prop · GE038 · 1990-12-31 00:00:00 — Samtalen skulle betonabarnels behov av både sina föräldrar och barnets upplevelser vid en separation. Omkommunerna ska kunna ge alla föräldrar vid upphörande av samlevnaden, möjlighetatt delta i samarbetssamtal, krävs en rejäl utbyggnad av denna verksainhel. TCOerfar att i de flesta kommuner har man inle möjlighet medinformationssatsningar oni denna verksamhet ulan man klarar inte mer fall ände som remitteras via domstol eller advokat eller som pä annat säli själva fåttreda pä möjligheten. Om samarbetssamtalen ska fungera krävs utbildad, erfarenpersonal och handledning. Förslaget innebär alltså ökade kostnader förkommunerna och det sker i då även andra områden inom socialtjänstenkräver stora resursiillskott (t.ex. utbyggnaden av barnomsorgen, det ändradehuvudmannaskapet för äldreomsorgen). Därför niåsle förslag om utökade resursertill den föreslagna verksamheten läggas. Detövergripande syftet med samarbetssamtal är och skall vara att ta tillvarabarnens rätt och inlresssen i vårdnadsfrägor. Promemorian uppehåller sig dockhuvudsakligen vid skäl som relaterar till att undanröja behov av en juridiskprocess. Generellt sett är det naturligtvis bättre för barnet med fruktbarasamarbetssamtal än med en uppslitande process i domstol. Även om det är vanligtatt överenskommelse om gemensam vårdnad träffas underförberedelsen vid domstol är det ett misstag att tro Prop. 1990/91:8 au detta innebär att parterna därmed har klarat av separationen och alla Bilaga 3 de konflikter som är förbundna med denna. Det är enligt vår erfarenhet ' relativt vanligt att dejuridiska ombuden förmår parterna till överens- ' kommelser de inte helt ärklara för. Detegentliga målet för samarbetssamtal bör vara alt hjälpa föräldrar att sesituationen som ett - för de två föräldrarna - gemensamt problem och mindre somen strid om vårdnad eller umgänge. Samarbelsavial får inte användas för attdölja konflikter mellan tvistande parter ulan måste syfta till att hjälpa dessaalt se sina roller som föräldrar i första hand för all kunna samarbeta förbarnets bästa. Det får inte vara så au målsättningen begränsas till att uppnågemensam vårdnad. /SRdelar departementets uppfattning au samarbetssamtal bör ges stark sekretesseller "familjerädgivningssekretess" som del benämns i promemorian.Del innebär att samma person eller samarbeisgrupp inte bör genomföra bådesamarbetssamtal och utredning om vårdnad eller umgänge. Detta bör vara enallmän regel oavsett var i förvaltningen verksamheten bedrivs. Föräldrarna börkunna vara säkra pä att de kan tala fritt utan hämmande hänsyn lill eneventuell framtida utredning i värdnadsfrågan. Detär dock en brist i promemorian att kompetensen hos dem som skall ledasamarbetssamtalen överhuvudtaget inte vidrörs. Uiredaren inventerar visserligende komplicerade uppgifter som samlalsledaren har, men synes omedveten om hursvårt del är att lösa dem. För au samarbetssamtalen skall vara meningsfulla ochge resultat krävs, att den befattningshavare som leder samtalen harkvalificerad utbildning såväl i samarbetsmeiodik, konfliktbearbetning ochkristeori som i barn- och uivecklingspyskologi. /SRstödjer förslaget i promemoria att barnpsykologiskakonsultaiionssamtal och samarbetssamtal bör erbjudas samtliga föräldrar isamband med ansökan om äktenskapsskillnad och anser även att viss kraft börläggas ned på all motivera föräldrarna till att delta i dessa samtal. För altdetta skall kunna förverkligas bör som utredningen föreslår, kommunerna åläggasatt bygga upp en verksamhet med barnspykologer för samarbetssamtal ochbarnpsykologiska konsul-lationssamial. Domstolarna bör ges möjlighei attinitiera sådana samtal i enlighet med förslaget. /SRhälsar vidare med tillfredsställelse förslaget att .samtliga kommuner skallåläggas att hålla verksamhet med samarbetssamtal och au detta således skallgöras lill norm för alla föräldrar i värdnadstvist. Det är eil rällvisekrav attdenna möjlighet ges lill alla som behöver den oavsett i vilken