prop · GE0363 · 1990-12-31 00:00:00 — Man bör vidbedömningen av denna fråga inte vara bunden av hur agentens vamsorti-ment harbetecknats i agenturavtalet utan beakta vilka varor som i praktiken haromfattats av hans uppdrag. Bestämmelsen i förevarande punkt bör således intekunna kringgås genom att man i agenturavtalet tar upp ett mer omfattandevarusortiment än det som faktiskt är avsett att omfattas av agentensverksamhet. Om det i ett agenturkontrakt har angivits att agenten skall verkaför försäljning av livsmedel men verksamheten endast har bestått i marknadsföringav konserverad frukt, torde således en i kontraktet intagen konkurrensklausulinte kunna åberopas till stöd för att agenten efter avtalets upphörande skullevara förbjuden att bedriva försäljning av t.ex. ost eller kryddor. 1många fall kan det vara tveksamt vad som skall hänföras till ett visstvaruslag. Ofta ger branschpraxis viss ledning. I rena gränsfall bör konkurrensklausulenges en tolkning som inte i onödan inskränker agentens utkomstmöjligheter. Iandra stycket slås fast att en konkurrensklausul inte gäller än tvåår från agenturavtalets upphörande. Agenten är alltså inte bunden av enkonkurrensklausul i den mån denna sträcker sig längre fram i tiden. Ifall då ett tidsbegränsat agenturavtal har löpt ut eller ett avtal har sagtsupp på ordinärt sätt med iakttagande av uppsägningstid är det i regel heltklart avtalet har upphört. Vid uppsägning med omedelbarverkan får motsvarande tidpunkt anses ha inträffat då medkontrahenten fick delav uppsägningen. Om en av parterna har haft rätt att säga upp avtalet medomedelbar verkan men parterna ändå har kommit överens om en vissuppsägningstid, bör avtalet anses ha upphört vid utgången av . Detförhållandet att agenten efter uppdragets upphörande vidtar åtgärder enligt 32eller 33 § skjuter inte fram utgångspunkten för tvåårsfristen. Avtredje stycket framgår att bestämmelserna i förevarande paragraf inte hindraratt 38 § avtalslagen tillämpas på en konkurrensklausul. Medan förevarandeparagraf innehåller tämligen fasta ogiltighetskriterier, ger 38 § avtalslagenutrymme för en mer diskretionär skälighetsbedömning. Vid tillämpning av 38 §avtalslagen kan man t. ex väga in omständigheter som orsaken till attagenturavtalet har bringats till upphörande eller graden av ensidigt beroende iförhållandet mellan parterna. En konkurrensklausul kan alltså förklaras ogiltigeller jämkas enligt 38 § avtalslagen trots att den uppfyller de krav somuppställts i förevarande paragraf. Somframgår av tredje stycket är det inget som hindrar att andra ogiltighets-eller jämkningsregler i avtalslagen än 38 § tillämpas på en konkurrensklausul. Vissa meddelanden Prop. Harett meddelande från agenten enligt 16, 31 eller 34 §, från huvudmannen enligt18, 19, 22, 23 eller 34 § eller från tredje man enligt 21 § avsänts på ettändamålsenligt sätt, får meddelandet åberopas även om det försenas, förvanskaseller inte kommer fram. (Jfr4 § i kommitténs förslag) Iparagrafen anges vilken av parterna som bär risken för att vissa meddelandensom berörs i lagen försenas eller förvanskas vid befordran eller inte allskommer fram. Paragrafen motsvaras delvis av 3 § KomL. Den har ingenmotsvarighet i den danska lagen eller i EG-direktivet. Dengenerella utgångspunkten inom avtalsrätten är att avsändaren står risken föratt hans meddelande inte kommer fram i rätt tid eller på rätt sätt. I 32 §andra stycket avtalslagen finns en särskild bestämmelse om meddelanden sombefordras genom telegram eller framförs muntligt genom bud. Om ett sådantmeddelande förvanskas till följd av fel vid telegraferingen eller oriktigtåtergivande genom budet, är avsändaren inte bunden av det förvanskademeddelandet. Det saknar betydelse om mottagaren är i god eller ond tro. Menavsändaren måste utan oskäligt uppehåll efter det att han fått reda påförvanskningen meddela mottagaren att han inte vill låta det förvanskademeddelandet gälla. Annars gäller det förvanskade meddelandet mot en mottagarei