prop · GE03153 · 1990-12-31 00:00:00 — Både förskattemyndigheterna och berörda kyrkliga organ är det en fördel omuppgiftsöverföringen från folkbokföringen till varje pastor kan ske med hjälpav det centrala medlemsregistret. När pastor sedan beslutat enligtreligionsfrihetslagen bör han genast underrätta centralstyrelsen därom. Jaganförde tidigare att skattemyndigheterna även framöver behöver ha tillgång tilluppgifter om medlemmar i . Uppgifterna behövs inomskatteförvaltningen för debitering och uppbörd av församlingsskatt samtframställning av röstlängder. Med den ordning som valts är det lämpligt attuppgifterna överförs från centralstyrelsen till skatteförvaltningen. Församlingarnabör tillförsäkras de folkbokföringsuppgifter som behövs för skötseln avförsamlingsangelägenheterna. Vilka typer av folkbokföringsuppgifter som skallöverföras till de kyrkliga registren beror bl.a. på hur datainspektionenstillstånd för främst de lokala registren kommer att utformas. Idetta sammanhang villjag beröra frågan om sekreless för uppgifterna i de framtida kyrkliga registren samt i pastors verksamhet enligt religionsfri hetslagen. Jag har inhämtat att man inom avser att föra, förutom det centrala medlemsregistret, lokala regisler dels över kyrkomed- 127 lemmarna i församlingarna,dels över de kyrkliga handlingarna dop, konfirmation, vigsel ochbegravningsgudstjänst (ministerialböcker). Vidare förbereds lokala s. k.verksamhetsregister över personer som deltar i olika former av kyrkligaaktiviteter. Jag delar organisationskommitténs uppfattning att det ärangeläget att uppgifter i de kyrkliga registren och hos pastor i vissa fall kanhemlighållas. I första hand är det skyddet för adresser för personer somerhållit s.k. sekretessmarkering inom folkbokföringen som bör kunna bibehållasnär uppgifterna förts över till kyrkan. Även om arbetet med att slutligt läggafast registren ännu inte är avslutat är det nu min bedömning att ett lämpligtskydd för medlemsregistren, det centrala såväl som de lokala, ochministerialböckerna kan åstadkommas genom ett tillägg till 1 a§sekretessförordningen (1980:657). För verksamhetsregistret där personernaregistreras till följd av att de frivilligt deltar i olika aktiviteter, ärbehovet av sekretesskydd inte särskilt framträdande. 1 dagsläget när pastorshandläggning av medlemskapsärenden enligt religionsfrihetslagen grundas påkyrkobokföringsmaterialet torde uppgifter i medlemskapsärenden omfattas avfolkbokföringssekrelessen enligt 7 kap. 15 § sekretesslagen. När handläggningenav medlemskapsfrågor kopplas loss från folkbokföringen tordefolkbokföringssekretessen inte längre kunna tillämpas hos pastor. Eftersomuppgifter i medlemskapsärenden kan behöva skyddas på motsvarande sätt somuppgifter i de kyrkliga registren föreslår jag att en särskild föreskrift omsekretess för dessa ärenden införs i sekretesslagen. Med hänsyn till denanknytning som finns till folkbokföringen kan föreskriften i fråga tas in somett nytt andra stycke i 7 kap. 15 § sekretesslagen. Medden nuvarande ordningen, där medlemskapsprövningen mer eller mindre är enintegrerad del av kyrkobokföringen, åligger det pastoratet att se till attpastorsämbetet har personal och andra resurser som behövs för verksamheten.Även i framliden bör pastoratet ansvara för att pastor har biträdespersonal,lokaler och vad som i övrigt behövs för verksamheten enligtreligionsfrihetslagen. Mitt förslag:Särskild anmälan om dödsfall behövs inte. Intyg om dödsorsaken skickas direkttill utan att försl passera folkbokföringen. Organisationskommitténsförslag: Frågan om dödsfallsanmälan tas inle upp särskilt. Vad gäller bevis omdödsorsaken överensstämmer kommitténs förslag med mitt. Remissinstanserna:Domkapidet i har föreslagit att anmälan om dödsfall bör kunna görastill pastor med skyldighet för denne att vidarebefordra anmälan tillfolkbokföringsmyndigheten. () har tillstyrkt att intyg om dödsorsaken sänds direkt till SCB. SCB harvidare föreslagit att verket tillställs intyg om dödsorsaken