kommun man ärbosatt. De erfarenheter som har samlats om samarbeissamtal som metodför au lösa vårdnadslvisier visar entydigt att barns behov och barns rätt bästtillgodoses genom samförståndslösningar uppnådda på detta sätt. Promemorianklargör inte vad kravet på kommunerna att hålla denna verksamhet konkret innebär. Detta gäller särskilt vilka konsekvenser detta 110 får för redan existerandeverksamheter inom landstingskommunala Prop. 1990/91:8familjerådgivningsbyråer. Skall dessa upphöra med sin verksamhet med Bilaga3 samarbetssamtal. Vidare är del oklart hur kommunerna skall "hållaverksamhet". Är kravet tillgodosett om det finns sådan verksamhet inomkommunen? Kan kommunen kontrakiera landsiingskommunala ellerprivatpraktiserande professionella samarbeissamtalare? /SRvill här framhålla all skyldigheten att hålla verksamhet med samarbetssamtal skallvara en primärkommunal skyldighet och i regel bedrivas inom ramen för kommunensverksamhet. Detta hindrar inle all det sker i samarbete med annan huvudman somhar personal med kompetens härför anställd. Ettkrav på stark sekretess för samarbeissamtal ställer stora krav på mångakommuner att göra personalförstärkningar så att detta är möjligt att genomföra. Socialtjänstenhar enligt socialtjänstlagen skyldighet att arbeta även förebyggande. Barnsbehov tillgodoses naturligtvis bäst om en slitsam vårdnadslivst inte uppkommer.Ett sätt au förebygga vårdnadslvisier är au erbjuda familjerådgivning itillräcklig omfattning i alla kommuner. /SR anser bl.a. av detta skäl attdet är en felaktig bedömning au tro att reformen inte kommer alt ställa ökadeekonomiska krav på kommunerna. Förbundettillstyrker förslaget, som även innebär au samarbetssamtalen bör komma tillstånd innan domstolen beslutar om vårdnadsutredning. Däremot sägs inget om hurett beslut om samarbetssamtal skall inverka på ett interimistiskt beslut.Enligl förbundets mening borde ett beslut om samarbetssamtal regelmässigt ledatill att den gemen.samma vårdnaden får bestå under dessa samtal och alltså intelösas upp genom ett interimistiskt beslut. Däremot kan del bli nödvändigt attinterirnisiiski besluta om vem barnel skall bo hos. Samfundethar inte någon erinran mot förslaget om .samarbetssamtal i alla kommuner. Samfundetvill understryka vikten av au det är olika personer som ansvarar för samarbeissamtaloch vårdnadsutredning saml au samarbetssamtalen omfattas avfamiljerädgivningssekretess. Samfundetavstyrker förslaget om au domstolarna ska kunna förordna om samarbetssamtalutan föräldrarnas samtycke. Detär i och för sig angelägel att samarbeissamtal komiiier lill siånd, jämför SOU 1987:7 s. 160-162. Samarbetssamtal bör emellertid vara frivilliga. I de flesta fall där samarbetssamtal kan vara lill gagn har de dessutom redan förekommit när vårdnadsärendei anhängiggörs i domstol. Påtvingade samarbetssamtalhar ringa föruisäitningar au lyckas. 1990/91:8 föreslagnabestämmelsen i 6:18 skulle därför troligen endast innebära att Bilaga 3 ettbeslut i vårdnadsfrågan försenades. Detta är till nackdel för barnel. FöreningenJurister vid Allmänna advokatbyråer Viktenav all söka uppnå samförståndlösningar kan inte nog understrykas. Föreningenhälsar därför med tillfredsställelse förslaget au kommunerna ålägges all hällaen verksamhet med samarbetssamtal. Sådana samtal bör inledas i ett så tidigtskede som möjligt. Situationen kan emellertid ibland vara sådan altsamarbetssamtal inle kunnat komma lill stånd före talans väckande. Skälenhärtill kan vara t.ex. motsättningar mellan parterna eller behov av att snabbierhålla ett rättens interimistiska beslut till följd varav tid inle funnits förförprocessuella samtal. Föreningen delar upfattningen att domstolarna bör gesen möjlighet all väcka frågan om samarbeissamtal - oavsett om des.saförekommit utomprocessuellt eller ej. Emellertid bör denna domstolarnasmöjlighet inte resultera i beslut om samarbetssamtal om föräldrarna ellernågon av dem helt motsätter sig delta. Det är i delta sammanhang synnerligenangeläget