prop · GE0382 · 1990-12-31 00:00:00 — Med den nya bidragsmoilell som jag föreslår kommer ilennauppgift att få en helt ny karaktär. Folkbildningens organisiilionei fär själva störremöjliglicler all fylla verksamheten med innehåll. Det bör då ankomma på demsjälva att organisera och administrera fördelningen av bidragen mellan deolika studieförbunden och folkhögskolorna. Jag anser att ett folkbildningens egei organ, ellrolkbildningsiiid, har goda förutsättningar att fylla ilenna uppgift. En av folkbildningsrådels uppgifter blir att hanlerabidragslönlel-ningen. Rådet skall också ansvara för en samlad redovisning ochutvärdering av folkhögskolornas och studieförbundens verk.samhel .som kanutgöra underlag för beslut om fortsall bidragsgivning. 1 ett följande avsnitt preciserar jag närmare de uppgiftersom enligt min mening kan överlämnas till folkbildningsrådet. 2 Mål förstatsbidrag till folkbildningen Mitt forslag: Måletmed statsbidrag till folkbildningen ärall stödja en verksamhet som syftar tillatt göra det möjligt förmänniskor att påverka sin livssituation och skapa engagemang alldelta i samhällsutvecklingen genom t.ex.politiskt, fackligt eller kulturellt arbete. Verksamheter som syftar till alt utjämna utbildningsklyftor och höja utbildningsnivåni samhällel skall prioriteras. Personer som ärutbildningsmässigt, socialt eller kullurelllmissgynnade skall särskill prioriteras, varvidinvandrjire siirskili skall uppmärksammas.Handikappade utgör en annan viktig målgrupp. Den utbildning som bedrivs inom folkbildningen skall iillbåde form och arbetssätt tydligt skilja sig från utbildning inom det offentliga skolväsendel och högskolan. Resurserna frånstålen får inle användas till en verk.samhel medkommersiellt syfte. Skälen för mitt förslag: Folkhögskolekommitténhar i ett inledande avsnitt behandlat fråganom folkbildningens roll i utbildning och kulturliv. I sina konkreta resonemangtar kommittén fasta på folkhögskolanssituation. Vad som allmänt sägs är tillämpligt ocksåpå studieförbunden. Kommitténvill se studieförbund och folkhögskolor som förenadekrafter i vad den kallar det fria bildningsarbelel. Folkhögskolekommitténbeskriver folkbildningens ställning i förhållande tillannan utbildning i samhället genom alt beskriva den som enfri och självständig kraft vid sidan av ilen av samhället anordnade grund- och yrkesutbildningen. Folkbildningsarbetetkaraktäriseras av deltagarstyrda studier där samtal och grupparbete är vanliga arbetsformer. Uppgifterna för del fria bililningsarbetet i framliden är enligt kommitténsmening att ge utrymme åt studier som växer fram ur dellagarnas egna intressen och behov,att främja ett studiearbete som uppmuntrartill ställningstagande och beslutsfattande,att förmedla kunskap och stimuleradebatt om ideologier och livsåskådningar samt alt bredda kultur-intresset och skapa förutsättning för en folklig kultur. Jag delar folkhögskolekommitléns uj)pfaitning om folkbildningsarbetets roll ochframtidsuppgifter och har tagit kommitténsresonemang iill utgångspunkt för mina egna överväganden och bedömningar. 1 takt medatt grundutbildningen töislärks och det skajjas ell alll rikare utbud av utbildningsmöjligheter förvuxna blir folkbildningens roll mer renodlad. Dess egna idéer och ambitioner kan i högre grad .sällasin prägel på arbetet och skapa utrymme förnya uppgifter. Folkbildningens vitt förgrenadekontaktnät och dess förmåga all skapaengagemang och motivation i studiearbetet, liksom de.ss demokratiska arbetsformoch bildningssyn, kommer alltid alt vara en ovärderlig tillgång när del gäller attutjämna utbildningsklyftor och höja såväl utbildningsnivån som bild- Prop.1990/91:82 ningsnivån i samhället. Behovet av in.satser i dessa avseenden kanaldrig helt elimineras genom förbättringar av ungdomsutbildningen eller den avsamhället bedrivna vuxenutbildningen. Jag delar därmed det synsätt som markeras bl.a. iFolkbildningsförbundets reformprogram. Studieförbunden , och ifolkhögskolekommitténs betänkande att studieförbunden och