prop · GE03195 · 1990-12-31 00:00:00 — skulle vara i fara altstraffas med döden eller med annat kroppsslraff eller Prop. 1990/91: 195 atlutsättas för tortyr. Utredningen har påpekat all av artikel 3 i Europa- Bilaga2 konventionen om de mänskliga rältigheterna anses följa att verkställighetheller inte får ske på ett sådant sätt alt den berörde löper risk för omänskligeller förnedrande behandling eller bestraffning. Utredningen framhåller vidareall vi genom vår anslutning lill har en folkrätl-slig pliktatt iaktta nämnda skydd och alt det därför bör skrivas in i lagen. Detta börske genom ett tillägg i 8 kap. 1 § UllL. Enligt8 kap. 2 § UtIL får, när en avvisning eller utvisning skaU verkställas,utlänningen inte sändas till ett land där han riskerar att utsättas förförföljelse. Utredningen föreslår att skyddet mot verkställighet i nämndaparagraf kompletteras så alt det klart framgår atl skyddet mot verkställighetgäller även sådan annan otillbörlig förföljelse som avses i artikel 14 iFörenta Nationernas allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna. skyddsregel bör enligt min mening ge skydd åt de mest skyddsbehövande blanddem som inte faller in under Genéve-konvenlionens skyddsbestämmelser. En nyskyddsregel kommer att vara avsedd för fler situationer än Genéve-konventionenoch jag räknar därför med mot bakgrund av tidigare erfarenheter all de somkan komma all få tillstånd med stöd av denna regel kommer att vara fler än desom får tillstånd som konventionsflyklingar. Min bedömning innebär all främstföljande grupper skulle kunna påräkna tillstånd enligt den nya skyddsregeln: Krigsflyklingaroch de factoflyktingar med ett starkt skyddsbehov. Med uttrycket "starktskyddsbehov" vill jag markera atl det bör vara fråga om en strikt tolkningav de nuvarande skyddsreglerna för krigsvägrare och de factoflyktingar, entolkning som enligt min mening bör vara mer restriktiv än i praxis, närutlänningslagen tillämpas utan undanlag. menar jag att det måste varafråga om en något vidare grupp än som efter regeringsbeslutet den 13 december1989 bedömts ha "särskih starkt skyddsbehov". Vissapersoner som flytt undan krig eller väpnade konflikter i enlighet med vad somförordals i utredningens ovan citerade förslag. Personersom inte är flyktingar men som ändå enligt 8 kap. I och 2§§ UllL åtnjuter skyddmot återsändande. Personermed renodlat humanitära skäl ulan samband med de politiska förhållandena isökandens hemland, men där det ändå skulle framstå som uppenbart stridande mothumanitetens krav alt vägra uppehållstillstånd. Härvill jag även ta upp frågan om förföljelse på grund av kön ellerhomosexualitet, I prop. 1988/89:86 Ny utlänningslag m.m. framhölls atl 6§ UllL(1980:376) om skydd för personer med flyklingliknande skäl normalt inteomfattar den som riskerar förföljelse på grund av kön eller homosexualitet menatt omständigheterna undantagsvis kan vara sådana atl 6 § UllL ansestillämplig. För min del vill jag framhålla atl utlänningens situation vid ettåtersändande och hans eller hennes behov av skydd i måste varaavgörande för om uppehållstillstånd skall beviljas eller inte. Den som på grundav kön eller'homosexualitet riskerar förföljelse eller mycket allvarligatrakasserier bör således i det särskilda fallet kunna anses ha starktskyddsbehov. Om en ny skyddsregelinförs måste självfallet utfallet och tillämpningen av en sådan regel kunnaföljas upp. Det är därför av stor vikt all invandrarverket kontinueriigtsammanställer och publicerar praxis såsom nu har inletts. Praxis måste ävensammanställas och publiceras av den utlänningsnämnd som jag i det följandeföreslår skall inrättas. Som jag redan framhållitbör verka för en internationell överenskommelse om reglering avskyddet för skyddsbehövande utanför . inställningbör därvid vara atl skyddet bör innefatta de kategorier som jag angett.Jag anser inte att alla förändringar i den svenska lagstiftningen måste anståi avvaktan på ett omfattande internationellt samförstånd som kan la avsevärdlid alt uppnå. Del är emellertid nödvändigt att göra ytterligare preciseringarinnan 'en ny lagregel utformas. Jag är därför inte bereddall nu föreslå de lagändringar som skulle bli följden av utredningens förslag.Jag avser, under förutsättning av ett positivt ulfall i den kommanderiksdagsbehandlingen, atl återkomma till regeringen i denna fråga. Jag bedömeratl delta tidigast kan ske under /92 så atl en ny lagregel kanträda i kraft . 