prop · GE03124 · 1990-12-31 00:00:00 — 1990/91: 124 begäran omklarläggande av innebörden av konventionens uttryck "avgifiskrävandearbelsförmedlingsbyrå med vinstsyfte". Korrespondensen redovisas ipromemorians avsnitt 5.1. Härav framgår bl.a. all enligt ar-betsbyråns meningkan konventionen vara tillämplig på t. ex. ambulerande skrivbyråverksamhelsådan den beskrivits i regeringens framställning till , varvid delväsentligaste kriteriet för bedömningen om konventionen är tillämplig ärtransaktionens natur. Arbelsbyråns svar lämnades med det sedvanliga förbehålletatt ILOs stadga inte ger byrån någon speciell befogenhet att ge en auktoralivtolkning av konventioner som antagils av arbelskonferensen. Denna rälltillkommer endasl i . Fleraländer som ratificerat konvention nr 96 har vall en restriktivare tolkning avkonventionens tillämpningsområde än vad arbelsbyrån gav uttryck för i sillutlåtande. I flerlalel av dessa länder menar man all det inte kan vara fråga omarbetsförmedling i konventionens mening när arbetstagaren är anslälld vid ettuthyrningsförelag vilkel upprätthåller en arbetsgivarfunktion såväl gentemot deanställda som del allmänna. Frågan om konventionens tillämplighet påuthyrningsverksamhet har också varit föremål för en omfattanderätlsvetenskaplig debatt och analys såväl inom som ulom . Meningarna harhärvid varit delade. ILOs slyrelse har också eflerarbelsbyråns utlåtande uttryckt de svårigheter som föreligger alt tillämpa ochtolka konventionens räckvidd nar det gäller uthyrning av arbetskrafl. Avdel nu redovisade framgår all frågan om konventionens tillämplighet påuthyrning av arbetskraft är kontroversiell och svårbedömd främst mol bakgrundav att det i konventionen inte finns en enda beslämmelse som formuleratsuttryckligen med lanke på denna slags verksamhel. Blandde remissinstanser som yllral sig över förslagels förhållande lill konventionenhar framhållit att arbelsbyråns tolkning gjordes med utgånspunktfrån en särskild typ av förmedlingsbyråer och gäller endast i den utsträckningsom samma omständigheter som tolkningen grundar sig på är för handen. bör del väsentliga vid bedömningen om konventionens tillämplighetvara på vilket säll och under vilka omständigheter som arbetskraften ställslill uppdragsgivarens förfogande. "Eftersomell grundläggande syfte med konventionen är att skydda arbets tagare mot en oegenllig behandling bör vid denna prövning avgörande vikt fastas vid hur förhållandet mellan verksamhelens utövare och vederböran de arbetstagare samt förhållandet till uppdragsgivaren gestaltar sig. Om detta första förhållande uppfyller de krav som normall kan ställas på ell anställningsförhållande med avseende på anställningens form och innehåll synes det befogat alt dra den slutsatsen alt den person eller del företag som ställer arbetskraften till en uppdragsgivares förfogande inte "tjänar som mellanhand för anskaffande av anslällning ål arbetare eller av arbetare åt arbetsgivare". Därmed faller denna kategori utanför konventionens till- länipningsområde. Om däremot förhållandet mellan uthyraren och arbets- 22 lagaren inle uppfyller denu nämnda kraven bör konventionen vara til- Prop. 1990/91: 124 lämpligeftersom arbetstagaren i denna situation i realiteten torde vara alt betraktasom anställd inte hos det uthyrande-företagel, utan hos den person eller delförelag, lill vars förfogande han eller hon slälls. Närdet gäller frågan om konventionens tillämplighet med avseende på deulhyrningsförelag som enligt promemorian föreslås kunna få tillstånd attbedriva uthyrningsverksamhet synes dessa enligt uppfylla de kravsom enligt ovan redovisade synsätt måste föreligga för all verksamhetensutövare inle skall omfattas av konventionens begrepp "avgifiskrävande arbelsförmedlingsbyrå". S.AFoch har uttryckt uppfattningen alt uthyrning avarbetskraft är en verksamhel som faller utanför konventionens tillämpningsområde. vid har anförl atloavsett den osäkerhet som föreligger beträffande gällande rätt finns del omman vill tillåla