prop · GE0354 · 1990-12-31 00:00:00 — Beloppet harvarit oförändrat , Beloppet utgjorde då ett gränsbeloppmen gjordes fr,o,m, om till ett grundavdrag. Att beloppetvarit oförändrat i förening med vad jag uttalat i samband medslopandet av 16-årsgränsen i allemanssparandet leder till att jag föreslår enhöjning av grundavdraget vid gåvobeskattningen. Det finns i sammanhanget ingenanledning att ta upp det gränsbelopp som gäller för lösöresgåvor Enligt minuppfattning utgör en höjning till en rimlig avvägning mellan å enasidan behovet av en höjning och å andra sidan de skatteflyktsmöjligheter enalltför kraftig höjning skulle kunna medföra. 4.9.4 Justeringar medanledning av skattereformen Vidvärderingen av förvärvskälla som ingår i inkomstslagen jordbruksfastigheteller rörelse (företagsförmögenhet) gäller särskilda lättnadsregler för arvs-och gåvobeskattningen. För arvsbeskattningens del finns bestämmelserna omdetta i 22 § 3 mom. och i 23 § F tredje stycket AGL. Den förra bestämmelsen tarsikte på den situationen att fast egendom ingår i förvärvskälla i något av denämnda inkomstslagen medan den senare regeln avser lös egendom som ingår i ensådan förvärvskälla. De aktuella bestämmelsernahänvisar i fråga om värderingen fill motsvarande bestämmelser förförmögenhetsbeskattningen, 4 § och, med undantag för femte stycket sistameningen, punkt 2 av anvisningarna till 3 och 4§§ SFL. Den sakliga innebördenav detta är att den lättnadsregel som skall till-lämpas vidförmögenhetsbeskattningen också blir tillämplig vid arvsbeskattningen. 143§ andra stycket AGL finns för gåvobeskattningens del en motsvarande Prop.1990/91:54 hänvisning fill förmögenhetsskattereglerna. För att lättnadsreglernaskall vara tillämpliga vid gåva av företagsförmögenhet krävs dock att gåvan harskett utan förbehåll för givaren eller annan samt att gåvan avser all givarensrätt till förvärvskällan i fråga. Lättnadsregelninnebär att den skattepliktiga egendomen beskattas efter ett på visst sättreducerat värde. Det lägre värde som sålunda skall läggas till grund förbeskattningen motsvarar av förvärvskällanas substansvärde. Medsubstansvärde avses skillnaden meUan värdet på tillgångar och skulder iförvärvskällan. Avskäl som redovisats i det föregående (avsnitt 4.9.1) är det för arvs- ochgåvobeskattningens del inte längre möjligt att utan vidare använda förmögenhetsskattereglernavid värderingen av företagsförmögenhet. Mitt förslag - som också det berörts idet föregående - innebär att bestämmelserna i skall byggas ut med dejusteringar och kompletteringar som är nödvändiga för att värderingsreglernaavseende s.k. företagsförmögenhet i SFL skall kunna tillämpas vid arvs- ochgåvobeskattningen. Enutgångspunkt för en anpassning till de förändringar som skett genomskattereformen är att lättnadsreglerna skaU ha samma sakliga omfattning somtidigare. Utifrån den förutsättningen måste hänsyn tas fill det förhållandetatt inkomstslaget näringsverksamhet har en vidare omfattning än inkomstslagenjordbruksfastighet och rörelse. Det är också nödvändigt att beakta detförhållandet att det nya förvärvskällebegreppet i 18 § KL innebär att vad somtidigare varit skilda förvärvskällor inom inkomstslagen jordbruksfastighet ochrörelse kan vara att hänföra till samma förvärvskälla inom inkomstslagetnäringsverksamhet. Detsagda leder fill följande slutsats. AGL bör innehålla en regel om att vad som ide aktuella bestämmelserna i sägs om förvärvskälla i inkomstslagenjordbruksfastighet eller rörelse i stället skall avse förvärvskälla eller delav förvärvskälla inom inkomstslaget näringsverksamhet som - enligt äldreförvärvskälleregler skulle ha varit att hänföra till förvärvskälla inominkomstslagen jordbruksfasfighet eller rörelse. Hänsyn måste också tas till detförhållandet att lättnadsreglerna också omfattar viss egendom som hör till inkomstslagetannan fastighet men som vid tiUämpningen av lättnadsreglerna skall ansesutgöra en särskild förvärvskälla i inkomstslaget rörelse. Denredan nämnda omständigheten att