prop · GE03153 · 1990-12-31 00:00:00 — Detta har särskilt betydelseför de personer som inte kan knytas till en viss fastighet. Det har också ettkulturhistoriskt och statistiskt intresse att församlingsindelningen avspeglasi folkbokföringen. Uppgiftenom medlemskap i de icke-territoriella församlingarna har ett mer begränsatallmänintresse. Det finns därför enligt min mening inte skäl att låta den nyafolkbokföringen ske i de icke-territoriella församlingarna. De ändrade reglernaför folkbokföringen bör emellertid om möjligt inte påverka de icke-territoriellaförsamlingarnas ställning och verksamhet. Enarbetsgrupp inom har utrett olika frågor om deicke-territoriella församlingarna. Arbetsgruppen har redovisat sitt arbete ioktober 1989 i promemorian Icke-territoriella församlingar i svenska kyrkan.Arbetsgruppens förslag har remissbehandlats. Regeringen har därefter den 6december 1990 i skrivelse till kyrkomötet 1990:1 om en ny kyrkolag m.m.beslutat att inhämta kyrkomötets yttrande över författningsförslag som bl. a.innebär att reglerna om organisation och beslutsordning för de territoriellaförsamlingarna i sin helhet skall tillämpas på de icke-territoriellaförsamlingarna och att de gällande privilegierna för församlingarna upphävsden . Arbetsgruppenlade också fram förslag om en ny reglering av medlemskapet i deicke-territoriella församlingarna. 1 skrivelsen till kyrkomötet lade regeringendock inte fram några författningsförslag i fråga om medlemskap i deicke-territoriella församlingarna med hänvisning till att frågan om denframtida folkbokföringen då övervägdes i . Deförslag till ändrad folkbokföring som jag här lägger fram medför inteomedelbart att grunderna för medlemskap i de icke-territoriella församlingarnabehöver ändras. Frågan om en ändrad reglering i sak av medlemskapet i deicke-territoriella församlingarna bör övervägas först sedan 1991 års kyrkomötehar tagit ställning till de förslag som regeringen har lagt fram ikyrkomötesskrivelsen och då i anslutning till propositionen om en ny kyrkolagm. m. och upphävandet av privilegierna för de icke-territoriellaförsamlingarna. Jag föreslår därför att de bestämmelser som finns i 1910års förordning i huvudsak oförändrade får finnas kvar. Vad som föreskrivs i lageller någon annan författning om kyrkobokföring skall dock i stället avsemedlemskap i en sådan församling. Bestämmelser om detta bör tas in i ensärskild lag om införande av den nya folkbokföringslagen. Detbör ankomma på skattemyndigheten att pröva frågor om medlemskap i deicke-territoriella församlingarna. Denna ordning motsvarar den som redan i daggäller för och och innebär därför en ändring endast förKariskrona amiralitetsförsamlings del. Bestämmelser om detta bör tas in ipromulgationslagen. Ändringar behöver också göras kungörelseangående upphävande av skyldigheten för svensk medborgare att tillhöranationell kyrkoförsamling m. m. Medlemskapi en icke-territoriell församling behöver också i fortsätt- 93 ningen registreras som underlagför att avgöra frågor om kyrkokommunal rösträtt, valbarhet och skattskyldighet.Medlemskapet bör lämpligen registreras i de lokala folkbokföringsregistren.Också bestämmelser om registrering av medlemskapet i icke-territoriellaförsamlingar bör tas in i promulgationslagen. Jag lägger framförslag till en ändring i 6 § lagen (1990:1536) om folkbokföringsregister föratt göra en sådan registrering möjlig. Jag avser att senare kommaåter till regeringen med förslag till regeringsföreskrifter som tillförsäkrarde icke-territoriella församlingarna uppgifter ur folkbokföringsregistren ombl. a. in- och urträden ur församlingarna. Jag föreslår också sådanaändringar i församlingslagen (1988:188) och kommunalskattelagen atttillhörighet till de icke-territoriella församlingarna i de aktuella fallenersätter folkbokföring i de territoriella församlingarna som kriterium förrösträtt, valbarhet och skattskyldighet. Idessa frågor har jag samrått med statsrådet . 