god tro. Förevarandeparagraf innebär att risken för befordran av vissa meddelanden läggs påmottagaren. Avsändaren får åberopa meddelandet även om det på grund av ettmissöde vid befordringen har försenats, förvanskats till sitt innehåll ellerinte alls kommit fram. I KomL gäller motsvarande regel när ett meddelande harförsenats eller inte kommit fram. Däremot finns i KomL ingen bestämmelse ommeddelanden som har förvanskats. I dessa fall kan i stället bestämmelsen i 32 §andra stycket avtalslagen bli tillämplig. Vad som i den bestämmelsen sägs omtelegrafiska meddelanden får nu träda tillbaka för regleringen i förevarandeparagraf Detsamma gäller meddelanden som framförs muntligt genom bud, i den månett sådant förfaringssätt kan anses ändamålsenligt i den mening som avses iparagrafen. De meddelanden sombefordras på mottagarens risk räknas upp i para grafen. Uppräkningen börjar med vissa meddelanden från agenten till huvudmannen, nämligen besked om utövande av retentionsrätt (16 §) samt krav på avgångsvederlag (31 §) och skadestånd (34 §). Därefter tas i paragrafen upp en del meddelanden från huvudmannen till tredje man. Det rör sig om underrättelser om att huvudmannen inte godkänner ett av agenten slutet avtal (18 §), att han inte antar ett anbud (19 §), att han inte godtar betalning till agenten eller ändringar i avtalet som denne medgett (22 §) och att han inte godkänner avgöranden som agenten träffat med anledning av reklamationer m.m. från tredje man (23 § andra stycket). Uppräkningen fortsätter med huvudmannens skadeståndskrav mot agen ten (34 §). Den avslutas med tredje mans meddelande till huvudmannen att ett besked från denne avviker från vad tredje man överenskommit med '35 agenten (21 §). Uppräkningeni paragrafen är i princip uttömmande. Detta utesluter Prop. 1990/91:63 dockinte att ett meddelande, som faller utanför uppräkningen, kan komma attbefordras på mottagarens risk till följd av någon bestämmelse i annanlagstiftning. I 82 § köplag föreskrivs t.ex. att vissa meddelanden omreklamation skall gå på mottagarens risk. Den bestämmelsen gäller även sådanameddelanden från köparen till huvudmannen som avses i 23 § första stycket i detnu framlagda lagförslaget, trots att dessa meddelanden inte ingår iuppräkningen i förevarande paragraf Kravetpå att meddelandet skall avsändas på ett ändamålsenligt sätt får bedömas efteromständigheterna i det enskilda fallet. Postbefordran är t.ex. inte i allasituationer en tillräckligt snabb metod, om andra kommunikationssätt, såsomtelefax, står till förfogande. Bestämmelseni förevarande paragraf innebär bara att ett meddelande skall anses ha kommitfram i oförvanskat skick. Den behandlar inte frågan huruvida det avsändameddelandet, t.ex. en reklamation, kan anses uppfylla de krav som ställs påett meddelande av det ifrågavarande slaget. Om den som har avsänt ettmeddelande om reklamation får reda på att meddelandet har förkommit ellerförvanskats, kan det trots förevarande bestämmelse ingå ireklamationsskyldigheten att han sänder ett nytt meddelande. Reklamation kansedan anses ha skett i rätt tid, om det första meddelandet skickades i sådantid att det borde ha nått adressaten före reklamationsfristens utgång.Bestämmelsen innebär således inte till skillnad mot konsumenttjänstlagensbestämmelser om reklamation att reklamation skall anses ha skett redan dåmeddelandet avsändes. 1.Denna lag träder i kraft den 1januari 1992. 2.I fråga om agenturavtal som haringåtts före lagens ikraftträdande tillämpas bestämmelserna om handelsagentur ilagen (1914:45) om kommission, handelsagentur och handelsresande till utgångenav . (Jfrikraftträdande- och övergångsbestämmelserna i utredningens förslag) Dennya lagen kommer i första hand att bli tillämplig på agenturavtal som ingåsefter ikraftträdandet. Bestämmelsernai punkt 2 innebär att lagen kommer att omfattaalla agenturavtal oavsett de har ingåtts. Parterna i ettagenturavtal som har ingåtts före har alltså på sigatt avveckla förhållandet, om de inte vill underkasta sig bestämmelserna i dennya lagen. Ändringarsom efter ikraftträdandet företas i ett avtal från tiden börbedömas enligt den nya lagen. 