prop · GE0390 · 1990-12-31 00:00:00 — återförs intäkteraa frånavgiften till kollektivet av betalningsskyldiga efter Prop. 1990/91:90producerad energimängd. Därmedmissgynnas inte de stora anläggningama, vilka från miljösynpunkt oftast är attföredra då de är mer energieffektiva och klarar högre reningskrav. Debeslutade miljöskattema/avgiftema beräknas leda till att de årligasvavelutsläppen minskar med , attkoldioxidutsläppen blir 5-10 milj. ton lägre än deannars skulle ha blivit samt all de årliga kväveoxidutsläppen minskar med 3000 - . Regeringenavser att kraftigt höja miljöavgiften på slutna nickel/kadmiumbatterier fr. o.m. För att stimulera till återlämning av förbmkadenickel/kadiumbatterier skall återlämningspremier lämnas. Även fast monteradebatterier omfattas av systemet. Miljöklasserskall införas på nya fordon års modeller i kombination medekonomiska styrmedel. Skattedifferensen mellan blyfri och annan bensin höjs. Avgifternapå bekämpningsmedel och handelsgödsel bör konstraeras om i samband med attprisregleringsavgifterna avvecklas. En miljöskatt på kadmium i handelsgödselbör också övervägas i detta sammanhang. En miljöskatt på krom och arsenik iträskyddsmedel kommer att övervägas som komplement till de föreskrifter somnyligen utfärdats av kemikalieinspektionen för det fall att föreskrifteraaensamma inte ger avsedd styreffekt. Vidare föreslås en ökad möjlighet förkommuneraa att differentiera avfallstaxor i syfte att stimulera källsorteringoch minska avfallsmängden. Genomde miljöavgifter/skatter som beslutades av och som nudelvis införts och genom de miljöavgifter/skatter som regeringen föreslår idenna proposition tas väsentliga steg mot en förnyelse och effektivisering avstyrmedlen inom miljöpolitiken. Deekonomiska styrmedlen måste anpassas till förändringaraa i miljösituationen.Nya styrmedel måste utvecklas för att miljöhänsyn skall tas även vid diffusspridning från många små utsläppskällor. Ekonomiska styrmedel är i dettasammanhang väl lämpade för att miljöeffekter skall beaktas på ett rationelltoch kostnadseffektivt sätt. Ekonomiskastyrmedel inom miljöpolitiken bör utformas med hänsyn till olika typer av krav för att ge tillfredsställande resultat ur miljöpolitisk, administrativ, allmänt ekonomisk- politisk och intemationell synvinkel. När dessa krav kan uppfyllas utgör ekonomiska styrmedel ett ofta lämpligt alternativ eller komplement till andra miljöpolitiska åtgärder. Vidare bör beaktas att om miljöskadan i uppkommer som en följd av tion av miljöskadliga varor i och det av administrativa eller andra skäl endast är möjligt attbeskatta produktion i så kan miljöskatter /avgifter vara mindre lämpliga om de i huvudsak innebär att produktionen flyttas från till andra länder. Sådana pålagor på produktionen i är mera lämpliga om miljöskadan i bestäms av produktio nen i även om sådana pålagor kan leda till viss utflyttning av pro duktion. Andra länder har i sådana fall motsvarande möjligheter att införa miljöskatter/miljöavgifter för miljöskadlig produktion i det egna landet. Ekonomiska styrmedel harmånga fördelar genom att de ger motiv till utsläppsminskningar och därmedstarka motiv för en fortgående teknisk utveckling. De ger också en flexibilitetför förorenaren att välja hur föroreningen skall begränsas och en möjlighetalt välja den metod där utsläppen begränsas till minsta möjliga kostnad. Vidaretenderar ekonomiska styrmedel att bli allt mera verkningsfulla över tidenefter hand som de påverkar valet mellan olika produkter samtteknikutvecklingen. Jämfört med bl.a. kvantitativa regleringar är ekonomiskastyrmedel ofta att föredra ur handelspolitisk synvinkel. Mot denna bakgrand anserregeringen att ekonomiska styrmedel bör komma till ökad användning inommiljöpolitiken som de måste uppfylla högt ställda krav i olikaavseenden för att kunna utgöra ett framgångsrikt och varaktigt inslag i densvenska miljöpolitiken. Svenska erfarenheter kanvara vägledande i det interaationella samarbetet på detta område . 