5.2 Dubbel bosättning, familjer och sambor Mitt förslag: Densom har dubbel bosättning skall anses bosatt där han har gemensam bostad medsin familj make, sambo eller bai"n eller med hänsyn till övrigaomständigheter får anses ha sitt egentliga hemvist. Dubbel bosättning skallanses föreligga om en person tillbringar sin dygnsvila minst en gång veckan ivardera av två bostäder. 1983års folkbokföringskommittés forslag: Överensstämmer i stort sett med mitt.Kommittén föreslog dock att det i lagen skulle införas en definition av familjsom bl. a. innefattade sambor och homosexuella sambor. anför att införandet av sambobegreppet ger uppenbaramöjligheter till skenskrivningar. Verket anser vidare att arbetsplatsernasbelägenhet generellt bör tillmätas ett större värde än bostädernasbeskaffenhet. Kammarrällen i Slockholm anför att utredningsförfarandetkompliceras om regeln beträffande homosexuella sambor införs och att skillnadenmellan den som har familj och den som inte har familj blir större än vidlika faktiska vistelser. Länsrätten i anser, att i fråga omvalet av folkbokföringsort för den som har annat än tidsbestämt kortare arbetepå annan bestämd ort, den enda naturliga lösningen är att vederbörandefolkbokförs på den ort där han eller hon tillbringar arbetsveckorna och dettaoavsett om vederbörande har eller inte har familj och sammanlever eller intesammanlever med denna. Länsrätten I anser att en precisering avbegreppet sammanlevnad bör övervägas då uttrycket används beträffande dubbelbosättning och vid tillfällig vistelse då det inte är fråga om dubbel bosättning. Skälenför mitt förslag: Som jag tidigare föreslagit bör folkbokföringen också i fortsättningengrundas på var en person faktiskt vistas, i första Prop. 1990/91:153 handför sin dygnsvila. En person bör normalt anses bosatt på den fastigheten. Ettallmänt accepterbart bosättningsbegrepp måste ha en avsevärd flexibilitet. Ensådan önskad flexibilitet leder ofrånkomligen i åtskilliga fall till att enperson kan anses ha en dubbel bosättning, dvs. ha sin dygnsvila regelmässigt påmer än en plats. I dessa fall måste folkbokföringsmyndigheten med hjälp avbosättningsreglerna avgöra vilken av två (eller flera) tänkbara platser som ären persons rätta folkbokföringsort. Förnärvarande skall den som har en dubbel bosättning kyrkobokföras där han"med hänsyn till tjänst, verksamhet och övriga omständigheter får anses hasitt egentliga hemvist" enligt huvudregeln i 12 § GFBL. Denna regel harnormalt tillämpats så att en person med dubbel bosättning och fast arbetsplatsskall anses bosatt på den fastighet som ligger närmast arbetsplatsen. De övrigaomständigheterna har normalt inte tillmätts betydelse i de fall då arbetsplatsenkunnat fälla utslaget. Regeringsrätten har dock i avgöranden på senare tidgivit större utrymme åt en fri prövning av tyngden hos de olikaanknytningsmomenten i det enskilda fallet. Undantag från den nu beskrivnahuvudregeln finns i 13 § GFBL för det fall då en person på grund av sinaarbetsförhållanden tillbringar dygnsvilan på en annan fastighet än den där hansfamilj är bosatt. I detta fall skall personen anses bosatt hos sin familj omhan besöker denna regelbundet. Regelbundna besök anses enligt fast praxisföreligga om dessa sker minst . Besöken behöver emellertidinte vara förenade med övernattning eller annan dygnsvila. Mellande två ovan beskrivna reglerna finns en inbyggd motsättning. 12§ GFBL utpekas i första hand tjänsteller verksamhet som anknytningsmoment. Enligt 13 § GFBL skall en familjhållas samman i folkbokföringen trots att en persons arbete knyter honom annan ort. Enligt praxis som grundas på ett uttalande i förarbetenatillämpas inte undantagsregeln i 13§ i de fall då båda makarna harförvärvsarbete och det kan antas att det är bådas arbetsförhållanden som bidrartill att man bor på skilda håll. Det är i dagens förhållanden vanligt att bådamakarna i en familj har arbete utom hemmet. Det är mycket svårt att avgöra omfamiljen behåller en bostad på den ursprungliga bostadsorten på grund av denkvarboende makens arbetsförhållanden eller av något annat skäl. Om den behällspå grund av arbetet tillämpas huvudregeln i 12 § GFBL på vardera maken. Enhuvudfråga vid moderniseringen av bosättningsreglerna är om familjen i störreutsträckning än nu bör hållas ihop i folkbokföringen eller om en personsfaktiska vistelse och arbetsförhållanden bör tillmätas störst betydelse vidbosättningsbedömningen. 