4.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1914:45) om kommission, handelsagenturoch handelsresande KomL kommer i framtidenbara att innehålla bestämmelser om kommission. Bestämmelser om handelsagenturkommer att finnas i den nya lagen om handelsagenter och lagregleringen rörandehandelsresande och plats- försäljarekommer att upphöra. Detta innebär att lagrubriken till KomL Prop. 1990/91:63ändras till att avse bara kommission och att de kapitel som avser de andrayrkeskategorierna upphör att gälla. De återstående kapitelrubrikerna blirdärmed överflödiga och får utgå. Handelskommissionärär berättigad till provision å avtal, som han förkommittentens räkning ingår med tredje man. Harkommissionären varaktigt uppdrag och ingås avtal för kommittentens räkning efteruppdragets slut, har kommissionären rätt till provision på avtalet, otn tredjemans anbud kommit kommittenten eller kommissionären till hända underuppdragstiden. Ingåsavtal efter uppdragets slut i annat jall än som avses i andra stycket, ärkommissionären likaledes berättigad till provision (efterprovision), om avtaletkan anses ha kommit till stånd genom hans medverkan . Förebringasej utredning om ejterprovisionens storlek och har uppdraget varat ,skall ejterprovision utgå med belopp som motsvarar tre måitaders provision,beräknad ejter genomsnittet av månadsprovisionerna under uppdragets sista år.Vad nu sagts gäller dock ej, om uppsägning skett med minst sex månadersuppsägningstid. Kommissionären kan inte före uppdragets slut med bindande verkan avståjrån den rätt till ersättning som tillkommer honom enligt tredje och jjärdestyckena. (Saknardirekt motsvarighet i kommitténs förslag. Jfr dock 13, 14 och 41 §§ i desslagförslag 1) Paragrafenhandlar om handelskommissionärers rätt till provision. Den innehåller i sinhittillsvarande lydelse en hänvisning till 68 §, som handlar om handelsagentur.Den paragrafen skall nu upphöra att gälla. Hänvisningen i förevarande paragrafkan alltså inte stå kvar. I stället flyttas relevanta delar av innehållet i denupphävda paragrafen över till förevarande paragraf Det rör sig således om enren följdändring. 1.Denna lag träder i kraft den 1januari 1992. 2.1 fråga om agentur-,handelsresande- eller platsförsäljaravtal som har ingåtts före lagensikraftträdande tillämpas lagen i sin tidigare lydelse till utgången av . Bestämmelseni punkt 2 innebär att KomL:s regler om agentur tillämpas på agenturavtal somhar ingåtts före den under en övergångstid . Därefterregleras parternas mellanhavanden av den nya lagen om handelsagentur.Motsvarande gäller med avseende på självständiga handelsresande ochplatsförsäljare. Förhållandenaför anställda handelsresande och platsförsäljare, som har ingåttanställningsavtalet före den , regleras av KomL till och medutgången av . Sedan upphör lagregleringen för deras del. 4.3 Förslagettill lag om ändring i hemförsäljningslagen Prop.1990/91:63 (1981:1361) Anlitarnäringsidkaren ett ombud, skall denne alltid anses behörig att handla pånäringsidkarens vägnar när det gäller att ingå avtal som avses i denna lag, attutfästa förmåner som är avsedda att ingå i ett sådant avtal samt att ta emotbetalning för näringsidkarens räkning. Näringsidkaren kan inte till nackdel förkonsumenten inskränka denna behörighet. (Jfr12 § i kommitténs lagförslag 2) Paragrafengår ut på att ett ombud, som anlitats av en näringsidkare för att bedrivahemförsäljning, har s. k. legal ställningsfullmakt att ingå avtal och ta emotbetalning. Enligt paragrafens nuvarande lydelse finns i andra stycket enerinran om att det i KomL finns särskilda bestämmelser om handelsagenter ochhandelsresande. Andrastycket skall nu utgå. kommer alltså inte agenter ochhandelsresande att undantas från bestämmelsen om legal ställningsfullmakt. 