prop · GE0393 · 1990-12-31 00:00:00 — Vidareförat.satte utskottet att regeringen i lämpligt sammanhang skulle över\'äga omde anhörigas rättsliga ställning behöver förstärkas. Utskottet uttalade ocksåatt det kunde ifrågasättas om inle tilläiT;pningen av reglema för dödsbevisblivit mer restriktiv än avsett, varigenom onödigt många dödsfall kommit atthänföras till sådana med okänd dödsorsak. Bl.a. det ökade antaleträttsmedicinska undersökningar tydde enligt utskottet på detta. Utskottetutgick från att regeringen i lämpligt sammanhang skulle redovisa utfallet av1975 års obduktionslag .samt tillämpningen av regleraa om rättsmedicinskaundersökningar och om dödsbevis. Socialutskottettog åter upp dessa frågor i betänkandet SoU 1986/87:6. Synpunkter föregående åri betänkandet SoU 1985/86:1 gjorde sig enligt utskottets mening alltjämt mycketstarkt gällande. Utskottet poängterade att det är angeläget att upprätthållaobduktionslagens restriktiva syn i fråga om obduktion mot den avlidnes eller deanhörigas vilja. Ibetänkandet 1989/90:SoUl erinrade socialutskottet om sina tidigare uttalandenoch framhöll att det vidhöll sin uppfattning i dessa avseenden. Utskottetredovisade där\'id att reglerna för samtycke lill klinisk obduktion utreddesav tran.splantationsutredningen (se avsnitt 3.1). Även utfallet av reglerna oraobduktion och dödsbevis borde enligt utskottets uppfattning redovisas i dettasammanhang. beslutade att som sin mening ge regeringen till känna vadutskottet anfört (rskr. 1989/90:1). (S 1987:02) skall enligt sina direktiv (dir. 1987:17) bl.a.överväga regleraa om samtycke till kliniska obduktioner. I direktiven redogjordesför en del av socialutskottets uttalanden i betänkandena SoU 1985/86:1 och SoU1986/87:6 (se avsnitt 2). Enligt tilläggsdirektiv (dir. 1990:30)skall utredningen bl.a. överväga kriterier ochregler for vilka olika förfaranden med döda Prop. 1990/91:93 kroppar somskall anses etiskt godtagbara. Utredningen skall också Bil. 4 bedömabehovet av författningsreglering och etiska riktlinjer. 1tilläggsdirektiven erinrades om att det finns flera skäl till att en klinisk obduktionkan behöva göras. framhölls bl.a. att samhällets intresse av atttillförlitliga dödsbevis utfärdas självfallet kan komma i konflikt med denavlidnes eller de anhörigas intresse av att obduktion inte utförs. Vidareerinrades om att självbestämmandeprincipen spelar en viktig roll i hälso- ochsjukvården och därför bör beaktas även i detta sammanhang. Vid sinaställningstaganden till regler fcir kliniska obduktioner förat.sattesutredningengöra en a\vägning mellan .sådana motstående intressen. Motbakgrand av vad gett regeringen till känna skall transplantationsutredningenenligt tilläggsdirektiven ock.så redovisa utfallet av reglema om obduktion ochdödsbevis. I direktiven erinrades även om den överenskommelse som innebär attsjukvårdshuvudmännen fr.o.m. den tar ett större ansvar viddödsfall utanför sjukvårdsinrättning (se avsnitt 1.4). Transplantationsutredningenskall enligt tilläggsdirektiven även se över regleraa om rättsmedicinskaundersökningar. Direktiven nämner att hade lämnat förslag författningsbestämmelse om när rättsmedicinsk undersökning skall få ske ochatt förslaget mött kritik från remissinstanserna. Enligt direktiven bör enförfattningsreglering av rättsmedicinska undersökningar ange under vilka fömtsättningarde får göras. En utgångspunkt bör vara att rättsmedicinsk förrättning skallgöras då särskilda rättsäkerhetsskäl motiverar det. Enligtsina direktiv (dir. 1987:21) skall tillsynsutredningen (S1987:03) bl.a. överväga om den personkrets som omfattas av lagen (1980:11) omtillsyn över hälso- och sjukvårdspersonalen m.fl. (tillsynslagen) bör utvidgas.Detta gäller t.ex. personal med vårdutbildning som är knuten till rättsmedicinskeller rättskemisk verksamhet. Utredningen skall vidare bl.a. över\'äga omtillsynslagen bör förtydligas såvitt rör personalens iakttagande av respektoch skyddande av integriteten