prop · GE03142 · 1990-12-31 00:00:00 — Som tidigare framhållits kan lån av fondpapper i vissa situationer fyllaen väsentlig funktion på värdepappers-marknaden. Det väsentliga ur långivarenssynpunkt är dessutom inle vad låntagaren skall göra med exempelvis aktiernaulan atl långivaren får klart för sig vad avtalet innebär och säkerhet att fåtillbaka aktierna vid den i avtalet bestämda tidpunklen. För alt få en enhetligreglering av lån och andra förfoganden över fondpapper, oberoende av för vilketändamål det sker, bör beslämmelserna i förfogandelagen las in i den av mig nuföreslagna lagen om handel med finansiefla instrument och där görastillämpliga på alla typer av förfoganden. Ilikhel med vad som gäller enligt förfogandelagen har kommittén föreslagit attlån av fondpapper för blankning skall få ske först efler skriftligöverenskommelse i särskild för ändamålet upprättad handling. Enligt kommitténbör regeln gälla alla näringsidkare och avtalet vara upprättat på avbankinspektionen fastställt formulär. I detta formulär skulle bankinspektionenange föreskrifter om säkerhet, tidsbegränsning, uppsägningstid m. m. Etlavtal om lån av fondpapper sker vanligen direkt mellan två parter som ställer upp villkoren och avslutar affären. Som jag tidigare anfört bör de skyddsinlressen som uppträder i sådana sammanhang i första hand tillgodoses genom annan lagstiftning än den som är aktuell för värde pappersmarknaden. Erfarenheterna i av lån av fondpapper för 102 blankning är små på grundav det rådande blankningsförbudet för fond- Prop. 1990/91:142kommissionärer. Mot bakgrund härav och atl utlåning av fondpapper inle är utanrisker bör dock vissa övergripande regler slällas upp för att reglera dennaform av verksamhet. Jagföreslår alt elt krav på skriftligt avtal för sådana lån införs. Detta kanlagtekniskt lämpligen ske genom att regeln i förfogandelagen utvidgas till attavse alla slag av förfogande över annans finansiella instrument. I likhel medkommittén anser jag att det inte är meningsfullt alt föreskriva alt denna regelskall gälla även privatpersoner. Förfogandelagens regler är relativtsvårtillgängliga. Med hänsyn härtill bör en lämplig avgränsning ske avbestämmelsernas tillämpningsområde. Reglerna riktar sig främst lill de företagsom yrkesmässigt tillhandahåller tjänster på värdepappersmarknaden. Reglernabör således i första hand träffa värdepappersinstitut. Förfoganden över annansfinansiella instrument kan emellertid förekomma även hos andra instilul, l.ex.finansbolag och försäkringsbolag. Jag föreslår därför alt reglerna skall gällaförelag som slår under lillsyn av bankinspektionen ellerförsäkringsinspektionen. Deluppställda kravet på skriftligt avtal måsle komplelleras med mer detaljeraderegler. Det bör därvid åligga branschorganisationerna och marknadsplatserna atlutarbeta regler för hur t. ex. lån av fondpapper för blankning skall gå till.Sådana regler bör innehålla anvisningar för hur säkerhelskravet ochsäkerhetssystemet i övrigt bör utformas. Reglerna bör även ge ledning om vilkainlerna konlroll- och bevakningsruliner de enskilda aktörerna bör upprätta.Sådana regler kan också avse informalion lill marknadsplatserna. Delskriftliga avtalet ulgör en förutsättning för bankinspektionens granskning.Genom att kontrollera dessa avtal och även granska förelagens rutiner förexempelvis lån av fondpapper har inspektionen möjlighet att se till allakluella förelag vidtar de åtgärder som är förenliga med en sund ulveckling avverksamhelen. Ett företag som åsidosätter säkerhetskraven vid lån avfinansiella instrumenl och därmed ökar sin riskexponering kan dessutom kommaatt anses olämpligt alt ulöva verksamhel på värdepappersmarknaden. Kommitténhar vidare föreslagit all bankinspektionen skall avgöra vilka fondpapper som ärlämpliga för blankning. Motivet för detta är all undvika kursmanipulalioner ipapper med liten omsättning. Mycket talar för att möjlighet lill blankning göratl marknadspriserna blir mer rättvisande, t.ex. genom atl investerare som trorpå