ävenbeträffande folkbokförda personer som avlidit i ullan- Prop. 1990/91:153det och vars stoft eller aska har förts in till landel. Skälenför mitt förslag: Den träder begravningslagen (1990:1144) i kraft.Lagen innehåller bl. a. regler om anmälan om dödsfall, dödsbevis och intyg om dödsorsaken.Reglerna om dödsfallsanmälan innebär att det i första hand är densjukvårdsinrättning där den avlidne vårdades vid dödsfallet eller dit hanfördes i anslutning till dödsfallet som skall göra dödsfallsanmälan. I andrahand är make eller annan enskild person skyldig att anmäla dödsfallet.Begravningslagens tillkomst innebär vidare att det nuvarande dödsbeviset, sominnehåller uppgifter både om dödsfallet och dödsorsaken, delas upp i tvåseparata handlingar, dels ett bevis om dödsfallet (dödsbeviset), dels ett intygom dödsorsaken. Liksom det nuvarande dödsbeviset skall de båda nya handlingarnaenligt begravningslagen lämnas till folkbokföringsmyndigheten. Dennaförutsätts därefter sända intyget om dödsorsaken till SCB som för olikaforskningsändamål för register över dödsorsak. beslutad proposition om rättsmedicinsk verksamhet m.m. (prop.1990/91:93) har chefen för tagit upp frågan om behovet avsärskild dödsfallsanmälan. Hon har där anfört att ordningen med separatahandlingar för dödsbevis och intygande av dödsorsaken bör medföra att densärskilda anmälningsskyldigheten vid dödsfall kan avskaffas. Något lagförslagläggs dock inte fram i den delen. Avflera skäl är det angeläget att folkbokföringen snabbt får besked om dödsfall.När dödsbeviset endast blir ett bevis om dödsfallet och inte ettintyg om dödsorsaken bör dödsbeviset kunna tillställas skattemyndigheten inomnågra få dagar efter dödsfallet, dvs. inom ungefär samma tidsrymd som anmälanom dödsfall kan förväntas inkomma. Därmed finns del inte heller frånfolkbokföringens utgångspunkter skäl att uppställa krav på särskilddödsfallsanmälan. I begravningslagen bör nu göras ändringar så atl skyldighetenatt anmäla dödsfall upphävs. Av6 § lagen om folkbokföringsregister följer att uppgift om dödsorsak inte fårförekomma i de lokala folkbokföringsregister som tas i bruk den 1 juli 1991.När uppgift om dödsorsak inte längre skall registreras inom folkbokföringensaknas det skäl att tillställa skattemyndigheten besked om dödsorsak. Jagföreslår därför att den läkare som utfärdar intyget om dödsorsaken skall skickadetta direkt till SCB. Utöverde ändringar i begravningslagen som följer av det som sagts föreslår jagvissa andra smärre ändringar i lagtexten. Dessa ändringar som berörs närmare ipropositionen om rättsmedicinsk verksamhet framgår också avförfattningskommentarerna. 9 1990/91. Mittforslag: De bestämmelser i namnlagen som har beröringspunkter medfolkbokföringen anpassas lill de organisatoriska förändringarna avfolkbokföringsverksamheten. Möjligheten att göra namnanmälan till dop- ochvigselförrättare bibehålls. Organisationskommitténsförslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt. Kommittén har dock föreslagit attanmälan om namn inte längre skall kunna göras till vigselförrättare ellerdopförrättare inom . Remissinstanserna:Domkapitlet i och församlings- ochpasloratsförbund har förordat att möjligheten att göra namnanmälningar tillvigselförrättare samt dopförrättare inom bör bibehållas. Iövrigt har kommitténs förslag lämnats utan erinran. Skälentill mitt förslag: anses anmälan om efternamn som görs tillvigselförrättare i samband med vigsel och anmälan om förnamn som görs tilldopförrättare inom i samband med dop som anmälan tillfolkbokföringsmyndigheten (pastorsämbetet). Organisationskommitténhar föreslagit att denna möjlighet att fullgöra namnanmälningar skall tas bortoch bl.a. hänvisat till sitt förslag att anmälningar skall kunna göras hos detlokala skattekontor eller försäkringskassekontor som vederbörande personönskar. Därmed menar kommittén att serviceaspekten har blivit tillgodosedd. Förmin del ser jag de aktuella namnanmälningarna som en naturlig följd avförrättningarna i fråga och som ett smidigt och obyråkratiskt förfarande sominnebär att den enskilde inte behöver kontakta skattemyndigheten särskilt förnamnfrågan. Jag förordar därför att den nuvarande rätten för den enskilde atlfullgöra dessa namnanmälningar bibehålls. 