prop · GE03149 · 1990-12-31 00:00:00 — SFR/SAMRAD anser all förbudet för personer alt uppträda iannonser med reklam bör preciseras lill alt gälla nyhetsreportrar, programledareoch liknanile i såväl nyhets- och nyhelskommenlerande program somsamhällsorienterande program i övrigt där TV-liltarna måste kunna slälla högakrav på objektivitet och integrilel. 6.4 Annonser i politiska, religiösa eller fackliga frågor Utredningens förslag: I annonslagen föreskrivs altannonser inle får vara avsedda all främja utbredningen av åsikier i poliliska,religiösa eller fackliga frågor. En annons får dock vara avsedd atl främja utbredningen aven åsikt i en politisk fråga, om 1.annonsen sändsinför etl val lill eller med anledning av att det föreslår en sådanrådgivande folkomröstning som avses i regeringsformen, 2.programföreiageioch samtliga i företrädda parlier eller företrädare för samtligalinjer i folkomröstningen är överens om villkoren för sändandei av annonseroch 3. annonsen sänds i enlighet med de överenskomnavillkoren. kan från sin utgångspunkt accepiera förslagen som bolagel anser vara väl genomtänkta. gör den tolkningen av detföreslagna förbudet all ilel inte hindrar eller andratrossamfund från att annonsera kulturella evenemang eller tjänster eller att informeraom insamlingar om bistånd. Centralstyrelsen ser inte heller all förslagethindrar annonser som gäller anskaffningsfrämjande åtgärder eller att kyrkligaföretag hindras all annonsera sina varor eller tjänster. Om emellenid dennatolkning anses vara oriklig motsätter sig centralstyrelsen förbudet. Enligi SFR/SAMRAl) belyser utredningen väl det dilemma somuppslår då man diskuterar vilka typer av åsikisreklam som skall lillålas i TV.Organisalionerna lillslyrker det föreslagna förbudet men utlalar all del ärangelägel all skilja mellan å ena sidan l.ex. annonser som innehåller eltreligiöst budskap och å andra sidan annonser från kyrkor och andra religiösaorganisationer med informalion om . evenemang, insamlingar ellerverksamhet. /SAMRÅD ft)rlsäller: Del skulle uppstå en ohållbar silualion om l.ex. DIAKONIAeller Lulherhjälpen utestängdes från möjligheler lill TV-annonser om insamlingarsom slår öppna för Rädda barnen eller Röda Korset därför alt de senare ärreligiöst obundna. Lika orimligt vore det om idrottsrörelsen skulle fåannonsera slora idrollslävlingar men kyrkorna skulle vara fiir-bjudna auannonsera allkristna riksmöten eller om kyrkornas telefonjour eller diakonalainsatser inle skulle få annonseras medan eller kvinnojourerna inledrabbades av motsvarande lesliiklionei. SRvidhåller de principiella invändningar mol politisk annonsering i Prop.1990/91:149 TV som bolaget framförde i yttrandet över betänkandet (SOU1989:73) Bilaga 2 'TV-poliliken. känner en viss tveksamhet inför dennågol vaga formuleringen all annonser inle får vara avsedda att främja utbredningenav åsikier i poliliska, religiösa eller fackliga frågor. Det vore allvarligtom l.ex. etl politiskt parti med stor budget på grund av regelns utformningfick möjlighet all ulnyltja reklamutrymme lill "smygpropaganda".Förbundet föreslår all regeln får lyda: "Annonser som avser åsikier ipoliliska, religiösa eller fackliga frågor får inle sändas." Hovrälien jör Nedre har inga synpunkler på deöverväganden .som ligger lill grund för det föreslagna förbudel. Hovrättenvill dock påpeka all del i vissa fall kan vara svårt alt dra en klar gräns mellanvad som skall anses vara politiska och kulturella frågor varför del av molivensärskill bör framgå hur grän.sdragningen skall göras. noterar att ett genomförande av förslagetmedför att vad som är lillålel programulbud enligt kabellagen blir förbjudeiför elt reklamfinansieral programförelag, vid Göteborgsuniversilel anser all förslagel bl.a. reser frågan hur åsiktsannonser skallskiljas från andra annonser. Vad gäller frägan om hur "åsiktsannonsering"skall avgränsas synes denna kunna bli |)r-oblematisk. Formuleringarna i molivenom att "ile gru[)per som har råd" (s. 195) inle skall få slörremöjligheter