viss uthyrningsverksamhet anledning att särreglera dennaverksamhet för att, om än inte till punkt och pricka uppfylla Sverigesåtaganden gentemot och den av ratificerade konventionen nr 96, sååsladkomma elt regelverk som i någon ulslräckning harmonierar därmed liksommed regleringen i några andra europeiska länder. AMSpåpekar att oavsett konventionens räckvidd när det gäller uthyrning avarbetskraft är detaljerade regelsystem alltför snävt när detgäller atl hitta en ändamålsenlig lösning av problemen med privatarbetsförmedling m.m. Enligt AMS bör regeringen därför i första hand verka fören revidering inom av konventionen nr,96 och i andra hand, om en sådanrevidering inle kan komma lill stånd inom rimlig tid, överväga om inlekonventionen borde sägas upp. Påskäl som jag kommer atl närmare utveckla i etl senare sammanhang är jag inleberedd atl verka för en revidering av konventionen eller all säga upp densamma.Detta är emellertid enligt min mening inte heller nödvändigt i anledning avdel nu föreliggande lagförslaget. Jag har nämligen inle någon annan uppfattningi denna fråga än den som gell ullryck för, nämligen atl omanställningsförhållandel mellan uthyraren och dennes arbelslagare uppfyller dekrav som normalt kan ställas på ell anställningsförhållande uppträder inleheller uthyraren som mellanhand i konventionens mening. Den som hyr ul arbetskraftär i motsats till den som bedriver arbetsförmedling, ansvarig såväl gentemotsina anställda som uppdragsgivaren. Jag avser alt i det följande föreslå vissabestämmelser för att garantera all anställningsförhållandel uppfyller de kravsom måste kunna ställas. Det är således min uppfattning att sådan uthyrningsverksamhetsom i fortsättningen skall kunna bedrivas med stöd av lagen faller utanförkonventionens tillämpningsområde. Med denna bedömning saknas också anledningall gå in på hur förslaget i och för sig förhåller sig till de olikabeslämmelserna i konventionens del II. 3.2Begreppet "arbetsförmedling" och förmedlingsmonopoiet Mitt förslag: Ilagen införs en generell definition av begreppet arbetsförmedling. Med arbetsförmedlingförstås sålunda en verksamhet som har till ändamål all skaffa arbete ålarbetssökande eller arbetskraft ål arbelsgivare och som inle innebär uthyrningav arbetskrafl. Som en nyhet införs en möjlighet atl efter tillstånd av i förvärvssyfte för arbetstagare i företags- ellerverksledande ställning. Som en annan nyhet föreslås att kravel all tillståndtill internationell arbetsförmedling utan förvärvssyfte förutsätter bilateralaöverenskommelser slopas. I övrigt föreslås i huvudsak vissa språkliga ochredaktionella ändringar i den nuvarande regleringen när det gäller sådanarbetsförmedling. Promemoriansförslag: Överensstämmer delvis med mitt förslag. I promemorian föreslås intenågon utvidgning av möjligheten alt bedriva förvärvssyftande arbetsförmedling,liksom inte heller avskaffandet av kravet på överenskommelser med främmandestat för att bedriva internationell arbetsförmedling ulan förvärvssyfte. Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser har inte lämnat några synpunkter på förslaget idenna del eller lämnai del utan erinran. Några remissinstanser bl.a. länsrälleni Slockholms län och flertalet arbelsgivar-organ har synpunkter på denföreslagna definitionen av begreppet arbetsförmedling och menar att begreppetarbetsförmedling istället bör bygga på begreppet anställning. AMS, som i ochför sig inle har något alt erinra mot del sakliga innehållet i den föreslagnadefinitionen, anser alt det inle finns någol behov av en definition eftersomdel inte har funnits några problem med den nuvarande tillämpningen. AMS harvidare förklarat att en arbetsförmedling fortfarande bör skötas i offentligregi men atl man inle är främmande för atl under vissa förutsättningar tillåtaprivata förmedlingar. Bl.a. föreslår AMS att lagen bör innehålla elluttryckligt undantag för yrkesmässig förmedling av personer i förelagsledandeställning (s. k. head-hunling). SAFoch pekar på alt del