1990/91:195 Bilaga 2 Min bedömning:Huvudregeln bör även i fortsättningen vara att permanent uppehållstillståndbeviljas från början. Förhållandena i vissa fall kan dock motivera användandetav temporära uppehållstillstånd, bl.a. i massflyktsituationer. Remissinstanserna: Deflesta remissinstanser delar min bedömning. menar all del förgruppen krigsflyklingar skulle kunna finnas skäl all överväga all beviljatillfälliga uppehållstillstånd i större utsträckning än vad utredningenföreslagit. anser att temporära uppehållstillstånd skullekunna användas i större utsträckning för dem som inte kan styrka sin identitet. Skälen för min bedömning:Enligt gällande ordning beviljas utlänningar som accepteras som invandrarenormall permanent uppehållstillstånd från början (prop. 1983/84:144, s.88).Detta bör enligt min mening även i fortsättningen vara det normala för personersom beviljas uppehållstillstånd här med stöd av en i princip ovillkorligskyddsregel. Utredningen har avvisattanken på en mera allmän övergång till en ordning med tidsbegränsadeuppehållstillstånd. Jag delar utredningens uppfattning så lillvida och villinte förorda en generell ordning med temporära uppehållstillstånd. Jag villemellertid liksom utredningen starkt understryka all förhållandena i vissa fallkan motivera användandet av temporära tillstånd. Del kan exempelvis gälla omett myckel stort antal asylsökande från ett visst bestämt land under kort tidskulle komma hit och förhållandena och dennärmaste utvecklingen i detta land är svårbedömda. Som jag tidigare anförtställer situationer med massflykt krav på andra lösningar än de som gäller förkonventionsflyklingar och likställda. Temporära uppehållstillstånd bör isådana fall också kunna meddelas som gruppbeslut. Jag vill här erinra om vadjag i det föregående sagt om möjligheterna atl effektivisera beslutsfattandeti sådana situationer. Det bör även i övrigt varamöjligt alt i särskilda fall bevilja temporära uppehållstillstånd i stället förpermanenta. Den som bedöms som konven-lionsflykting bör dock regelmässigtbeviljas permanent uppehållstillstånd. 1990/91:195 Bilaga 2 1.2.6Organiserad överföring av flyktingar (flyktingkvoten) Min bedömning: Engenerös kvot för organiserad överföring av flyktingar bör vara ett centraltinslag i en aktiv flyktingpolitik, som bl.a. syftar till att rätten att kommahit och stanna i tillförsäkras dem som bäst behöver det. Den avriksdagen fastställda kvoten skall kunna tillåtas öka, genom beslut avregeringen, om det internationella läget så kräver och mottagningsresursernamedger det. bör internationellt verka för att de totala insatserna förorganiserad överföring av flyktingar ökar. Remissinstanserna:Samtliga remissinstanser som yttrat sig i frågan tillstyrkerimmigrationsutredningens förslag om en utökad flyktingkvot. Endast ett fåtalhar dock framfört några synpunkter på flyktingkvotens storlek. anser att flyktingkvoten bör fastställas till 2 500 personeroch att denna höjning inte skall göras beroende av antalet övrigaimmigrationssökande. framför atl flyktingkvoten bör ges ettstörre utrymme i systemet än vad utredningen synes ha fömtsatt. Skälen lör min bedömning:Sedan år 1950 har genom organiserad överföring tagit emot flyktingarinom ramen för en särskilt fastställd flyktingkvol. Överföringen skedde framtill mitten av 1970-lalel främst från flyktingläger i och Österrike.Arbetsmarknadssynpunkter spelade en relativt stor roll vid urvalet avflyktingar. Del var också som hade huvudansvaret förverksamheten. Sedan behovet avöverföring från flyktingläger i minskal