all bilda opinion via TV kan tolkas som att det handlar om annonserfiån organisalioner. kan bedöma finns del härvidlag enslor mängd grän.sdragningsproblem. Elt ytterst besvärligt område borde t.ex.vara hur ilen typ av imageannonsering som troligen kommer att spela en viktigroll i 'TV-reklam skall bedömas i detta sammanhang. En sådan annons på l.ex. 30sekunder, där etl företag inom bilbranschen säger vail del gör för miljön, ärju rimligen "ägnad atl göra en genomsniulig åskådare välvilligt inställdtill annonsörens åsikier" (s. 197). Vad skiljer detta från etl politisktparti som vill lala om exakt vad elt visst förslag som del lagt i riksdagenfakliskl innehåller? Yllersl handlar den principiella frågan vad som skallläggas in i bl.a. [)i)liliska och fackliga frågor. Och vad ligger bakom alt maninie tänker sig motsvarande inskränkning beträffande åsikier i ekonomiska ochkulturella fiågor? Del finns här en rad principiella problem som bordeuppmärksammas. l.RF finner del önskväri alt reglerna för åsikisreklam sånära som möjligt ansluter till de regler som gäller för pressen. Unilanlag ärmotiverat för de politiska partiernas valpro|)aganda under valkampanjer pågrund av del begränsade utrymmet. Den ordning som utredningen föreslär, attreklamtiden fördelas i samråd med de poliliska partierna, finner LRF välmotiverad. 1 övrigt är svår ighcierna betydande alt särskilja s.k.åsikisreklam från annan reklam. Del gäller t.ex. mellan reklam för en varaeller en ijänsl som skall användas i etl vissl syfle och propaganda för syflelsom sådanl. Är ilci åsikisreklam eller tillålen reklam all motivera inköp ikooperativa - eller privatägila - buliker med ideologiska argument? Var gårgränsen mellan antikärnkraftspropaganda och marknadsföring av miljövänligaenergiformer? Exemplen kan mångfaldigas och del ekonomiska motivet för cllförhud är föga hållbarl. Organisalioner och företag med slora resurser haruniler alla förhållanden ell försteg i |jr-o()agandan, men efieVsomTV rätl använt är etlkostnadseffekiivi reklammedium kan de Prop. mindre resursstarka t.o.m. få relativa fördelar av att del får utnyttjas d-\ 9 även för s.k. åsikisreklam. Därför, och för enhellighetens skull, anser tJiiagd LRF alt reglerna börså nära som möjligl ansluta lill dem som gäller för Marknadsförbundanser att den föreslagna begränsningen kan vara motiverad men att det blir fråga om en svårgränsdragning. Var går gränsen mellanfackliga - och branschorganisationer? Kan reklam för naturgas eller elvärme tillåtas? Förbundet menar slutligen att när politisk reklam förekommer, bör den betraklas som all annanreklam och alltså bedömas enligt marknadsföringslagen. ullalar att man i och för sig kan ha en viss förståelse för förslaget. Ettförbud mot åsikisannonser skulle dock innebära en inskränkningi yttrandefriheten och leda till svårigheternär det gäller all dra gränsergenlemot kommersiella inslag och andra meddelanden på betalt utrymme. Därför bör också åsikisreklam kunna lillålas enligtvi.ssa fasta regler. , SAFoch Grossistförbundel anser atlTV-annonsering bör lillålas även när del gällerpoliliska, fackliga eller religiösa frågor. Organisationerna, .som såleiles motsättersig utredningens förslag, yttrar om detta: Huvudskälet angesvara all tillgång till TV-mediel skulle ge resurssiarkaaktörer ett övertag överekonomiskt mindre välrusiade meningsmolståndare (bl.a. s. 195). Rent faktiskt ligger delgivelvis någol i detta, men är likvälen sanning med betydande modifikation. För del försia är förhållandet inlenågol för TV säreget; samma gäller beträffandeandra media, exempelvis vid annonsering i dagspress. Vidare torde i enskilda frågor inle sällanfinnas en intressegemenskap mellan flera, måhända var försig resurssvaga, aktörer vilkel möjliggör slagkraftigareformeringar. Räckvidd och koslnadseffeklivilel gör dessutom det tänkbartatt grupper med begränsad kampanjkassa i vissa lägen har lättareau verkligen fa ul sill budskap lill befolkningen via TV än genom traditionella media. Sannolikt kan