prop · GE03181 · 1990-12-31 00:00:00 — Sjuklönekommitténhar uttalat sig för att arbetsgivaren åläggs en sådan anmälningsskyldighet, somenligt kommittén bör vara straffsanktionerad. Tiden för sådan anmälan böravpassas så att anmälningsskyldigheten inte i onödan komplicerararbetsgivarnas rutiner när det gäller rapportering av sjukfallen. Jag föreslåri likhet med sjuklönekommittén att en sådan anmälan skall göras inom sju dagarefter det att sjuklöneperioden avslutats. En anmälan bör innehållaarbetstagarens personnummer och uppgift om det datum sjuklöneperioden börjadelöpa. Inom försäkringsadministrationen pågår ett arbete med attutforma social- Prop. försäkringens framtida datorstöd bl.a. med syfte attskapa förutsättningar /91:181 för det utvidgade datorstöd som behövs förförsäkringskassornas arbete med mer aktiv rehabilitering och förebyggandeinsatser. I ett delbetänkande av utredningen om en socialförsäkringsregisterlag,(SOU 1991:9) Lokala sjukförsäkringsregister, har lagts fram förslag till enregisterlag för de lokala sjukförsäkringsregistren. Detta betänkande har remissbehandlatsoch bereds inom . I nästa etapp avutredningsarbetet avser utredningen att lämna förslag till en reglering av decentrala registren inom och försäkringskassorna. Såledeskommer ytterligare underlag att föreligga vad gäller försäkringskassornas behovpå sikt av information för handläggning. Försäkringsadministrationen bör vidare ha tillgång till enändamålsenlig sjukstatistik och kan också behöva en riktig sjukhistorik förenskilda personer. Dessa uppgifter är av värde från rehabiliteringssynpunktoch för att belysa sjukfrånvaron i olika arbeten och arbetsmiljöer, bl.a. somunderlag för yrkesinspektionens bevakning av arbetsmiljöinsatser m.m. En högsjukfalls-frekvens indikerar ofta brister i arbetsmiljö och arbetsorganisationhos den enskilde arbetsgivaren. Arbetsgivarna bör åläggas en uppgiftsskyldighetavseende korta sjukfall. Uppgiftslämnandet om sjukfall inom sjuklöneperioden börinte få leda till en betungande administration för den enskilde arbetsgivaren.Detta har understrukits av sjuklönekommittén, som också framhållit detangelägna i att uppgifterna begränsas till att avse endast det absolutnödvändiga för att tillgodose behovet av information. Jag instämmer isjuklönekommitténs synpunkter i denna fråga. Mitt förslag, som överensstämmermed kommitténs, innebär att arbetsgivaren skall fullgöra dennauppgiftsskyldigheten till senast vid utgången av denkalendermånad som följer närmast efter den då sjuklöneperioden löpte ut. Detär emellertid samfidigt min förhoppning att uppgifterna skall kunna lämnas fidigareän vad som krävs enligt den föreslagna lagregleringen. Så torde också kunna skedärför att det för arbetsgivaren lär vara lämpligt att rapporteringen görs isamband med löneutbetalningen till de anställda på arbetsstället i fråga.Därmed kan onödig administration undvikas. Uppgiftsskyldigheten bör omfattaarbetstagarnas personnummer, arbetsgivarens organisationsnummer samtarbetsställenummer, sjuklöneperiodens längd och dagar med ersättning för heleller parfiell nedsättning av arbetsförmågan inom nämnda period. Inom försäkringsadministrationen avses uppgifter av dettaslag bearbetas genom s.k. optisk läsning eller med hjälp av ADB. Som huvudregelbör därför gälla att arbetsgivaren skall lämna uppgifterna i skriftlig form.Möjlighet bör emellertid på sätt sjuklönekommittén förordat finnas att lämnauppgifterna också med hjälp av ADB eller annan motsvarande metod. Regeringeneller, efter regeringens bemyndigande, bör därför fåmeddela föreskrifter härom. Regleringen bör omfatta också möjlighet attföreskriva att uppgifterna skall lämnas, istället för fillriksförsäkringsverket, fill . I motsats till sjuklönekommitténanser jag att uppgifterna inte skall kunna lämnas direkt till en privatjuridisk person (servicebyrå 4 1990/91. ).Detta hindrar inte att en sådan juridisk person anlitas av myndighet för t.ex.optisk läsning. Anmälnings-och uppgiftsskyldigheten bör sanktioneras