3.4 En ny miljöbalk Samntänfattning av avsnittet: EllpatlimientariskkoinTnitté tillsattes, för att se övermiljöIagstiftniTlgen. Kommitténs fortsätta arbete skall tä-sikte på att sanilamiljölagaraa, bl; a. naturresurslageii,: iniljöskyddslageh, lagen öm kemiskaprodukter och naturvårdslagen, , i;enmiljöbaik.v'■;,■,;"■. Omsorgen om människors hälsa och miljön skall bildautgångs-' punkten för niiljölagstiftningen. l.agstiftningen skall också omfatta bestämmelser om en ahsvarsfull hushållriirig med gemensamma re surser. ■ .'.■',■■:'. :/.■■ ■"■:'.' ■'-■':'/':. '■■:■ ■■■,■ ■■■ ;■/;■'■■,. '■■■,■■;/■ Regleringen av trafikeris rriiljöfrågor skall harriipniseras médannan miljölagstiftning. Förhållandet mellan intemationella åtagandenoch den svenska niiljölagstiftningen skäll utredas särskilt. Miljöskyddslagen, som trädde i kraft , utformadesefter de då aktuella föratsättningaraa. Den syftar till att regleramiljöstöraingar som uppkommer från fasta anläggningar. Miljöskyddslagen harvarit fömtsättningen för arbetet att kraftigt begränsa utsläppen frånindustrier och andra punktkällor. Flera olika lagar som har stor betydelse förmiljöarbetet har tillkommit efter miljöskyddslagen, bl. a. lagen om kemiskaprodukter. Samtliga lagar har, var och en inom sitt område, anpassats tillutvecklingen och till de specifika problem som de var avsedda till att lösa.Regeringen kan konstatera att arbetet i mycket har varit framgångsrikt, men attdet nu är befogat att göra en samlad genomgång både av miljölagstiftningen ochmyndigheteraas verksamheter inom miljöområdet. Det var bl. a. mot dennabakgrand som regeringen tillsatte en kommitté medparlamentarisk sammansättning för att se över miljölag- Prop. 1990/91:90stiftningen. Ändamålet med utredningen är att utforma förslag till enlagstiftning som bidrar till att miljöhänsynen genomsyrar alla samhällssektorer.Detta skall bl. a. åstadkommas genom att samordna lagstiftningen. Kommitténhar nu lämnat sitt principbetänkande. Regeringen anser att det fortsattaarbetet bör löpa enligt de ursprangliga direktiven. Vidare bör följandeutgångspunkter gälla för kommitténs fortsatta arbete. Detär lagstiftningens uppgift att säkerställa de miljöpolitiska målen. Enframtida miljölagstiftning måste utformas med utgångspunkt i de miljöproblem somär kända . De måste också ha en nära anknytning till hur problemen konkretskall angripas. Alla lagar som avser att bevara, skydda och förbättratillståndet i miljön, att garantera medborgaraa rätten till en ren och hälsosammiljö och att säkerställa ett hänsynsfullt tillvaratagande av naturresursemaskall därför samlas i en miljöbalk. Föreskriftersom motsvarar naturresurslagen, som brakar betecknas som en paraplylag, bör ien samlad lagstiftning överordnas de olika i lagen behandlade verksamheterna.Härigenom får man också en naturlig koppling mellan de olika intressen som kanstå mot varandra i fråga om miljöhänsyn och exploatering. Dennaintressemotsättning har alltid funnits som en bakgmnd i all lagstiftning somsyftat till att väma miljön. Miljöskyddslagen,hälsoskyddslagen, lagen om kemiska produkter och renhållningslagen är allalagar av skyddskaraktär. Lagama sammanfaller i fråga om skyddsområden och tillstor del när det gäller tillämpande myndigheter. Även lagen om förbud motdumpning av avfall i vatten, lagen om svavelhaltigt bränsle och lagen omspridning av bekämpningsmedel över skogsmark har samma skyddssfär. Om dessalagar tillsammans med andra miljölagar av mer begränsad omfattning sammanförs ien miljöbalk kan betydande samordningsvinster uppnås. Kravnivåeraa skulle kunnahöjas och eventuella motsägelser i lagama skulle kunna undanröjas. Naturvårdslageninnehåller särskilda regler som nära anknyter till miljövårdens intressen. Ävenhär bör det alltså vara befogat att föra in lagen i en samlad miljöbalk. Dettablir ytterligare förtydligat genom de förstärkningar av miljövårdens intressensom föreslås i denna proposition genom ändringar i naturvårdslagen. Deändringar som föreslås i naturvårdslagen