1namnlagen behöver också göras en del justeringar med anledning av bl.a. detändrade huvudmannaskapet för folkbokföringen. Mitt förslag: Dennya folkbokföringslagen och de följdändringar som inte hänger samman medmantalsskrivningens slopande skall träda i kraft . De ändradereglerna för var en person skall folkbokföras samt den organisatoriskaförändringen kräver viss övergångsreglering. 1983års folkbokföringskommittés och organisationskommitténs förslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna:Kammarrätten i har avstyrkt att en ny folkbokföringslag Iräder ikraft med omorganisationen. I övrigt har remissinstanserna inteyttrat sig i denna del. Skälen för mitt forslag:Den nya folkbokföringslagen rymmer vissa ange- Prop. 1990/91:153 lägnaförändringar, exempelvis möjligheten till kvarskrivning, och bör därför träda ikraft . Jag ser inte något hinder mot att ikraftträdandetkommer som organisationsförändringen. Tvärtom är det enfördel med en samordning. Enligtriksdagsbeslutet om ändrat huvudmannaskap för den löpande folkbokföringen skallden nya organisationen tas i bruk . skallpastorsämbetena upphöra med sin verksamhet rörande folkbokföringen. Avnaturliga skäl kommer det att hos pastorsämbetena finnas pågående ärenden den30 . Sådana ärenden kan antingen avslutas hos pastorsämbetena elleröverföras till skattemyndigheterna och slutföras där. I likhet medorganisationskommittén förordar jag det senare alternativet. Därmed fårskattemyndigheterna etl odelat ansvar för all löpande ärendehandläggning redanfrån början och de nya ADB-registren kommer att spegla deförändringar som sker inom folkbokföringen. Däremot anser jag inte attprövningen av ärenden som har överklagats enligt de gamla reglerna skallöverflyttas till den nya överklagande-och instansordningen. I de här delarnabör nuvarande bestämmelser gälla övergångsvis. Förslagettill ny folkbokföringslag innehåller vissa förändringar jämfört med nuvarandelag när det gäller att bestämma var en person skall anses bosatt. De gamlareglerna bör tillämpas i ärenden som är under handläggning när den nya lagenträder i kraft. 1enlighet med vad jag nu anfört har inom upprättats förslagtill 2.lag om införande avfolkbokföringslagen, 3.lag om fingeradepersonuppgifter, 4.lag om ändring ikommunalskattelagen (1928:370), 5.lag om ändring irättegångsbalken, 6.lag om ändring i lagen(1947:529) om allmänna barnbidrag, 7.lag om ändring iföräldrabalken, 8.lag om ändring i lagen(1969:629) om ändring i , 9.lag om ändring ireligionsfrihetslagen (1951:680), 10.lag om ändring i vallagen(1972:620), 11.lagom ändring i datalagen(1973:289), 12.lagom ändring i sekretesslagen(1980:100), 13.lag om ändring i namnlagen(1982:670), 14.lagom ändring i lagen(1986:378) om förlängt barnbidrag, 15.lag om ändring iäktenskapsbalken, 16.lag om ändring iförsamlingslagen (1988:180), 17.lag om ändring ibegravningslagen (1990:1144), 18.lag om ändring i lagen(1990:1536) om folkbokföringsregister, 19.lagom ändring i lagen (1927:77)om försäkringsavtal, 131 10.lag om ändring i lagen(1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt, Prop. 11.lag om ändring ivärnpliktslagen (1941:967), 12.lag om ändring i lagen(1950:382) om svenskt medborgarskap, 13.lag om ändring i lagen(1951:691) om viss lindring i skattskyldigheten för den som icke tillhörsvenska kyrkan, 14.lagom ändring i uppbördslagen(1953:272), 25.lagom ändring i kungörelsen(1953:524) angående upphävande av skyldigheten för svensk medborgare atttillhöra nationell kyrkoförsamling m.m., 26.lag om ändring i , 27.lagom ändring i lagen(1958:295) om sjömansskatt, 28.lag om ändring i lagen(1959:551) om beräkning av pensionsgrundande inkomst enligt lagen (1962:381)om allmän försäkring, 29.lag om ändring i lagen(1962:381) om allmän försäkring, 30.lag om ändring