med straffpåföljd i form av böter. Omsjukdomsfallet fortsätter efter sjuklöneperiodens slut ankommer det på kassanatt besluta angående sjukpenningrätten och med vilket belopp sjukpenning skallutges. Den omständigheten att arbetsgivaren underlåter att anmäla ettsjukdomsfall som fortsätter efter sjuklöneperiodens slut får inte innebära attden anställde går miste om ersättning från sjukpenningförsäkringen. I dettahänseende får jag hänvisa till mitt förslag i det följande (avsnitt 5). Mitt förslag: Tystnadsplikt skall gälla för den som i enarbetsgivares personaladministrativa verksamhet handhar frågor som gällerrätten till sjuklön för de anställda. Tystnadsplikten omfattar uppgifter om denanställdes hälsotillstånd eller personliga förhållanden i övrigt som lämnatsgenom intyg från läkare eller tandläkare eller genom sådan försäkran som enanställd lämnar angående sin sjukfrånvaro. Skälen för mitt förslag: När ansvaret för sjukersättningenunder av en sjukperiod läggs på arbetsgivarna innebärdetta - med undantag för offentlig verksamhet - att bestämmelserna isekretesslagen (1980:100) inte blir tillämpliga på integritetskänsligauppgifter som lämnas i samband med sjukfall som omfattas av sjuklöneperioden.Utgångspunkten måste därför vara att den nya ordningen med sjuklön inte fårinnebära en försämring av möjligheterna att garantera att uppgifter omenskildas personliga förhållanden inte obehörigen röjs. Påarbetsmiljöområdet finns regler som enligt min uppfattning kan tjäna somförebild för bestämmelser om sekretesskydd för känsliga uppgifter som kan kommatill arbetsgivarens kännedom i ett sjuklönesystem. Dessa regler avser enligtarbetsmiljölagen (1977:1160) tystnadsplikt för främst skyddsombud ochskyddskommittéledamöter samt för deltagare i arbetsanpassnings-ochrehabiliteringsverksamhet. Härvidlag gäller att sekretesslagen är fill-lämpligi allmän verksamhet och tystnadsplikt enligt 7 kap. 13 § arbetsmiljölagen ienskild verksamhet. Mot dennabakgrund föreslår jag att tystnadspliktsbestämmelser införs i lagstiftningen omsjuklön. Regleringen bör syfta till att skydda arbetstagaren från att uppgifterom hans hälsotillstånd och personliga förhållanden i övrigt som framkommergenom att läkarintyg och försäkran lämnas till arbetsgivaren blir obehörigenröjda. I första hand bör den omfattas av tystnadsplikt, som i en arbetsgivarespersonaladministrativa verksamhet har hand om sjuklönefrågor. Om straffansvarför den som bryter mot tystnadsplikten finns bestämmelser i . 4.9Särregler med hänsyn till arbetstagare med särskilt omfattande sjukfrånvaro Mittförslag: En försäkringskassa skall på ansökan av en arbetstagare som ärinskriven hos kassan kunna besluta om ersättning från den allmännasjukförsäkringen för kostnader för sjuklön som utges till arbetstagaren. Ettsådant beslut skall kunna meddelas endast om arbetstagaren beräknas komma attha särskilt omfattande kortfidsfrån-varo med rätt till sjuklön. Beslutet skallavse arbetstagarens samtliga anställningar. En arbetsgivare som har haftkostnader för sjuklön för en arbetstagare som omfattas av ett sådant beslut fårefter ansökan ersättning hos . Arbetstagarens sjuklön skall isådana fall även med sjuklön utgöra av deanställningsförmåner han gått miste om. Skälen förmitt förslag: I direktiven till sjukpenningkommittén framhölls att införandetav ett sjuklönesystem inte fick leda till att personer med relativt högsjuklighet eller med arbetshandikapp skulle få svårigheter att få arbete.Kommittén ansåg mot denna bakgrund att det borde övervägas om inte enarbetsgivare borde ges möjlighet att få ersättning för utgiven sjuklön tillanställda med hög sjukfrånvaro. Något förslag till utformning av en sådanlösning redovisades dock inte. Situationenpå arbetsmarknaden för den som lider av hög sjuklighet eller arbetshandikappkan vara besvärlig. Införandet av ett sjuklönesystem får inte ledatill att situationen förvärras i det här avseendet. Det är därför enligt minuppfattning välmotiverat att möjligheter öppnas för