lågbudgciprodukiioner utnyttjas. För del andra kan det inle borises från alt rällenall framföra åsikier ulgör själva innebörden av yiirandefrihelen och är en del av demokratins innersta kärna. Myckel slarka skäl måste därför lill för atl motivera ell förbud i vissl medium. Ilär bör även erinrasom atl etableringsmöjlighetema inom etermedia är starkt beskurna och i vissa stycken obefintliga. Mol denna bakgrund fiarnstår utredarens påstående (s. 196) atl ell förbud inlekan kritiseras från konslilulionell utgångspunkt som måhända formellt korrekt, men i sak tvivelaktigt. Härtill kommer all ell förbud mot åsikisannonseringoundvikligen medför svårbemästrade gränsdragningsproblem. Annonser i vetenskapliga ochkulturella frågor skall enligt betänkandet vara lillåtna(s. 194), Det är emellerliil lätt att föreställa sig sådanainslag som underförstått eller indirekt förmedlar också l.ex. elt politiskt budskap. Annonser för hjälpverksamhetkan ha en religiös underlon. Vidare, hur skallreklam för publikationer, kurser och dylikti politiska/religiösa/fackliga ämnen betraktas? Överhuvud tagel blir s.k. blandade meddelanden ell problem i sammanhangel.Utredaren anför (s, 197) att del för förbud skall räcka med atl annonsen "är ägnad att göra en genomsniulig tittare välvilligt inställdlill annonsr)rens åsikier", en med förlov sagt bådelångtgående och oklar regel, TU upprepar sin i yttrandet över betänkandet (SOU 1989:73) TV-politikenframförda ståndpunkt att del inle finns vägande skälalt begränsa åsikisreklamen - och därmedyttrandefriheten - rörande fackliga, religiösaeller poliliska frågor. Inför allmänna val och folkomröstningar Prop.1990/91:149 liksom i andra samhälleliga frågor bör möjligheten lillåsiktsannonse- Bilaga 2 ring även i TV-mediel i princip vara öppen för allaopinionsbildare. TU menar all det med pressen som förebild bör överlåtas ålprogramföretaget och programutgivaren all ta etl ansvar för all annonsering iTV sker på elt etiskt godtagbart säll. Del gäller även åsikisannonsering. Kintievik anser att del saknas tillräckliga skäl alt pådel föreslagna sättet begränsa yttrandefriheten och opinionsbildningen. Detfinns ingen anledning all i della avseende behandla ell TV-företag annorlundaän en tidning. Ett anlal remi.ssinslanser har invändningar molutredningens förslag om all ge riksdagsparlierna inflylande över möjlighelenlill politisk annonsering vid val och folkomröstningar. Hovrätten för Nedre anför att förslaget innebäratl ell parti som har endasl ell mandal i kan förhindra en mellan samtligaövriga partier träffad överenskommelse. vid Göteborgsuniversitet yttrar bl.a,: Också undantagen från regeln - alt partier skall kunnakomma överens om TV-reklam på vissa villkor i en valrörelse - väcker en radprincipiella frågor. Om del är så att utredningen menar atl åsikisannonseringfakliskl sli.apar opinionsmässig orättvisa är det något förvånande alt den juslskulle tillålas i en valrörelse. Den omvända principen - att sådan annonseringpå andra lider än under valrörelsen - förefaller i så fall vara mer rimlig.Della är ilessulom vad ofta har tillämpat vad gäller politisktaktiva medarbelare. Men ulredningens motiv alt göra undantag hänger samman medall man här överlåter lill riksdagsparlierna all göra up() villkoren, Detia förefalleri tur vara principiellt olyckligt. Visserligen handlar det inle omredaktionellt innehåll ulan om annonser, men det synes ändå olämpligt attpartierna skall förhandla om innehåll i en TV-kanal inför ett val. Denparallell som dras med all del i den redaktionella valröielsebevak-ningengjorls vissa överenskommelser med partierna är missvisande: ilessa har alltidskell på det sändande företagets villkor - och har fö. tinligt nämndens bedömning kan det finnas skäl altytterligare pröva orn de redovisade argumenten för förslaget är Tillräckligavad gäller politisk och facklig annonsering; skäl för ell förbud kan dockfinnas vad gäller åsiktsannonsering i religiösa frågor, Induslriförbundel, SAF och Grossislförbundel Svensk