lättnadsreglerna vid gåva endast är fillämpligaunder förutsättning att gåvan omfattar all givarens rätt till förvärvskällanoch det förhållandet att förvärvskällebegreppet nu getts en annan utformningmåste också beaktas. Utövervad jag nu tagit upp är det nödvändigt med vissa mindre justeringar ilagtexten. Mina ändringsförslag omfattar bestämmelserna i 22§ 2 och 3 mom., 23§ B och F samt 43 § AGL. 5,1 Beskattning av utländsk valuta Prop,1990/91:54 Mitt förslag:Värdering av fordringar och skulder i utländsk valuta skall ske tillbalansdagens kurs. Om en sådan värdering inte är förenlig med godredovisningssed skall värdering ske till det värde som följer av godredovisningssed, I det fallet skall en schablonintäkt tas upp till beskattning.Föreligger terminskontrakt eller annan liknande valutasäkringsåtgärd skallschablonintäkt beräknas endast i den mån posterna inte har tagits upp fill ettvärde som mofiveras av valutasäkringen. Promemorieförslaget:Alternativa modeller redovisas utan att någon modell förordas. Den förstainnebär att värderingen sker strikt till balansdagens kurs. Den andra anknytertill bokföringsnämndens () rekommendation om värdering av fordringar ochskulder i utländsk valuta (BFN R 7) och innebär att om god redovisningssedinte tillåter att oreahserade kursvinster påverkar det redovisade resultatetså skall de inte heller beaktas vid beskattningen. Metoden kompletteras med enskatteflyktsregel för att motverka obehöriga skattelättnader inom koncerner.Ett alternativ redovisas där modellen med värdering enligt god redovisningssedkombineras med en regel om schablonintäkt. Remissinstanserna:Modellen att all värdering sker till balansdagens kurs förordas av BFN och LO.Övriga remissinstanser anser att skattereglerna bör anpassas fill godredovisningssed. Förutom att det är en fördel om beskattningsreglerna inteavviker från vad som gäller i den civilrättsliga redovisningen framhålls attbeskattning av orealiserade kursvinster på fordringar och skulder skulle kunnaleda till likviditetsproblem för många företag. och bank- ochförsäkringsinspektionerna har ingen erinran mot förslaget om schablonintäkt påvalutakursreserven, 7?5K ifrågasätter av administrativa skäl om en sådan regelbör införas. Företrädare för näringslivet anser att det är ologiskt och systemfrämmandeatt beskatta en "obeskattad reserv". Juridiska fakulletsstyrelsen vidUppsala universitet föreslår att orealiserade kursvinster aldrig beskattas ochatt avdrag för oreahserade kursförluster medges först sedan kvittning skettmot oreahserade kursvinster Bakgrunden till mittförslag: URF presenterade inte något förslag rörande behandlingen avkursvinster och kursförluster på utländsk valuta. Frågan togs i avvaktan påytterligare utredningsarbete rörande utländsk valuta -inte heller upp i vårenslagsfiftningsarbete. En arbetsgrupp tillsatt av redovisadei juni en promemoria med förslag fill bl,a, nya regler för beskattning avutländsk valuta (Ds 1990:38), Promemorian har remissbehandlats.Remissinstanserna framgår av bilaga 1, En sammanställning av remissyttrandenaöver promemorian finns tillgänglig i lagstiftningsärendet (dnr 3467/90), Regeringenbeslutade att inhämta lagrådets yttrande överförslag till ändring i KL, Det remitterade lagförslaget finns i bilaga 2, Prop, 1990/91:54 Lagrådets yttrande bifogas som bilaga 3, Lagrådet har intehaft någon erinran mot förslaget. Nuvarandepraxis beträffande kursvinster och kursförluster avseende utländsk valuta harsin utgångspunkt i att inkomst av rörelse och annan näringsverksamhet skall såvida annat inte är särskilt föreskrivet beräknas enligt bokföringsmässigagrunder Av detta följer att kursvinster och kursförluster är i sin helhetskattepliktiga resp, avdragsgilla vid inkomstberäkningen. Huruvida vinsteneller förlusten hänför sig till företagens egen kreditgivning (exempelvisvarufordringar) eller till obligationer eller andra fordringar som företagetförvärvat saknar betydelse. Kursförändringar på skulder behandlas på samma sättsom kursförändringar