försäkrade i dennakategori som så önskar att omfattas av en särskild ersättningsanordning sominnebär att de i väsentligt mindre grad än annars belastar den enskildearbetsgivaren kostnadsmässigt. I detnorska systemet finns en undantagsmöjlighet för personer som lider av enlångvarig kronisk sjukdom eller ett handikapp som medför ökad risk för storsammanlagd sjukfrånvaro. En sådan arbetstagare kan efter ansökan hos trygdekontoretbli undantagen från bestämmelserna om att arbetsgivaren skall svara förkostnaderna för sjuklön som utges till honom. Avsikten är att motverka attarbetsgivarens skyldighet att utge sjuklön till den anställde blir alltförbetungande, vilket i sin tur skulle kunna medföra ökade problem påarbetsmarknaden för personer med ökad risk för sjukfrånvaro. I lagen eller desstillämpningsföreskrifter har inte angetts vilka sjukdomsgrupper som är av denarten att de är att betrakta som kroniska. Inte heller finns någon definitionav vad som är att betrakta som långvarig sjukdom eller någon uppräkning av dehandikapp som avses. I stället görs bedömningen utifrån en prognos angående denframtida sjukfrånvaron. Denna bedömning har sedan fått avgöra om en personskall ställas utanför systemet i den bemärkelse jag redogjort för. Jag anserför min del att det norska systemet anvisat en modell som kan få en vissmotsvarighet också i vår lagsfiftning. Densom lider av en sjukdom som medför risk för särskilt omfattande Prop. sjukfrånvarosom berättigar till sjuklön bör ges en möjlighet att ansöka hos 1990/91:181försäkringskassan om att ersättning skall kunna utges från sjukförsäkringen förkostnader för den sjuklön, som kan komma att utges till honom. Med risk försärskilt omfattande sjukfrånvaro bör här avses att sjukdomen kan antas medföraett större antal sjukfall med rätt till sjuklön under en tolvmånadersperiod.Utöver detta krav bör också gälla att arbetstagaren är inskriven hos kassanenligt lagen om allmän försäkring. Kassans bedömning om sökanden har en sjukdomsom kan antas medföra särskilt omfattande korttidsfrånvaro måstegrunda sig på sannolika effekter av den sjukdom den försäkrade lider av. Avbetydelse för bedömningen kan också vara hur den försäkrades sjukfrånvaro settut i förfluten tid. Om har meddelat ett angivet beslut avsesdetta få den verkan, att arbetsgivaren kan ansöka hos kassan om ersättning förkostnader för utgiven sjuklön. Ett beslut skall gälla till förmån för samtligaarbetstagarens arbetsgivare. En viktig förutsättning är emellertid att detendast är arbetstagaren själv som skall kunna ansöka om att kassan skall fattaett dylikt beslut. På det sättet undviks att den enskilde påtvingas attsärskilda regler skall gälla för honom när det gäller sjuklön. Samtidigtinnebär ansökningsmöjligheten en trygghet för den enskilde i och med att ökadsjuklighet inte behöver försvåra hans situation på arbetsmarknaden. Av skäl somlagrådet anfört bör det inte därutöver krävas något särskilt medgivande avarbetstagaren för att utbetalning skall kunna ske till arbetsgivaren. Ersättningtill arbetsgivaren bör - i motsats till vad som föreslogs i lagrådsremissen -kunna betalas ut för samtliga dagar i sjuklöneperioden. Ersättningen bör ävenavse lagstadgade sociala avgifter och särskild löneskatt som beräknas belöpa påde sålunda bestämda sjuklöneutgifterna. När en sjukperiod har avslutats för enperson, för vilken beslutat om att särskild gottgörelse skallkunna ges enligt vad jag anfört, skall arbetsgivaren kunna ansöka hosförsäkringskassan om att få ersättning för utgiven sjuklön. Därvid krävs attarbetsgivaren redovisar med vilket belopp och för vilken tid sjuklön utbetalatstill arbetstagaren i sjuklöneperioden. Det ankommer därefter på kassan attbetala ut ersättningen till arbetsgivaren. Enligtden nya regleringen av kompensationsgraden inom sjukpenningför säkringen kan en försäkrad efter särskilt beslut av få sjuk penning i en sjukperiod efter i stället för av SGI. Denna undantagsmöjlighet gäller i fall då sjukdomen kan antas medföra ett