t.ex. vid omhändertagande av avlidna i avvaktanpå bisättning och begravning. Utredningen skall också överväga vilket ansvarsjukvårdshuvudmännen bör ha för detta omhändertagande. Utredningen avser attinom kort lägga fram sina förslag. Ilandet inträffar 90 000-95 000 dödsfall . Därav har under 1980-taletdrygt inträffat på en sjukvårdsinrättning. harde kliniska obduktioneraa i stort sen endast utförts vid sådana dödsfall. Dessaobduktioner har minskat från ca 32 1973 tillknappt 22 1984 och ca 19 1987. redovisade att bland dem som avled utanför Bil. 4 sjukvårdsinrättningaraa (ca 17 000 ) företogs rättsmedicinsk undersökning i form avobduktioner i av fallen. Derättsmedicinska undersökningar vid statens rättsläkarstationer som innefattarobduktion ökade kraftigt , nämligen fråndrygt 6 000 till drygt II 1975. Antalet sådanaundersökningar har varierat mellan ca 11 500 och ca 12 200. Deuppgick till 12 160, tiU 12 212 och till 11 957 för anminska till 11 1989. Ökningenfrån slutet av 1960-lalet utgörs i allt väsentligt av enkla dödsorsaksundersökningar. Dekvalificerade undersökningaraa (rättsmedicinska obduktioner och fullständigadödsorsaksundersökningar) vid rättsläkarstationema har under andra hälften av 1980-taletuppgått till ca 6 300-6 650 . De enkla dödsorsaksundersökningama harunder varierat mellan 5 635 () och 5 179 (). Härtillkom 1 000-1 400 undersökningar som utfördes utanför rättsläkarstationema. Denkraftiga ökningen av antalet enkla dödsorsaksundersökningar sedan 1960-taletkan i och för sig inte anses vara en direkt följd av att obligatorisktdödsbevis (jfr avsnitt 1.3) infördes ] (prop. 1970:92, 3LU 48, rskr.226). Antalet dödsfall vid vilka dödsbevis inte lämnades hade nämligen minskatoavbrutet under 1960-lalet och uppgick till endast 613. Utvecklingenhar blivilen helt annan än vad man då hade anledning att räkna med. För attinte lägga ökade besvär på allmänheten hade ochsocialstyrelsen föreslagit att det skulle åvila polismyndigheten att skaffadödsbevis i de fall då skyldighet dittills inte förelegat att lämna sådana. Kostnaderaahärför föreslogs stanna på statsverket. Kostnadsökningen hade ämbetsverkenuppskattat till ca . i dåvarande kostnadsläge. En viss be.sparingskulle kunna göras om det rörande val av undersökningsform föreskrevs attanvändandet av rättsmedicinsk obduktion så långt möjligt skulle begränsas utanatt rättssäkerhetskrav därför eftersattes. Socialstyrelsenframhöll i de reviderade föreskrifterom dödsbevis m.m. som gavs ut (SOSFS1980:1) att läkaraa hade blivit allt mer restriktiva då det gällt att utfärdadödsbevis i de fall döden inträffat utanför en sjukvårdsinrättning, t.ex. ihemmet. Den läkare sora tillkallats för att konstatera ett dödsfall hade imånga fall inte utfärdat dödsbevis. Detta gällde även vid helt naturligadödsfall då den avlidne vårdats av en annan läkare för den sjukdom som lett tilldöden. I stället hade dödsfallet anmälts till polismyndigheten med följd attantalet rättsmedicinska undersökningar stadigt ökat. Motbakgrand av dessa förhållanden hade gjort den översyn somresulterade föreskrifter. 1 dessa framhöll styrelsen att det varviktigt att det inom sjukvården skapades sådana mtiner att, utan eii. isättandeav rättsäkerhetskraven, dödsbevis kunde utfärdas utanpolismyndighetens medverkan i alla de situationer då det Prop. 1990/91:93 inte förelåg saklig gmnd att göra anmälan till denna. Utvecklingenunder är en följd av tillämpningen av de regler som gälltunder . Detta bekräftas också av den kraftiga minskning av de enkladödsorsaksundersökningaraa som de ändrade regleraa fr.o.m. den I januari 1990redan medfört (se avsnitt 5). Polisenhar kommit att kopplas in vid dödsfall utanför sjukhusen i en omfattning somman inte hade haft anledning att räkna med. För att kunna skaffa dödsbevis har poli.seni praktiken ofta haft som enda alteraativ att besluta om en rättsmedicinskundersökning i form av en enkel dödsorsaksundersökning, dvs. en undersökningsom