folkhögskolornaockså i framliden har en viktig roll inom vuxenutbildningen. Men därutöver behövs folkbildningsinsatser också i andraavseenden till följd av kunskapsutvecklingen och förändringar i arbetslivet ochi samhället i övrigt. har riksdag och regering vidfiera lilllällen fastslagit att det är de som har fän minst del av samhälletsinsatser för utbildning och kultur som i första hand skall komma i åtnjutandeav de resurser som staten ställer till förfogande för delta ändamål. F.n avhuvuduppgifterna för den av samhällel stödda vuxenutbildningen är all utjämnaskillnader i utbildning mellan olika grupper i samhället. mål har ännuinte uppnåtts. En rad olika undersökningar har visat all det främst ärrelalivi välutbildade grupper som tar del av vuxenutbildning i någon form.Detla gäller såväl de utbildningsformer som helt eller delvis finansierasgenom skattemedel som de som bekostas av arbetsgivare. De som redan har en brautbildning har ofta klart för sig vilket värde utbildning har, både iarbetslivet och i andra sammanhang. Folkbildningens anorilnare har en viktiguppgift när det gäller att försöka förändra ilenna slagsida. Möjligheter till perspektiv, engagemang, kritisk skolningoch skapande verksamhet måste komma så många som möjligt iill del. Riskernaför utanförskap och för att klyftorna ökar mellan svaga och starka grupper är påtagliga. För att demoknitin skall utvecklas och stärkas, är delnödvändigl att alla känner sig berörda och deltar i föränilringsarbelel. Dettagäller såväl i arbetslivet som i samhällslivet i övrigi. Det fär inle vara såatt grupper av människor siäller sig utanför och endast beiiakiar deförändringar som sker. För all äsiadkomma en positiv utveckling fordras storaansträngningar på skilda häll. Studieförbunden och folkhögskolorna har godaförutsättningar all påverka utvecklingen positivt. Jag anser därför att riksdag och regering, ännu tydligareän , skall markera att de resurser samhällel ställer Iill förfogandeför sluilie-förbundens och folkhögskolornas verksamhet främst skall användasför att nå ut och aktivera grupper, som av olika skäl har begränsade möjligheteratt delta i studier och kulturverk.samhet. Verk.samheter som riktas mot gruppersom är utbildningsmässigt eller kulturellt missgynnade skall prioriteras.Människor med funktionshinder och invandrare som tillhör de tidigare nämndagrupperna är, i .sammanhanget, särskilt vikliga målgrupper. Del är ocksåangelägel an de som bor i glesbygdsområden ges möjlighet att delta i olikafolkbildningsaktiviteter. Studieförbunden och folkhögskolorna har värnat omallas rätt till deltagande. Man har från ulbildningsanordnarnas sida gjortstora an- strängningar för att t.ex. undanröja sådana praktiska hinder som försvå- Prop.1990/91:82 rar deltagande i olika aktiviteter. Det har också visat sig att de friare arbetsformer och detarbetssätt som präglar studieförbundenoch folkhögskolorna i många fall ärsärskiU väl lämpade för personer med funktionshinder. Det är väsentligt allstudieförbunden och folkhögskolorna äveni fortsättningen kommer att sträva efter alt möjliggöra dellagande i sina verksamheter för dem som har olika funktionshinder. Kravet på godagrundkunskaper ökar snabbi i vårt samhälle,som en följd av teknisk utveckling, ökad internationalisering och en medveten strävan alt bredda inflylanilei i arbets- och samhällsliv. Ungdomsutbildningen har förlängts och förbättrats. Också vuxenutbildningen har byggts ut för att utjämnaulbildningsskillnader generationer och befolkningsgrupper emellan.Vuxenutbildningen måste finnas tillgänglig i mångaolika former om alla skall ges reella möjligheteratt delta. Folkbildningen har alllid erbjudit dem som haft kort ochbristfällig utbildning möjlighet att skaffa sig baskunskaper, forma egnauppfattningar och stärka självförtroendet. Ännu finns en stor grupp korttidsutbildade för vilka studiecirkeln eller folhögskolan ärden självklara, och ibland den enda tänkbara, studievägen.Detla beror på att dessa erbjuderverksamhetsformer, rekryteringsvägar