1likhet med kommittén finner jag att en bestämmelse för bedömningen av en persons bosättning vid dubbel bosättning bör utformas så att en familj i största möjliga utsträckning hålls samman i folkbokföringen även om en familjemedlem av något skäl delvis tillbringar sin dygnsvila på en annan plats. Den som på grund av arbete, studier eller något liknande förhållande huvudsakligen bor i en annan bostad än den gemensamma familjebostaden torde normalt även uppfatta det som riktigast att vara 95 folkbokförd tillsammansmed övriga familjemedlemmar. En sådan folkbokföring bör förutsätta inte baraatt familjen har en gemensam bostad utan också att sammanlevnad föreligger ochatt vistelsen i familjebostaden har en viss omfattning. Personen bör under sinnormala livsföring tillbringa sin dygnsvila hos familjen åtminstone någon gångi veckan eller i motsvarande omfattning men med en annan fördelning i tiden.Härigenom tas hänsyn också till "långpendlare". I sammanhanget bördet få anses föreligga en familj i fler fall än . Det bör intebara vara fråga om makar och barn. Kommittén har föreslagit att familj skalldefinieras som makar, sambor (även homosexuella sambor) och barn. I sak delarjag den uppfattningen. I motsats till kommittén finner jag det emellertid intelämpligt att ta in en uttrycklig definition i lagstiftningen. Bestämmelseni I3§ GFBL bör inte ha någon direkt motsvarighet i NFBL. Med dagenskommunikationer och arbetsförhållanden torde en person med ett stadigvarandearbete på en annan ort än den där familjen bor hålla kontakt med familjen istörre omfattning än bara genom tillfälliga besök. Närdet gäller ensamstående personer och familjer som gemensamt har en dubbelbosättning bör utslagsgivande för bedömningen liksom nu vara i första handarbetsförhållandena. Mittförslag: En tillfällig (tidsbestämd) vistelse som är avsedd att vara högst sexmånader och utgör ett avbrott i en annars pågående bosättning skall inte ansesleda till ändrad bosättning. För en person varsfamilj kvarbor på den ursprungliga bostadsor-' ten skall motsvarande gälla ävenom den tidsbestämda vistelsen på annan ort är avsedd att vara . 1983 årsfolkbokföringskommittés förslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt. Kommitténsförslag innehöll dock ett krav på atl sammanlevnad med den kvarboende familjenskulle föreligga under bortovaron för alt bosättningen skulle anses oförändradunder än . anser att nuvarande ordning enligt 13 § GFBL bör finnas kvarså att även en bortavarande familjemedlem som har ett icke tidsbestämt uppdragpå annan ort och som inte övernattar hos familjen i sådan omfattning att hankan anses ha dubbel bosättning anses bosatt hos familjen. påpekaratt det inom domarkarriären förekommer uppdrag på annan ort än hemorten däravsikten är att uppdraget skall pågå men förordnandetgäller tills vidare. Kammarrällen i Slockholm finner det med hänsyn tillkommitténs uttalade preferens för den faktiska vistelsen som grund förfolkbokföring något förvånande att man genom bl. a. den föreslagna 14 §behåller en av de mer komplicerade delarna av nuvarande bosättningsbegrepp.Länsrällen i Stockhims län finner den föreslagna 14 § överflödig ochförvirrande. rätten anser bl. a. attuttrycket "bestämd tid" och "sammanlevnaden fortsätter"behöver definieras i motiven. Även länsrällen i önskar enprecisering av begreppet sammanlevnad i föreslagna 14 §. Skälen för mitt forslag:Det är vanligt förekommande att en person på grund av ett tillfälligt arbetetillbringar sin dygnsvila på en annan plats än den där han har sitt egentligahemvist. Enligt 14 § GFBL skall en sådan vistelse inte leda