på fordringar Dengrundläggande skatteplikten och avdragsrätten vållar således inte någratekniska svårigheter i företagssektorn. De problem som kursvinster ochkursförluster i näringsverksamhet för med sig gäller till vilken period vinsteneller förlusten skall hänföras. Vidberäkning av inkomst av näringsverksamhet gäller som allmän princip att denskattemässiga periodiseringen av inkomster och utgifter skall överensstämmamed den periodisering som gäller enligt god redovisningssed. Vad som är godredovisningssed framgår i första hand av bokföringslagen (1976:125), BFL, ochden kompletterande normgivning som lämnas av BFN och det nybildadeRedovisningsrådet, Även faktisk förekommande praxis hos en kvalitafivtrepresentativ krets bokföringsskyldiga har betydelse vid bedömningen av vad somutgör god redovisningssed, BFLinnehåller inte några särskilda regler om värdering av fordringar i utländskvaluta, BFLs allmänna värderingsregler för omsättningstillgångar ochanläggningstillgångar skall därför tillämpas, BFN har utfärdat enrekommendation om värdering av fordringar och skulder i utländsk valuta (BFN R7), Rekommendationen har trätt i kraft och tillämpas påräkenskapsår som påbörjas fro,m, nämnda dag, Isin rekommendation har BFN försökt kombinera önskemålet om en anpassning tillinternationella värderingsprinciper, vilka allmänt bygger på att utländskvaluta skall tas upp till balansdagens kurs, med den i BFL föreskrivna lägstavärdets princip. Enligt rekommendationen gäller således som huvudregel attfordringar och skulder i utländsk valuta skall värderas enligt kursen påbalansdagen. Skillnaden mellan anskaffningsvärdet och balansdagens värdeavseende kursförlusten skall resultatföras. Kursförluster skall i enlighethärmed påverka resultatet och inte fördelas . Principenom balansdagens kurs gäller dock inte undantagslöst. Om en fordran eller skuldär effektivt skyddad av en motpost i utländsk valuta (hed-ging/valutasäkring)skall enligt rekommendationen förändringar i växelkurserna inte påverkavärderingen. En sådan valutasäkring kan föreligga exempelvis om utländskafastigheter eller aktier finansierats med lån i lokal valuta. Balansdagenskurs skall naturligt nog inte heller tillämpas om företaget genom ettterminskontrakt eller liknande åtgärd garderat sig mot växelkursförändringar Idetta fall skall terminskursen användas vid värderingen. Etttredje och viktigare undantag från principen om värdering till balans- 237 dagenskurs gäller vinster på långfristiga fordringar och skulder För sådana Prop,1990/91:54 poster tillåter BFL inte en värdering som leder till enresultatredovisning av orealiserade vinster. Enligt BFN bör därför orealiseradekursvinster på långfristiga poster sättas av till en valutakursreserv. Vidberäkningen av avsättningens storlek skall hänsyn tas till andra poster isamma valuta eller i en valuta som är starkt anknuten till den aktuellavalutan. Skyldighet att göra avsättning till valutakursreserv föreliggersåledes först sedan företagets samtliga poster i samma (eller anknuten) valutakvittats mot varandra. Avsättningentill valutakursreserven skall enligt rekommendationen redovisas som enbokslutsdisposition i resultaträkningen och som en obeskattad reserv ibalansräkningen. Valutakursreserven anges vara en företagsekonomiskterforderlig reserv. Skälenför mitt förslag: Regeringsrättens praxis vad gäller den skattemässigaperiodiseringen av kursvinster och kursförluster torde inte i alla avseendenöverensstämma med vad BFN uttalat i sin rekommendation. Det är exempelvisosäkert om nuvarande praxis innebär att balansdagens kurs bör till-lämpas fulltut på kortfristiga fordringar och skulder Vidare är det möjligt att vad BFNförordat om kvittning mellan olika valutaposter går längre än vad som kanutläsas av praxis. Detfinns emellerfid skäl att utgå från att de värderingsprinciper som BFNrekommenderat kommer att ligga till grund även för den skattemässiga bedömningenav kursvinster och kursförluster Såvitt inte annat särskilt föreskrivs tordedärför