skall inte ses som ett hinder förframtida samordning. Regeringengör den bedömningen att lagen om kemiska produkter bör ingå i en miljöbalk.Detta är av fundamental betydelse när det gäller att betona hur viktigt det äratt produkterna redan vid tillverkningen anpassas till miljön. Regeringen anseratt den s.k. substitutionsprincipen, dvs. principen att en kemisk produkt skallbytas ut mot en mindre hälso- och miljöfarlig när en sådan finns på marknaden,måste få ökad genomslagskraft. I princip måste ett sådant system bygga på attproduktens miljöfarlighet klassificeras på samma sätt som sker i frågaom hälsofarlighe-ten. Trafiklagstiftningenskall anpassas till övrig miljölagstiftning. ningarnaatt öka det lokala inflytandet på trafikmiljön skall utredas av Prop.1990/91:90 kommittén. Tillåtlighetsreglernabör skärpas i den nya miljölagstiftningen, så att det klart och tydligt framgåratt all verksamhet som riskerar att påverka omgivningen skall bedömas motmänniskors hälsa och förhållandena i miljön. Miljöhänsynen skall ha ökad tyngd.Frågan om hur kriterier för miljökvalitet skall vägas in i lagstiftningen skallingå i översynsarbetet. Omprövningsreglemabör, som all tillståndsprövning, utformas med den utgångspunkten att utsläppenfrån industrier och andra större verksamheter skall nedbringas till sådananivåer att människor och miljö inte tar skada. Kommittén skall studera omomprövningsregleraa behöver ändras. Möjlighetatt meddela föreskrifter med generell räckvidd finns i mycket begränsadutsträckning enligt miljöskyddslagen. Däremot är denna lagstiftningsteknikutmärkande för lagen om kemiska produkter och anslutande andra lagar ochförordningar inom kemikalielagstiftningen, liksom också förarbetsmiljölagstiftningen. Regeringen gör den bedömningen att i en ny, samladmiljöbalk bör ett betydligt vidare utrymme ges åt generella föreskrifter.Generella föreskrifter kan vara ändamålsenliga, särskilt för sådanaverksamheter som finns i stort antal och har likartad teknisk utformning. Denindividuella prövningen av större miljöfarliga verksamheter skall emellertidfinnas kvar. Där är det motiverat att ta hänsyn till lokala förhållanden.Endast härigenom tillförsäkras också enskilda intressen möjligheter attpåverka utgången i ett ärende. om skyddsåtgärder bör i huvudsak komma till användning för sådanaverksamheter som inte omfattas av tillståndsplikt. De generella föreskrifteraautgör minimikrav som i det enskilda fallet skall kunna skärpas i samband med tillståndsprövning.I vissa speciella fall skall det vara möjligt att meddela generellaföreskrifter även för tillståndspröva-de verksamheter. Genomdet ökande interaationella samarbetet och olika interaationella överenskommelserhar behovet av samordning av lagstiftningsregler blivit alltmer uppenbart. Vidutformningen av förslag till en miljöbalk skall särskilt beaktas hur förslagenförhåller sig till miljölagstiftningen i andra länder och gällande produktkravi de andra nordiska länderna och inom EG. Ivissa länder utgör ett interaationellt avtal automatiskt en del av den interna rättsordningen så snart det har trätt i kraft. För och de andra nordiska länderna tillämpas en annan ordning, som fömtsätter en nationell rättsakt, varigenom avtalets regler införlivas med den inlema rättsordningen för att regleraa skall bli tillämpliga på nationell nivå. gäller också påmiljöpolitikens område. I samband med översynen av lagstiftningen måste enkartläggning ske i vad mån den svenska lagstiftningen täcker innehållet i dekonventioner på miljörättens område som har anslutit sig till eller omdet krävs komplettering. Förhållandet mellan svenskmiljölagstiftning och intemationella åtaganden aktualiseras också genom denlagharmonisering som blir en följd av ett närmande till EG. Även om nivån imiljökraven behålls intakt kan en viss teknisk anpassning av lagstiftningen blinödvändig. Från rättslig synpunktkräver en EG-anpassning samma arbete som övrig anpassning till intemationellaåtaganden. Lagstiftningsarbetet görs därför i ett sammanhang och ligger intenaturligt inom miljöskyddskommitténs arbetsområde. Kommittén bör därförbefrias från detta arbete. 