämmer med vad som gälleregnahem enligt 25 § 4 mom, SIL, Vid vinstberäkningenavseende bostadsrätter skall vidare hänsyn tas fill förändringar i föreningenspå visst sätt beräknade nettoförmögenhet som inträffat underbostadsrättsinnehavarens innehavstid. Detta sker därigenom att vederlaget resp,anskaffningspriset justeras med hänsyn fill förmögenhetsförhållandena vidförsäljnings- resp, anskaffningstillfället. skall sålunda ökas med denandel av föreningens nettoskuld som belöper på Prop, 1990/91:54 lägenhetenvid avyttringsfillfället. Utgörs den del av föreningsförmögenheten som belöperpå lägenheten av en posifiv nettoförmögenhet skall vederia-get minskas imotsvarande mån. På samma sätt skall anskaffningspriset justeras. Somen konsekvens av att förändringar i föreningens förmögenhetsförhållanden skallbeaktas har den skattskyldige rätt att göra avdrag för sin andel av föreningensutgifter för ny-, till- och ombyggnad av föreningens fasfighet som lagts nedunder hans innehavstid. Enligt 26 § 5 mom, femte stycket SIL skall sådanakostnader behandlas som förbättringskostnader vid vinstberäkningen. Någonbeloppsgräns motsvarande den som finns i fråga om utgifter för inre åtgärderfinns inte. Innebördenav att lägenhetsinnehavaren har rätt att göra avdrag för sin andel avföreningens utgifter för ny-, till- och ombyggnad är att den skattepliktigavinsten inte påverkas om en ökning av föreningens skulder eller en minskning avföreningsförmögenheten i sin helhet motsvaras av utgifter av detta slag. Någonmotsvarande avdragsrätt finns däremot inte för den skattskyldiges andel iföreningens utgifter avseende värdehöjande reparationer och underhåll som lagtsned på föreningsfastigheten. Avsaknadav en sådan avdragsrätt innebär att det kan vara skattemässigt ogynnsamt förföreningsmedlemmarna om föreningens skuld ökar eller förmögenhet minskardärför att föreningen genomfört reparafioner och underhåll på fastigheten somvarit värdehöjande. Detta är en icke önskvärd konsekvens. Härtill kommer atten uttalad avsikt bakom de nya reglerna om reavinstbeskattning avbostadsrätter och egnahem är att reglerna skall vara så enhetliga som möjligt.Enligt min uppfattning bör därför bestämmelserna om hur föreningens utgifterför ny-, till- och ombyggnad skaU behandlas vid vinstberäkningen kompletterasmed en avdragsrätt avseende den avyttrade. lägenhetens andel av föreningensutgifter för värdehöjande reparafioner och underhåll på fastigheten. På sammasätt som när det gäller inre värdehöjande reparationer och underhåll ochmotsvarande utgifter för egnahem bör avdragsrätten för föreningens utgifter avdetta slag gälla endast under förutsättning att de lagts ned före avyttringen. Denbeloppsgräns som uppställts som en förutsättning för avdragsrätt för denskattskyldiges egna utgifter under ett visst år bör enligt min uppfattninggälla den sammanlagda summan av lägenhetsinnehavarens egna utgifter för inreåtgärder och hans andel av föreningens utgifter av nu avsett slag. Beloppsgränsensom sådan bör inte ändras. Inomden uppställda tidsramen bör därför- efter mönster av vad som gälleri fråga om lägenhetsinnehavarens egna åtgärder - det kravet uppställas att de sammanlagdautgifterna under ett visst år för inre värdehöjande reparafioner och underhålloch lägenhetens andel av föreningens åtgärder av detta slag skall uppgå fillminst ,, häri inbegripet den skattskyldiges egna utgifter för inreförbättringsarbeten och hans andel i föreningens utgifter för åtgärder avdetta slag på fastigheten. Om detta villkor uppfylls bör - också det eftermönster av vad som redan gäller för lägenhetsinnehavarens utgifter förvärdehöjande reparationer och underhåll -avdrags- rätt föreligga i den månlägenheten resp, fastigheten alltjämt befinner sig i Prop. 1990/91:54bättre skick än vid förvärvet av lägenheten. Minaändringsförslag föranleder justeringar i 26§ 5 mom. första stycket SIL. 4.9 Arvs- och gåvobeskattningen Inför1990 års allmänna fastighetstaxering (prop. 1987/88:164, SkU41, SFS 1988:544)genomfördes vissa justeringar i lagen (1947:577) om statligförmögenhetsskatt, SFL (prop. 1989/90:50, SkUlO, SFS 1989:1026). Ändringarnatog sikte bl.a. på förmögenhetsbeskattningen av fysiska personer De nyabestämmelserna i 11 § 1 mom. SFL innebär att såväl skattepliktsgränsen somskiktgränserna höjts. Bestämmelserna skall tillämpas första gången vid 1991 årstaxering. Den nya skatteskalan som utöver fysiska personer också gällerdödsbon, ufiändska bolag och vissa familjestiftelser har utformats motbakgrund av dels de förväntade genomsnittliga höjningarna av taxeringsvärdenapå småhus och dels den allmänna prisutvecklingen . Motsvarandeförändringar i lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt, , föreslogs dockinte. Bakgrunden var att Arvs-och gåvoskattekommitténs slutbetänkande (SOU1987:62) med förslag fill ny arvs- och gåvoskattelag hade remissbehandlats ochvar under beredning i departementet. Utöver kommitténs förslag kunde förutsesvissa förändringar i arvs- och gåvobeskattningen i syfte att samordnabeskattningsreglerna med nya regler för uttag av förmögenhetsskatt och enjustering av skatteskalorna i AGL kunde aktualiseras i det sammanhanget. 