prop · GE03124 · 1990-12-31 00:00:00 — 1983/84:120 om regeringens befallning med besvärsärenden logs frågan uppom alt befria regeringen från olika förvaltningsärenden som överklagats. År1984 (KU 23, rskr. 250) fastställde riktlinjer för en systematisköversyn av reglerna om rätt att överklaga ärenden till regeringen och förutformningen av överklaganderegler i nya ärendegrupper. Som en utgångspunktangavs att regeringen i allmänhet inte borde vara besvärsinslans annal än närdel behövdes en politisk styrning av praxis. Tilldelta kommer också skäl som har anknytning till Europeiska konventionen den 4november 1950 angående skydd för de mänskliga rättigheterna och degrundläggande friheterna. Enligt artikel 6 i den konvenlio- nen har var och en rättlill domslolsprövning när det gäller bl.a. civila Prop. 1990/91: 124rättigheter och skyldigheter. Föratl säkerställa all svensk rätt motsvarar konventionens krav antog år1988 en lag om rältsprövning av vissa förvallningsbeslul (SFS 1988:205). Enligtden lagen skall regeringsrätten under vissa förutsättningar pröva bl.a. beslutsom regeringen meddelar som sista instans i den "normala"instansordningen. En förutsättning är atl beslutet rör något förhållande somavses i 8 kap. 2 eller 3 § regeringsformen, dvs. rör tillämpningen avcivilrällsliga eller "belungande" oflentligrällsliga regler. I lagensförarbeten (prop. 1987/88:69 s. 18) uttalas emellertid alt del på längre sikl börövervägas i vilken mån det är ändamålsenligt atl ersätta den överprövning somidag sker i administrativ ordning med domstolsprövning. Uttalandet lämnadesutan erinran av (KU 1987/88:38, rskr. Ipromemorian framhölls all, med promemorians förslag alt bedriva uthyrning avarbetskraft efler lillslåndsprövning, skulle anlalel överklagandeärenden lillregeringen öka med 15 20 ärenden . Mol denna bakgrund och med hänsyntill det allmänna inlresse! all avlasla regeringen förvaltningsärenden och tillkonventionens krav på domstolsprövning föreslogs i promemorian allöverprövning av AMS beslul skulle ske hos kammarrätten. Vidare föreslogs enmöjlighet för AMS all överiämna ell ärende till regeringens prövning om etlärende bedömdes principiellt viktigl från arbetsmarknadspolilisk synpunkl. Jaghar tidigare föreslagit, med avvikelse från promemorians förslag, atl uthyrningav arbetskraft får bedrivas ulan krav på lillslånd från AMS. Den i promemorianföreslagna instansordningen motiverades huvudsakligen av skäl som hade att göramed tillkomsten av denna nya ärendegrupp. Med hänsyn till de genom mitt förslagändrade förutsättningarna bör inslansordningen inte ändras . När det gällerbl.a. ärenden om tillstånd lill arbetsförmedling har prövningen sådana inslagav arbelsmarknadspoliliska bedömningar alt frågan om en ny inslansordning böranstå lills ytterligare erfarenheter har vunnits. Tills vidare börEuropakonventionens krav på lillgång lill domslolsprövning för dessa ärendenvara lillgodosetl genom möjlighelen lill rältsprövning. Närdet gäller uldömande av ell av AMS förelagl vite prövas sådana frågor avlänsrätten på ansökan av AMS. När del gäller själva vilesföreläg-gandet bördelta enligt min mening inte kunna överklagas till regeringen. Denna fråga böristället underkastas länsrättens prövning i samband med utdömandet av vilel.Den utdömande myndigheten bör alltså ha fria händer all ompröva föreläggandet ihela dess vidd. Således bör även i dessa fall en ren lämplighetsprövning kunnakomma ifråga. Minbedömning: Möjlighelen för AMS alt ingripa med vitesföreläggande eller vilesförbud innebär vissa nya arbetsuppgifter för AMS och de allmän na förvaltningsdomslolarna. De merkostnader som kan uppslå vid förvall- ningsdomstolarna lorde bli marginella. AMS utvidgade och förändrade 46 lillsynsarbeleförutsätter dock all AMS lillförs utökade resurser. 