i lagen(1962:392) om hustrutillägg och kommunalt bostadstillägg till folkpension, 31.lag om ändring i , 32.lag om ändring i lagen(1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighetsutdebitering av skatt, m. m., 33.lag om ändring i lagen(1969:246) om domstolar i fastighetsmål, 34.lag om ändring i lagen(1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar, 35.lagom ändring i lagen(1972:119) om fastställande av könstillhörighet i vissa fall, 36.lag om ändring i lagen(1972:229) om kyrkliga indelningsdelegerade, 37.lag om ändring irättshjälpslagen (1972:429), 38.lagom ändring i kommunallagen(1977:179), 39.lag om ändring i högskolelagen(1977:218), 40.lagom ändring i lagen (1978:28)om försäkringsdomstolen, 41.lag om ändring ifamiljebidragslagen (1978:520), 42.lagom ändring i lagen(1979:412) om kommunala indelningsdelegerade, 43.lag om ändring i lagen(1979:560) om transportförmedling, 44.lag om ändring i lagen(1979:561) om biluthyrning, 45.lagom ändring ifastighetstaxeringlagen (1979:1152), 46.lag om ändring i lagen (1980:11)om lillsyn över hälso- och sjukvårdspersonalen m. 47.lagom ändring iskatteregislerlagen (1980:343), 48.lag om ändring isocialtjänstlagen (1980:620), 49.lagom ändring i lagen(1981:324) om medborgarvittnen, 50.lagom ändring i lagen(1981:1216) om kyrklig beredskap, 51.lag om ändring i lagen(1983:890) om allemanssparande, 52.lagom ändring i lagen(1984:533) om arbetsställenummer m.m., 53.lag om ändring ivuxenutbildningslagen (1984:1118), 54.lagom ändring i skollagen(1985:100), 55.lag om ändring i lagen(1986:159) om grundläggande svenskundervisning för invandrare, 132 25.lag om ändring iyrkestrafiklagen (1988:263), Prop. 26.lagom ändring i lagen(1988:491) om skatteutjämningsbidrag, 27.lag om ändring i lagen(1988:786) om bostadsbidrag, 28.lag om ändring i lagen(1988:846) om ungdomsbosparande, 29.lag om ändring i lagen(1989:425) om särskilda inskolningsplatser hos offentliga arbetsgivare, 30.lag om ändring i lagen(1990:912) om nedsättning av arbelgivaravgifter och allmän löneavgift. Förslagenär upprättade i samråd med andra berörda statsråd. Lagrådetsyttrande har inte inhämtats beträffande de under 19 61 angivna lagförslagen.Dessa förslag avser i huvudsak konsekvensändringar till de lagförslag somlagrådet yttrat sig över och är enligt min mening av sådan beskaffenhet attlagrådets hörande skulle sakna betydelse. 14 Författningskommentarer 14.1 Folkbokföringslag Registerför folkbokföringen förs med hjälp av automatisk databehandling (ADB) hosskattemyndigheterna. Bestämmelser om registrens innehåll och användning finns ilagen (1990:1536) om folkbokföringsregister. Ett lokalt register skall finnasför varje lokalt skattekontors verksamhetsområde och ett centraltreferensregister för hela landet. Iparagrafen regleras i vilka fall nyfödda barn skall folkbokföras. Den motsvarari huvudsak 25 § GFBL. Hänvisningentill 5 § innebär att barn till här stationerad utländsk diplomatisk ochkonsulär personal m.fl., som inte är folkbokförda, inte skall folkbokföras. Iövrigt skall alla här födda barn folkbokföras oavsett om modern är eller skallvara folkbokförd eller inte. Bestämmelser om första folkbokföringsort förnyfödda barn finns i 6 §. Bestämmelsernakommenteras i avsnitt 4.3. Här regleras förutsättningarna för upptagande ifolkbokföringen vid inflyttning i landet. Den som enligt denna paragraf skallfolkbokföras, folkbokförs liksom andra i en viss församling och på en vissfastighet eller i undantagsfall endast i en församling. Beslutet om attfolkbokföra en inflyttad person ingår i beslutet om folkbokföring i en vissförsamling och på en viss fastighet. Detgmndläggande momentet för bedömningen är atl nattvilan eller motsvarande vila (dygnsvilan) regelmässigt tillbringas i landet under den för den inflyttandes förhållanden normala livsföringen. Till vistelser som 133 inte bör anses ingå inormal livsföring hör i första hand sådana vistelser Prop. 1990/91; 153 somföranleds eller förlängs av akut sjukdom eller frihetsberövande. Närvistelsen