1ytterligare ett lagstiftningsärende har frågan om justeringar i arvs- ochgåvoskattelagstiftningen aktualiserats men skjutits på framfiden med hänvisningtill det pågående arbetet med en ny arvs- och gåvoskattelag. Genom lagstiftningunder avskaffas fro.m. 16-års-gränsen för att fåansluta sig fill allemanssparandet (prop. 1989/90:150, FiU40, SFS 1990:814).Ändringen fillkom mot bakgrund av de förändringar i fråga om beskattningen avränta från allemanssparandet som föreslogs ipropositionen om den reformerade inkomst- och företagsbeskattningen. Dessaförändringar innebär att ränta på medel avsatta till allemanssparkonto - somtidigare varit helt skattefri- skall beskattas. Av 2 § första stycket lagen(1988:847) om skattelättnader för allemanssparande och ungdomdbosparandeframgår dock att endast två tredjedelar av räntan på ett allemanssparkontoutgör skattepliktig inkomst. Eftersom skattesatsen i inkomstslaget kapital är30 % innebär detta att ränta på medel på aUemans-sparkonto beskattas . Attslopa åldersgränsen i allemanssparandet bedömdes få den effekten att föräldrarskulle kunna låta sina barn komma i åtnjutande av denna sparform. Ipropositionen konstaterade jag att nivån på grundavdraget vidgåvobeskattningen är en av de frågor som ingår i det pågående arbetet med enny arvs- och gåvoskattelag och jag klargjorde min avsikt att senare återkommatill dessa frågor Jag vill i sammanhanget erinra om att rege- ringen tillriksdagen överlämnat proposition 1990/91:45 om ändringar i allemanssparandet.Där föreslås bl.a. att gränsen för högsta fill-låtna månadsinsättning höjs från800 kr. Beredningen av Arvs- ochgåvoskattekommitténs fidigare nämnda slutbetänkande har ännu inte avslutats.Lagstiftningsåtgärder avseende de nu aktualiserade frågorna bör emellertidinte ytterligare anstå. Reglerna vid arvs-och gåvobeskattningen är så utformadeatt de nya taxeringsvärdena på småhus kommer att slå igenom i de fallskattskyldighet inträder utgång. Det är därför nödvändigt attredan nu ta upp frågan om en justering av skatteskalorna och därmedsammanhängande frågor. Också när det gäller frågan om ett höjt grundavdrag vidgåvobeskattningen gör jag den bedömningen att frågan redan nu bör tas upp. Ytterligare några frågoraktualiseras i sammanhanget. När det gäller värdering av s.k.företagsförmögenhet vid arvs- och gåvobeskattningen hänvisar AGL tillmotsvarande värderingsregler i SFL avsedda för förmögenhetsbeskattningen.Värderingsreglerna i SFL innehåller emellertid hänvisningar till KL som efterskattereformen är aktuella. Även i materiellt hänseende jagtänker i första hand på det förändrade förvärvskällebegreppet - borde reglernai SFL anpassas till skattereformen. Utan sådana förändringar är det intemöjligt att för värderingen av s.k. företagsförmögenhet i AGL hänvisa tillreglerna om detta i SFL. Arbetet på en ny förmögenhetsskattelag är dock ännuinte avslutat. För arvs- och gåvobeskattningens del måste det emellertid finnasregler om värdering av s.k. företagsförmögenhet redan fro.m. den 1 januari1991. Jag kommer därför i det följande att föreslå en tillfällig lösning som innebäratt hänvisningarna i till SFL kompletteras med bestämmelser som för arvs-och gåvobeskattningens del möjliggör att de oförändrade bestämmelserna i skall kunna användas vid värderingen av s.k. företagsförmögenhet. Någrasakliga ändringar av arvs-och gåvobeskattningen - bortsett från förslagenavseende skatteskalorna och grundavdragen - är inte aktuella. Skattereformennödvändiggör härutöver vissa redaktionella justeringar i AGL. Det är minavsikt att återkomma till frågan om en ny arvs- och gåvoskattelag. 