1990/91:124 ringar sker vid de allmänna domstolarna. Expeditionsavgifter bör tas ut isamband med all lillslånd ges till arbetsförmedling. Promemoriansförslag: De ökade koslnaderna finansieras genom uttagande avexpeditionsavgifter i samband med tillslåndsgivningen. Remissinstanserna:Av de remissinstanser som yttrat sig i frågan har AMS och statskontorettillstyrkt förslagel med avgiftsfinansiering. par remissinslanser bl.a.Svea hovrätt, NO, AMS, och slalskonlorel har pekat på svårigheterna all bedömavilka ekonomiska konsekvenser som förslagel kan länkas medföra. '1S har försin del beräknat merkostnaderna till drygl . medan NO ietl längre perspektiv uppskattar koslnaderna som mycket slora bl.a. med hänsynlill uppkomna effektivitetsförluster för ulhyrningsförelagens del. RRV angerall en förutsättning för atl avgiftsbeläggning skall kunna övervägas är attkoslnader och konsekvenser klarläggs. Skälenför mitt förslag: Reinissulfallet visar på svårigheter att i skilda hänseendenbedöma kostnadsefi"ekterna av promemorians förslag inedtillståndsprövning. 1 motsats till promemorians förslag har jag emellertidföreslagil en legalisering av ulhyrningsverksainhelen, vilket innebär att dennu föreliggande bedömningen måste göras utifrån delvis andra förutsättningarän vad som finns redovisal i promemorian och som legal till grund förremissinstansernas ställningstaganden. Settur samhällets synpunkl torde del emellertid slå hell klart atl den av migföreslagna uppmjukningen av dagens reslrikliva lagstiftning kan bidra . lillatt effektivisera arbetsmarknadens funktionssätt genom en ökad rörlig-hel ochfiexibililet. En jämnare löneutveckling och rationaliseringsvinster av skildaslag är exempel på sädana posiliva effekter som på sikl kommer helaarbetsmarknaden lill godo, men vars värde del är omöjligt alt på förhanduppskatta. Detsamma kan sägas om den ulvidgade möjlighelen för AMS alt på ettmer effektivt säll kunna ingripa mol oseriös verksamhet genomanvändande av vite. Genom anlitande av s, k, svart eller grå arbetskraftundandras stålen ärligen åtskilliga i form av uteblivnaskaller, sociala avgifter m, m. Förslagetinnebär också nya arbetsuppgifter på AMS och krav på en ulökad och effeklivtillsynsverksamhet, Detia förulsätier all AMS lillförs utökade resurser. Jagavser atl i ett senare sammanhang återkomma lill regeringen i denna fråga. Demerkostnader som kan uppstå vid förvallningsdomstolarna med anledning avinförandet av vitessanktion torde bli marginella. ISlort sett samtliga av de brottmål som handläggs vid de allmännadomslolarna och som rör olaga arbelsförmedling avser ulhyrning av arbetskraft.Genom alt uthyrning av arbetskrafl legaliseras försvinner denna målgrupp. Dekostnadsbesparande effekterna av detta är svårt atl närmare beräkna. Även omanlalel sådana mål vid våra domstolar är ganska begränsat kräver varje mål elllångvarigl och ganska omfattande utredningsarbete hos såväl polismyndighet,åklagarmyndighet som domstolsmyndighet. Jagdelar slutligen promemorians förslag om finansiering genom utta- 47 gande avexpedilionsavgifter i samband med meddelande av tillstånd lillarbelsförmedling. las inga som helst avgifter ul när del gällertillståndgivning enligt arbetsförmedlingslagen 3.8 Medbestämmandelagen (MBL) Förstärkt förhandlings- och informationsskyldighet Mitt förslag: I 38§ medbeslämmandelagen (MBL) föreskrivs atl undantagsregeln i 38 § andra stycketinte är tillämplig för det fall arbetsgivaren anlitar ett ulhyrningsförelag förall få etl arbete ulfört. Det innebär all en arbelsgivare alllid är skyldigall på eget initiativ uppta förhandlingar med berörda arbetstagarorganisationerinnan han fattar beslul om all hyra in arbelskrafl. Vidare föreslås en regelom en förstärkl inlbrmalionsskyldighel när förhandlingar bedrivs enligi 38 §MBL. Promemoriansförslag: Inga ändringar föreslås i MBL. Remissinstanserna:LO och TCO har pekal på behovet av elt förstärkt fackligt inflytande enligt MBLvid fall av inhyrning. Skälenför mitt förslag: När det gäller del fackliga inflytandet när en arbelsgivarehyr in arbetskraft lorde ett krav på kollektivavtal eller fackligt samtycke föratl inhyrning skall få äga rum inle vara någon framkomlig väg. Nackdelar