ail understryka alt det icke får förekomma att av partpåkallade interimistiska beslut fördröjes på den grund att domstolen önskar attsamarbetssamtal sker. Det är inte sällan av uiomordenllig vikt auinterimisiiska beslut kan meddelas omgående såvitt avser såväl kvarsittande somvårdnads- och umgängesrältsfrågor. Omen förälder visar ovilja att delta i samarbeissamtal kan detta som anförts ipromemorian givetvis vara en beaktansvärd omständighet bland andra som börvägas in vid bedömande av förälderns lämplighet som vårdnadshavare. Beträffandefrågan om vilken sekretess som skall gälla för samarbetssamtal bör tveklöstfamiljerådgivningssekretessen vara all föredraga. Samarbetssamtalen skall avkommunerna anförtros andra handläggare än de som skall handha utredningarrörande vårdnad och umgänge. För au samarbetssamtalen skall få åsyftad effektskall alltså dessa hållas helt frislående frän all annan utredningsverksamhetoch inte på något säu ingå i en eventuell blivande utredning av vårdnad ochumgänge. RäddaBarnen välkomnar förslaget om att samarbetssamtal ska erbjudas föräldrar i allakommuner samt förslaget om att domstolarna i mål om vårdnad och umgänge ska gesmöjlighet all ta initiativ lill au samarbetssamtal kommer lill stånd. Tillföljd av nuvarande och föreslagna lagändringar förlorar merparten av 1 p skilsmässobarnenkontakten med den icke-vårdnadshavande föräldern. Promemorian bör ställamycket större krav på kompensation hos dem Prop. 1990/91:8 som leder dessasamtal, då en betydande del av dagens familjespliii- Bilaga 3ringsproblemalik är all hänföra lill svag kompetens och bristande lämplighethos personer som i sin tjänst arbetar med familjeärenden och mål. UFRtillstyrker delvis promemorians förslag om samarbetssamtal. Däremotär vi av den uppfattningen att samarbetssamtalen kommer att minska då de ärfrivilliga. Den part som vet att han eller hon är den mest lämpade, därför denandra är förhindrad exempelvis genom arbete, och arbetstider, att ta detfaktiska vårdnadsansvaret kommer att utebli dä denna inför domstol alltid kanange en trovärdig och ej, bevisbar anledning. Den verkliga anledningen att manensam vill ha vårdnaden för att omintetgöra den andra föräldern anger mangivetvis inte. UFRdelar promemoirans förslag på sid 18 om det utökas med: Rätten skall vid mycketmärkbart vite förordna om samarbetssamtal om del råder oenighet i vårdnad ochumgänge. Förslagetom att alla skall erbjudas samarbetssamtal i sina kommuner för att finna bravård och umgängesformer tillstyrker vi. Dessutom vill vi understrykapromemorians förslag alt ålägga kommunerna alt hålla denna verksamhet. Det börvara obligatoriskt alt kalla lill ett samtal sä snart någon separerar och begäratt vård och umgänge ska prövas rättsligen. öm bara en av parterna infinner sigska delta inte vara något hinder. All information om förälderns förhållandelill barnen är av vikt. Dessutom vill vi framhålla betydelsen av att parternakan välja samialsledare. Det kan t.ex. finnas avtal mellan kommunen ochlandstinget au utbyta tjänster i delta avseende. Vi anser att det ärbetydelsefullt att socialnämnden fär besluta i umgängesärenden. Om kommunernaåläggs denna skyldighet måste socialnämnden ges förutsättningar resursmässigi,både ekonomiskt och personellt. Vad gäller samarbeissamtal ska samma reglergälla oavsett föräldrarnas civilstånd. Överilade beslut kan förhindras med samarbetssamtal.Separationen kan bli mer genomtänkt. Medhänvisning lill ovanstående faller förslaget au domstolarna ges möjlighet attinitiera samarbetssamtal. Givetvis kan domstol föranstalta om fortsatta samtalmen uppgiften all initiera samtal åvilar i stället socialnämnden somobligatorium. Detbör åligga varje kommun att tillse att möjligheter lill samarbetssamtal med där för väl utbildad personal. Samarbetssamtal skall inte kunna utgöra underlag för en vårdnadsutredning. Leder inte samarbetssamtalen till en lösning av vårdnadsfrågan, skall vårdnadsulrcdare utses, som inte har tidigare anknytning lill föräldrarna eller barnet. 