till ändrad bosättning.1 praxis har ett tidsbestämt arbete ansetts vara tillfälligt även om det varitförhållandevis långvarigt, exempelvis tre till . Regeln har ävenansetts vara tillämplig på familjemedlemmar som följer meditill dentillfälliga arbetsorten. I praxis har folkbokföringen förblivit oförändrad ävenom den bortavarande inte har någon förbindelse med folkbokföringsorten underden tid då han har ett tillfälligt arbete på en annan ort. Personenskyrkobokföring är på så sätt inaktuell för många ändamål. Som jag nämnt tidigare bören familj enligt min mening så långt möjligt hållas samman i folkbokföringen.En person som tillfälligt under en på förhand begränsad tid vistas på annan ortän den där hans familj,är bosatt bör därför anses bosatt hos familjen även omvistelsen är avsedd att vara längre än . Något krav på viss sammanlevnadunder tiden bör enligt min mening inte uppställas. När det gäller personersom saknar familj eller när exempelvis två makar gemensamt vistas borta frånsitt ordinarie hem finns det däremot enligt min mening inte samma skäl att ansebosättningen oförändrad . I det fallet anser jag liksomkommittén att sex månaders vistelse på annan ort bör anses leda till ändradbosättning. Mitt förslag:Omyndiga studerande och sådana studerande som efter myndighetsdagen slutförgrundskole- eller gymnasieutbildning eller motsvarande utbildning och har sittegentliga hemvist hos föräldrar eller andra anhöriga skall inte anses bosattapå en annan ort där de vistas pä grund av studierna. 1983 årsfolkbokföringskommittés förslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt. Kommitténföreslog att bestämmelsen skulle omfatta omyndiga siuderande och sådana myndigastuderande som föräldrarna fortfarande har försörjningsplikt för enligtföräldrabalken (längst till ). Remissinstanserna:Förslaget har kommenterats särskilt endast av några remissinstanser.Riksskatteverket pekar på att vissa problem oundvikligen uppkommer för folkbokföringsmyndighetengenom att kontroll alltid måste göras då en myndig studerande anmälerflyttning från föräldrahemmet eftersom uppgift om försörjningsplikt interegistreras i folkbokföringen. stöder förslaget om enåldersgräns i undantaget för studerande. Juridiska fakulteisstyrelsen vidUppsala universilel anger att 7 1990/91. förslaget torde innebäraen ökad ekonomisk börda för kommunen i hög- Prop. 1990/91; 153 skoleorter.Skolöverstyrelsen påpekar bl. a. att elev i särskolan i vissa fall har rätt attfortsätta till samt att bestämmelsen med den föreslagnaanknytningen till försörjningsplikt enligt inte kan tillämpas påsådana myndiga elever som bor hos andra än sina föräldrar, t.ex. vissainvandrare. anför att förslaget förbättrar situationenför de kommuner som har ett stort antal vuxna studerande som för närvarandeinte är folkbokförda där. kommun har framhållit att förslaget attsärbehandling av vuxna studerande i folkbokföringen skall upphöra är heltkorrekt. pekar på att förslagen kommer attmedföra avsevärda nackdelar för vuxna studenter bl.a. beträffande möjligheternaatt få stipendier där krav på folkbokföring i viss kommun ställs, beträffandemöjligheterna att omfattas av föräldrarnas försäkringar och beträffandemöjligheterna att kvarstå i bostadskö. Skälenför mitt forslag: Vistelse och dygnsvila som föranleds av studier behandlas påett särskilt sätt vid bedömningen av bosättningen. En studerande som på grundav studierna vistas på en annan ort än den där han har sitt egentliga hemvist,dvs. hos föräldrar, familj eller andra anhöriga, anses enligt 15 § GFBL bosattpå sitt egentliga hemvist. Bestämmelsen tillämpas på studerande vid bl. a.grundskola, gymnasieskola, universitet, högskola, folkhögskola ochofficershögskola. Enligt praxis kan bestämmelsen tillämpas på studerandeoavsett ålder. Det kan också ske om den studerande utför förvärvsarbete påstudieorten. Envuxen studerande vars föräldrar bor på en annan ort har i praktiken möjlighetatt själv välja om han skall anses ha kvar sitt egentliga hemvist