4.4 Förslaget till lag om ändring i fondkommissionslagen (1979:748) Omannat ej följer av denna lag, gäller för fondkommissionsrörelse bestämmelsernaom i lagen (1914:45) om kommission. (Jfr2 § i kommitténs lagförslag 3) Ändringeninnebär att KomL nämns vid sitt nya namn. Det rör sig således om en renföljdändring. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen delsföreslår att anta förslagen till 1.lag om handelsagentur, 2.lag om ändring i lagen(1914:45) om kommission, handelsagentur och handelsresande, 3.lagom ändring ihemförsäljningslagen (1981:1361), 4.lag om ändring i fondkommissionslagen(1979:748), dels bereder tillfälle att ta del av vad jag har anförtom 5.internationella konventioner(avsnitt 2.11). Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom propositionförelägga vad föredraganden har anfört för 138 de åtgärder och detändamål som föredraganden har hemställt om. av kommissionslagskommitténs betänkande ' Genom de ändringar, som gjordes i KommL ,förstärktes kommissionärernas, agenternas och handelsresandenas rättsligaställning vid uppdragets slut. Det visade sig emellertid att dessa ändringarinte var tillräckligt långtgående och att det alltjämt fanns brister i dessauppdragstagares rättsskydd när avtalet upphörde. På grund härav gjordes detframställningar i olika sammanhang med begäran om att en ny översyn skullegöras av lagen. Dessa framställningar utmynnade i att kommittén tillsattes. Enligt direktiven har den främsta uppgiften för kommitténvarit att få till stånd en tidsenlig lagstiftning rörande de rättsförhållandensom regleras i KommL. Översynen har inte varit begränsad till att avse någonviss del av lagen. Den har gällt såväl lagstiftningens sakliga innehåll somdess språkliga och redaktionella utformning. Kommitténs förslag innebär i huvudsak följande. Lagförslaget innehåller huvudsakligen två avsnitt av vilkadet ena handlar om handelsagentur (agentur) och det andra om det som närmastskall jämföras med och som i lagförslaget kallas kommission.Det har visat sig att institutet agentur har den största utbredningen och dendominerande ställningen. På grund härav har huvudvikten i lagförslaget lagtsvid agenturverksamheten. Avsnittet om agentur omfattar inte bara de som iKommL:s mening är agenter utan däri innefattas också de som karakteriserassom självständiga handelsresande. Utvecklingen har nämligeninneburit att agenternas och handelsresandenas arbetssätt och arbetsformer harändrats och därför har uppdelningen i KommL blivit otidsenlig. Avsnittet ilagförslaget om kommission innefattar inte civil kommission. Ett av skälentill detta är att kommittén funnit att det är lämpligt att begränsalagförslagets omfattning till att avse endast uppdrag som utförs avnäringsidkare. När det sedan gäller de anställda handelsresandena innebärkommitténs förslag att dessa inte skall omfattas av den nya lagen. De anställdahandelsresande som har uteslutande fast lön är jämförbara med vilka löntagare somhelst. Deras rättsförhållanden regleras genom den arbetsrättsligalagstiftningen och genom kollektivavtal och enskilda avtal. De anställdahandelsresande som får sin ersättning helt eller delvis i form av provision ärenligt kommitténs förmenande en förhållandevis liten grupp. 1 gällande rättförekommer det inga speciella lagbestämmelser för några andra provisions- De speciella rättsförhållandena för de provi- Prop.1990/91:63 sionsanställdaär till största delen reglerade genom avtal och kommittén har Bilaga 1 intefunnit något hinder mot att de provisionsanställda handelsresandenas rättsförhållandenordnas på samma sätt. Det som sagts om handelsresande Genom uttalanden i motiven öppnas möjligheter atttillämpa lagförslaget analogt vid civil kommission eller i rättsförhållanden För att en person skall anses vara agent i lagförslagetsmening kravs det att han är näringsidkare och att uppdragsavtalet är varaktigt.1 övrigt gäller samma förutsättningar som i KommL. Dock krävs det inte längreatt agenten har ett eget kontor eller annan egen lokal för sin rörelse.Anledningen till