kom också den organiseradeöverföringen att ändra karaktär. Huvudansvaret fördes över till statensinvandrarverk och inriktningen blev tydligare att hjälpa människor i akut behovav skydd i annat land. 1983/84:144 anförde föredraganden atl förturborde ges åt flyktingar, i eller utanför hemlandet, som var i akut behov avskydd samt att även i fortsättningen borde ta emot handikappade ellereljest svårplacerade flyktingar. Denna inriktning gäller alltjämt för denorganiserade överföringen av flyktingar, som av sedan mer än tio årtillbaka för varje budgetår fastställts lill 1 250 personer. Jagvill understryka vikten av en generös flyktingkvol som ett centralt inslag i en aktiv,sammanhållen flyktingpolitik. Det är en relativt liten del Prop. 1990/91:195 avflyktingarna i världen som enligt UNHCRs bedömning har ett akut Bilaga 2 behovav skydd i annat land än där de fått en första . De mottagningserbjudandensom UNHCR har från länder som traditionellt lar emot flyktingar inom ramen fören kvot är emellertid helt otillräckliga. Det är därför nödvändigt att vi iSverige successivt försöker öka vår egen flyktingkvot. Minst lika viktigt äratt vi internationellt kraftfullt driver på andra länder att öka insatserna förorganiserad överföring av flyktingar. Motivet är självfallet såväl atl sökahjälpa människor i akut behov av skydd som atl söka lätta bördan för länder somfått ta emot stora skaror flyktingar. Utrymmetför sådan organiserad överföring av flyktingar, i huvudsak i samråd med UNHCR,måste enligt min mening bedömas i förhållande till antalet spontant inrestaasylsökande och vår förmåga att ge flyktingarna ett bra mottagande. Kvotenskall därför kunna tillåtas öka under varje planeringsperiod om nämnda faktorermedger detta. Av hänsyn till UNHCRs möjligheter all planera sin verksamhet bör,under något sånär normala omständigheter, den del av kvoten som skulle ställaslill organisationens disposition däremot inte tillåtas minska på motsvarandesätt. Enutrikes- och flyktingpolitik som förmår påverka grundorsakerna och enimmigrationspolitik som bättre än nu förmår skilja mellan olika kategorierimmigrationssökande och säkrare än nu ge rätten att stanna till de mestbehövande, bör få till effekt att utrymmet för organiserad överföring avflyktingar kan öka inte bara i . Utredningenhar föreslagit alt följande grupper skall prioriteras vid ullagning inom ramenför flyktingkvoten (s. 144): "1.Människor som befinner sig i sina hemländer och som löper allvarlig fara. Attdenna kategori föreslås få ett första prioriteringsrum skall inte tolkas så atldessa flyktingar bör dominera bland dem som las ut på flyktingkvolen utanhänger samman med atl det i de aktuella fallen erfarenhetsmässigt föreligger ettakut behov av ingripande. 2.Flyktingar som befinner sig ien politiskt utsatt situation (risk för återsändande) eller som på grund avpolitiska, etniska eller religiösa skäl enligt UNHCRs bedömning inte kan varakvar där de är. 3.Handikappade, tortyroffer ochkrigsskadade för vilka lösningar måste sökas utanför vislelselandel ochregionen. 4.Flyktingar och andra i en svårsituation och med anknytning lill . 5.Enstaka fall med starktskyddsbehov i övrigt." Jagdelar utredningens uppfattning om de prioriteringar som bör göras inom ramenför flyktingkvoten och som i princip tillämpas . Liksom bördel ankomma på regeringen all, efter det atl synpunkter inhämtats från UNHCRoch efter nödvändigt samråd med övriga nordiska länder, fastställa den närmareinriktningen av den flyktingkvot som beslutat om. Motbakgrund av utvecklingen i bl.a. delar av och vissa framställningar lill regeringen, har regeringen föreslagit att öka den reguljära flyktingkvoten till 2000 platser och att för budgetåret g 1991/92 faststäUa ensärskild tillfähig flyktingkvol om ca 1250 platser (prop. 1990/91:192). 