8 1990/91. skallockså förordas om del under samarbetssamtalen framkommer Prop. 1990/91:8misstanke om misshandelsbrotl eller sedlighetsbrott begåtts mot någon Bilaga3 under . Domstolskall kunna förorda om samarbetssamtal även om båda föräldrarna inte harsamlykt lill delta. Beslutet skall fallas innan domstolen beslutat omvårdnadsutredning. Vägrar en förälder au delta i samarbetssamtal skall skälenför detta undersökas. Kommunernaåläggs att hälla en verksamhet med samarbetssamtal och domstolen kan uppdragaål socialnämnden att anordna sådana samtal. Majoriteten av landels kommunererbjuder numera samarbetssamtal för alt lättare lösa vårdnads- och umgängestvister.Erfarenheter av verksamheten är god och helt i linje med vad MKFanser. Samarbetssamtal har visat sig vara en framgångsrik metod och bör därförfinnas tillgänglig i alla kommuner. Dock bör det påpekas alt kommunernasskyldighet att tillhandahålla samialsledare bör tolkas så att kommunen kananlita personal både inom och utom egna organisationen. Kyrkan, föreningar ochenskilda erbjuder i mänga fall en mycket hög kvalitet på samarbetssamtal. MKFhåller inte med utredningen i synen på sekretessfrågan. Erfarenheten visar altsamarbetssamtal under socialljänstsekretess inte uppfällas som en nackdel förnågra inblandade parter. Tvärtom fungerar det alldeles utmärkt närsamlalsledaren både leder samarbetssamtalen och gör utredningen. Ofta är del såall parterna efterfrågar samma person och för MKF skall föräldrarnas val ochönskemål vara avgörande. SSKFtillstyrker förslaget innebärande kommunernas skyldighet au ha en verksamhetmed samarbetssamtal och all domstolen skall kunna uppdra till kommunerna attanordna samarbetssamtal i mål om vårdnad eller umgänge. Även sedan en rättsligprocess är avslutad skall kommunerna stödja föräldrarna med att erbjuda dennaservice. Utredningentalar för värdet av samarbetssamtal. En strävan måste alltid vara att undvikaonödiga vårdnadsprocesser, vilka kan vara till skada för barnet och förstärkakonflikt mellan föräldrarna. Det har visat sig att föräldrar ofta kan enas ivårdfrägan efter genomförda samarbetssamtal. Förbundet stöder förslaget attkommunerna ska sörja för att föräldrarna erbjuds möjlighet lillsamarbetssamtal. Den rättsliga processen bör ordnas så enkel och skonsam sommöjligt. Förbundetvill dock peka på: 114 alt föräldrar, som inlevill vända sig lill kommunen vid en tvist, ska ha en valfrihet och alternativtill kommunens samtalsledare, t.ex. till en präst . 1990/91: 8 attalternativa samtalsledare ska innefattas i departementets slutliga Bilaga 3besluisförslag all gälla även innan ärendet nätt domstol då, enligt förslag,domstolen kan uppdra lill social nämnd eller annal organ att anordnasamarbetssamtal. Iförarbetena bör infogas viklen av au samtalsledarna är två, helst av olika kön.I promemorian skrivs ibland "samtalsledaren" (t.ex. s. 41) och ibland"samtalsledarna" (t.ex. s. 39). Redan i FoR:s yttrande 800331 överSOU 79:63 skrev vi (s. A 5:3): "Co-terapeulerna,obs av skilda kön, skall vara en levande modell för föräldrarna. De skallkomplettera varandra och vara jämnspelta, samlränade och inlekonkurrerande. De skall vara lika kunniga, lika starka, men ha olika sätt alluttrycka sin skicklighet, kunskap och styrka. (Se t.ex. och , sorg och förluster, s. 155-156.)" Iförarbetena måste också klart framgå all samtalsledarna inte i ett senare skedefär bli vårdnadsulrcdare, vilket tyvärr ofta är fallet . Samtalsledarnaskall - förhoppningsvis - av föräldrarna uppfattas som konflikisbehandlare.Vårdnadsulredarna bör däremot endast ses som insamlare av elt beslutsunderlagför domstolen. Dessa två roller går inte all förena i ett och samma ärende. FoRtillstyrker reservationslösi alt domstol ges möjlighet au initierasamarbetssamtal. Vivälkomnar förslaget att domstolen fär hänvisa föräldrar i tvist om vårdnad ochumgänge lill samarbetssamtal. Vi vill att detta skall bli regel och att detskall ske i alla ärenden där en tvist är