detta är att de självständiga handelsresandena skallinnefattas i denna kategori. En person är kommissionär i lagförslagets mening om han ärnäringsidkare och åtagit sig huvudmannens uppdrag att för dennes räkning men ieget namn ingå avtal om försäljning eller inköp av varor. Den som i ! har i lagförslaget fått benämningen huvudman. Parternas rättigheter och skyldigheter När det gäller parternas rättigheter och skyldigheter vidagentur och kommission innebär lagförslaget att huvudmannens lojalitetspliktoch informationsplikt lagfästs liksom hans skyldighet att tillhandahålla vissasaker och hans skyldighet att utge ersättning för sådan skada som han vållat.Huvudmannens lojalitetsplikt innebär en skyldighet att ge agenten ellerkommissionären en viss hjälp och ett visst stöd. Informationsplikten gällervissa upplysningar om tillverkningen och marknadsföringen. Agentens ochkommissionärens skyldigheter enligt lagförslaget överensstämmer i huvudsak medvad som åligger dem enligt KommL. En nyhet i lagförslaget är dock att genom endispositiv bestämmelse är agenterna och kommissionärerna ålagda att hållainkasserade medel avskilda. Provision och annan ersättning I fråga om agenternas och kommissionärernas rätt tillprovision ansluter lagförslaget i stora delar till KommL när det gällerprovision under avtalets bestånd. Angående rätt till provision på avtal somingås efter uppdragets slut föreslår kommittén att den bestämmelse behålls somstadgar att agenten har rätt till provision på avtal som ingås sedanagenturavtalet upphört om anbudet inkommit före upphörandet. Vid avtal därköparens anbud inkommer och avtalet ingås efter uppdragstidens slut föreslårkommittén att agenten skall ha rätt till provision om han gjort detförberedande arbetet till ett avtal och att detta arbete varit den huvudsakligaorsaken till att avtalet kommit till stånd. För den händelse det uppstårkonkurrens om provisionen mellan cn avgåendeoch en tillträdande agent föreslår kommittén en bestämmelse med Prop. 1990/91:63 innehåll att en tillträdande agents krav på provision kan få ge vika för denBilaga 1 avgående agenten om denne är berättigad till provision enligtovannämnda bestämmelse. I en undantagsregel föreslår kommittén att provisionenskall delas lika mellan den avgående och den tillträdande agenten om delta ärskäligt med hänsyn till omständigheterna. Någon motsvarighet till bestämmelseni 68 § andra till fjärde styckena KommL om efterprovision kommer inte attföreslås. Anspråk pä provision skall framställas inom ett är från avtaletsupphörande. 1 bestämmelser, som saknar motsvarighet i KommL, föreslårkommittén att provisionen skall bestämmas efter vad som är skäligt och attprovisionen skall beräknas på fakturans slutbelopp men att avdrag skall görasför vissa omkostnader som är särskilt angivna i fakturan. När det gäller defrågor som har samband med utbetalningen av provisionen har kommittén valt attföreslå en dispositiv lagbestämmelse enligt vilken provisionen skall utbetalasinom efter utgången av den kalendermånad i vilken avtalet med tredjeman fullgjorts eller bort fullgöras av huvudmannen. skallagenten tillställas en provisionsnota och denna skall innehålla vissauppgifter. 1 syfte att förbättra agentens möjligheter till kontroll av provisionenföreslår kommittén att agenten genom en indispositiv bestämmelse skall ha rättatt få granska huvudmannens bokföring med hjälp av en auktoriserad ellergodkänd revisor. Denna rätt till granskning skall föreligga endast om vissaförutsättningar är uppfyllda. Stadgandet i lagförslaget om ansvar del credere innehållerdels en definition av detta begrepp och dels en bestämmelse enligt vilkenagenten är berättigad till särskild gottgörelse för detta ansvar.Bestämmelserna om ersättning för inkassouppdrag och om ersättning för utgifterhar underkastats vissa smärre ändringar i förhållande till vad som gäller iKommL. Kommittén anser att agenterna och kommissionärerna skallgenom en indispositiv bestämmelse vara tillförsäkrade