1990/91:195 Bilaga 2 Mittförslag: Medlemmar av kärnfamiljen bör ha en lagfäst rätt tilluppehållstiUstånd. även för anhöriga utanför kärnfamiljen bör underlättas mensättas under anlalsmässig begränsning. Regeringen bör fastställa enplaneringsram för sådan invandring. Remissinstanserna:Samtliga remissinstanser som ullalat sig i frågan tillstyrker en lagfäst rätttill uppehållstillstånd för medlemmar av kärnfamiljen. Invandrarverketifrågasätter dock om det för minderåriga, ogifta barn finns anledning atlfrångå den svenska myndighetsåldern . Flera frivilligorganisationerframhåller att del svenska familjebegreppet är alltför snävt och all denprincipiella rätten till uppehållstillstånd därför bör avse en något vidarekrets av anhöriga än vad utredningen föreslagit. Förslagetom en anlalsmässig reglering avseende invandringen av anhöriga utanförkärnfamiljen tillstyrks av en majoritet av de remissinstanser som yttrat sig ifrågan. Även flera remissinstanser som motsätter sig någon form avplaneringsram för invandringen i övrigt tillstyrker. anmälerallvarliga betänkligheter av främst praktisk art. Utredningens förslag omall ett arbetserbjudande i vissa fall skall kunna ge "förtur i kön"tillstyrks av bl.a. , , frikyrkorådoch Liberala . Det avstyrks helt av , Svenska flyklingrådel, Cen-lerkvinnorna och . Skälen för mitt förslag:Jag delar utredningens uppfattning att möjligheterna till familjeåterföreningär av stor vikt. Inte minst är detta en betydelsefull förutsättning för attinvandrare skall finna sig väl till rätta och kunna etablera sig här. Medlemmarav kärnfamiljen bör ha en principiell, lagfäst rätt att bosätta sig här. Del ärangelägel att söka underiätta möjligheterna till familjeåterförening här ävenför anhöriga utanför kärnfamiljen. Nuvarande regelsystem gervisserligen stora möjligheter atl la hänsyn lill omständigheterna i varjeenskilt fall. Det relativt stora utrymmet för diskretionär prövning innebäremellertid atl reglerna blivit invecklade och svårförståeliga, inteminst för den enskilde. Praxis har blivit tämligen restriktiv. Detta harsannolikt lett till att åtskilliga anhöriga vall atl ta enosäker chans som asylsökande framför ett säkert avslag på en ansökan omtillstånd före inresan. Del är angelägel alt göraregelsystemet enklare och mer förutsägbart än . Del innebär all utrymmetför en diskretionär prövning bör minskas och möjligheterna för anhöriga utanförkärnfamiljen till bosättning här vidgas något. Utredningens förslagom enlagfäst rätt för medlemmar av kärnfamiljen . 1990/91:195 all under vissaförutsättningar få uppehållstillstånd innebär inte någon Bilaga 2 förändring iden personkrets som har möjlighet atl få uppehållstillstånd. Förslagetskulle emellertid innebära en bättre överensstämmelse mellan vår internalagstiftning och vår folkrättsliga skyldighet atl iaktta det skydd för familjensom vi förbundit oss till bl.a. genom vår anslutning till Europarådetskonvention om de mänskliga rättigheterna. Utredningens förslag i denna del haremellertid ett nära samband med utredningens förslag i övrigt. Jag avser därföratt lägga fram förslag om en lagfäst rätt lill uppehållstillstånd för medlemmarav kärnfamiljen i anslutning till förslag rörande andra delar av dennaproposition som kräver ändringar i gällande lag. Under förutsättning av enpositiv riksdagsbehandling kan ändringen börja tillämpas tidigast den 1 juli1992. Ävenen relativt liten vidgning av kretsen av anhöriga som bör ha möjlighet tillbosättning kan leda lill atl ett betydande antal personer skulle få enprincipiell rätt lill uppehållstillstånd. En anlalsmässig begränsning för dennakategori skulle emellertid innebära alt antalet anhöriga inte skulle behövainkräkta på utrymmet för annan angelägen invandring. En köord-ning som sträckersig skulle dessutom ge möjlighet alt medge rätt tillbosättning i och atl fastställa en senare lidpunkt förutnyttjande av denna rätt. Detta skulle ge en ökad trygghet för anhörigajämfört med dagens syslem. Det skulle bidra lill alt en del av demsom annars hade anmält sig som asylsökande kan förmås att enkelt uttryckt ställa sig i rätt kö. Föratl ett system med en anlalsmässig begränsning för anhöriga utanförkärnfamiljen