medelt sådanl system har redovisals i det föregående. Däremotkan det finnas skäl att undersöka förutsättningarna för atl rent allmänt stärkalönlagarorganisalionernas inflylande enligt 38 § MBL. Som redovisats ipromemorian hemställer LO och TCO i en gemensam skrivelse till regeringen den8 bl.a. all konlrollen pä inhyrarsidan skulle kunna ske med stödav en ny paragraf (38 a) i MBL. Den nya paragrafen skulle innebära attinhyraren/arbetsgivaren alltid har en skyldighel atl före det all avial ominhyrning sluts, på egel inilialiv uppta förhandlingar med berördaarbetstagarorganisationer. TCO har även i sill remissyttrande föreslagit etlökat fackligt inflytande genom att en ny 38 a § tillförs MBL enligt dengemensamma hemställan. I promemorian framhållsvisserligen atl undanlagsregeln för arbele av korlvarig och tillfällig natur i38 § andra stycket MBL endasl i myckel speciella fall kan leda till att enarbetsgivare kan underlåta alt påkalla förhandling enligi 38 § första styckelinnan han beslutar sig för all hyra in arbetskrafl. Emellenid kan del, enligimin mening, inle uteslutas atl den nu berörda undantagsregeln när det gällerarbelsgivarens primära förhandlingsskyldighet kan vålla problem i denpraktiska lillämpningen, speciellt som in- och uthyrningsverksamhet, på sättjag föreslagil kommer att legaliseras. En delvis ny förhandlingssituationkommmer all uppstå ute på förelagen eftersom den nuvarandeförhandlingsskyldigheten enligi 38 § första styckel MBL i första hand tar siklepå entreprenadverksamhet. Sammanfatlningsvisleder del nu anförda till atl del kan vara av värde att införa en uttryckliglagbestämmelse i MBL att undantagsregeln i 38 § andra stycket inte ärtillämplig för del fall arbetsgivaren avser att anlita ett Prop.1990/91:124 ulhyrningsförelag för att få ell arbete utfört. I dessa situationerskulle således arbetsgivaren alltid vara skyldig att på egel initiativ påkallaförhandling i enlighet med 38 § första slyckel MBL. En sådan regel skulleendast kunna frångås genom atl parlerna träffar kollektivavtal om det. Enannan fråga som i olika sammanhang lagits upp och berörts av de fackligaorganisationerna är svårigheterna atl få en bra och tillförlitlig informationom förhandlingsfrågan när förhandlingar bedrivs enligt 38 § MBL. Vad som härnärmast har diskulerals är arbetstagarparlens rätt till insyn i och informationom entreprenören/ulhyraren och om de förhållanden under vilken dennesanställda arbetar. En sådan rätl lill insyn och information ökar möjlighelenför den fackliga organisationen atl falla sina beslul pä ett sä objektivtbeslutsunderlag som möjligl. Även arbetsgivaren och entreprenören/ulhyraren hargivetvis ell slarkt inlresse av att förhandlingarna och arbelslagarparlernasställningstagande bygger pä ell tillräckligt och korrekt beslutsunderlag. Visseriigenkan sägas atl det rent allmänl ligger i en arbetsgivares primäraförhandlingsskyldighet enligt MBL en skyldighet att på etl tidigt stadiuminformera arbetstagarorganisationen i den aktuella frågan. hänger sammanmed att en arbetsgivares informationsskyldighet enligt 19 § MBL inle är"primär" i den meningen alt information skall lämnas före en åtgärdeller ett beslut av arbetsgivaren. När det gäller gränsdragningen mellanförhandlingsrättsreglerna i 11 och 38 §§ MBL är denna inte hell klar och dennaoklarhet har också medförl vissa svårigheter i den praktiska lillämpningen. Denprimära förhandlingsskyldigheten enligt 11 § MBL är avsedd att gearbelslagarorganisalionerna ell grundläggande inflylande över viktigarearbelsgivarbeslul. Som utvecklas i lagmotiven till MBL tankes detta inflytandebli tillförsäkrat arbetstagarparten genom atl arbetsgivaren åläggs ta denförsta förhandlingskonlakten pä etl tidigt siadium och genom attarbelstagarparlen hålls informerad och får della i beslulsprocessen i dessolika faser fram lill dess alt ett ställningstagande skall ske. Den primäraförhandlingsrätten enligt 38 § MBL är på denna punkt mer okomplicerad. Avförarbetena framgår