3.5 Samhällsbyggande för en god miljö :Sammanfaiining qy avsriittei: Regieririgeh; föreslår att rriiljökon-sekyensbeskrivnirigar införs i plarteriiigs- öch beslutssystemet. ;Naturresurslagens tillämpning skall följas iippi i planerings- ochbeslutssystemet. Miljöhänsyn skall ges ökad tyngd i det kommunala : planarbetet./..:■:.'■'.■■/■■■/. :■.■/■■:/..■vl-ji Rättsfrågor om uttag och fÖröelning äv grundvatten förenskild ,■ vattenfprsöijhing utreds.- /:;' /■■.■-'. '■;-: Omställningen av enérgiförsörjiiingeri understöds av enutvecklad kpmnnunal och regional energiplanering, som särskilt uppmärksammarden ökande betydelsen av biöbräiislen öch vindkraft. Bullersom ett vakande problem skäll uppmärksammas äy berörda myhdigheter. Hänsyn tastill blillei- och andrå miljöstömingar vid planering av bl.a. trafikleder,indiistriömråden och bostadsområ-' ■den.--■■■■■■,':■-■ ■--vv.,■■■:,■■-■■:■■'■'■■■■■ :■■■■■■',-- '. :■■■■■■■■,■■■,■'■■ I den process då planer eller beslut växer fram om hurmarken och vattnet och den fysiska miljön i övrigt får användas kan det uppståkonflikter mellan dem som vill värna om det pågående utnyttjandet avnaturresurserna och dem som har önskemål om förändringar. Statsmakterna harsedan lång tid ställt upp regler för hur olika intressen och önskemål skallvägas mot varandra i sådana situationer. Bestämmelser om detta finns i naturresurslagenoch i en rad andra lagar. Hushållningsbestämmelseraa i naturresurslagen ger enför olika lagar gemensam gmnd för att avgöra konkurrensfrågor i samband medbeslut om användning av mark- och vattenresurserna. tyder dockerfarenheterna på att naturresurslagens hushållningsbestämmelser intetillämpats i den omfattning som avsågs vid lagens tillkomst. Ansvaretför många av de nödvändiga besluten för att genomföra miljöpolitiken hardelegerats till länsstyrelser och kommuner. har lämnat en redogörelseför de viktigaste miljöproblemen i varje län i de Prop. 1990/91:90 regionalamiljöanalyserna. Kommunerna håller på att färdigställa kommuntäckandeöversiktsplaner enligt . En fungerande planeringsprocess ärbetydelsefull för det decentraliserade miljöarbetet. Dessutom krävs enåterföring av kunskap om hur tillståndet i miljön förändras. Detta kommer attbli möjligt genom den effektivisering av arbetet med miljöövervakning somtidigare nämnts. Somett led i arbetet med att väraa om miljön, hushålla med naturresurserna ochatt komma till rätta med den pågående miljöförstöringen skall en miljöanpassadbeslutsteknik utvecklas och tillämpas i ökad utsträckning. Det innebär attbesluten skall grandas på en genomlysning av miljökonsekvenserna av denaktuella åtgärden. Detta gäller beslut om åtgärder som var för sig ellersammantagna med andra åtgärder har en stor betydelse för miljön, hälsan ochhushållningen med naturresurser. Enmer systematisk användning av miljökonsekvensbeskrivningar kan medverka tillatt främja en användning av mark och vatten samt en hushållning mednaturresurser som ligger i linje med de gmndläggande välfardspolitiska målen.Införandet av miljökonsekvensbeskrivningar utgör också en anpassning tillsituationen i EG. Regeringenföreslår att miljökonsekvensbeskrivningar införs i det svenska planerings- ochbeslutssystemet, att metoderna utvecklas för de regionala miljöanalyseraa ochatt naturresurs- och miljöaspekterna ges ökad tyngd i den fysiska planeringen. Bestämmelserom miljökonsekvensbeskrivningar förs in i naturresurslagen. Miljöskyddslagensoch vattenlagens bestämmelser om vad en tillståndsansökan skall innehållautvidgas med krav på miljökonsekvensbeskrivning. Detsamma gäller lagen omkommunal energiplanering. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmerfår föreskriva att det i ett ärende enligt någon av de lagar som är anknutnatill naturresurslagen skall upprättas en miljökonsekvensbeskrivning. En sådanbeskrivning skall göra det möjligt att få en samlad bedömning av inverkan påmiljön av en planerad anläggning, verksamhet eller åtgärd. Även konsekvensernaför hushållningen med naturresurser skall kunna bedömas. 