ett kursfall men inte innehar tillgången kan påverka kursutvecklingen. Deltaminskar riskerna i handeln och kan i sig bidra till atl förbättra likviditeten.Atl införa begränsningar i blankningsmöjlighelerna kan därför motverka syflelatt minska riskerna för kursmanipulalioner. I likhel med riksbanksfullmäktigeanser jag därför all likviditeten i ett fondpapper inle bör ulgöra ulgängspunklför en bedömning av om blankning bör tillålas eller inle. Inte heller i dellaavseende föreligger enligt min mening grund för en förhandsprövning. "Oäktablankning" Prop. Denform av blankning som kännetecknas av att man säljer elt fondpapper som maninte förfogar över kallas av kommitién för oäkta blankning. Enligt kommitténbör denna form av blankning inte tillåtas. Ett undanlag från huvudregelnföreslås dock, nämligen sådan kortsiktig blankning som är möjlig i VPCskontobaserade syslem. Mol bakgrund härav har kommittén föreslagit en lagregelsom tillåter sådan blankning under förutsättning all den som blänkar senastdagen efler förvärvar sådana fondpapper som sålts. Kommitiénhar som utgångspunkt för sitt förslag tagit aktiemarknaden och det nyakontobaserade VP-systemet. Någon lagregel om s.k. oäkta blankning finns förnärvarande inle. Såväl i som internationellt går utvecklingen mot altskapa datoriserade system för registrering av köp och försäljningar avfondpapper samt hanlering av betalning och leverans. Mol denna bakgrund är delolämpligt att i införa regler som helt bygger på aktiemarknadensnuvarande handelssystem. Med hänsyn härtiU och till atl del inle har framkommitnågra olägenheter av all denna form av blankning inte är reglerad ilagsliflningen på värdepappersmarknaden bör någon regel härom inte införas. Inomoptions- och lerminshandeln avseende aktier fanns tidigare ell krav på s. k.levéranskapacitet, dvs. atl deposition av underliggande aktier krävdes vidutfärdandet av köpoption eller förvärv av säljoption samt försäljning av aktierpå termin. Grunden för kravet var bankinspektionens allmänna råd (BFFS 1988:7).Syflel med kravet på leveranskapacitet var alt säkerställa alt aktierna kundelevereras och atl bibehålla en fast anknytning mellan handeln i ochprissättningen på aktien och handeln med derivatinstrumenten. Kravel skulleockså motverka risken för att blankning behövde tillgripas för att kunnafullgöra leverans av del underiiggan-de fondpapperel. I prakliken harleveranskapacitelskravet inte upprätthållits för alla aktörer på marknaden.Banker, fondkommissionsbolag och försäkringsbolag ulgör exempel påföretagskategorier som inte behövt deponera och pantförskriva de underliggandeaktierna. Vidare har som ett alternativ till leveranskapacitet s. k.motoptioner, dvs. innehavda köpoptioner accepterats. a. regeländringarvidtagits av OM och fondhandlareföreningen i syfte att skapa förutsättningarför all leveransbara aktier finns att tillgå och att leveransförseningarundviks har bankinspektionen upphävt kravet på levéranskapacitet (BFFS1990:13, BFFS 1990:27). Eftersomblankningsförbudet föreslås bli upphävt, kan ett krav på levé ranskapacitet inom options- och lerminshandeln inle moliveras ulifrån della förbud. Ett upprätthållande av krav på levéranskapacitet binder i onödan stora resurser och medför administrativa problem. Vidare fram står det som inkonsekvent all upprätthålla ell sådanl krav på aktieoptioner och aktieterminer men ej för övriga optioner och terminer. är det mycket ovanligt attuppställa krav på levéranskapacitet. 