större antal sjukperioder med sjukpenning under en tolvmåna dersperiod. Jag ansluter mig till sjuklönekommitténs uppfattning att det för att uppnå god överensstämmelse med sjukpenningregleringen bör vara lämpligt att denna ordning ges en motsvarighet inom det lagreglerade sjuklö nesystemet. Detta kan ske genom anknytning till den förordade ord ningen med ersättning i vissa fall från för arbetsgivarens sjuklönekostnader. När ett beslut har fattats av om rätt för arbetsgivaren att få sådan ersättning skall således enligt mitt förslagarbetsta garen vara berättigad till sjuklön efter en kompensationsgrad av av mistade anställningsförmåner även med sjuklön i perioden. 4.10Ersättning från vid tvist om sjuklön Mittförslag: Har tvist uppkommit om rätten till sjuklön och gäller tvisten fråganom arbetsförmågans nedsättning, kan efter skriftlig ansökanav arbetstagaren utge ersättning, om sannolika skäl talar för attarbetstagaren har rätt till den begärda sjuklönen eller del därav. Ersättninglämnas med skäligt belopp, dock högst med ett belopp som fdr dag utgör en trehundrasextiofemtedelav av en SGI som uppgår till basbeloppet, dvs. för närvarande595 kr. Ersättningenlämnas från sjukförsäkringen enligt AFL. Arbetstagaren skall vara inskrivenhos kassan enligt nämnda lag. Ersättninglämnas inte för sjuklön som har förfallit till betalning tidigare än tremånader före ansökningsdagen. Ersättningskall inte utges om staten svarar för arbetstagarens fordran hos arbetsgivarenenligt lagen (1970:741) om statlig lönegaranti vid konkurs. Harersättningsbelopp utbetalats inträder i arbetstagarens rätt tillsjuklön gentemot arbetsgivaren. Ersättningen görs skattepliktigoch pensionsgrundande. På belopp som arbetsgivaren betalar tillförsäkringskassan med anledning av att kassan övertagit arbetstagarens fordranpå sjuklön skall socialavgifter erläggas. Skälen för mitt förslag:En grundläggande förutsättning för införande av ett sjuklönesystem är attarbetsgivarna lojalt tillämpar bestämmelserna och betalar ut den sjuklön somarbetstagarna är berättigade till vid sjukdom. Det finns enligt min mening inteheller skäl att anta annat än att en lagreglerad sjuklönerätt kommer attfungera tillfredsställande sett även från arbetstagarnas synpunkt. Det tordeemellertid inte kunna undvikas att det inträffar fall därarbetsgivaren underlåter att utge sjuklön eller utger sjuklön med ett mindrebelopp än vad arbetstagaren hade förväntat sig. Skälen till sådana situationerkan vara flera; arbetsgivaren kan t.ex. med rätt eller orätt anse den anställdeinte vara berättigad till sjuklön på grund av att han finner att någotanställningsförhållande inte föreligger eller - vid tidsbegränsade anställningsavtal- att den anställde inte uppfyller kvalifikationsreglerna för sjuklön. Delademeningar kan vidare tänkas föreligga om beräkningen av sjuklönens storlek ellerhuruvida arbetstagarens arbetsförmåga är nedsatt på grund av sjukdom eller nedsättningensomfattning. Tvister mellanarbetstagare och arbetsgivare om rätt till lön är att anse som arbetstvisteroch slits därför i civilrättslig ordning. De instrument för tvistlösning som finnsför arbetstvister måste som regel anses fillräckliga för att tillgodosearbetstagarens intressen även när en sådan tvist rör rätten till lön vid sjukdom.Ett viktigt inslag i det sammanhanget är bestämmelserna i 35 § lagen(1976:580) om medbestämmande i arbetslivet (MBL) som i lönetvister gerarbetstagarorganisationen tolkningsföreträde, om en kollektivavtals- bunden arbetsgivare underlåter att påkalla förhandlingeller väcka talan. Som jag återkommer till i det följande (avsnitt4.12) föreslår jag för sjuklö- 1990/91:181 netvisternas vidkommandedessutom en skyldighet för att på begäran av arbetsgivare,arbetstagare, arbetstagarorganisation eller domstol yttra sig huruvidaarbetstagarens arbetsförmåga är nedsatt på grund av sjukdom eller om nedsättningensomfattning. Även om tvister om lön vid sjukdom måste kunna behandlas iden ordning som beskrivits anser jag att en arbetstagare i vissa situationerhar behov av ett grundläggande skydd därutöver om tvist uppstår medarbetsgivaren. Jag tänker då närmast på sådana fall där arbetsgivarenifrågasätter om arbetstagaren varit sjuk eller om arbetsförmågan varit nedsattpå grund av sjukdom. 