företag som i bokslut avseende räkenskapsår 1990 eller senare värderarsina utländska fordringar och skulder i enlighet med BFNs rekommendation kunnaräkna med att värderingen kommer att följas vid inkomsttaxeringen, I dettaligger bl,a, att avdrag i förekommande fall medges för avsättning tillvalutakursreserv. Enskattemässig anpassning till den nya redovisningsmässiga behandlingen avutländska fordringar och skulder har praktiska fördelar En sådan värdering äremellertid inte invändningsfri från en strikt ekonomiskt utgångspunkt.Rekommendationen innebär nämligen att redovisningen av vinster på långfristigaposter skiljer sig från redovisningen av förluster på sådana poster Ettföretag kan exempelvis ha en orealiserad kursvinst avseende en långfristigfordran i dollar och en lika stor kursföriust avseende en långfristig fordrani finska mark. Med tillämpning av BFNs rekommendation belastar kursförlusten ifinska mark årets resultat medan kursvinsten i dollar balanseras framåt genomavsättningen till valutakursreserv. Trots att vinsten och förlusten tar utvarandra får företaget avdrag för kursförlusten medan kursvinsten beskattasförst . Ettlån i dollar från ett svenskt företag till ett annat leder på samma sätt tillatt det företag som gör en kursförlust får dra av denna medanbeskattningen av kursvinsten i det andra företaget skjuts . Företagenssammanlagda skatt skulle därför temporärt reduceras genom att låneavtaletskrivs i utländsk i stället för i svensk valuta. Ettytterligare exempel är att företag A ger företag B ett lån som består av en del dollar och en del tyska mark. Med den svenska valutakorgens kon struktion leder detta normalt till att om en av kurserna ökar så sjunker den andra. Långivaren kommer då att få en kursvinst i den valuta som ökat och 238 enkursförlust i den valuta som sjunkit. För låntagaren gäller det motsatta Prop.1990/91:54 förhållandet. Reglerna i BFNs rekommendafion medför därför att bådaföretagen skall göra avsättning till valutakursreserv med ett belopp som motsvararresp. bolags orealiserade kursvinst. Om en sådan avsättning även godtasskattemässigt innebär det att båda företagen får en skattekredit som de inteskulle ha fått vid lån i svenska kronor Enskattemässig anpassning till BFNs rekommendation skulle alltså ge fleranegativa effekter. Dessa problem skulle kunna undvikas om en metod med striktvärdering till balansdagens kurs i stället väljs. En sådan värdering gerneutrala regler vid beskattningen. Dessutom diskrimineras inte användningen avsvensk valuta jämfört med användning av utländsk valuta. Det kan också nämnasatt värdering till balansdagens kurs harmonierar med internationella redovisningsrekommendationer Värderingtill balansdagens kurs har emellertid den nackdelen att beskattning avorealiserade vinster skulle kunna leda till likviditetssvårigheter för deskattskyldiga. Anta att en enskild näringsidkare tar upp ett långfristigt lånpå när kursen är Vid balansdagen har dollarkursensjunkit till Med tillämpning av balansdagens kurs har näringsidkarengjort en kursvinst på Det kan framstå som egendomligt att dennakursvinst som kanske förvandlas till en kursförlust innan lånet är betalat skall utlösa inkomstskatt och egenavgifter Enmetod där orealiserade kursvinster beskattas kan leda till besvärandebeskattningseffekter även om likviditetsproblemen normalt borde kunna bemästrasmed en fungerande kreditmarknad. Det finns emellertid även andra skäl som talarför att man i vart fall inte bör välja en värderingsmetodstrikt enligt balansdagens kurs. Jag syftar närmast på den koppling som finnsmellan redovisning och beskattning. Flertalet remissinstanser betonar att detmed hänsyn till denna anknytning är angeläget att en motsvarande lösning väljsäven i det här sammanhanget. Samtidigtär det uppenbart att den olikformighet vid värderingen av utländska fordringaroch skulder som en värdering enligt god redovisningssed innebär och denpåverkan en sådan beskattningsmetod skulle kunna få på alternativa placeringari utländsk eller svensk valuta inte är godtagbar. 