1990/91:142 de skältalar därför emol alt i lag slälla krav på levéranskapacitet. Emellertid stårdet en clearingorganisalion eller annan aktör i handeln fritt att träffa avtalom atl t. ex. en ulfärdare av en köpoption skall deponera de underliggandeaktierna. Lågomsättning, etl fålal aktieägare eller en ringa mängd uteslående aktier skullekunna medföra att det vid täckningsköp, dvs. ett köp av aktier för att tryggaleverans, inte finns några aktier att köpa på värdepappersmarknaden. Vid sådanaförhållande skulle även etl aktielån väsentligt försvåras. Del åligger i förstahand marknadsplatserna och clearingorgani-salionerna atl tillse att optioneroch terminer på alltför "tunna" fondpapper inle noteras. För delfall en sådan handel mol förmodan skulle uppkomma bör bankinspektionen ha rättatt ingripa. Kommitténföreslår utvidgade regler om framför allt informationsskyldighet föraktiebolag som inte är börsregislrerade men vilkas aktier och vissa andrafondpapper är spridda på minst 200 ägare. Till skillnad från kommitténsförslag omfattar EGs prospektdirekliv även skuldförbindelser, 1. ex.obligationer, utgivna av såväl aktiebolag som andra juridiska personer. Medflaggningsregler avses regler som innebär skyldighet för förvärvare/ överlåtareatt informera allmänheten och/eller börs vid förvärv eller avyttring av störreaktieposter. EG har antagit etl flaggningsdirektiv. Någon lagstiftning avseendeflaggningsregler finns inte i . Kommiltén har, medhänvisning till de goda erfarenheterna som finns av självreglering genomNäringslivels Börskommiltés rekommendation rörande offentliggörande vidförvärv av slörre aktieposter, inte lagt fram någol lagförslag omflaggningsregler. Jagkommer senare all lämna förslag på prospeklregler i överensstämmelse med EGsdirektiv. För en harmonisering med EGs regler krävs också lagstiftning omflaggningsskyldighet. Jag avser därför all även i denna fråga återkomma senare.Prospektreglerna och flaggningsreglerna bör då tas in i handelslagen. Mittförslag: Flera av de tjänster som får ulövas inom ramen för eltfondkommissionstillstånd skall i fortsättningen kräva särskill tillstånd.Härigenom kommer en del verksamheter, som kan drivas även ulanfondkommissionstillstånd, alt bli lillsiåndsplikiiga oavsett vem som bedriververksamhelen. Tillståndskall krävas för företag som yrkesmässigt tillhandahåller tjänster på värdepappersmarknadengenom: 1.Handel med finansiellainstrument för annans räkning i egel namn. 2.Förmedling av kontakt mellanköpare och säljare av finansiella instrument eller i annal fall medverkan vidtransaktioner avseende sådana instrument. 3.Handel med finansiellainstrument för egen räkning. 4.Förvaltning av annansfinansiella instrument. 5.Garantigivning eller annanmedverkan vid emissioner av fondpapper eller erbjudanden om köp ellerförsäljning av finansiella instrument som är riktade till en öppen krets. Även bankinslilulskall vara skyldiga alt söka tillstånd för var och en av de tillståndsplikligaverksamheterna. Kommitténs förslag:Huvuddragen i kommitténs förslag är desamma som i milt. Kommitién föreslår inte all handel för egen räkning skall fordrasärskilt tillstånd. Däremot vill kommittén all placeringsrådgivning skall varaen verksamhet som fordrar sådanl tillstånd. En mindre skillnad ligger i atlkommiltén hänför förvaring av värdepapper lill en tillslåndspliktig verksamhet(fondpappers-förvaltning) medan jag, liksom belräffande placeringsrådgivning,anser atl sådan service skall kunna ingå som ell led i rörelsen för företag somfått tillstånd till någon av de av mig angivna tillståndsbundna verksamheterna. Remissinstanserna:Flertalet av de remissinstanser som uttalar sig i saken instämmer i huvudsak ikommitténs förslag. Bankinspektionen avstyrker att banker ochfondkommissionsbolag skall vara skyldiga atl söka tillstånd för samtliga typerav verksamheter och föreslår ett förenklal prövningsförfarande. Ävenbankorganisalionerna och anser alttillståndsprövningen bör förenklas för banker och för fondkommissionsbolag.Slyrelsen för motsätter sig alt tillsiåndstvång skall gällaför placeringsrådgivning. anser atl lillslåndsplikien, medundantag av fondkommissions- och märket maker-verksamhel, bör begränsas tillsådan verksamhel som riktas till den som inte är näringsidkare för dennesenskilda placeringar. Skälen för mitt förslag: Ifondkommissionslagen (1979:748) regleras den verksamhet som bedrivs avfondkommissionärer. Med fondkommissionsrörelse förslås enligt 1 § yrkesmässigtutövad verksamhel som avser handel med värdepapper för annansräkning i eget