i regel innefattar obduktion. Detta har gällt även i sådana fall vid vilkaen ytterligare utredning inom sjukvården, ibland innefattande en kliniskobduktion, hade kunnat ge tillräckligt underlag för att utfärda dödsbeviset.Detta har resulterat i den kraftiga ökningen av de enkla dödsorsaksundersökningama. Deuttalanden som gjorts av och dess .socialutskott får ses mot denredovisade bakgranden. Ut.skottet har bl.a. ifrågasatt om inte tillämpningen avregleraa för dödsbevis blivit mer restriktiv än avsett och att därigenomonödigt många dödsfall kommit att hänföras till sådana med okänd dödsorsak ochdärmed blivit rättsmedicinskt undersökta. Att utskottet haft fog (ör dettauttalande bekräftas av som också ansett alt intentionerna isocialstyrelsens föreskrifter inte förverkligats. 5 Effekten av de nya reglerna Deregeländringar som trädde i kraft den (se avsnitt 1.4) utgör ettväsentligt steg i reformarbetet. I budgetpropositionen 1990 (prop. 1989/90:100bil. 7 s. 82) redovisades att målet i detta steg var att minska antalet enkladödsorsaksundersökningar med 3 000-4 000. Vidare framhölls att regeringen föratsatteatt , och sjukvårdshuvudmännen på olika sättaktivt verkade för att nya mtiner etablerades så att detta mål kunde nåssuccessivt. Nukan konstateras att antalet enkla dödsorsaksundersökningar vid rättsläkarstationemamellan minskade från 5 179 till 3 323, dvs. med 1 856 eller35,. Detta visar aU regeländringarna till stor del redan fått den effekt someftersträvats. Skillnademaär emellertid stora mellan olika delar av vårt land. De enkla dödsorsaksundersökningaraahar minskat med inom de områden som stationeraa i Linköj)ing ochGöteborg betjänar. Minskningen inom områdena för stationerna i , Lundoch är mellan och medan den endast är inom stockholmsstationensupptagningsområde. Stora skillnader föreligger också mellan såväl olikalandstingsområden som olika polisdistrikt. Destora skillnadema talar för att, med de regler som gäller , nämnda minskning av de enkla dödsorsaksundersök- ningama med 3 000-4 000 ärrealistisk under fömtsättning att regleraa Prop. 1990/91:93 tillämpas lika och konsekvent i hela landet. Somfömt nämnts utfördes 1 000-1 400 enkla dödsor.saksundersök-ningar per årutanför rättsläkarstationeraa . /90 gjordesuppskattningsvis 900 enkla dödsorsaksundersökningar utanför stationeraa.Uppgifter från flera polisdistrikttalar för att dessa undersökningar minskarmycket snabbt till följd av de nya regler som gäller fr.o.m. den I januari1990. Propositionenshuvudsakliga innehåll ....................... 1 Utdrag ur protokoll vid regerings.sammanträdeden 14 febraari 1991 2 2Reformarbetet i stort .................................... 4 3Reglerna om åtgärder vid dödsfall ................... .. 5 4Ledningen av de rättsmedicinska,rättskemiska och rättsserologiska verksamheterna 10 4.1Tidigare utredningar m.m........................... 10 4.2En ny myndighet ................................... 11 5 Den rätts;;, rologiskaverksamheten.................. 15 5.1Nu\arande verk.samhel.............................. 15 5.2Tidigare utredningar................................. 16 5.3Ny organisation....................................... . 17 6 De rättsmedicinskaoch rättskemiska verksamheterna 18 6.1Nuvarande verksamhet............................. 18 6.2Ny organisation....................................... . 19 7Anslagsfrågor för /92................ . 23 8Hemställan ................................................ . 24 BilagaI Sammanfattningen i betänkande ... 25 Bilaga2 Förteckning över remissinstanser som avgett yttrande över betänkandet (Ds S 1986:3) Samordning av det rättsmedicinska, rättskemiska och kriminaltekniska undersökningsväsendet............................. 33 Bilaga3 Sammanfattningen i betänkandet med förslag till lag omomhändertagande och undersökning av avlidna . Bilaga4 Redogörelse för frågor som rör regleraa om åtgärder viddödsfall, m.m...................................... 35