i promemorian inle framförs någrabärande skäl mot alt del i della sammanhang finns slarka skäl för enkonkurrerande verksamhet som kan tillgodose behov som de nuvarandeförmedlingarna ej klarar av eller som genom själva konkurrensen stimulerar denoffentliga förmedlingens effektivitet. Även /SR har framfört liknande synpunkter. Skälenför mitt forslag: Genom att den särskilda form av arbetsförmedling som idagregleras i lagens 1 § andra stycke (dvs. uthyrningsverksamhet) bryts ut urarbetsförmedlingsbegreppet och görs till föremål för särskild reglering måstebegreppet arbetsförmedling närmare definieras i lagen. Med förslaget atlreglera uthyrningsverksamhet som någol skilt från arbetsförmedling försvinnersamtidigt en del av de föreliggande svårigheterna med alt definierabegreppet arbetsförmedling. Möjlighet finns att införaell mer "renodlat" arbetsförmedlingsbegrepp. 1990/91: 124 Tillarbetsförmedling skulle då försl och främsl kunna hänföras sådan traditionellarbetsförmedlingsverksamhet som går ul på all knyta kontakt mellan arbetsgivareoch arbetstagare i avsikt all dessa skall iräfla avtal om anslällning. I ochför sig skulle kunna övervägas att rent allmänt definiera arbetsförmedlingutifrån en sådan verksamhet, vilkel också ell par remissinslanser varit innepå. Med hänsyn till de skiftande verksamheter och former under vilkaarbetsförmedling kan tänkas bedrivas föreligger emellertid, enligt minuppfattning, slor risk för att en sådan definition skulle komma atl bli försnäv. En vidare definition är därför nödvändig. Arbetsförmedling skulle då, påsätt som i sak föreslagils i promemorian, kunna definieras som en verksamhelsom har till ändamål atl anskaffa arbete åt arbetssökande eller arbetskraft ålarbetsgivare och som inte avser sådan verksamhel som tidigare definierats somuthyrning av arbetskraft. Redani lagstiftningsärende (1970:166 sid 54) övervägdes all införa enliknande definition på arbetsförmedling vilket emellertid då avvisades medhänsyn till den osäkerhet en sådan definition skulle kunna länkas föranleda pålängre sikt i fråga om sådan verksamhel som bedrevs som uthyrningsverksamhet.Vad lagstiftaren här syftade på var att risk förelåg alt vid en rättsligprövning uthyrningsverksamheten skulle kunna falla utanför en definition på vadarbetsförmedling är för något. De farhågor som lagstiftare hyste motall i lagtexten införa en definition av begreppet arbetsförmedling försvinneremellertid om man inför en definition på uthyrningsverksamhet och eltförslag lill reglering i särskild ordning av denna verksamhet. Iovan nämnda lagstiftningsärende uttalades också att arbetsförmedling (inkl.sådan verksamhet som är all belrakla som uthyrningsverksamhet) torde kunnadefinieras med utgångspunkt i verksamhetens huvudsakliga syfte. Den närmareinnebörden i gällande rätt av begreppet "verksamhelens huvudsakligasyfte" är oklar. Frågan har inle ställts på sin spets i rättspraxis.Motsatsvis skulle begreppet kunna uppfattas så alt om någon bedriver enverksamhet som till beslår av något som inte är allbetrakta som arbetsförmedling skulle resten av verksamheten kunna utgöras avarbetsförmedling och denna mindre del av verksamheten därigenom falla utanförlagen. En skrivbyrå som bedriver exempelvis stationär verksamhetoch ambulerande verksamhet skulle med ett sådanl synsätt kunnalänkas falla utanför lagens definition på arbetsförmedling. kanemellertid inle ha varit lagstiftarens avsikt. Detnu sagda innebär att om man definierar arbetsförmedling med utgångspunkt i verksamhelens huvudsakliga syfte uppstår besvärliga gränsdragningsproblem. En bättre avgränsning är atl i slällel definiera arbetsförmedling med utgångspunkt i verksamheten som sådan och inte i dess huvudsakliga syfte. Arbetsförmedling skulle då kunna definieras som en verksamhet som har till ändamål alt skaffa arbete ål arbetssökande eller arbetskraft åt arbetsgivare i stället för alt del huvudsakliga syftet med verksamheten skall vara avgörande. Det bör emellertid framhållas all, förutom