ochbildningsprogram som .särskiljer dem från den av samhälletbedrivna kontpctensiniiklade vuxenutbildningen. Bidragsgivaren behöverveta all resursen för folkbildning används för den typ avaktiviteter som ilen är avsedd för och inte föruppgifter, som till både form och innehåll är parallellatill vad som utförs inom del offentliga skolväsendet. Resurserna skall inle heller användas fören verksamhet med kommersiellt syfte. Studier som ingår i personalulbildning och aktiviteter som är ett led i ett värdprogram,skall t.ex. inle finansieras med statliga bidrag. Bidragsgivaren behöverockså följa hur studieförbund och folkhögskolor profilerar sin verksamhet. Enligt minmening är det viktigt att varje studieförbund ger uttryck för en egen profil, som är präglad av t.ex. huvudmannens ideologiska ellerpolitiska värderingar. För folkhögskolornasdel bör profilering finnas i två avseenden; fördet första bör skolorna som helhet skilja sig från det offentliga skolvä.sendei, t.ex. vad gällerarbetsform och uppläggning. För det andra börskolorna sträva efter en tydligare profil.Denna kan ta sig ideologiska uttryck men kan likaväl vara av t.ex. innehållsmässig art, på ett sättsom kan avspegla sig i kursutbudet eller i de traditioner för verksamheten som byggts upp av lärare och elever viil skolan. Styrkan i studiecirkelarbetet och folkhögskolesludierna äratt de ger den studerande möjlighet attpåverka inriktning och arbetssätt och alt anknyta studierna till vardagslivetsverklighet. Den profilen måste finnas kvar som ett starktinslag också i det framtida utbudet av folkbildning,vid sidan av den formellt kompetensinriktade kommunala vuxenutbildningen ochpersonalutbildningen som främst styrs avyrkeslivets aktuella behov. för att ge utrymme för en mer profilerad verksamhet Prop. 1990/91:82som det är motiverat att öka friheten all disponera resurserna. Folkbildningen har också en viktig uppgift all belysa ochdiskutera aktuella problem och introducera nya kunskapsområden. Kunskapsutvecklingensker numera så snabbt att det en gång inlärda lätt blir föråldrat.Samhällsutvecklingen, t.ex. miljöförstöringen, den europeiska integrationenoch den ökade invandringen, medför att nya frågeställningar kommer i centrumför uppmärksamheten. Forskningen utvecklas mol en allt starkare specialiseringvilket gör det angeläget att ge aktuella samhällsproblem en tvärvetenskapligbelysning. Folkbildningsarbetet öj)pnar nya perspektiv och gerlillfällc iill granskning och ifrågasättande av det som sker. Delta är ingen nyuppgift för folkbildningen, men en uppgift som får förnyad aklualiiel ochgör studiecirkeln och folkhögskolan till samlingspunkter lör människoi-med skiftandeutbildningsbakgrund. I folkrörelsernas arbete har studierna en central roll förförnyelse av ideologi och arbetsformer. I■'11 vitalt folkrörelsearbele,som banar väg fiir nya tankar och påverkar opinionen, har alllid sin grund iell fritt och självständigt kunskapssökande. Folkbildningsarbetet har i väsentlig utsträckning vuxilfiam inom folkrörelserna och den har betjänat folkrörelsearbelel genom tillhidia till organisatorisk styrka och ideologisk utveckling. behövs folkbildningensom en livgivande kraft inom de traditionella folkrörelserna och som ett stödåt nya framväxande rörelser. 1 folkbildningen integreras utbildning, kunskapssökandeoch kulturverksamhet. Folkbildningens karaktär av fritt och frivilligt arbetehar givit ett naturligt utrymme för studier inom kulturområdet. Sådana studierär för många viktiga som grund för att utveckla självkänsla, identitet ochkreativitet även om inget samband finns med den egna yrkesrollen. Studieförbunden och folkhögskolorna har också kommit altinta cn framträdande roll i kulturlivet. Det är inom folkbildningen somama-lörverksamheten inom kulturområdet har kunnat utvecklats bäst. Amatörteateroch folkdans, körer och musikgrupper, konst- och skrivarcir-klar ger inte barakunskaper utan också nya utirycksmedel. Mot denna bakgrund kan det främsta kulturpoliliska