iföräldrahemmet eller inte och därmed möjlighet att välja den folkbokföringsortsom är mest förmånlig. Detta undantag i GFBL för studerande medför attfolkbokföringen för vuxna studerande på ett olämpligt sätt avviker från vad somi övrigt gäller. Enligt min mening bör därför vuxna studerande folkbokförasenligt samma regler som den övriga befolkningen. Jag vill peka på att det nusagda avser studerande som verkligen bor på studieorten och vistas iföräldrahemmmet eller på någon annan plats endast vid tillfälliga besök.Studerande som veckopendlar till studieorten kommer i enlighet med vad jaganfört tidigare (avsnitt 5.2) att anses ha dubbel bosättning och derasbosättning kommer därmed att bedömas på samma sätt som för andra personer meddubbel bosättning. Närdet gäller omyndiga elever är förhållandena annorlunda. Att exem pelvis en elev bosatt i glesbygd måste vistas på annan ort för att genomgå normal skolgång medför inte att han anses bosatt på studieorten enligt gällande bestämmelser. 1 den här delen har nuvarande ordning inte ifråga satts och jag föreslår heller inte någon ändring i sak. I NFBL bör tas in en bestämmelse som avser sådana fall. Kommittén har föreslagit att motsva rande skall gälla i fråga om sådana myndiga studerande som föräldrarna fortfarande har försörjningsplikt för enligt . För min del anser jag det av praktiska skäl lämpligare att knyta an till myndighetsål dern. Men en komplettering bör göras så att bestämmelsen kan tillämpas även efter fyllda så länge studeranden fortsätter en påbörjad skolgång 98 vid grund- ellergymnasieskola eller genomgång av motsvarande grundutbildning. Mittförslag: Den som inte regelmässigt tillbringar sin dygnsvila på någon vissfastighet anses bosatt på den fastighet lill vilken han med hänsyn till sinafamilje- och arbetsförhållanden och övriga omständigheter kan anses ha sinstarkaste anknytning. 1983års folkbokföringskommittés förslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna:Förslaget har inte kommenterats särskilt av någon instans. Skälenför mitt förslag: Utgångspunkten för bedömningen av en persons bosättning ärvar dygnsvilan tillbringas. Vissa personer har till följd av sinaarbetsförhållanden eller av andra skäl en så växlande vistelse att de intetillbringar sin dygnsvila regelmässigt på någon fastighet. Exempel på sådanapersoner kan vara sjömän och handelsresande. Enligt 16 § GFBL gällerbeträffande den som på grund av yrke eller tjänst inte kan tillbringa sindygnsvila regelmässigt på viss fastighet att han anses bosatt på den fastighetdär han kan anses ha sitt egentliga hemvist. Skälentill att en person har växlande vistelseort kan emellertid vara andra änarbetsförhållandena. Det finns därför enligt min mening behov av en bestämmelseför bedömning av bosättning som kan tillämpas på alla de skiftande former avambulerande tillvaro som kan förekomma. Liksom bör en person medväxlande vistelseort registreras på den fastighet till vilken han har denstarkaste anknytningen. För att folkbokföringsort inte skall saknas börmotsvarande gälla även för en del andra mindre vanliga situationer. Det kanvara någon som skall folkbokföras i landet men exempelvis inleder sin vistelsehär med att fullgöra värnplikt och därför enligt vad jag strax skall återkommatill (avsnitt 5.6) inte borde anses bosatt på förläggningen trots att han därhar sin regelmässiga dygnsvila. 5.6 Riksdagsledamöter, värnpliktiga m. fl. Mitt forslag:Vistelse som föranleds enbart av uppdrag som riksdagsledamot, fullgörande avvärnplikt eller vapenfri tjänsteplikt skall inte anses leda till ändradbosättning. 