1 praktiskt viktiga och känsliga frågor om sjukdom ocharbetsoförmåga är det enligt min mening angeläget att vid oenighet kunna få tillstånd en snar opartisk prövning hos ett organ med vana vid sådana spörsmål. Detframstår inte som naturligt att sådana frågor avgörs i förhandling mellanarbetsmarknadsparterna. Ett förslag med den innebörd jag nu berört lades på sintid fram av sjukpenningkommittén. Kommittén föreslog att skyddet skulleutformas på så sätt att arbetstagaren i sådana situationer erhöll sjukpenningenligt AFL som utbetalades av den allmänna . Även jag anser att skall handhabedömningar och utbetalningar av ersättningar inom en sådantrygghetsanordning. Jag anser det emellerfid inte ändamålsenligt med enkonstruktion som innebär att sjukpenning utges enligt AFL. Häremot talar fleraskäl. Ett skäl är att de beräkningsregler som gäller för sjukpenning enligt AFLskulle medföra överkompensation i de fall arbetstagaren har flera arbetsgivareoch endast en av dem underlåter att utge sjuklön. Överkompensation kan ocksåtänkas uppstå i de fall där arbetsgivaren inte helt vägrar att utge sjuklön menbetalar ut ett mindre belopp än vad arbetstagaren har rätt till. För attmotverka sådana inte önskvärda effekter skulle ändringar behöva göras isjukpenningsystemet. Sådana ändringar - för vilka det saknas närmareutredningsunderlag -skulle emellertid bli tämligen komplicerade och bl.a.försvåra överblicken av sjukpenningreglerna. Det är vidare inte oväsentligt atten egenfiig sjukpenningrätt för situationer som här avses - reglerad inom denallmänna försäkringens författningsmässiga ram - skulle innebära att tanken påett rättvist och administrativt smidigt fungerande sjuklönesystem intefullföljs med tillräcklig konsekvens. uppdrag har varit inriktat bl.a. på attlämna förslag om en garanti genom socialförsäkringen mot oberättigadeinskränkningar vid sjukersättningens utbetalning i ett sjuklönesystem.Kommittén har, efter att ha redovisat bestämmelserna i 35 § MBL om s.k.tolkningsföreträde vid rättstvist om lön, funnit att regelverket behöverkompletteras för att arbetstagarnas rätt till ersättning vid sjukdom skallkunna tillgodoses i lägen då en civilrättslig tvistlösning avvaktas. Kommitténanser att det som förutsättning för införande av en arbetsgivarperiod måstegälla att sjuklönelagstiftningen upptar bestämmelser som ger ett sådantbehövligt skydd åt den anställde, en s.k. sjuklönegaranti. Också enligt min uppfattning bör ett skydd som tillgodoserarbetstagarnas 54 behovav trygghet i det av sjuklönekommittén angivna avseendet tillskapas Prop. inomramen för en sjuklönelagstiftning. Jag vill med ledning av vad sjuklöne- 1990/91:181 kommittén anfört i denna fråga föreslå följande reglering, somenligt min bedömning bör bidra också till att undvika att tvister om sjuklönförs vidare till förhandlingar och domstolshandläggning. Ersättningenbör avse att ge arbetstagaren ett grundläggande skydd när en tvist uppkommitmellan honom och arbetsgivaren om sjuklön. Skyddet bör knyta nära an till deprinciper som gäller inom sjukförsäkringen. Ersättningen bör kunnaaktualiseras när tvisten gäller huruvida arbetsförmågan är nedsatt på grund avsjukdom eller gäller nedsättningens omfattning. För ersättning bör gälla attsannolika skäl talar för att arbetstagaren har rätt till den begärda sjuklönen.Vid bedömning av vad som kan anses vara sjuklönebe-rättigat tillstånd börförsäkringskassan kunna utgå från den praxis som gällt förbedömningar i detta avseende i sjukpenningärenden. Det betyder bl.a. attarbetstagarens uppgifter kan läggas till grund för ett ställningstagande, ominte särskilda omständigheter förekommer som ger anledning till något annat. Enbetydelsefull utgångspunkt i sammanhanget är att