motiveiför stödet till folkbildningen sammanfattas med alt den skall breddakullurin-tresset i samhällel och vidga deltagandet i kullurlivel. Denna uppgiftförutsätter bl.a. uppmärksamhet på de grupper i samhället som inte [)å ettnaturligt eller självklart sätt ägnar sig ål eget konstnärligt skapande ellertar del av kulturutbudet. Studieförbundens och folkhögskolornas betydelse föramatörernas kulturverksamheter ger dem ett särskilt ansvar för utvecklingen avden folkliga kulturen. Det är angelägel all höja kvaliteten i denamalörkul-turella verk.samheien. Folkbildningen bör verka lör all utvecklasamverkan mellan amalörer och yrkesverksamma och mellan amatörer ochkulturinstitutioner saml -organistitioner. En stor andel av slutlielöibun-denskulturprogram vänder sig till barn och ungdom. 2-Riksdagen 1990/91. den på detta sätttar ansvar för barns och ungdomars deltagande ikul- Pi'op. 1990/91:82 turlivet ärav stor betydelse. Jag vill i detta sammanhang även kort beröra folkbibliotekens betydelse ifolkbildningsverksamheten. De svenska folkbibliotekens framväxt präglas av enstark folkrörelsetradilion och haren unik och central position i samhället.Ett ulökat samarbete mellan studieförbund, folkhögskoloroch folkbibliotek bör vara en naturlig utveckling för att svara upp mot allmänhetens förväntningar och behov. Jag förutsätter attkommuner, studieförbund och folkhögskolor uppmärksammarden möjlighet som här finns till effektiv samverkan. Från studieförbunden har under senare lid ofta framförts kriiik mol att regelsystemet kommit att utgöra hinder förarbetet med all förverkliga de centralafolkbildningsmålen. Enligi min mening har mycket idenna kritik varit berättigat. Genom sin konstruktionpremierar de nuvarande statsbidragssystemen för studieförbund och folkhögskolor ett kvantitetstänkande. Del gällerför varje anordnare att redovisa sä mängastudietimmar resp. genomförda elevveckor som möjligt förall inte riskera att förlora sin relativa andel av deltotala statsbidraget. Detta får till följd att de som deltar i någon form av folkbildningsverksamhet ofta är de som ärlätta att rekrytera, dvs. de som känner till värdetav utbildning. Att rekrytera personer som ärstudieovana och/eller lågmoliverade till studier ellerandra slag av bildningsaktivileter ärsvårare och fordrar större resurser. Nuvarande statsbidragssystem ger intetillräckliga incitament för ansträngningarav detta slag. Jag kommer senare att redovisa mitt förslag till ett nytt statsbidragssystem för studieförbundoch folkhögskolor. Detta system skapar förutsättningar för att arbeta med studieovana eller lågmoliverade grupper. I granskningen av resursanvändningen och utvärderingen av verksamheten iframtiden är del - såväl från statsmakternas sida som från folkbildningen - naturligt att ställa en rad grundläggandefrågor om deltagarantal, målgrupper och kostnader för olika typer av aktiviteter. För riksdag och regering är del av slor vikl all få ett underlag som kan ligga till grund för bedömningar av måluppfyllelsen av statsbidraget. Del kan däremot inte bli aktuellt alt t.ex. göra en bedömningav hur mycket deltagarna har lärt sig. fria folkbildningen är prov och kunskapstesl främmande företeelser.Värdel av aktiviteterna skall bedömas i en öj)pcndebatt bland deltagarna och ilenna skall ge vägledning för den vidare utvecklingen avverksamheten. De förslag och riktlinjer, som jag nuhar redogjori för, skall enligt min mening varastyrande för den ställiga bidragsgivningen till folkbildningen. Det bör få ankomma pä regeringen alt närmareange grunderna för att komma i fråga förstatsbidrag. F.n utgångspunkt bör varti all reglerna skall vara enkla och begränsas iill de mest väsentliga kriterierna. De bidrag som kommuner och landsiing ger till sludielörbund och folkhögskolorutgör en viktig del i finansieringen avverksamheterna. Jag förutsätter, att den definition som kommuner och Ijindsiing gör av folkbildningen som helhet, inle kommer all skilja sig på väsentliga punkter från den som rik.sdag och regering föreslås ställasig bakom. 