under uppsegling, helst före förstaförberedande förhandling. Några av oss har god erfarenhet av samarbete medadvokater som hänvi.sar föräldrar till familjeräitssektioncn redan innanstämningsansökan inges. Om ett sådant samarbete kan inledas görs de störstavinsterna, eftersom vi tyvärr ibland sett hur ombud gäll in och skärpt konflikteni del vällovliga syftet att vinna målet för sin huvudman - ofta på bekostnad avbarnets rätt att få sina behov tillgodosedda. Vivill särskilt betona den speciella kompetens i dessa ärenden som utvecklats i de kommuner som vall att inrätta familjeräiissektioner. Vi tror inte all det någon annanstans finns sådan samlad kunskap om .sociala, p.sykologiska och juridiska sammanhang i kombination med kunskaper orn barns behov och förmåga au balansera det pedagogiska och psykologiska innehållet i behandlingsarbetet. Vi vet all samarbeissamtal kan bli framgångsrika med initiall lågmoliverade eller till och med helt omoiive- ,■ radeföräldrar, därför är en regel om samarbetssamtal viktig i samtliga Vi befararnämligen au det i domstolen är svårt all göra Prop. 1990/91:8 bedömning av vilka ärenden som kan komma i fråga. Viser med tillfredsställelse att del blir obligatoriskt för kommunerna allerbjuda föräldrar möjlighet till samarbetssamtal (socialtjänstlagen § 12 a). Vivill också hänvisa lill utredning (jmf Socialstyrelsenredovisar 1989:11 "Lönar sig samarbetssamtal") att verksamhetenutöver mänskliga vinster också ger vinst i ett samhällsekonomiskt perspektiv.Samtidigt ser vi att en ökad efterfrågan på samarbetssamtal, jämfört mednuläget, kommer att kräva utökade resurser på nivå. I många av vårakommuner finns långa väntetider vilket omöjliggör den lydliga inriktningmot förebyggande arbete som föreslär och även vi anserönskvärd. kommer den obligatoriska skyldigheten au erbjuda samarbetssamtalinte all innebära några organisatoriska konsekvenser för kommunerna.Utredningen anser också alt del för all ge familjerådgivningssekretess ärtillräckligt med byte av handläggare vid övergäng från samarbetssamtal tillutredning. Vi anser all man inte kan se så förenklat på sekretessfrågorna. Detgår inle all erbjuda familjerädgivningssekretess inom nuvarandefamiljerätt/socialförvaltning, eftersom bl.a. viitnesplikten är olika förfamiljerådgivare/socialsekreterare. Förslagetatt kommunerna åläggs alt hålla en verksamhet med samarbetssamtal är positivt.Förslagsställarna gör en bedömning all eftersom av landets kommuner redanerbjuder samarbetssamtal sä kommer en lagstiftad skyldighet inle att påverkakommunens resursanvändning. Denna slutsats är felaktig. dä kommunen ejhar en skyldighet, är just samarbetssamtal en arbetsuppgift som kanbortprioriteras vid för hög arbetsbelastning. Således när alla har rätt tilloch då domstolen kan besluta om samarbetssamtal blir en resursökning troligennödvändig på de allra flesta håll. Förslagsställarnaför en diskussion om uppläggningen av samarbetssamtalen, vilken sekretess somskall gälla etc. Vikten av all samlalsledarna inte skall göra en eventuellvårdnadsuiredning bör inte överbetonas. Efter 20-årig erfarenhet vågar jagpåslå att en handläggare som arbetar professionellt är sä tydlig ochklargörande beträffande vad som gäller redan när samtalen inleds, all etteventuellt byte av samialsledare inle blir avgörande för om samtalen blirframgångsrika eller ej. Ipromemorian framkommer att det är relativt vanligt att överenskom melser träffas under förberedelsen vid domstolen, då föräldrarna ställs inför den nya situationen som en domstolsförhandling innebär. - Så sker säkert men kvaliléen i dessa överenskommelser är inte utredda. erfarenheterav att alltför många känner sig osäkra och rädda i denna för Prop. 1990/91:8dem helt ovana miljö, varför ombuden blir huvudaktörer. Parterna får en Bilaga3 känsla av att deras talan förs över huvudet pä dem och att de måste gå med,på överenskommelser för att inte ge intryck av att vara motsträvig/-ickesamarbetsvillig. Mänga överenskommelser blir därför