arbetstagaren skall ha gjortsjukanmälan och avgett en skriftlig försäkran om att han varit sjuk och ivilken omfattning arbetsförmågan satts ned (jfr avsnitt 4.5). Med en sådanordning som angetts skapas en garanti för att arbetstagaren fårsjukersättning från på väsentligen sådana grunder och enligtden praxis som gäller inom den allmänna sjukförsäkringen. Förbetalning av arbetstagares fordran hos arbetsgivare som försatts i konkurs svararstaten enligt reglerna i lagen (1970:741) om statlig lönegaranti vid konkurs.Om arbetstagarens fordran på sjuklön kan tillgodoses enligt den lagen bör inteutbetalning ske enligt förevarande ersättningsanordning. Ersättningbör lämnas efter en skälighetsbedömning med högst ett belopp som i principmotsvarar den ersättningsnivå som sjuklöneregleringen syftar fill.Maximibeloppet per dag bör utgöra en trehundrasextiofemtedel av av en SGIsom uppgår till basbeloppet. Det innebär med nuvarandebasbelopp . per dag, vilket i regel skall kunna täcka den sjuklön sominnehållits. För eventuellt sjuklöneblopp som inte täcks avsjukförsäkringsersättningen bör arbetstagaren vara hänvisad till att göra gällandesin fordran i civilrättslig ordning. Ersättningen bör inte utges med ett högrebelopp än vad som fordras för att arbetstagaren sammanlagt skall få en inkomstsom svarar mot den angivna nivån. Det innebär att måste tahänsyn fill andra anställningsinkomster, i den mån de är kända förförsäkringskassan, och till eventuella förmåner som utges från socialförsäkringssystemetför och som syftar till att kompensera arbetstagaren för ettinkomstbortfall, t.ex. föräldrapenningförmåner. Till förmögenhet och tillförmåner som har ett annat syfte än det nämnda bör hänsyn inte behöva tas. Det är angeläget attarbetstagarens framställning om ersättning är så kom plett som möjligt. Det kan därför vara lämpligt att det för ändamålet utfor mas blanketter, varav framgår att uppgifter skall lämnas om arbetsgivare, löneförhållanden, vad arbetsgivaren uppgett som skäl för sin underlåtenhet, m.m. Det bör därför ställas krav på att en framställning om ersättning skall ha skriftlig form. Ersättning bör inte lämnas för sjuklön som har förfallittill betalning tidi- Prop. gare än före ansökningsdagen. Fördetta talar bl.a. att försäk- 1990/91:181 ringskassan - för att ha möjlighetatt bedöma om sannolika skäl talar för att arbetstagaren har rätt till denbegärda sjuklönen - skall kunna inhämta uppgifter om arbetstagarenshälsotillstånd utan alltför stor omgång. 1 fråga om det belopp som har utbetalats tillarbetstagaren anser jag att återbetalningsskyldighet inte skall föreligga annatän i speciella fall, nämligen då den omtvistade sjuklönen sedermera betaltseller då ersättningen utgetts felaktigt eller med för högt belopp, t.ex. pågrund av att oriktiga uppgifter har lämnats. Mitt förslag innebär i ställetatt skall träda in i arbetstagarens rätt gentemotarbetsgivaren. I den mån arbetsgivaren inte är villig att ersätta det beloppsom kassan har betalat ut bör kassan således ges möjlighet att få anspråketprövat vid allmän domstol. Det belopp som en arbetsgivare betalar till kassan,självmant eller genom åläggande i dom, bör vara avgiftsgrundande enligt lagen(1981:691) om socialavgifter. Ändringar föreslås bl.a. därför i nämnda lag(avsnitt 5). Ersättningen bör finansieras genom sjukförsäkringen enligtAFL. Endast den som är inskriven hos allmän försäkringskassa bör komma i fråga.Ersättningen bör vara skattepliktig och pensionsgrundande. I det hänseendetfår jag hänvisa till de i det följande redovisade förslagen till lag om ändringi kommunalskattelagen (1928:370), lag om ändring i lagen (1990:327) omskatteavdrag från sjukpenning m.m. och lag om ändring i AFL (avsnitt 5 ochspecialmotiveringen). har tagit upp frågan om det i anslutningtill den tilläm-nade garantiordningen bör införas särskilda sanktionsregler, t.ex.i form av en ersättning för administrativa merarbete, atterläggas av arbetsgivare som utan godtagbara skäl underlåter att utgeföreskriven sjuklön.