i landet är avsedd att vara tidsbegränsad skall folkbokföring skenär vistelsen är avsedd att uppgå lill minsl . När en vistelse, som frånbörjan varit avsedd att vara , förlängs bör folkbokföring ske såsnart den inflyttades avsikt att vistas här står klar eller senastnär vistelsen varat . Densom har sin regelmässiga dygnsvila både utom och inom landet skall folkbokförasom han med hänsyn till samtliga omständigheter får anses ha sitt egentligahemvist här. Vid denna bedömning bör familjeförhållandena normalt tillmätas störstvikt. Den som vid vistelsen i bor hos sin familj bör således normaltanses ha sitt egentliga hemvist här. Med familj avses här normalt makar ochsambor (även homosexuella sambor) eller hemmavarande barn. För den som saknarfamilj bör i första hand anknytning på grund av arbetsförhållandena få vägatyngst. När det gäller personer som inte har anställning eller familj eller dåfamiljen gemensamt har en dubbel bosättning, t. ex. pensionärer som vintertidbor i ett annat land och i , får det egentliga hemvistetbestämmas bl. a. med ledning av vistelsens omfattning och bostädernas art. Genomatt samtliga omständigheter skall beaktas vid bedömningen av det egentligahemvistet finns möjlighet att ta hänsyn till de speciella omständigheter som idet enskilda fallet bör få väga tyngst. Genomhänvisningen till 4 § görs undantag från folkbokföring för sådana utlänningarsom för längre vistelse är skyldiga att ha uppehållstillstånd. Bestämmelsenkommenteras i avsnitt 4.4. Paragrafen saknar motsvarighet i GFBL men kodifierargällande praxis. Synneriiga skäl för undantag från kravet på uppehållstillståndbör anses föreligga i två olika typer av fall. Den ena gruppen avser sådanapersoner för vilka uppehållstillståndsprövningen endast är av formell nalur,t.ex. för inflyttande utländska adoptivbarn till här bosatta personer ellerminderåriga barn som återförenas med här bosatta föräldrar som haruppehållstillstånd. Den andra gruppen utgörs av sådana personer som utvisatsmen vars vistelse i landet kan förutses fortvara på grund av attnågot avlägsnande ändå inte skall ske. I det senare fallet bör folkbokföringinte ske förrän det föreligger ett beslut om att utvisningsbeslutet inte skallverkställas. Iparagrafen, som har sin motsvarighet i 26 § GFBL, görs i enlighet med internationell praxis undantag från folkbokföring för personer och deras familjer som flyttar till för att tjänstgöra vid beskickningar och konsulat eller i ett sådant uppdrag att de tillerkänns immunitet och privile gier. Kretsen av undantagna personer har utvidgats någol i förhållande till vad som gäller. Bestämmelsen tillämpas endasl vid bedömningen av 134 omen person skall folkbokföras eller inte vid inflyttning. Barn som föds i Prop. 1990/91; 153 landet till föräldrar som hör till de aktuella gruppernaskall till följd av bestämmelsen i 2 § inte folkbokföras. Eftersomundantag från folkbokföringen inte skall gälla för den som var. bosatt här närhan eller hon kom att tillhöra den aktuella kretsen av personer kommer detaldrig i fråga att avregistrera en person som är folkbokförd till följd avdenna bestämmelse. Iparagrafen finns de grundläggande bestämmelserna för var folkbokföring skallske. Avförsta slyckel framgår att folkbokföring skall ske i de territoriellaförsamlingarna, dvs. med angivande av inom vilken territoriell församlingsområde en person anses bosatt eller eljest är folkbokförd. Folkbokföring skallalltså inte längre ske i icke-territoriella församlingar. Iandra styckel regleras första folkbokföringsort för nyfödda barn. Stycketmotsvarar i huvudsak 25 § GFBL. Förstastycket första meningen innehåller huvudregeln för var en person skall ansesbosatt. Bestämmelsen motsvarar 12 § första stycket första meningen GFBL. Andrameningen innehåller en bestämmelse för bedömning av dubbel bosättning. 