1 stället måste enalternativ metod väljas. Ettav arbetsgrupppens förslag var att kombinera en värdering enligt BFNsrekommendation med en särskild skatteflyktsregel. Regeln innebär att ettföretag som ingår i en företagsgrupp skall tillämpa balansdagens kursbeträffande viss valuta i den mån en sådan värdering skulle ha varit motiveradom alla valutaposter funnits hos ett och samma företag. En förutsättning föratt en sådan regel skall vara meningsfull är att hänsyn tas även till utländskaföretags valutapositioner. Regeln skulle därför sannolikt medföra svårbemästradekontrollproblem. Olikabehandlingen av svensk och utländsk valuta skulledessutom ändå kvarstå i betydande omfattning. Vid lån i utländsk valuta mellanföretag som tillhör olika företagsgrupper skulle beskattningen senareläggasjämfört med om lånet tagits i svensk valuta. Det alternativ till enskatteflyktsregel som arbetsgruppen anvisar innebär ett helt annat sätt att lösa problemet med den olikformiga skattemässiga be handlingen. Utgångspunkten är att de orealiserade kursvinster som avsatts 239 fillvalutakursreserv bör beskattas på motsvarande sätt som orealiserade Prop.1990/91:54 kursförluster är avdragsgilla. En beskattningsmetod sombygger på BFNs rekommendation leder emellertid fill att orealiseradekursvinster på långfristiga fordringar och skulder inte beskattas. Det för medsig att företagen får en räntefri skattekredit motsvarande den uteblivnaskattebetalningen. Den förmån som företaget därigenom erhåller motsvararräntan på detta belopp. Alternativetinnebär att företag som gör avsättning till valutakursreserv påförs en intäktför att neutralisera förmånen av att beskattningen skjutits upp. Beräkningarvisar att detta förhållande uppnås om schablonintäkten bestäms som ett beloppmotsvarande av valutakursreserven multiplicerat med statslåneräntan vidbeskattningsårets utgång. Etträkneexempel förklarar den valda procentsatsen. En avsättning till valutakursreservmed 100 ger vid en skattesats på en skattekredit på 23,1 när hänsyn tastill att företaget, vid strikt värdering till balansdagens kurs, skulle kunnaha avsatt en del av kursvinsten till K-surv. Då räntor är avdragsgilla gerskattekrediten en förmån värd 23,1 multiplicerat av aktuellräntesats, som här sätts hka med statslåneräntan. För att skatten skallbalansera denna förmån krävs en schablonintäkt på 54 (= 23,1 x 0,7 / 0,3)motsvarande av valutakursreserven. Dennu redovisade metoden - värdering enligt god redovisningssed kompletterad meden schablonintäkt - leder även den till skattemässig neutralitet mellanfordringar och skulder i olika valutor dock utan de besvärandelikviditetseffekter som metoden med balansdagens kurs kan medföra. Den nuföreslagna schablonintäkten bör knappast ge upphov till några nämnvärdatillämpningsproblem. En liknande regel finns i 12 § fjärde stycket lagen(1990:654) om skatteutjämningsreserv. Jag anser att denna metod bör användasför att reglera beskattningen av fordringar och skulder i utländsk valuta. Förslagtill lagtext är intaget i punkt 4 av anvisningarna till 24 § KL. 5.2 Beskattning av utskiftade medel 1989/90:110 berörs inte frågan om beskattning av utskiftade medel. Medhänsyn till att den beslutade reformen innebär helt nya förutsättningar förbehandlingen av utskiftade medel tillsatte en arbetsgruppsom bl.a skulle överväga frågan om beskattning av utskiftning. Arbetsgruppenredovisade sina överväganden i en promemoria (Ds 1990:38).Promemorian har remissbehandlats. Remissinstanserna framgår av bilaga 1. Ensammanställning av remissyttrandena över promemorian finns tillgänglig ilagstiftningsärendet (dnr 3467/90). Mittförslag: Lagen om utskiftningsskatt slopas. Utskiftade belopp beskattas hosaktieägaren. Inom hushållssektorn sker beskattning inom ramen förkapitalbeskattningen. Utskiftat belopp behandlas som utdelning. Upphör bolagetatt existera till följd av likvidation eller fusion anses aktien avyttrad utanvederlag då bolaget upplöses. Aktieägaren