skall fungera krävs en precisering av vilka anhöriga som bör kunnakomma i fråga. Utredningen har inte lämnat något förslag på denna punkt. Hurdenna krets av anhöriga skall avgränsas behöver enligt min mening övervägasytterligare. Utredningenhar föreslagit att arbelsmarknadsskäl skall kunna beaktas när det gällerinvandring av anhöriga utanför kärnfamiljen vilka har i övrigt likartade skäl.Det skulle enligt förslaget innebära alt "förtur i kön" skulle ges åtden som har arbete ordnat. Förluren skulle endast gälla i förhållande tillandra sökande med likartad anknytning, exempelvis mellan vuxna syskon somskulle ha möjlighet all få uppehållstillstånd som "sista länk".Hänsyn till arbetsmarknadsskäl skulle däremot inte tas exempelvis när detgäller åldriga föräldrar, som normalt inle kan antas komma all arbeta här ilandet. Eventuellt skulle hänsyn inte tas till arbetserbjudan-den inom vissayrken eller branscher med stor koncentration av invandrare. Densom har ordnat arbete och bostad ställer otvivelaktigt mindre krav påmottagningsresurser än den som inte har det. Hänsyn till arbetserbjudande förvissa anhöriga skulle därför kunna innebära all del vore möjligt att fastställaen större kvot för anhöriga utanför kärnfamiljen än som eljest skulle varamöjligt. Jag har därför viss sympati för utredningens förslag i denna del. Omett sådant system genomförs måste dock frågan om vilken hänsyn som bör tas tillarbetserbjudanden bli föremål för överläggningar mellan invandrarverket,och arbetsmarknadens parter. Beslut om planeringsramför anhöriginvandring utöver den lagfästa rätten för medlemmar avkärnfamiljen bör fattas av regeringen efter förslag av invandrarverket. Vidutarbetandet av sitt förslag bör invandrarverket samråda med och . Planeringen bör kunna gälla förförslagsvis i laget. Planeringsramen bör kunna revideras åriigen. Dennärmare utformningen av ett syslem med en planeringsram för anhöriginvandringenbör övervägas ytteriigare. Jag har förståelse för de invändningar av praktisknatur som invandrarverket framfört, men utgår från att praktiska ochadministrativa problem kommer att kunna lösas. 1990/91:195 Bilaga 2 Minbedömning: De nuvarande riktlinjerna för arbetskraftsinvandring bör inleändras. De bör dock tillämpas på ett mer flexibelt och konjunkturanpassat sättän . Diskussioner härom skall las upp med arbetsmarknadens parter.Sverige bör även i fortsättningen tillåta utlänningar all under kortare lidarbeta i landet för all täcka tillfällig arbetskraftsbrist. Remissinstanserna: Deallra flesta remissinstanser som uttalat sig frågan delar min bedömning. Skälen för minbedömning: Föratt en utlänning skall få arbeta i krävs i princip arbetstillstånd.Undantagna från kravet på tillstånd är medborgare i de övriga nordiska länderna(Ikap. 5§ utlänningslagen, 1989:529). Vissa andra undanlag föreskrivs iutlänningsförordningen (1989:547). Tillskottet lill densvenska arbetsmarknaden av utländsk arbetskraft kan i grova drag delas upp itre kategorier: I. nordbor, 2. utlänningar som i anslutning lill asyl- elleranhöriginvandring får arbelsliUstånd saml 3. utlänningar som begär och fårtillstånd all arbeta i permanent eher för kortare perioder. Beträffande de två förstakategorierna företas inte någon särskild behovsprövning grundad påarbelsmarknadsmässiga skäl. Den nordiska arbetsmarknaden är som bekant fri ochett uppehålls- och arbetstillstånd i samband med asyl- och anhöriginvandringbeviljas utan någon särskild arbelsmarknadsprövning. Den tredje kategorin kan delasupp i två grupper, dels utlänningar som av arbelsmarknadsskäl får tillstånd altpermanent bosätta sig i (permanent uppehållstillstånd), delsutlänningar som erhåller tillstånd för tidsbegränsade arbeten (tidsbegränsadearbetstillstånd). gruppen som iterminologisk hänseende brukar betecknas arbetskraftsin- Prop. 1990/91: 195vandring är liten och avgränsad lill särskilt kvalificerad arbetskraft. Den Bilaga 2 andra gruppen är väsentligt större och avser oftast kortvariga,säsongsbundna