Handelmolsälter sig förslagel att riksdagspartierna skall kunna förhandla om undanlagfrån elt förbud mol politiska TV-annonser, kan medföra elt fråndemokratiska utgångspunkter osunt schackrande om yttrandefrihetens omfailningoch villkor, rV-företaget hamnar i en iniegriielsmässigl besvärande situationgenlemot den poliliska maklen. Det är fö, oklart vad förhandlingarna närmareskulle gå ul |)å - omfattas t.ex. priser och Tillgänglig tid eller, än värre,vilka som får annonsera? I enlighel med sin inställning anser organi.saiionerna atlåsikisannonsering bör tillåtas enligt fasla regler och inte göras till föremålför poliliska överläggningar och kompromisser vid enskilda tillfällen. TU vändersig med skärpa mol förslaget atl de etablerade riksdags- Prop. 1990/91:149partierna inför valen skall ges rätlen att bestämma om programföreta- Bilaga2 gets annonspolitik. Enligt framstår del som olämpligt att varjeriksdagsparti skall få vetorätt i fråga om denna typ av reklam inför etl valoch alt formerna för reklamen skall avtalas mellan programföretaget ochpartierna. Härigenom skulle ett enstaka parti ges möjlighet atl påverka opinionsbildningeninför etl val i en utsträckning som inle bör accepteras. Enligt cenlralslyreEe är del fel alt ge depoliliska partierna rättigheter som förmenas andra folkrörelser ochorganisationer. Det skulle kunna innebära det absurda förhållandet, att detenda som får sägas om åsikier i TV-reklamen är del som de poliliskapartierna säger i sina kampanjer inför kyrkofullmäktigevatet. SFR/SAMRAD anser i konsekvens med organisationernastillstyrkande av det föreslagna förbudet mol åsiktsreklam i TV, atl det intebör få förekomma politisk annonsering i anslutning lill l.ex. val och folkomröstningar. 7 Mängden annonser och hur annonser bör få sättas in har inget all invända molförslagel vad gäller begränsningen av mängden annonser. ser inle som sin uppgift all lämna närmaresynpunkter på vad som föreslås i dessa delar. Nämnden kan emellenid från deutgångspunkler som nämnden har all beakta inie underlåla att påpeka atlregleringen förefaller synnerligen invecklad och svår atl övervaka. Nämndenskulle hälsa med tillfredsställelse om denna synpunkl kunde beakias i detforlsatla lagstiftningsarbetet. vid Göteborgsuniversilel anför all betänkandet innehåller den oklarheten atl det talas om"mängden annonser", inte mängden annonslid; basen förlidsberäkningen bör vara annonsiidens längd, inte annonserna. Induslriförbundel, SAF och Grossistförbundel Svensk Handeluppmärksammar ulredningens uttalande i anslutning till ariikel 28 i deneuropeiska TV- konventionen, alt konventionen inle hindrar all en stat hellsäger nej lill reklam i TV. Organisalionerna påpekar all denna fiåga ocksämåsle ses i ljuset av anikel 10:2 i om de mänskligarällighelerna. Mycket lalar för alt i vart fall generella reklamförbud inle ärförenliga med den bestämmelsen. Det är DI.F:s bestämda åsikt atl regleringen bör varadensamma oavsett om del reklamsändande TV-förelagel blir eller ett frånSveriges fristående företag. All reglera Sveri- Prop.1990/91:149 ges Television hårdare än ell fristående TV-förelag skulle innebäraall Bilaga 2 detta förelag inle kunde konkurrera på lika villkor med delandra företagel. Den bäsla lösningen ur konkurrenssynpunkl anser DLF vara attreklamsändningar tillåts inom såväl som ett frislående'TV-företag. anser att reglerna beträffandereklamens omfattning och placering i förhållande till programtiden bör varadesamma, oavsett om det är eller etl fristående programföretagsom sänder. anser att den detaljerade regleringenvad gäller annonsvolym och annonseringssäti ler sig överdriven och väl byråkratisk.Lagstiftningen bör begränsas lill mer grundläggande principer och överiåla dedetaljerade handlingsreglerna till ett avtal mellan staten och programförelagetutgående från den europeiska och InternationellaHandelskammarens Grundregler för reklam. menar att del är uppenbart alt utformningen avreglerna om reklamens omfattning och inplacering kommer att få stor betydelseför programverksamheten. Bolaget anser alt dessa regler bör vara anpas-sailelill vad som gäller inlernalionelll. 