att uthyrningsverksamhet inte längre skall anses som arbetsför- 25 medling, avsikten med ensådan definition inte är all införa ett nytt eller Prop. 1990/91: 124annorlunda arbelsförmedlingsbegrepp än vad som får anses vara giillanderätt. Ävenom endast en mindre del av en utövares totala verksamhet utgörs avarbetsförmedling faller denna verksamhet in under lagen under förutsättningatt den bedrivs under stadigvarande och yrkesmässiga former. Delta torde förövrigl också ha varit lagstiftarens ursprungliga syfte med begreppetarbetsförmedling. I förslag till lagstiftning 11935 årslagstiftningsärende (prop. 1935:83) föreslogs all med arbetsförmedling enligtlagen skulle avses endast sådan arbetsförmedling som bedrevs yrkes-eller regelmässigt.Med ordet "yrkesmässigt" ville man, enligt socialstyrelsensmotivering till sitt förslag, ej angiva atl förmedlingsverksamheten skulleulgöra förmedlarens enda eller huvudsakliga sysselsättning utan endast attverksamheten bedrevs på yrkesmässigt säll (sid. 25). Vid överar-betningen avsocialstyrelsens förslag vidtogs en del jämkningar. Enligt föredragandedepartementschefen var jämkningarna av formell natur. Bland annat togsullrycket "yrkes- och regelmässigt" bort. Enligt departementschefenlorde med användandet av ordet "bedrives" med tillräcklig tydlighetframgå all lagen endasl äger tillämplighet på arbetsförmedling av visspermanens och omfattning (sid. 28). Motbakgrund av de skiftande verksamheter under vilken arbetsförmedling bedrivstorde det knappast vara möjligt eller ens önskvärt att i lag på ell meruttömmande sätt än vad som ovan föreslagits försöka ange alla de former avverksamheter som kan betraktas vara arbetsförmedling. För det första skulle ensådan uppräkning inte kunna göras fullständig och för del andra skulle densnabbi bli inaktuell till följd av förändringar inom arbetslivet. Dessutom kanverksamheter som befinner sig på gränsen till arbetsförmedling formelltanordnas på många säll och lätt maskeras så att verksamhelen faller utanför endefinition av vilka verksamhetsformer som skall anses vara arbetsförmedling.Det är därför inte möjligl att dra en klar gräns mellan olikaverksamhetsformer. Detta gäller såväl gränsdragningen mellan arbetsförmedlingoch urhyrning som mellan uthyrning och entreprenad. Närdet närmare gäller gränsdragningen mellan arbetsförmedling och uthyrning talar naturligtvis den omständigheten atl ett skriftligt anställ ningsförhållande föreligger mellan en arbetstagare och det förelag som ställer arbetslagaren lill ell annat företags förfogande för alt det är fråga om uthyrningsverksamhet. Om emellertid anställningen till sitt innehåll blir så uttunnad att den kan anses uppfylla de krav som måste kunna ställas på en anställning för att anställningsförhållande rättsligt sett skall anses ha uppkommit eller, om det är fråga om s.k. skenavtal i syfte att kringgå lagstiftningen, kan situationen vara atl bedöma annorlunda. Förhållandena är då likartade med dem som råder när en arbetstagare anställs endast "uppdrag för uppdrag". I dessa fall lordearbetslagaren vid en rättslig bedömning i realiteten vara att betrakta som anslälld inte hos det uthyrande företaget, utan hos del företag, till vars förfogande arbetsta garen slälls. Verksamheten lorde då vara atl bedöma som arbetsförmed ling. Detsamma får anses gälla vid fall då den som har hyrt in arbetskraft, i 26 samband med inhyrningeneller kort lid därefter, i sin tur hyr ut samma Prop. 1990/91: 124 arbetskraftlill någon annan s. k. vidareulhyrning. Sådan verksamhel lorde vara all bedömasom arbetsförmedling även om den som hyr ut den inhyrda arbetskraften träffarformella anställningsavtal med den arbetskraft som berörs. Detta betyder atldet i sista hand får ankomma på domslol all på basis av en helhetsbedömning idel enskilda fallel avgöra om en viss verksamhet är alt hänföra lillarbetsförmedling eller uthyrning. AMShar i sill remissyttrande pekat på all den offentliga arbetsförmedlingenförenar tre viktiga