arbeten (montörer, artister, skördearbelare, sjukvårdsbiträdenetc). Degrundläggande principerna för den egentliga arbetskraftsinvandringenfastställdes av på grundval av prop. Enligt dessariktlinjer skall hänsyn tas lill arbetskraftstillgången i landet ochmöjligheten att ge arbete ål bl.a. handikappade, äldre och hemarbetandekvinnor. Det skall vidare undvikas att den utländska arbetskraften koncentrerastill låglönebranscher. Rekryteringen får inle heller ske på sådant sätt allemigralionsländerna berövas kvalificerad arbetskraft som de själva behöver.Arbetstillstånd får endast ges om lönevillkor och övriga anställningsvillkor ärlikvärdiga med vad som för motsvarande arbete normalt utgår till svensk arbetskraft. 1968års riktlinjer utgick från att arbetskraftsinvandring främst skulle skeorganiserat genom kollekliv överföring men också genom enskild invandring.Under åren 1968-1981 invandrade ca 25000 personer av arbelsmarknadsskäl. 1983/84:144 (riktlinjer) erinras om att den faktiska betydelsenav riktlinjer har minskat kraftigt sedan den kollektivaarbetskraftsinvandringen upphört men framför allt genomatt den enskilda arbetskraftsinvandringen successivt har avtagit. Föredragandenbetonar också att här i landet bosatta arbetssökande samt nordbor i första handbör tillgodoses när arbetstillfällen uppkommer. Arbetskraftsinvandring bördärför tillålas endast i undanlagsfall och sedan del genom arbetsförmedlingensaktiva medverkan har visat sig att ett uppkommet arbetskraftsbehov inte kantillgodoses genom arbetskraft som finns i . Föredragande statsrådetuttalade vidare (s. 62): "Omsålunda arbetskraftsinvandring i normalfallet inle längre bör tillåtas, börundantag dock kunna ske främst beträfiande nyckelfunktioner inom industrin ochnäringslivet i övrigt saml inom vissa andra samhällsområden. Kommitténhänvisar till personer som behövs för kvalificerad forskning,produktutveckling eller introduktion av en ny teknologi liksom lill attundantag måste kunna göras inom det kulturella området. Även andra undantagbör under särskilda förhållanden vara möjliga, inle minst i fall dåarbetstagare med den utbildning och erfarenhet som behövs i ett visst fall inlefinns alt tillgå i ." Uttalandenai riktlinjer har utgjort grunden för de allmänna riktlinjer somarbetsmarknadsstyrelsen (AMS), efter hörande av arbetsmarknadens parter,utfärdar för lillslåndsärendenas bedömning med hänsyn till läget påarbetsmarknaden. Ipraktiken har arbetstillstånd på de grunder som jag nu redogjort for beviljats endast i ytterst begränsad utsträckning. Under den senare halvan av beviljade statens invandrarverk åriigen 200-250 ulomnor diska medborgare permanent uppehållstillstånd av arbetsmarknadsskäl. , när arbetskraftsbristen var som störst, gavs mindre än 200 sådana tiUslånd. Det sagda innebär alt denulomnordiska arbetskraftsinvandringen varit Prop. 1990/91:195konjunkturanpassad i väldigt liten utsträckning. En konjunkluranpassad Bilaga 2invandring har vi i stället haft från de övriga nordiska länderna inom ramenför den fria nordiska arbetsmarknaden. Alt denna invandring på ett helt annatsätt än den ulomnordiska följer konjunkturerna hänger givelvis samman med allnordbor i regel flyttar lill endast i den mån de har arbete och bostadordnat innan de kommer hit. Det kan för övrigt förtjäna framhållas att den frianordiska arbetsmarknaden innebär en rätt för alla nordbor all ulan krav påtillstånd arbeta och bo i ett annat nordiskt land men däremot inte någon rättall flytta lill ett annat nordiskt land ulan all ha försörjningen tryggad. Detär en huvudlinje i den svenska immigrations-politikenalt reglera tillströmningen av utländsk arbetskraft till den svenskaarbetsmarknaden. Syftet är bl.a. att tillgodose behovet av arbetstillfällenför svenskar och för de utlänningar som redan bor här. Syftet är också attgarantera principen att utlänningar som tillåts bosätta sig här skall erbjudaslika goda anställningsvillkor som den inhemska befolkningen på den svenskaarbetsmarknaden.