1990/91:82 utgår också från att bidragen från kommuner ochlandsting skall minsl vara av den omfattning de har , och au deförändringar som fi>-reslås i den statliga bidragsgivningen inte skallmedföra negativa effekter inom detta område. Jag förutsätter således attkommuner och landsiing även i fortsättningen skall ta ett ansvar för finansieringenav folkbildningen. finns del elva sludieförbund, som lårsialsbidrag. De bedriver även en allmänt bildande verksamhet, som syftar iillatt erbjuilii en bred allmänhet studie- och bildningsmöjlighelet. Del som gerverksamheten dess särprägel och som skiljer den frän skola ochvuxenulhild-ning i övrigt, har sitt ursprung i folkrörel.sernassiudieverksamhcl. Del kan sammanfallas med begreppen Irihel, iilcgemenska|),lokal förankring, deltagarslyrning, ifrågasättande och lörändringssirävan.Studieförbundens folkbildningsverksamhet kan karaktäriseras som ell frill kunskapssökandeunder social gemenskap. Verksamheten bedrivs i form av studiecirklar, kullurgiupper och kulturprogram. /90 anordnades 316 000 studiecirklarmed sammanlagt 2600000 deltagare, 27 500 kuliurgrupper med 403000 deltagare och102 00(1 kulturprogram med 11 300 000 besökare. Studieförbunden får samhällsstöd genom statsbidrag,primärkommunala bidrag och landstingsbidrag. Merparten av statsbidraget ochdel primärkommunala stödet går till den verksamhet som bedrivs på det lokalaplanet, medan landstingsbidragen avser insatser pä regional nivå. 3.1 Särskilda villkor för statsbidrag till studieförbundensverksamhet Mitt förslag: Studiecirkelverksamhet med gemen.samma, planmässigtbedrivna studier skall utgöra basen i den stalsbidragsbe-rättigadeverksamheten. I varje studiecirkel eller kulturgrupp skall del finnas enledare, som är godkänd av en lokal siudieförbundsavdelning. Skälen för mitt förslag: Som jag har nämni finnsilet elva studieförbund. Med ett unilantag har dessa förbund sinförankring i olika folkrörelser. Studieförbunden arbetar utifrån enfolkrörelsebas med ideellt engagemang .som grundförui.sällning för sinverksamhei. Samtliga studieförbund skall enligt nu gällande linordning ha dlbetydande antal lokala avdelningar med egen ekonomisk liirvallning. ansvarar för förbundets slaishidragsbeiiilligaile verksamhet.Slutligen skall varje studieförbund under vart och ell av de Prop.1990/91:82 tre senaste redovisningsåren i studiecirklar ha genomfört minsl . Studiecirkel-och kulturverksamheten bedrivs i . Jag kommer senare att föreslå att ell folkhiliJningsrådskall ansvara bl.a. för fördelning av statsbidrag på olika anordnare avfolkbildning. Rådet kommer all få avgöra under vilka löruisiinningarsialsbidrag till såväl befintliga som till nya förbund skall ges. I'nligl minmening iir del rimligt att huvuddelen av de regler som gäller för all ellsludieförbund skall ha rätt till statsbidrag för sin verk.samhel kommer alltillämpas även i fortsättningen. Jag ulgår även dån allsiudieciikelverk.samhe-ten liksom endast skall anordnas i . Den nvarande uppdelningen i bidiagsliiinscende pii liiig-och låg schablontimmar, på olika lilläggsbiilrag och på sludiecirkel- ochkulturverksamhet kommer att upphöra. I budgetiekniskl och i adminislalivtavseende innebär delta givetvis förändringar. De olika tilläggsbidragen förstudiecirkelverk.samheten har tillkommit, dels för att markera prioriterademålgrupper eller olika slags ämnesgrupper, dels för alt undanröja vissapraktiska eller ekonomiska hinder som studieförbunden har vid anordnandet avdessa studiecirklar. De medel som ulgår i form av tilläggsbidrag kommer attföras över till en .samlat folkbildningsanslag, och från siatens sida kommerde inle längre att särredovisas vid bidragsgivningen. Detta betyder inte attde olika syftena med de nuvarande tilläggsbidragen minskar i vikt. Tvärtom ärdel även i fortsättningen viktigt att studieförbunden t.ex. anorilnar sädanverksamhet som syftar att till utveckla handikappades färdigheter, allinformera om olika sorters funktionshinder