all lagstiftaren inte på samma sätt som i 11 § har ålagtarbetsgivaren att ta upp en förhandling enligt 38 § redan på ett tidigt stadiumoch sedan låla förhandlingen vara ell led i arbetsgivarens egel förberedande avbeslulel. Enligi förarbetena inlräder förhandlingsskyldigheten försl närarbetsgivaren "slår i begrepp" all anlita viss entreprenör eller vissannan arbetskraft som arbetsgivaren inte avser alt anställa. Arbetsgivaren ärenligt förarbetena oförhindrad att på egen hand införskaffa denulredning som han anser sig behöva för all själv ta slällning i frågan, l.ex.inleda elt anbudsförfarande för atl välja entreprenör (prop. 1975/76:105 bil.1 s. 497, 533). Del är den konkreta frågan om utlämnande av etl visst arbeletill en viss entreprenör eller annan utomstående som förhandlingen enligt 38 §skall gälla. Rentprincipiellt är förhandlingarna enligt 38 § tänkt alt utgöra ett led i ulövandet av velorätten. De har till syfte all klargöra om del finns anled ning alt göra en veloförklaring inför en enlreprenad eller en annan sådan 49 4 Riicsdagen 1990/91. åtgärd av arbetsgivarensom anges i 38 § första stycket. 1990/91: 124 behöveremellertid inte begränsas lill atl gälla enbart förutsättningarna för envetoförklaring. De härtill uppgift alt ge den fackliga förhandlingsparien insyni den tilltänkta åtgärden och i de förhållanden under vilka arbetet skall kommaatt ulföras. Arbetstagarparten får också slälla villkor för sill godkännanndeoch dessa villkor blir elt av förhandlingsämnena. Den mer allmänna fråganhuruvida ett arbete över huvud skall lämnas ut på enlreprenad eller ulföras iarbetsgivarens egen regi tankes däremot ålminslone i vissa fall. nämligen närdet rör sig om en viktigare förändring, kunna bli föremål för förhandlingenligi 11 §. Här kominer för övrigt även forhandlingsmöjligheterna enligt 12 §MBL in i bilden. I prakliken låler del sig ofta inle göra atl dra en skarpgränslinje mellan förhandlingar enligt 11 § resp. 38 §. såvitl gällerförhandlingsfrägorna och förhandlingens genomförande. Närdet gäller informalionsskyldighelen i samband med 11 §-förhand-lingar har AD iell flertal domar redovisat omfattningen av denna skyldighet och hur den bäslskall fullgöras. Däremol är rältslägel mer oklart när det gäller hur långtarbelsgivarens informationsskyldighet sträcker sig när det gäller förhandlingarenligt 38 § MBL och dä speciellt när det gäller förhållandena hos dentilltänkte entreprenören. Som lidigare nämnls kan arbelstagarsidan vid enförhandling enligi 38 § slälla villkor för all godta arbelsgivarens åtgärd.Enligt förarbetena (prop. 1975/76:105 bil. 1 s. 315, 497) kan det tänkas atlarbelslagarsidan begär t. ex. att entreprenören skall medge viss insyn i sinverksamhel och lämna vissa uppgifter om sina anställda, att entreprenörensanslällda skall ha genomgått viss arbetar-skyddsulbildning, attkollektivavtalsenliga löner utbetalas osv. Avdel nu sagda framgår alt i vari fall när det finns fog för anlagande allentreprenaden kan tänkas medföra åsidosättande av lag eller av kollekliv-avtalför arbetet eller annars strida mot vad som är allmänt godtaget inomavtalsområdet kan vid förhandlingen komma atl ställas krav på entreprenörenatt lämna information i olika avseenden till arbetstagarsidan för atl dennaskall kunna accepiera åtgärden. Oaklaldenna möjlighet för de fackliga organisalionerna alt ställa villkor som tjänarändamålel med 38-40§§ har det från fackligt håll framförts önskemål om enskärpning av reglerna för atl ge ökade möjligheter lill insyn och kontroll överentreprenörens verksamhet. Frågan gäller då hur och på vilket sätt man skallkunna säkerställa alt den torhandlande arbetstagarparten får tillräckligt brainformation om förhandlingsfrågan när förhandfingar bedrivs enligt 38 § MBL. Enligtmin mening bör det nu angivna informationsbehovet bäsl kunna tillgodoses genom införande av en regel i 38 § MBL som renl allmänt medför en mer vidsträckl skyldighel för arbetsgivarparlen atl lämna infor- inalion än den som enligt