funktioner, nämligen informationsfunktionen, förmedlingsfunktionenoch den marknadspåverkande funktionen. EnligtAMS fungerar arbetsförmedlingen som en marknadsplats där de sökande ska kunna överblicka de lediga platserna och där arbetsgivarna kan få koniakt med de arbetssökande. Ju större andel av platserna och de sökande som finns hos förmedlingen, ju bättre fungerar den som mark nadsplats. Uppgiften är här alt sprida information om lediga plalser och arbetssökande lill sökande och arbelsgivare. Om tillkomsten av nya priva ta arbetsförmedlingar leder till all informationen om de lediga platserna spjälkas upp mellan elt antal olika förmedlingar försämras niarknadsfunk- tionen. Nackdelen med en uppsplittring av informationen om de lediga platserna skulle emellertid kunna motverkas om systemet byggs ut så del skulle vara tillgängligt för alla förmedlingar, privata och offentliga, ochalla förmedlingar skulle vara skyldiga att lämna sin information till systemet Däremolkan man knappast göra alla arbetssökande tillgängliga för alla förmedlingar.Det är svårt all länka sig att en arbetssökande som har anmält sig till denoffentliga förmedlingen för all l.ex. byta arbete skulle kunna exponeras av enannan förmedling för den sökandes egen arbetsgivare. Åandra sidan kan man länka sig att en ombytessökande som inte utnyttjar denoffentliga förmedlingen ändå skulle vara beredda att anmäla sig som sökande hosen privat förmedling; så fungerar av allt atl döma flera av de s.k.head-huntingföretagen . En sådan utveckling skulle i så fall betydaetl tillskott av sökande genom etablering av konkurrerande eller kompletterandeförmedlingar. EnligtAMS fungerar den offentliga arbetsförmedlingen vidare som en mäklare mellan arbetsgivare och arbetssökande och ska i del enskilda fallet åstadkomma överensstämmelse mellan individens och arbetsgiva rens Önskemål. Ju bättre koniakt mellan parterna, ju större kunskap om respektive paris önskemål och ju slörre marknadsandel som förmedlingen har, ju bällre kan den lösa förmedlingsuppdragen. Närman i den offentliga debatten talar om privata förmedlingar menar man nog i allmänhet konkurrens i mäklarfunktionen eller åtminstone en komplettering av mäklarfunktionen på de områden där den offentliga förmedlingen inle förmår ge en tillräckligt god service. Tillkomsten av sådana konkurrerande eller kompletterande förmedlingar skulle säkert kunna innebära ett ökat utbud av service och en slörre lyhördhet för 27 uppdragsgivarens behov.Det bör dock observeras att den avgörande frå- Prop. 1990/91: 124 gan inteär om ett sådant ökat tjänsteutbud sker i privat eller offentlig regi. Ett ökattjänsteutbud kan likaväl åstadkommas om den offentliga förmedlingen tillåtsall la ul avgifter för sina tjänster eller får ell tillskott av resurser påannat sätt. Omman skulle välja all organisera förmedlingsverksamheten i landel i enavgiftsfri offentlig del och en avgiflbelagd privat del måste man beaktaföljande. Detär en uppenbar styrka för en arbetsförmedling alt arbeta med både dem som är arbetslösaoch dem som är ombylessökande. Genom all platser tillsätts med ombytessökandeskapas ell ledigt utrymme på arbetsmarknaden som kan användas lor all placeraen arbetslös sökande. En utveckling mol splittring av arbetsförmedlingen i enavgiftsfri och en avgiftsbelagd del i olika organisationer innebär enslor risk för en uppdelning av marknaden och en kategoriindelning av dearbetssökande som kan försvåra rörligheten och försvaga möjlighelernaför vissa av de arbetssökande. Detta bör ses i samband med arbetsförmedlingensIredje funktion, den marknadspåverkande. 