namn. Sådan rörelse får endasl Prop. 1990/91:142 bedrivasefter lillslånd av bankinspektionen. Tillstånd får lämnas svenskl aktiebolag(fondkommissionsbolag) och bankinstitui. Ettfondkommissionsbolags verksamhel får i princip endast avse fond-kommissionshandelmed värdepapper. Fondkommissionsbolag får dock för atl underlättafondkommissionsrörelsen i samband med denna 1.lämna kredit mol säkerhet ifondpapper, 2.la emol medel på konto, 3.köpa, sälja och bytavärdepapper, 4.genom atl lämna garanti eller påannat sätt medverka vid emission av fondpapper på den allmänna marknaden, 5.la emot fondpapper och andravärdehandlingar till förvaring eller förvallning, 6. lämnaråd om placering av medel i värdepapper. Fondkommissionärerna har inle bara ensamrätt att yrkesmässigt få be driva handel med värdepapper för annans räkning i eget namn. Ensamrätt föreligger också i fråga om möjligheten all fungera som märket maker i OTC-handeln med aktier. Verksamhetsom bedrivs av olika förmedlare, handlare och andra ulan fondkommissionstillståndomfatlas inte av vare sig fondkommissionslagen eller någon avde andra centrala lagarna för handel med värdepapper. Härvid bortses fråninsiderreglerna. Sådana aktörer slår därmed heller inte under bankinspektionenstillsyn. Vissa av dem handhar emellertid allmänhetens uppdrag på liknande sättsom fondkommissionärerna. Del gäfler l.ex. medverkan vid emissioner avfondpapper på den allmänna marknaden, förvaltning av värdepapper och förmedlingav värdepappersaffärer. Vissa aktörers verksamhet riktar sig inle omedelbarttill allmänheten. Detta gäller bl.a. interbank brokers och märket makers. Derasverksamhet påverkar ändå värdepappersmarknaden och därmed även allmänhetensintressen inom handeln. Verksamhetsom består i all erbjuda allmänheten tjänster på värdepappersmarknaden börbedrivas så atl allmänhetens förtroende för marknaden inte rubbas. Samtidiglär det viktigt all reglerna inte motverkar ell utvecklat och väl fungerandemellanhandssyslem. Allmänhetensförtroende lorde inle kunna upprätthållas om inte samhället ges möjlighet atlingripa mol en aklör som inte bedriver sin verksamhel på etllillfredssiällande sätt. Därför bör åtminstone sådana aktörer som bedriveryrkesmässig värdepappershandel, förmedling eller annan liknande verksamhet somkan påverka allmänhetens intressen inom handeln slå under del allmännastillsyn och kunna bli föremål för korrigerande ingripanden från en statligmyndighels sida. Delbör i likhet med vad som gäller belräffande fond kommissionsrörelse krävas lillslånd för alt få engagera sig i de avsedda verksamheterna. Tillståndskravel gör del möjligl alt gallra ut företag som är olämpliga för uppgiften. Att endast företag med tillstånd får bedriva viss verksamhet underiällar också tillsynen av marknaden. Även om del kan vara svårt att vid en tilltänkt prövning bedöma företagets lämplighet för framtiden ger tillståndskravel och tillsynen i förening möjlighet atl 107 genom återkallelse avtillstånd förhindra fortsalt verksamhel av olämpliga Prop. 1990/91:142företag. Medutgångspunkt i vad som har sagts ämnar jag i del följande närmare beskrivade verksamheter och aktörer på värdepappersmarknaden som enligt min mening böromfattas av lillslåndskrav och slå under det allmännas tillsyn. Detcentrala i fondkommissionsbolagens verksamhet är uppdragen all handla medvärdepapper för annans räkning i eget namn. Ofta sker denna kommissionshandelpå uppdrag av enskilda personer. Kommissionshandeln är också den verksamhetsom fondkommissionslillslåndel primärt avser. Mol bakgrund av vad som lidigaresagts ser jag ingen anledning alt ändra på den nu gällande ordningen medlillslåndskrav för sådan verksamhet. Förmedlingsverksamhetkan beskrivas som yrkesmässigt utövad verksamhet som avser att förmedlakontakt mellan köpare och säljare eller på annat liknande sätt medverka vidtransaktioner avseende finansiella instrument. Med en sådan definition kommersåväl interbank broker-verk-samhet som annan mäklarverksamhet all inrymmas.Vidare