3.5.3 Planeringför en bättre miljö Naturresurslagensregler för hushållning med mark och vatten har stor betydelse i detförebyggande miljöarbetet. Regleraa skall tillämpas vid prövning avexploateringsfrågor enligt och en rad andra lagar, t. ex.väglagen och miljöskyddslagen. Den kommunala översiktsplanen är ett viktigtmedel för att konkretisera naturresurslagens syften. Myndigheter som skallfatta beslut om ändrad användning av mark och vatten skall hämta informationfrån översiktsplanen. Underförsta kommer de flesta av landets kommuner att ha antagit en kommunomfattande översiktsplan. Planen skall redovisa de 61 allmänna intressen som börbeaktas vid beslut om användningen av mark- Prop. 1990/91:90 ochvattenområden och om bebyggelseutvecklingen, samt hur kommunen avser atttillgodose riksintressen enligt naturresurslagen. Regeringenanser att den fysiska planeringen skall inrikta markanvändningen ochsamhällsbyggandet så att statsmakteraas mål avseende miljö-ochresurshushållning samt ekonomisk tillväxt beaktas. Kommunema har med plan- ochbygglagen fått självständigt ansvar för den fortsatta utvecklingen av denlokala miljön. De statliga myndigheternas ansvar begränsas i huvudsak till attbevaka riksintressen, mellankommunala intressen och olika hälso- ochsäkerhetsfrågor. Samverkan mellan stat och kommun är ofta viktig i planeringenav utbyggnad av infrastmkturer. I regel behöver sådana frågor belysas i ettregionalt perspektiv. L.änsstyrelseraas arbete inom den fysiska planeringenskall därför inriktas mot sådana frågor. Regeringenanser att kopplingen mellan nationella miljömål och regionala och lokalabeslut skall bli tydligare. De regionala miljöanalyseraa ulgör därvid ettvärdefullt underlag för kommuner och länsstyrelser såväl i det förebyggandemiljövårdsarbetet som för beslut om enskilda åtgärder. Utvecklingsarbetet börske i nära samverkan med centrala myndigheter. De åtgärdsförslag som redovisatsav de särskih tillsatta miljödelegationerna bör följas upp av berördalänsstyrelser i det fortsatta miljöarbetet. Ioch med den införda naturresurslagen och harlänsstyrelsema delvis fått en ny roll där de långsiktiga planeringsfrågornaframhävs. En ökad decentralisering till kommunerna och ett vidgat ansvar försektorsmyndighetema att i sin egen verksamhet beakta miljö-ochhushållningsintressen är viktiga inslag i detta förändrade system. En viktiguppgift för bl. a. och är att stärka naturresurs-och miljöfrågoraas roll i den fysiska planeringen genom erfarenhetsåterföring,metodutveckling och utbildningsinsatser. Även och andraberörda myndigheter bör delta i detta arbete. 3.5.4Bebyggelse och trafik m. m. Sambandenmellan bebyggelse och trafik har fått ökad betydelse för kommunernas och destatliga myndigheternas arbete för en god miljö. Genom att utveckla kunskaperaaom dessa samband skapas en grand för de åtgärder som behövs för ensamhällsutveckling som minskar behovet av transporter. Det gäller således attvända den utveckling som inneburit ett kraftigt ökat transportarbete, bl.a.till följd av att stora småhusområden byggts i perifera lägen. Detaljhandelnsutveckling mot externa, slorskaliga köpcentra och koncentrationen avarbetsområden har också påtagligt ökat bilresandet. Deplaner på investeringar i järnvägar, vägar och flygplatser som aktualiseras kommer att ställa stora krav på samordning mellan uppbygg nad av infrastraktur och övrig planering. Regeringen föreslår i propositio nen om näringspolitik för tillväxt att investeringar i järavägar, vägar och storstäder skall fördubblas , bl.a. med syfte att minska miljöproblemen. har regeringens uppdrag att senast 62 1991 redovisa vilkakonsekvenser trafikinvesteringar får på hushållningen Prop. 1990/91:90 mednaturresurser och på bebyggelseutvecklingen. Närdet gäller lokalisering av bebyggelse i närheten av miljöstörande verksamheterbör