1983 årsfolkbokföringskommittés förslag: Överensstämmer i sak med mitt. Remissinstanserna:Förslaget har i allmänhet inte kommenterats. Kammarrätten i anföratt undantaget för riksdagsledamöter framstår som förvånande - särskilt motbakgrund av kommitténs uttalande att detinte finns anledning att behandla personer med vistelser av samma tidslängd ochboendeförhållanden olika. Skälenför mitt förslag: Tjänstgöring som värnpliktig och vapenfri tjäns-tepliktigåläggs med stöd av tvångslag. Ofta måste värnpliktstjänstgöringen fullgöras påen helt annan plats i landet än den där den värnpliktige bor. Det torde inteöverensstämma med allmänhetens rättsmedvetande att en person skall anses bosattdär han placerats med tvång. GFBL innehåller ingenuttrycklig bestämmelse som syftar på värnpliktiga eller vapenfriatjänstepliktiga. I praxis torde dock fullgörandet av värnplikt inte ansesmedföra ändrad bosättning. Enligt min mening bör någon ändring inte göras idetta. 1 den nya lagen bör därför tas in en uttrycklig bestämmelse som angeratt vistelse som föranleds enbart av värnplikt och vapenfri tjänsteplikt inteskall anses leda till ändrad bosättning. Det är av väsentligbetydelse att människor har möjlighet att ställa sig till förfogande föruppdrag som riksdagsledamot. Det ligger i sakens natur att de valdaledamöterna, som har sina hemorter på olika håll i landet, för utövandet avsitt uppdrag måste tillbringa avsevärd tid i . 1 de allra flesta fallkommer riksdagsledamöterna att anses ha dubbel bosättning. Det bör enligt minmening inte komma i fråga att en riksdagsledamot som enbart på grund av dettauppdrag vistas i , skall anses bosatt där. Enligt 21 § GFBL finns deten valfrihet för ett statsråd som flyttat på grund av tillträdet att antingenvara kvarskriven i den församling där han var bosatt vid statsrådsutnämningeneller bli kyrkobokförd på den fastighet som han flyttat till för att utövauppdraget. Valfriheten gäller bara statsrådet personligen, inte eventuellafamiljemedlemmar. En liknande regleringfinns för den som förordnas av regeringen till ledamot ikommitté eller kommission eller fått uppdrag att biträda i departement somsakkunnig eller fått särskilt uppdrag av (22 § GFBL). Bestämmelsengäller till skillnad från den för statsråd bara för den som äger eller brukarfastighet eller driver rörelse på den tidigare bostadsorten. Bestämmelsen tordenumera mycket sällan vara tillämplig. Ilikhet med kommittén anser jag att bestämmelserna i 21 och 22 §§ börutmönstras. Mitt forslag: Denvalfrihet som gällande bestämmelser ger en pensionär som flyttar till ettkommunalt för äldre med helinackordering behålls och utvidgas tillatt gälla alla som flyttar till kommunala för äldre eller privatdrivna hem för äldre. 1983 årsfolkbokföringskommittés förslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna:Socialstyrelsen tillstyrker förslaget. ifrågasätter behovet avden föreslagna bestämmelsen. anser att möjlighetenför pensionärer som bor i att vara kvarskrivna på sin gamlafastighet eller församling skall tas bort. Folkbokföring enligtdygnsviloregeln bör enligt centralbyrån tillämpas vilket kan förbättra denregionala befolkningsstatistiken i inte oväsentlig grad. Länsrätten iVärmlands län ifrågasätter nödvändigheten av den föreslagnaundantagsbestämmelsen och anför att valfriheten i vart fall bör begränsas tilldem som har kvar en annan bostad. anser förslagetotillfredsställande från planeringssynpunkt och att det ärotillfredsställande att det finns fler personer skrivna på en fastighet än somfaktiskt bor där. Förbundet påpekar också att de framtida boendeformerna föräldre kommer att variera i högre grad än de gör . Skälen för mitt förslag:Ett betydelsefullt undantag från principen att folkbokföringen skall grundas påbosättningen gäller enligt 23 § GFBL beträffande pensionärer som flyttar tillservicehus för äldre med helinackordering (f d. ålderdomshem). De medges envalfrihet att vara kvarskrivna på sin fastighet i den tidigare församlingen istället för på servicehuset eller endast i sin tidigare församling. Finns detsärskilda skäl får kyrkobokföring ske på en annan fastighet i den tidigareförsamlingen. Även i fall där servicehuset och den tidigare bostaden ligger isamma församling är det möjligt att kyrkobokföras på en annan fastighet iförsamlingen. Paragrafen gäller bara den som är helinackorderad i ett kommunaltservicehus mot en inkomstberoende avgift.