kommer även förmedling av lån av finansiella instrumenl all omfattas avdefinitionen. Lån av finansiella instrument behandlas i avsnitt 5.5. Envärdepappersförmedlares verksamhet bidrar till att effektivisera handeln medfinansiella instrument. Detta sker genom all verksamhelen leder lill höjdomsättning beroende på att förmedlaren dels underlättar möjligheterna lillkombinalionsaffärer, dels breddar kundkretsen för fondkommissionärerna.Förmedlarens verksamhel kommer såvitl kan bedömas mol bakgrund av denhittillsvarande utvecklingen på detta område sannolikt alt få alll störreomfattning och betydelse. Denverksamhet som beskrivs här utgör ett led i den handel som bedrivs påvärdepappersmarknaden. Även om förmedlaren inte tar egna positioner ellerhandhar likvider utgör han en länk i handeln. Förmedlarens verksamhetunderlättar handeln på värdepappersmarknaden vilkel leder till alt likviditetenförbättras. Detta påverkar allmänhetens intresse för atl handla med finansiellainstrument. En förmedlares verksamhel bör därför vara tiflslåndspliktig.Lagsliflningen blir annars inte tillräckligt effektiv. a. bör det varamöjligl atl förhindra förmedling av finansiefla instrument som ärbörsstoppade. I 23§ andra stycket fondkommissionslagen anges atl fondkommissions bolag inte för egen räkning får sälja fondpapper som bolaget mottagit som lån (blankning) eller medverka vid blankning för annans räkning. Som framgått av den angivna beskrivningen av förmedlingsverksamhet omfat tas även verksamhel som innefattar förmedling av lån av finansiella in strumenl. Som jag anfört i avsnitl 5.5 föreslås det nuvarande blanknings- 108 förbudet bli upphävt. Iställel införs bestämmelser om förfoganden över Prop. 1990/91:142 annantillhöriga finansiella instrumenl, vilkel innefattar även lån av finansiellainstrument för blankning. För att tillgodose de skyddssynpunkter som liggerbakom förslaget bör det allmänna även ha insyn i och kontroll över den somförmedlar kontakt mellan långivare och låntagare. Även dennaförmedlingsverksamhet bör därför få bedrivas endasl efler tillstånd av delallmänna och stå under tillsyn. Medhär avsedd förmedlingsverksamhet bör också likställas annan medverkan vidtransaktioner avseende finansiella instrument. Detta innebär bl.a. allverksamhet som har som affärsidé att låna aktier i eget namn för atl senarelåna ut dessa lill någon som 1. ex. avser all ulföra blankningsaffarer i delakluella aktieslaget bör räknas som förmedlingsverksamhet även om mellanhandenalltså har elt partsförhållande både till aktieägaren och låntagaren. Kommilténhar ansett atl den egenhandel, utan märket maker-åtagande, somfondkommissionärer, försäkringsbolag, investmentbolag, industriförelag medflera slörre placerare sysslar med inle är så specialiserad som anges i EGsdirektivförslag och att det skulle leda för långt all slälla sådana företagunder samhällets lillsyn och kontroll. Kommittén har också funnit att det inteföreligger något behov av en tillsiåndsplikt för egenhandel när den sombedriver tillslåndspliktig verksamhet har en egen värdepappersportfölj, dvs.ett handelslager. Före1979 års fondkommissionslag hade fondkommissionsbolagen en obegränsad möjlighetatl handla med värdepapper för egen räkning. För banker fanns då ett absolutförbud mol att förvärva aktier, förlagsbevis m. m. för egen räkning. I syfteatt utan förbud minska riskerna för den intressekonflikt som kan bli följden avatt handel för egen räkning drivs med kommissionsuppdrag saml all nåen utjämning av konkurrensvillkoren mellan banker och andrafondkommissionärer, infördes regler om fondkommissionärers handelslager.Handelslagrel begränsades till 10 milj. kr. 1978/79:9 s. 137 f.). Gränsenhar höjts och är 100 milj. kr. Kommitténhar föreslagit atl gränsen för handelslagrel höjs och att det införsbegränsningsregler avseende bl.a. rösträtt och aktieinnehav i ell enskiltbolag. Bakomde överväganden som ledde lill all regler om fondkommissionärers handelslagerinfördes låg en strävan atl begränsa egenhandeln till