får avdrag med ettbelopp motsvarande aktiernas anskaffningspris. Förlusten är fullt avdragsgilltill den del den motsvaras av utdelning från bolaget under beskattningsåret ochåret under förutsättning att mottagaren varit skattskyldig förutdelningsinkomsterna. Utskiftning från utländska bolag behandlas påmotsvarande sätt. Promemorieförslaget:Överensstämmer med mitt med den avvikelsen att full kvittning mellan utbetalatbelopp och reaförlust medges endast om utbetalningen och likvidationen skettunder samma beskattningsår Utskiftning från utländska bolag omfattas inte avförslaget. Remissinstanserna:Samtliga remissinstanser är positiva till förslaget att beskatta utskiftatbelopp inom ramen för kapitalbeskattningen. RSV ifrågasätter emellertid ominte utskiftat belopp av systematiska skäl bör behandlas som reavinst i ställetför utdelning. Många remissinstanser anser att möjligheten till full kvittningmellan utbetalat belopp och reaförlust bör medges även då utbetalning ochlikvidation skett under olika beskattningsår En kvittningsmöjlighet bör ocksåfinnas när utbetalning sker i samband med nedsättning av aktiekapitalet. Enbedömning är att det annars i många fall inte kommer att vara möjligt attgenomföra en nedsättning av aktiekapitalet. Bakgrundentill mitt förslag: Den svenska bolagsbeskattningen bygger på principen omekonomisk dubbelbeskattning. Aktiebolagens vinster beskattas först hos bolagetoch därefter i den mån utdelning sker hos aktieägarna. Utskiftningbetraktas skatterättsligt inte som utdelning. För att säkerställa andra ledeti dubbelbeskattningen utgår i stället utskiftningsskatt på utskiftade medel. Degrundläggande bestämmelserna om i vilka fall vederlagsfria utbetalningar tillaktieägarna kan göras finns i akfiebolagslagen (1975:1385, ABL). Enutgångspunkt är att bolagets medel i viss utsträckning måste bindas i bolagetoch undandras aktieägarnas dispositionsrätt. ABL innehåller därför bestämmelsertill skydd för det bundna egna kapitalet. I 12 kap. 1 § första stycket ABLregleras i vilken utsträckning bolagets medel får utbetalas till aktieägarna.Utbetalning i annan form än utdelning får förekomma endast vid nedsättning avaktiekapitalet eller reservfonden eller vid likvidation av bolaget. Reglerna i12 kap. ABL om skydd för det egna kapitalet avser såväl storleken avutdelningsbart belopp som i vilken ordning beslut om utbetalningen tillaktieägarna skall fattas. Skyddsreglerna omfattar inte bara utbetalningar i pengarutan även överföring av annan egendom. Skatterättsligt hänförs vederlagsfria utbetalningar fillaktieägarna (i denna 16 1990/91. deras egenskap) antingentill utdelning eller till utskiftning. Någon precise- Prop. 1990/91:54 ringav begreppet utdelning finns inte i skattelagstiftningen, I praxis tordebedömningen av vad som skatterättsligt är att betrakta som utdelning grundaspå de regler som finns i ABL, Denskatterättsliga definitionen av begreppet utskiftning finns i 2 § lagen omutskiftningsskatt. Medutskiftat belopp förstås vad bolaget i samband med nedsättning av aktiekapitaleller vid bolagets upplösning utgiver i penningar eller annat till delägare iförhållande till hans andel eller efter annan i bolagsordningen eller ianslutning till beslutet om nedsättningen bestämd grund, i den mån vad sålundautgivits icke enligt lagen om statlig inkomstskatt är att hänföra till utdelningfrån bolaget. Om bolag mot vederlag förvärvat egen aktie annorledes än i sambandmed nedsättning av aktiekapitalet eller vid inrop å auktion av för bolagetsfordran utmätt aktie eller om dotterbolag annorledes än vid inrop, som nysssagts, mot vederlag förvärvat aktie i moderbolaget, skall sådant vederlag, iden mån det icke hänföres till utdelning, likaledes anses såsom utskiftatbelopp. Avdet anförda framgår att utskiftningsbeskattning är sekundär i förhållande tillutdelningsbeskattning. Utgör en utbetalning civilrättsligt sett utdelningträffas den endast av inkomstskatt (normalt inkomst av kapital) och någonutskiftningsskatt kommer inte i fråga,