särskild hänsyn tas till risken för lokala störaingar förorsakade avbuller, luftföroreningar m. m. Härvid är avståndet till bostäder ofta av storbetydelse. , f d. statens planverk och socialstyrelsenhar utarbetat rekommendationer för skyddsavstånd till olika typer avindustrianläggningar. Regeringen anser att dessa rekommendationer börtillmätas stor vikt i kommunemas planeringsarbete och normalt tillämpas vidprövning enligt bl. a. och miljöskyddslagen. bör således tillämpa rekommenderade skyddsavstånd och undvika attbebyggelse tillåts komma närmare etablerade industriområden samt undvika attmiljöstörande verksamheter tillåts komma närmare etablerade bostadsområden. 3.5.5Vattenresursernas nyttjande och skydd Deregionala miljöanalyseraa ger kommunerna stöd för hur vattenfrågorna skallhanteras. De av utarbetade nationella miljömålen försötvatten bör utvecklas till regionala mål som kan vägleda det kommunalaarbetet för vattenresurseraas nyttjande och skydd. Kommunen bör vidare iöversiktsplanen kunna redovisa sin inställning till hur en god vattenkvalitetskall kunna behållas både i yl- och gmndvatten. Detär en uppgift för länsstyrelserna att i ett regionalt perspektiv belysa hur engod vattenkvalitet skall kunna nås och bibehållas. Kommunema bör vidplaneringen av bebyggelse, infrastmktur m.m. ta hänsyn till vattenförsörjningenoch möjlighetema till miljöanpassade lösningar av avloppsfrågan. Sverigeär i förhållande till många andra länder rikt på vatten. På gmnd av vårt landsspecifika klimat- och markförhållanden är emellertid en stor del av landets yl-och gmndvatten känsligt för påverkan från miljöstörande verksamheter. Myndighetemasarbete för långsiktigt skydd av gmndvaltnet bör samordnas. Formerna för ensådan samordning bör gemensamt övervägas av berörda myndigheter. Kvalitetenpå gmndvaltnet försämras i bl. a. vissa kustområden till följd av attsaltvatten tränger in, vilket i sin tur beror på för stora vattenuttag ochfelaktigt lokaliserade brannar. Den enskilde fastighetsägaren har rätt att taupp grandvatten för husbehov, dock med de begränsningar som följer av bl. a.vattenlagens allmänna aktsamhetsregler. För att säkra tillgången på gmndvattenav god kvalitet kan det i vissa fall krävas en bättre reglering än vad som är möjlig med gällande lagstiftning. Regeringen avser därför att tillkallaen särskild utredare för att utreda frågor om hur rätten till rent gmndvattenskall kunna säkras bl. a. genom lagreglering av vattenuttag ur enskilda bmnnar.Utredaren skall också se över myndighetsansvaret i detta sammanhang. 3.5.6 Energi Prop. Deföraybara energikälloraa kommer att spela en större roll inte minslför elproduktionen. Kännetecknande för t.ex. vindkraft och biobränsle är att deär arealkrävande och att fömtsättningaraa för energiutvinning varierarregionalt. Den fysiska planeringen bör utformas så att dessa energikällor skallutnyttjas optimalt och föranleda så begränsade konflikter som möjligt med andramarkanspråk. Kommuneraas översiktsplaner får stor betydelse för att uppnådessa mål. Påregional nivå är det en uppgift för länsstyrelseraa att stödja kommuneraa ochkraftföretagen när det gäller att utnyttja de regionala energitill-gångaraa påett från miljö- och hushållningssynpunkt riktigt sätt. Bullerutgör en påtaglig miljöstöraing som drabbar ett stort antal människor i vårtland. Många utsätts för buller såväl på arbetsplatser som i bostäder och dessomgivningar. Ofta förekommer buller av olika slag även i vårarekreationsområden. regionala miljöanalyseraa uppger samtliga länsstyrelser att buller är ettbetydande miljöproblem. Allt fler människor i vårt samhälle lider avbullerstöraingar i en sådan omfattning att deras hälsa riskerar att påverkas.Bullerstöraingar orsakas framför allt av vägtrafik, flygtrafik och industrianläggningar.Lokalt kan även skjutbanor och motorsportbanor uppfattas som störande. Trafikverkenhar i sina miljöanalyser redovisat sin syn på bullerproblemen och utifrån sinamålsättningar föreslagit vissa åtgärder.