gällande räll följer av allmänna grundsatser om förhandlingsskyldighetens innebörd. En sådan regel skulle kunna möjlig göra för arbetstagarorganisationen alt på ett annat sätt än förmå arbetsgivaren all inhämta upplysningar och information om den tilltänkta entreprenörens/ulhyrarens verksamhel. En arbelsgivare som bryler mot en sådan regel skulle kunna ådömas skadesländ enligt MBL på vanligt sätt. För det fall en arbelsgivare brister i sin informalionsskyldighet och arbets- 50 tagarorganisationen läggerett veto som senare visar sig vara iveksami pä Prop. 1990/91: 124 grund av all beslulel omveto fattades på ett otillräckligt och ofullständigt beslutsunderlag bör dellakunna räknas arbelslagarorganisalionen lill godo när del gäller frågan omarbelslagarorganisalionen saknat fog för sin Närdel gäller informalionsskyldighelens gränser bör denna bedömning ha sinulgängspunkl i vad organisationen själv anser angeläget. Informationen skallha lill syfte atl skapa förutsättningar för ell ändamålsenligl ulnytljande avvelorällsreglerna. Ienlighel med det anförda har inom arbelsmarknadsdepartemeniel upprättatsförslag till 1. lagom prival arbetsförmedling och ulhyrning av arbetskraft, 2. lagom ändring i lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet. 5.1 Förslaget till lag om privat arbetsförmedling ochuthyrning av arbetskraft Dennya lagens rubrik återspeglar den i lagen föreslagna särregleringen avuthyrning av arbetskraft. Underdenna rubrik har samlats vissa regler och definitioner av allmän betydelse förde följande bestämmelserna i lagen. Iparagrafens forsla stycke har, föruloin vissa språkliga ändringar, föreskrifteni nuvarande lag om godkända sjukskölerskebyråer lagils bort. Sedan kungörelsenden (nr 432) med besiämmeiser angående stålens godkännande avsjuksköterskebyråer upphävls genom kungörelse (1963:282) saknar bestämmelsen idenna del betydelse, Iparagrafens andra stycke har införts en generell definition av begreppet arbetsförmedling, I beslämmelsen, som är ny, definieras arbelsförmedling som verksamhet som har lill ändamål alt skafta arbele åt arbetssökande eller arbetskraft åt arbetsgivare och som inte innebär sådan verksamhet som regleras i näslfoljande paragraf nämligen uthyrning av arbetskraft. Avsiklen med beslämmelsen är således atl från arbelsförmedlingsbegrep- pel bryta ul den särskilda form av arbetsförmedling, nämligen ulhyrnings- verksamhel, som regleras i I § andra styckel arbetsförmedlingslagen och i stället reglera denna verksamhet i särskild ordning. bakgrunden och de närmareövervägandena lill beslämmelsen hänvisas lill Prop. 1990/91:124 avsnilt 3.2.Där framgår bl. a. all den föreslagna lagen, liksom nuvarande lag, endast ägertillämplighet på arbetsförmedling av viss permanens och omfattning. Dellauttrycks med all "verksamhelen skall ha lill ändamål att skaffa arbeteetc". Sådan arbetsförmedlingsverksamhel som endast sker undantagsvisfaller således inte in under lagen. Del bör slutligen framhållas att, förutomatt uthyrningsverksamhet inte längre skall anses som arbelsförmedling, avsiktenmed atl införa en definition på begreppet arbetsförmedling, inle är att införaetl nytt eller annorlunda arbelsförmedlingsbegrepp än vad som får ansesvara gällande rätt. Iparagrafen, som saknar direki motsvarighet i nuvarande lag erinrasinledningsvis atl i lagen också ges bestämmelser om ulhyrning av arbetskraft.I andra meningen definieras vad som enligt lagen avses med uthyrning avarbetskraft. Med uthyrning av arbelskrafl enligt lagen avses ellrättsförhållande mellan en beställare och en arbelsgivare som innebär allarbetsgivaren mot ersätlning ställer arbetstagare lill beställarens förfogandeför all utföra arbete som hör till dennes verksamhet. Denna beslämmelse skallses mol bakgrund av hänvisningen i föregående paragraf I motsats till tidigareskall således inte uthyrning av arbelskrafl anses ulgöra en form avarbetsförmedling ulan får slällning av en egen självsländig verksamhet. Denärmare övervägandena bakom