retentionsrätt. Dennaskall kunna utövas i prover, mönster och handlingar och dessutom i varor som äravsedda att säljas samt i pengar och andra likvida medel. Det föreslås ocksåatt säkerhetsrätten skall kunna utövas i objekt från alla uppdrag av sammahuvudman, s. k. kopplad säkerhetsrätt. För att inte retentionsrätten skall bliverkningslös anser kommittén att agenten eller kommissionären skall varaberättigad att sälja vad han innehållit eller tillgodogörasig vad han har att fordra. Även denna bestämmelse föreslås bli indispositiv. När det gäller lagförslagets bestämmelser om avtaletsupphörande innebär dessa omfattande förändringar jämfört med bestämmelserna iKommL. Inledningsvis stadgas det i lagförslaget i denna del att ettagenturavtal upphör när den avtalade tiden gått till ända. Om parterna därefterfortsätter sitt samarbete kan det i vissa fall anses att avtalet är förlängtatt gälla tills vidare. Om ett tidsbestämt avtal som förlängts två gånger ellerom ett avtal som gällertills vidare skall upphöra skall det föregås av uppsägning. När uppsäg- Prop.1990/91: 63 ningstidensedanlöpt ut upphör avtalet. Enligt kommitténs förmenandeskall Bilaga 1 uppsägningstiden vara . Genom att bestämmauppsägningstiden får man överensstämmelse med denarbetsrättsliga lagstiftningen. Detta kan ha stor betydelse för de agenter somhar anställda att ta hänsyn till. Samma uppsägningstid skall gälla oavsett hurlång tid avtalet varat. Bestämmelsen om sex månaders uppsägningstid föreslåsbli indispositiv mot huvudmannen. I fråga om avtalets upphörande föreslår kommitténatt en part skall ha rätt att häva avtalet om medkontrahenten inte uppfylltsina avtalsenliga förpliktelser. Därutöver krävs det att avtalsbrottet är av väsentligbetydelse för den som häver. I lagförslaget ges det även möjlighet för en partatt frånträda ett avtal . Förutsättningen för detta är att detföreligger vägande skäl. Lagtexten innehåller exempel på omständigheter som kananses utgöra vägande skäl. Således kan en parts konkurs berättiga medkontrahentenatt frånträda avtalet . Om en part skall häva ett avtal eller frånträdadet med stöd av dessa bestämmelser skall han göra detta utan oskäligtuppehåll. Det finns alltid en möjlighet för en part att frånträdaett avtal med omedelbar verkan. I fråga om skadeståndsskyldighet i samband medupphörandet innehåller lagförslaget att den som häver eller frånträder ettavtal är skyldig att hålla medkontrahenten skadeslös såvida han intehaft giltig grund till frånträdandet. En part, som frånträder ett avtal tillföljd av ett väsentligt avtalsbrott på medkontrahentens sida, undgårskadeståndsskyldighet för egen del och är berättigad till skadestånd avmedkontrahenten om avtalsbrottet är culpöst. Bestämmelsen omskadeståndsskyldighet föreslås bli tvingande till agentens förmån. Ersättning till agenten vid uppdragets upphörande De frågor som har samband med ersättning till agenten viduppdragets upphörande har varit föremål för en ingående behandling avkommittén. Därvid har kommittén valt att lägga fram ett förslag som innehålleren bestämmelse om avgångsvederlag. Enligt denna bestämmelse är agentenberättigad till avgångsvederlag, om han tillfört huvudmannen bestående värden såsomnya kunder eller ökad försäljning till den befintliga kundkretsen. Närkundkretsens värde skall fastställas innehåller lagförslaget en presumtionenligt vilken sex månaders provision skall anses utgöra en skälig ersättning.Denna schablonregel är avsedd att utgöra huvudregel och tänkt att tillämpas imerparten av de fall där avgångsvederlag kommer i fråga. Om emellertidförhållandena i det enskilda fallet väsentligt avviker från vad som kan ansesvara normalt kan avgångsvederlaget bestämmas till högst tolv månaders provisioneller helt utebli. Bestämmelsen föreslås bli indispositiv. Anspråk påavgångsvederlag skall framställas efter avtalets upphörande. Någonbestämmelse om rätt till ersättning för investeringar som blivit onyttiga genomuppsägning kommer inte att föreslås.