bara pappersöverenskommelsersom inte fungerar utan ärendet hamnar, efter kortare eller längre lid, hosfamiljerätt, BUP eller i länsrätten. Överhuvud andas hela förslaget en syn att alla människor vid en separation harbearbetat denna, att de är klara med sin kris, med allt vad den innebär avbl.a. sorg, besvikelse, hämnd, så au de är beredda och kapabla lill samarbete.Verkligheten är ju precis tvärtom. I de flesta fall är separationen såobearbetad att lagstiftarnas mening med gemensam vårdnad inte är för handen ochhjälpen alt klara ul krisen behövs för många . Domstolenskall avgöra om en samförsiåndslösning via samarbetssamtal går au uppnå. Altsamarbetssamtal tidigare misslyckats skall kunna vara ett skäl för domstolenall ej besluta härom. - Ett tidigare misslyckande kan resultera i någotpositivt vid ett andra försök. Dels har det hänt något hos parterna och delskan del vara andra samialsledare. rlagförslaget poängteras att ovilja från en förälder att delta i samarbetssamtal,liksom att en negaliv inställning till gemensam vårdnad, kan tala emotföräldrarnas lämplighet all. all den som inte motsätter sig bör blivårdnadshavare. Dettakommer au bli ett tungt vapen i händerna på ombuden. intervju i lokalpressen har både en advokat och en domare uttalat allvarligafarhågor att smutskastningen och krigföringen kommer att bli allvarligare medden nya lagen, dä det än starkare skall bevisas varför man inte vill hagemensam vårdnad. Allvillighet till gemensam vårdnad och samarbetssamtal relateras lill lämplighetsom förälder kan också bidraga till oäkta överenskommelser. Atten person motsätter sig samarbetssamtal all. gemensam, vårdnad beror ofta påallvarliga skeenden, vilket tydligen skall bagatelliseras . Kommunernabör åläggas att erbjuda alternativ till samarbetssamtal till de kvinnor som, av rädsla för mannen, inte kan delta i sådana samtal. Utredarnas syn pä en persons vilja all delta i samarbetssamtal är onyanserad. Det är inte acceptabelt att det kan läggas en kvinna till last au hon inte önskar medverka i samarbetssamtal. Orsaken till oviljan kan vara att hon utsatts för fysisk eller psykisk misshandel av mannen. Risken är uppenbar att de verkliga förhållandena aldrig uppenbaras. Det ligger i misshandelsförhållandets natur alt detta inte avslöjas, då kvinnan ofta skyddar sin förtryckare så långt det är möjligt. Utredarnas synsätt, sid 47, är mot denna bakgrund katastrofal för en misshandlad kvinna i en 117 1990/91: Detär bra att kommunerna ska sörja för att föräldrarna erbjuds samarbetssamtal.Viktigt med sekretesskrav. 18 §: Redan i SOU 1979:63 anfördes, all det faktum all man inle önskadedelta i samarbeissamtal skulle inverka på bedömningen av lämpligheten somvårdnadshavare. Omen förälder vägrar delta i s.k. samarbetssamtal kan detta ha mänga orsakert.ex. myckel långvariga konflikter i äktenskapet, tidigare familjerådgivning,ett icke acceptabelt beteende från andra makens sida. Del är inte rimligt alltro att en förälder i ett sådant läge som sammanhänger med skilsmässa ellerseparation skall kunna helt bortse från vad som förevarit tidigare och medgesamarbetssamtal. Med den skrivning som föreslås i specialmoiiveringen kommerden förälder som är i underläge au oavsett omständigheterna i övrigt känna sigtvingad au delta i s.k. samarbetssamtal, som då blir helt fiktiva. Mankan inle helt bortse från vad som anförts i promemorian, sid 48 sista stycket. Delfaktum att en förälder är inriktad på gemensam vårdnad innebär inte alllid attdenne har en allmänt inriktad strävan mot goda förhållanden till den andraparten. Del kan också vara sä att den gemensamma vårdnaden kan vara ettutgångsläge för trakasserier mot värdnadshavaren och barnel. Det fordras stornoggrannhet och omsorg i domstolen för att inte gemensam vårdnad skall beslutasslentrianmässigt och för alt förenkla domsiolsprocessen. Hovrättentillstyrker alt domstolarna ges möjlighet att besluta om gemensam vårdnad trots alt en eller båda föräldarna helst vill ha ensam vårdnad.