7.2 Högsta tillåtna annonsvolym Utredningens förslag: 1 annonslagen föreskrivs följande.Högsl lio procent av sändningstiden i en programkanal får avseannonser. Denna andel beräknas särskilt för tiden mellan och , Inom en sändningslid av mellan hela klockslag får annonserförekomma under högst åtta minuler. I avtalet mellan staten och programföretagetfår det bestämmas alt högsta lillåtna sändningstiden för annonser skall varakortare än vad som har sagls, LRF finner reglerna vara väl avvägda. accepterar utredningens förslag.Bolaget uppger all del vid planeringen av sin programkanal har ulgåtl frånen annonslid om i genomsnitt i limmen (av sändningstiden),sorn man funnit ger lillräckliga inläklsmöjligheler för en fullvärdigTV-kanal. Denna nivå är vis.serligen lägre än vad den europeiska 'TV-konvenlionen tillåter (i genomsnitt ), men enligt bolagetär det fullt möjligt all driva en konkurrenskraftig TV-kanal med denreklamtidsnivå utredningen föreslår. Bolagel accepterar också förslaget allhögsia lillålna annonstid mellan hela klockslag skall vara åttaminuter. Även om iletta ger en konkurrensnackdel jämförl med en TV-kanal somföljer TV-konvenlionens regler (högsia annonslid under en visstimme) ger utredningens förslag en lillräcklig fiexibililet i fråga omannonsernas inplacering. framhåller bolaget att en väsentligt merrestriktiv reglering än vad som följer av TV-konvcniionen skulle skapa en klarkonkurren- 18 1990/91. snackdel för reklam-TV-kanaler som är baserade i Sverigejämförl med Prop, 1990/91:149 inlernalionella kanaler som riklas mol de svenska hushållen. Svetiska kyrkans centralstyrelse har inget all invända molförslagel, SanihällsvetenskapUga fakuUetstiänindcn vid Göteborgsuniversitet uttalar alt argumenien för all hålla sig lill åtta minuler perklocklimme är väl underbyggda. Nämnden ilelar också uppfattningen all detta börses som ell maximum som kan avtalas bort för ilel fall all Televisionges rätt alt sända bclalil reklam. Möjligen bör enligt nämnden della ocksäkunna gälla för andra TV-företag .som i en framlid får sändnings-rätt. vid Slockholms irniversitetifrågasäller lämpligheten av att lagfästa etl ,så i detalj ulft)rmai syslem vadgäller an-rionsinslagcns fördelning över programtiden och framkastar tanken altileialjregleringen hellre skulle kunna ske i ell avtal mellan regeringen ochpiogramförelagel. Induslriförbundel, SAF och Grossislförbundel Svensk Handelyttrar: Den föreslagna annonsmängden är inte liten och kan tjänasom rikl-rnärke lill en början. Del ler sig dock väsentligt atl storöverefterfrågan på rcklamiid om möjligl unilviks, lik.som atl .sådan bristr)r-e.ssar upp pri-.ser na lill myckel höga nivåer. Kvotering av annonslid bör,av uppenbara skäl, i del längsta undvikas. Vi anser mol denna bakgrund attlagen bör övcrensslämma med TV-konvcnlionen, dvs. av sändningstidensamt övriga normer enligi anikel 12. Om del bedöms önskvärt all inledaverksamhelen med den försikligare nivå som utredaren löicslår, kan detlämpligen regleras i avtalet mellan programbolagel och slaien. Dl.F påpekar all tillåter alt av dendagliga .sändningstiden (inklusive "teleshopping") utnyttjas förannonser, medan utredningen föreslår . Det har enligt DLF slor betydelseför markhundna kanalers möjlighei all finansiera sin verksamhel med reklaminläkieralt lagsliftningen är anpassad lill TV-konvenlionen, eftersom kanalerna kommerau konkurrera med salellilkanalerna om annonsörernas investeringar. Konkurren.sen om reklaminvesleringarna skulle inle ske på lika villkor om svenskamarkbaserade reklam-TV-kanaler reglerades hårdare än salellilkanalerna. MarktiadsförbutuI anser- atl alla detaljer runtlider för annonsblock resp. enskild annons är .sådant som lämpligen justerasrem praktiskt efter etl halvår. Alllför myckel reklam kommer alt reglera sigsjälvt. Konsumentverkel hänvisar lill alt verket har slälll sigbakom 1989:5 med gemensamma nordiska konsumenlkrav på TV-reklamlill barn och unga. Där framförs åsikten all ingen reklam bör få sändas förekl. 