4.9.2Ändrade skatteskalor, m.m. Mitt förslag:Skatteskalorna vid arvs- och gåvobeskattningen ändras genomgående på så sättatt skiktgränserna i alla klasser höjs . Motsvarande höjning genomförsockså när det gäller de grundavdrag som gäller vid arvsbeskattningen. Det s.k.18-årsavdraget höjs från till Skälen för mitt förslag:Arvs- och gåvoskatten är progressiv och tas ut enligt olika skalor beroende påvem som ärver eller får egendom. Tre klasser av arv-och gåvotagare finns. Till klass 1, som har denlindrigaste skalan, hänförs t.ex. efterlevande make, sambo och barn. I detlägsta skiktet - är skatteuttaget .. I skiktet mellan100 och är skatteuttaget 1 det högsta skiktet-8 000 000 kr och däröver - utgår skatt med Prop. 1990/91:54 ,. Tillklass 11 hör bl.a. föräldrar och syskon men också mer avlägsna släk-fingar,obesläktade personer och sådana organisationer som inte är allmännyttiga. Härär den lägsta skattesatsen och den gäller för lotter upp tiU . Iskiktet 200 000 - är skatten . Skalan går upp fill ettskatteuttag på och avser då den del av som överstiger . KlassIII avser främst vissa allmännyttiga stiftelser och ideella föreningar som inteär helt befriade från arvsskatt. Skalan är progressiv upp fill 60 000 kr.Därutöver utgår skatten . Mottagare som hör fill klass III ärfria från gåvoskatt. Vid arvsbeskattningen medges skattefria grundavdrag med200 . för efterlevande make eller sambo, för annan mottagare iklass I och . för mottagare som hör fill klass II eller III. Om barneller avkomling till avlidet barn ännu inte fyllt vid skattskyldighetensinträde dras - utöver nämnda grundavdrag - ytterligare av för varje åreller del av år som återstår till denna ålder uppnås. Vid gåvobeskattningenmedges ett enhetligt grundavdrag på (jfr följande avsnitt). Närman skall bedöma vilka ändringar i fråga om arvsskatten som är mofi-verade fårman hålla i minnet att arvsskattens storlek i det enskilda fallet påverkas aven del ytterligare faktorer än grundavdrag och skatteskala. Var den avlidnegift och förelåg giftorättsgemenskap utgörs normalt hälften av det sammanlagdagiftorättsgodset av den efterlevande makens skattefria giftorättsandel.Återstoden ärvs av den efterlevande om den avlidne inte hade s.k. särkullbarneller förordnat över kvarlåtenskapen genom testamente. I vissa fall kan mer änhälften undantas från beskattning. Genom att åberopa 12 kap. 2 §äktenskapsbalken kan den efterlevande maken som sin skattefria giftorättsandelbehålla en andel av det gemensamma boet som motsvarar dennes giftorättsandel.Om den efterlevandes giftorättsgods uppgår till t.ex. tre fjärdedelar av detsammanlagda giftorättsgodset kommer dennes skattepliktiga arv att avse enfjärdedel av egendomsmassan. Skiktindelningenliksom skattesatserna i de nuvarande skatteskalorna fastställdes genomlagstiftning som trädde i kraft (prop. 1986/87:54, SkU12,SFS 1986:1198). Detsamma gäller de grundavdrag som vid arvsbeskattningentillämpas i klasserna II och III. De grundavdrag som gäller arvinge ellertestamentstagare i klass I fillkom i samband med de justeringar som företogs iAGL med anledning av familjerättsreformen (prop. 1987/88:61, SkU 1986/87:14,SFS 1987:1206). Dessa senare ändringar trädde i kraft . Pågrund av de höjda taxeringsvärdena och med hänsyn fill den allmännaprisutveckling som skett sedan motsvarande åtgärder senast företogs bör nu enjustering av skiktgränserna genomföras. Också de grundavdrag som gäller vidarvsbeskattningen bör justeras. En rimlig avvägning mellan å ena sidan dengenomsnittliga ökningen av taxeringsvärdena på småhus - ~ och å andrasidan den allmänna prisutvecklingen leder tillslutsatsen att skiktgränserna i samtliga klasser liksom grundavdra- genvid arvsbeskattningen bör höjas . När det gäller det s.k. 18- Prop.1990/91:54 årsavdraget förordar jag att det höjs från , till 4.9.3Förhöjt grundavdrag vid gåvobeskattningen Mittförslag: Grundavdraget vid gåvobeskattningen höjs från till 10 000 krper år Skälenför mitt förslag: Enligt 39 § a AGL gäller att gåvor avseende lösöre avsett förgåvotagarens eller hans familjs personliga bruk är skattefria om värdet avsådana gåvor under ett och inte överstiger Om detta värdeöverskrids är hela gåvan skatteplikfig. Enligt 39 § d AGL gäller vidare att förandra gåvor än sådana som avses under a har gåvotagaren rätt till ettgrundavdrag om , avseende gåvor under ett och från sammegivare. Enligt 39 § b och c AGL gäller skattefrihet för vissa periodiskaunderstöd resp, s,k, bodelningsgåvor. har i sitt tidigare nämnda betänkande föreslagit attgränsbeloppet avseende lösöresgåvor skall höjas till och attgrundavdraget skall höjas till Vid remissbehandhngen har ett flertalremissinstanser förordat att grundavdraget i stället skall höjas till