1 förstahand skall en person som har dubbel bosättning anses bosatt där han sammanlevermed sin familj. För den som saknar familj eller som tillsammans med familjenhar en dubbel bosättning skall det egentliga hemvistet avgöras med hänsyn tillövriga omständigheter. I de fallen bör i första hand arbetsförhållandenatillmätas belydelse. Iparagrafen preciseras bosättningsbegreppet vad gäller tillfälliga vistelser.Med beslämd tid avses här en på förhand lidsbestämd vistelse. Bestämmelsenavser den situationen att en person gör ett tillfälligt avbrott i sinbosättning med avsikt att återvända . Avsikten är inte attstipulera en undre gräns för hur lång en persons vistelse på en ort bör varaför att den skall anses medföra ändrad bosättning i andra situationer.Bestämmelsen är tillämplig dels på personer som saknar familj, dels på helafamiljer som gemensamt vistas på en annan ort för en bestämd tid. Iparagrafen behandlas den situationen då en person under en bestämd lid vistaspå annan ort än den där hans familj är bosatt. I detta fall skall den 135 bortovarande anses bosatthos familjen även om den på förhand tidsbe- Prop. 1990/91; 153 stämdavistelsen är . Med familj bör förstås makar, sambor (ävenhomosexuella sambor) eller barn. Bestämmelsernakommenteras i avsnitt 5.6. Punkterna 1 och 2 saknar motsvarighet i GFBL. Punkt3 motsvarar i huvudsak 24 § GFBL. Med vård på en avseshär även sådan vård som ges intagna patienter på annan plats än självainstitutionen. Paragrafenkommenteras i avsnitt 5.4. Paragrafenkommenteras i avsnitt 5.5. Paragrafenmotsvarar i huvudsak 18 § GFBL. Bestämmelsen avser den situationen då en personinte har bostad på en viss fastighet men ändå tillbringar sin dygnsvilaregelmässigt inom en viss församlings område. Exempel på en situation dåbestämmelsen kan tillämpas är dä en person har sin bostad i en husvagn som regelmässigtstår uppställd inom ett visst område, dock inte på en viss fastighet. Paragrafenhar sin förebild i 20 § GFBL. Den kan tillämpas inte bara på den som harutsänts utan också på medföljande familj. Med familj bör här avses detsamma sombeskrivs bl. a. i kommentarerna till 3 §. Möjlighetenatt efter ansökan folkbokföras i en annan församling utvidgas till att avseäven det fall då den utsände eller någon i hans familj innehar en bostad medbostadsrätt. Jag vill här särskilt peka på att denna bestämmelse, som ger enmöjlighet till ändring av folkbokföringen under utlandstjänstgöringen, äravsedd för de fall då den utsände eller någon i hans familj förvärvar en bostadsom kan antas vara avsedd att bli en permanent bostad vid vistelse i . Bestämmelsen,som i huvudsak motsvarar 23 § GFBL, kommenteras i I16 §, som saknar motsvarighet i GFBL, regleras möjligheten för en förföljdperson att efter flyttning få behålla sin tidigare folkbokföringsort(kvarskrivning). Bestämmelsen kommenteras i avsnitt 8.2. Förutsättningarnaför bifall till en ansökan om kvarskrivning motsvarar i princip dem som gällerenligt lagen (1988:688) om besöksförbud för meddelande av besöksförbud.Kvarskrivning bör endast medges i ett sådant fall då omständigheterna pekar påatt ett beslut om besöksförbud inte skulle ge den sökande tillräckligt skydd.Sådana omständigheter kan vara att hotet kommer från en person eller grupp sominte är identifierad eller inte har kunnat nås. En annan grund förkvarskrivning kan vara att hotet är av så allvarlig karaktär att det framstårsom osannolikt att ett besöksförbud skulle kunna förhindra att hotetförverkligas. Motsatsvis bör gälla att kvarskrivning inte bör medges då frågaom besöksförbud prövats och ett sådant inte meddelats. En ansökan omkvarskrivning bör normalt utredas av polismyndighet om detta inte ärobehövligt. Det sistnämnda kan exempelvis gälla i ett sådant fall då enförföljare tidigare dömts för allvarlig brottslighet som riktat sig motsökanden. Paragrafenhar sin förebild i 7 § GFBL. I bestämmelserna har intagits en komplettering somkodifierar den praxis som tillämpas i folkbokföringshandlingarna beträffandepersonnumret för personer som fyllt . Bestämmelsenmotsvarar delvis 28 § GFBL. Iparagrafen regleras förutsättningarna för avregistrering från folkbokföringenefter flyttning till utlandet.