7.3 Minimitiden för en annons Utredningens förslag: I annonslagen föreskrivs all enannons inle får va ra kortare än . Invändningaroch krilik mot förslagel framförs av juridiska fakultets- Prop. 1990/91:149nämnden vid , kabelnämnden, Fdminsiilutei, Indu- Bilaga 2 siriförbutidei, SAF, Grossistförbundel , , ,, , , NordiskTelevision, och . Nämnden har vid sin granskning av reklaminslag i olikasalellitkana-ler funnit alt ile enskilda reklaminslagen av lyp bioreklam iallmänhet är mellan 13 och långa. För inslagen gäller generelU atlde oftast innehåller sekvenser med vacker miljö eller tilltalande människor somagerar lill musik. På slutet sägs eller skrivs några positiva ord om produkten,ibland bara produktens namn. Någon skillnad i informationsmängd beroende påinslagels längd har nämnden inle funnit. En regel om minsta längd är också lättall up|)fylla ulan all mer information sälls in i inslaget. Sammanfattningsvisbör syftel med och konsekvenserna av minimitid för annonser övervägas närmareunder del fortsatta lagstiftningsarbetet. Fdminsiiiuiel uttalar alt det är en förlegad uppfattningatt endast inslag på kan förmedla annonsörens budskap på ettin-ft)rmativt .sätt. Indiistriförbutidei, SAF och Grossislförbundel SvenskHandel anser att förslagel är en onödig och fördyrande reslriklion, Vä,senlliginformation kan lämnas på kort tiil. Om de inft>rmationsanspråk som kanslällas med hänsyn till mediets egenskaper och konsumenternas behov är uppfylldaeller ej i del enskilda fallel får, som för annan reklam, bedömas enligi denlagstiftning som gäller (3 § marknadsföringslagen). För övriga TV-annonserlorde längden i vart fall inle ulgöra någon garanti för in-ft)rmalionshallen. anser atl den föreslagna regeln skulleleda lill att mindre förelag - som ofta är svenska - får svårigheler all görareklam i TV, vilkel av konkurren.sskäl vore olyckligt. Föreningen ft)rlsäller: Enligi Annonsörföreningcns uppfattning finns det ingelomedelbart samband mellan annonsens längd och dess informationsinnehåll. Meraväsentligt härvidlag är annonsens ulformning. En längre annons kan l.ex. varainformalionsfallig om inle annonsiiden fokuseras på fakta om den marknadsfördaproduklen/ljänsten. Väsentligt är vidare vad för slag av produkt/tjänst delhandlar om. In- ft)rmationsbehovct varierar högst avsevärt mellan olika produkt-/ tjäns- leslag. Del är därför bäitre alt lala annonsers inft)rmalionsinnehåll bedö mas från fall lill fall enligt gängse marknadsrättsliga regler. Del lig ger i della sammanhang nära lill hands all jämföra med vad som gäller Rir biografreklam. Enligt "Normer för visning av reklamfilm" som anta gils av Sandrevki Media och SI/ och biträtts av och , är re klamfilmens normallängder 15, 31), 45 och . Andra längder mellan och 4 minuler kan visas efter särskild överenskom melse. Några negativa effekier av dessa regler är inle kända. Någon an ledning alt ställa hårdare krav pä TV-reklam föreligger därför enligi An- non.sörföreningens uppfattning inle. 1 liknande ordalag som uttalar sigbl.a. DLF och , som även påpekar all goda resuliei kan nås omman först annonserar en produkt i ell längre reklaminslag (exempelvis 30sekunder) för all att .senare under sändningen återkomma med en"påminnare" (exempelvis ). CharUnieReimerson betecknar utredningens fiirslag som "helt be- Prop.1990/91:149 fängl"; reklamen blir inie bättre, dvs. mer informaliv, föratt den varar Bilaga 2 . Dessutom kan etl 20-sekunderskrav göra detalltför dyrt för små företagare all använda TV-mediel för marknadsföring. Flertalet av de remissinslanser sorn behandlar frågananser alt del inte bör föreskrivas någonting om minimitid. Bl.a. av praktiskaskäl kan en-ielleriid godta en minimitid om 10 sekunder.Sveriges Reklamförbund anser atl en minimitid om K) sekunder är lämpligare änutredningens förslag. föreslår en minimitid om 15 .sekunder. 7.4 Annonstiden vid ett givel tillfälle