eller att ge medlemmar ihandikapporganisationer utbildning som gör dem bättre skickade alt tillvaratasina intressen i samhället. Det är likaså angeläget att studieförbunden, liksomi dag, anordnar verksamhet i glesbygdsområilen, studiecirklar i hemspråk samtlägger särskild vikt vid studiecirklar i svenska, engelska, matematik ochsamhällsinriktaile ämnen. Jag anser alt det finns skäl för riksdag och regering allmarkera vikten av att studiecirkelverksamhet i traditionell mening medplanmä.ssigl bedrivna studier skall utgöra basen i den verksamhet somsiudieförbun-den bedriver med stöd av statsbidrag. Del finns däremot, enligtmin mening, inte skäl för staten all ange hur slor ilenna andel bör vara.Denna fråga anser jag att studieförbunden sjiilva biisi kan bedöma och kommaöverens om. Antalet deltagare i en studiecirkel har betydelse när del gällerutformningen av själva studiearbeiel. Om anlalel dellagare är för litet är detsvårt alt uppnå gruppdynamiska effekter och om del är för stort blir det svårtalt hålla samman gruppen. Jag ulgår från att studieförbunden kommer att görarimliga avvägningar i delta av.secnde. Det nuvarande statsbidragssysiemel iill studieförbundensverk.samhel kan i stor utsträckning sägas premiera kvantitet framför kvalitet.Ju fier studiecirklar som inrapporteras desto högre statsbidrag utgår. /89, då antalet redovisade lågschablontimmar hadebetydelse för resp. studieförbunds andel av högschablontimmarna, förde statsbidragssystemet med sig att varje studieförbund drogs in i en jakt Prop. 1990/91:82 på studielimmar föralt inle förlora sin relativa andel av högschablontimmarna. har dock beslutat attantalet studietimmar med det högreschablonbidraget försöksvis skall ligga fasi uniler en Ireårspe-riod med början /90 (prop. 1988/89:100 bil. 10, UbU17, rskr.202). Antalet lågschablontimmar .samt de olika s.k.lilläggsbidragen kan däremot fortfarande rekvireras allt efter behov. Min förslag om ett nytt statsbidragssystem för folkbildningen får bl.a. Iill följd all del inle blir möjligt alt genom volymökningar aulomatiskl piivcika sialsbidiagels storlek. Utifrån de målsom staten fastlägger för bidiagsgivningen lår studieförbunden härigenom förbättrade möjligheterall salsa på kvalitet i sina verksamheter utanan för den skull riskera minskalsialsbidrag. Jag övergår nu till att kofi anföra några ;iv de skäl,som ligger iill grund för förslaget all .särskilt värna om sliidiecirkelverksamhelcn. Denna har, ochhar länge haft, en central och belydanileroll såväl i del folkrörelseförankrade studiearbetet som i del allmänna kunskapssökan-deti stort. Den metodik och de fria arbetsformer, som uniler har utformats i studiecirkelform, passar allaslags ämnen och lämpar sig mycket bra särskilt för dem som har kort och bristfällig grundutbildning. Deltagarnas kunskaper ochtidigare erfarenheter, liksom olika slags studiematerial, behandlas så an hela gruppen kan tillgodogöra sig ny information och kunskap. Studiearbetet icirkeln är demokratiskt; deltagarna ges möjlighet till gemensamt kunskapssökande ulan formella meriter som mål och med en studietaki som anpassas efter resp.ilella-gargrupps förutsättningar och önskemål. Det samhälle vi i daglever i är i många avseenden komplicerat och det ärdärför viktigt att så många av oss som möjligt bygger på sina kunskaper för att därigenom öka förutsättningarna all påolika sätt vara delaktiga i, diskutera, påverka och utforma det som händer runt omkring oss. När det gälleratt ta till sig nya kunskaper anser jag cirkelstudier vara ett viktigtredskap. Många ämnen eller ämnesområden kräverall del finns en cirkelleda-re med goda kunskaper inom områilet. Ledaren har därutöver en viktig uppgift i att verka för all folkbildningens allmänna mäl kommertill uttryck i studiecirkelarbetet. En i nu nämnda avseenden kunnig ledare bör,menar jag, vara en garanti för största möjligaiiibyie av arbclei. Del bör åligga den lokala studieförbunilsavdelningenall pröva och godkänna alla ledare i aktiviteter av skilda slag.