3.Förmedlingens marknadspåverkande funktion syftar till, enligt AMS, altstimulera utbudet av arbetskrafl och påverka efterfrågan på arbetskraft så altde poliliska målen framför allt målet om full sysselsättning kan uppnås. Jubättre resurser och metoder förmedlingen har, ju slörre förutsättningar atl klara denna arbelsmarknadspoliliska uppgift. har befogenheter atl ge ekonomiskt slöd av olika slagför att påverka utbud och efterfrågan på arbetskrafl. Den offentligaförmedlingen har också en kontrollfunktion mol medlemmarna iarbetslöshetsförsäkringskassorna när del gäller alt bedöma om medlemmarna stårtill arbetsmarknadens förfogande. Det är uppenbart att dessamyndighetsfunktioner inte kan överlåtas till privata förmedlingar. Denmarknadspåverkande funktionen ulgör en hörnpelare i den offentliga förmedlingensverksamhel och måste vara integrerad med funktionen som marknadsplats ochmäklare. Jagdelar i stort de av AMS redovisade synpunkterna på arbetsförmedlingens roll.Jag vill därutöver göra följande tillägg och kompletteringar. Riskenför exploatering av arbetskraft lorde ha varit del starkaste skälet förlagstiftningen om arbetsförmedling. I förarbetena till lag uttaladesbl.a. alt den enskilde inte skulle behöva avstå från något av sinarbetsförtjänst för atl få arbete. Framväxtenav starka fackliga organisationer och en omfattande arbetsrättslig och sociallagstiftning har medfört att detta skäl successivt trätt i bakgrunden.Fortfarande måste emellertid gälla alt en arbetssökande kostnadsfritt skallkunna orientera sig på arbetsmarknaden och enkelt få tillgång till den samladekunskapen om lediga platser. Till detta kominer alt även arbetsgivaren skallkostnadsfritt kunna få tillgång lill den samlade kunskapen om var det finnsledig arbetskraft och få hjälp att få lediga platser tillsatta. Ettannat skäl som växt sig allt starkare är arbetsmarknads- politiskt. Genom den oftentliga arbetsförmedlingen får den arbetssökande 28 kontakt med desamhällsorgan som handhar de arbetsmarknadspolitiska Prop. 1990/91:124 medlen.Del kan gälla arbetsmarknadsutbildning, ftytlningsbidrag, arbels-löshetshjälpm. Nackdelarna med privat arbetsförmedling från denna synpunkt är uppenbar.Genom att samla utbud och efterfrågan på arbetsmarknaden till den offentligaarbetsförmedlingen vidgas vidare möjligheterna för slalsmakterna all få en godoch ingående kännedom om det aktuella läget på arbetsmarknaden och i enlighethärmed reagera med nödvändiga arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Även uretTektivitelssyn-punkl finns vinster att hämta om merparten av de ledigaarbetena förmedlas via samma myndigheter som ansvarar för dearbetsmarknadspolitiska instrumenten. Redan vid lagens tillkomst utgick manockså ifrån att där det finns en välordnad avgiftsfri förmedling skulle enjämsides bedriven arbetsförmedling i vinstsyfte knappast ha någon uppgift allfylla. Jagvill även peka på en eftekt som är välkänd i andra länder med en svag offentligarbetsförmedling, nämligen uppkomsten av en segregerad arbetsmarknad. Deprivata förmedlingarna är i enlighel med sitt vinstsyfte angelägna om allförmedla endast den mest attraktiva arbetskraften dvs. den arbetskraft som gerstörsta möjliga ekonomiska utbyte och som medför minst arbete förförmedlingarna. Detta innebär att den offentliga arbetsförmedlingenshuvuduppgift på en sådan arbetsmarknad framför allt blir all la hand om denmest svårplacerade och minsl attraktiva arbetskraften, nämligen de som av olikaskäl har svårt alt göra sig gällande på arbetsmarknaden. Del kan t.ex. röra sigom långtidsarbetslösa eller arbetssökande som på grund av handikapp, åldereller av andra skäl har nedsatt arbetsförmåga. sådant system medför sämre fungerande arbetsmarknad både för arbetssökande och arbetsgivare ochsämre effekter av olika arbelsmarknadspoliliska åtgärder. Jagvill emellertid peka på all den nuvarande lagstiftningen ger utrymme för altbedriva arbetsförmedling även utanför den offentliga arbetsförmedlingen. Närdel gäller förvärvssyftande arbetsförmedling har tillstånd till sådanförmedling meddelats för musiker och sceniska artister för anställning tilleller från ullandel. I övrigt har lillslånd till arbetsförmedling beviljatsfrämsl inom tre områden, nämligen kulturarbetsmarknaden, kontorsarbetsmarknadenoch arbetsmarknaden för mannekänger. Enligtmin uppfattning bör det nu vara dags att vidga dessa möjligheter.