den föreslagna regleringen har redovisats under avsnitl3.1. Förall uthyrningsverksamhet i lagens mening skall föreligga måste arbetsgivarenuppbära ersältning i en eller annan form. Såväl förvärvssyftande verksamhetsom verksamhel som bedrivs endasl mot självkostnad eller liknande omfallas avdefinitionen. Med beställare förslås i sammanhanget den som står somavtalspart (uppdragsgivare) i etl avtal om inhyrning av arbetskraft. Kravelall arbelel skall ulföras i beslällarens verksamhet innebär att om beställarensaknar egen verksamhel för del akluella arbetet faller anlitandet avarbetskraften utanför lagens tillämpningsområde. När det gäller den närmaregränsdragningen mellan ulhyrning av arbelskrafl och andra verksamhetsformermåste den göras med beaktande av samtliga omständigheter i det enskilda fallet. Underdenna rubrik har samlats vissa bestämmelser som tar sikle päarbelsförmedlingsverksamhet enligt 1 §. I förhållande till nuvarande lag gällergenomgående i de följande paragraferna den skillnaden att begreppetarbetsförmedling inle längre inbegriper ulhyrning av arbelskrafl. Paragrafenmotsvarar i sak nuvarande 2 § första stycket och 2 a §. Bemyn digandet för att ge tillstånd till förvärvssyftande 52 arbetsförmedling harlagils in i andra styckel i slället för all som Prop. 1990/91: 124 meddelas i 14 §förordningen (1987:405) om den arbelsmarknadspoliliska Somen nyhel har i andra stycket föreskrivits all AMS får ge lillslånd tillförvärvssyftande arbelsförmedling av arbelslagare som med hänsyn lillarbetsuppgifter och anställningsvillkor får anses ha förelags- eller verksledandeeller därmed jämförlig ställning. De närmare övervägandena bakom dennautvidgning av möjligheten att bedriva privat arbelsförmedling i förvärvssyftehar redovisals under avsnitt 3.2. Iövrigt har vissa redaktionella och språkliga ändringar vidtagits. Bl.a. har dennuvarande föreskriften i 2 a § andra slyckel om alt lillslånd inte får beviljasmed mindre än alt sökanden utfäsler sig att vid förmedling eller eljest ickeuppställa villkor som begränsar förmedlingssökandens möjligheter all anlitaden offentliga arbetsförmedlingen tagils bort. Etl sådant krav bör istället AMSkunna uppställa bland de villkor som AMS enligt den föreslagna 5 § skall kunnaförena elt tillstånd med. Paragrafenmolsvarar delvis nuvarande 2 §. Vissa språkliga och redaktionella ändringarhar vidtagits. Vidare har föreskriften i nuvarande 2 § iredje stycket om atlarbetsförmedling lill och från utlandet får bedrivas endast efler överenskommelsemed främmande stat tagils bort eftersom bestämmelsen saknar belydelse . Iparagrafens första stycke har uttryckligen och i förtydligande syfte föreskrivitsatt del som en förutsättning för tillstånd enligt 3 eller 4 § finns etl behov avverksamhelen från arbetsmarknadspolitisk synpunkt. Denna prövning följer av degrundläggande principer som ligger bakom och den svenskalagstiftningens restriktivitet mot privata arbetsförmedlingar. Dentillståndsprövning som AMS gör innefattar också en prövning av om delfinns elt sådanl behov. bör komma lill ullryck i laglexten. Andra ochIredje styckena motsvarar i sak nuvarande 3 §. Paragrafenhar sin motsvarighet i nuvarande 5 §. Den i 5 § föreskrivna tidsfristen har tagitsbort. Det betyder att den som bedriver avgiftsfri arbetsförmedling redan vidverksamhetens början har en direkt på lagen grundad skyldighet att göra anmälandärom till AMS. I7 § har, i förhållande lill gällande 4 §, gjorts en precisering av rekvisiten när AMS får återkalla elttillstånd eller meddela ändrade villkor enligt 53 Enligt beslämmelsenfår AMS, hell eller delvis återkalla etl lillslånd Prop. 1990/91: 124 ellermeddela ändrade villkor om 1) de föruisäiiningar som gällde när lillståndelmeddelades inle längre föreligger eller 2) verksamhelen inle bedrivs enligtföreskrifter i lagen eller enligt villkor som tillståndet har förenats med. Idetta sammanhang måste beakias de ingripande följder som exempelvis enåterkallelse medför för en lillståndshavare.