vad som var förenligt meden verksamhel, där kommissionshandeln utgör det väsentliga (prop. 1978/79:9 s.136 f.). Där anfördes också all syflel med handelslagrel skulle vara attunderiätta kommissionshandeln genom atl göra marknaden mera likvid och bidralill kursuljämning och dessutom för all rationalisera hanteringen av småvärdepappersposler. Jaganser, liksom kommittén, att aktiehandel med hög likviditet under lättar aktiebolagens kapitalförsörjning och ökar enskilda placerares vilja alt handla med aktier. Vid handel med ulländska placerare finns behov av 109 att kunna genomföraaffärerna i egen portfölj. Kommiltén vill därför skapa Prop. 1990/91: 142förutsättningar för ytterligare utveckling av fondkommissionärernas egenhandelmen pekar på intresset av all skydda den allmänhet som berörs. den tidigare nämnda intressekonflikt som kan uppstå genomatt en fondkommissionär kan driva handel för egen räkning samtidigl medkommissionsuppdragel. Tillskillnad från kommittén kan jag se fördelar med alt kommissionsverksamhet ochannan tillslåndspliktig verksamhet hålls skild från egenhandel vid entillståndsprövning. Jag har därför vall en annan lösning än den kommiltén harföreslagil. I ställel för atl låta egenhandel utgöra en s. k. sidoverksamhelutan krav på särskill lillslånd för de akluella bolagen, föreslår jag atthandel för egen räkning blir en egen tillslåndspliktig verksamhet. Medhandel för egen räkning avser jag i detta sammanhang handel med finansiellainstrument som bedrivs yrkesmässigt och där det primära är att tillhandahållaen tjänst åt kunderna. Verksamhel som märket maker är elt exempel på sådanverksamhet. Deltypiska för den verksamhet som avses är alltså att själva handeln är ellhuvudmoment i företagels affärsidé. Normalt kommer inkomsterna i rörelsen frånskillnaden mellan sälj- och köpkurser eller från avgifter; det är alltså inte iförsta hand genom.värdetillväxt i de finansiella instrumenten som vinstenskapas. Förvärvoch överlåtelser som utgör ett led i t.ex. ett industriföretags ellerförsäkringsbolags normala kapitalförvaltning omfattas inte av dellaegenhandelsbegrepp; här är del knappast naturligt att säga alt del ingår iföretagets affärsidé alt ulföra tjänster åt andra aktörer på marknaden. Detgäller även om verksamhelen drivs i ett särskilt bolag som enbart ägnar sig ålkapitalförvaltning. Detta hindrar naturligtvis inte att exempelvis ettindustriföretag kan etablera elt dotterbolag som skall ulföra tjänster påvärdepappersmarknaden. Verksamhelen i ell sådanl tjänsteföretag kommer dockatt skilja sig påtagligt från den som ingår i en normal kapitalförvaltning.Jag räknar inle med all del skall bli några praktiska svårigheter att skiljamellan tillslåndspliktig och icke tillslåndspliktig verksamhet. Mittförslag behöver naturligtvis inle innebära all en kommissionär eller förmedlareinte får handla för egen räkning. För all kunna göra det måste bolagetemellertid erhålla elt sådanl tiflslånd. Denlidigare nämnda intressekonflikt som kan bli följden av atl handel för egenräkning drivs samlidigt med kommissionsuppdrag, blir med mitt förslag lättareall lösa. Redan vid prövning av en kommissionärs ansökan om tillstånd föregenhandel, bör bankinspektionen beakla öm kommissionären har kompetens ochtekniska resurser som erfordras för att skilja på kommissiohshandel ochegenhandel. blir också en fråga att beakta vid den löpande tillsynen.Inspektionen kan vidare återkalla ett tillstånd avseende egenhandel ulan alltillståndshavarens kunder i kommis-sionsverksamhelen behöver råka illa ul. Förvaltningav finansiella instrument Prop. Förvallningav finansiella instrumenl innefattar uppdrag för någon all mol betalning eflervissa rikllinjer förvalla annans värdepapper, vilkel ibland kallasportföljförvaltning. Uppdraget kan vara allmänl hållet och t.ex. innefattauppgiften att göra de omplaceringar som marknadsförhållandena kan motivera. Detkan också vara inskränkt lill all endast innefalla de köp eller försäljningarsom uppdragsgivaren särskill anger.