prop · GE0385 · 1990-12-31 00:00:00 — Även med hänsyn till statens an.svar för sådana åtaganden är deldärför väsentligt att följa verksamheten i .skolväsendet, så att nödvändigaåtgärder kan vidtas till skydd för de rättigheter som är i fråga. 5.6 Behörighets- och betygsfrågor m.m. Min bedömning: Alla elever som har fullföljt ett treårigtprogram i gymnasieskolan i vilkel kärnämnena ingår har allmän behörighet tillhögskolestudier. Allmän behörighet kan också, liksom , fås genomstudier i komvux. Skälen för min bedömning: Behörigheten till högskolanregleras i 9 § i högskolelagen. Enligt denna paragraf skall grundläggandehögskoleutbildning bygga på att de studerande har gått igenom en linje i gymnasieskolansom omfattar minsl Ivå läsår eller alt de har motsvarande utbildning ellererfarenhet. I kap. 5 högskoleförordningen regleras den allmänna ochsärskilda behörigheten iill grundläggande högskoleutbildning. Den allmänna behörighetenär den nivå som högskoleutbildningen bygger på. Den är generell och gäller förde flesta linjer i högskolan. Den särskilda behörigheten varierar mellan olikautbildningar och avser sådana kunskaper som är nödvändiga för all de sluderandeskall kunna följa utbildningen på en viss linje eller kurs. En av grundtankarna bakom den nya gymnasieskolans strukturär alt öppna vägen för alla gymnasiestuderande att gå vidare till högrestudier. fullföljt treårigt program, i vilket kärnämnena i gymnasieskolaningår, bör således ge allmän behörighet till högskolestudier. Motsvarandekompetens, förvärvad i komvux, skall också ge allmän behörighet. Dagens behörighetsregler måste anpassas till deförändringar jag nu har föreslagit för gymnasieutbildningen. Jag har i dennafråga samrått med chefen för , som ämnar föreslåregeringen alt ge UHÄ i uppdrag all se över dagens regler om allmän ochsärskild behörighet för högskolestudier mot bakgrund av vad som föreslås förgymnasieskolan och gymnasial vuxenutbildning. 5.6.2 Urval till gymnasieskolan Min bedömning: Någon förändring av urvalsgrunderna tillgymnasieskolan bör inte göras i avvaktan på förslag från den tillsallabetygsberedningen. Skälen för min bedömning: Jag har lidigare under avsnittet3.3.7 angett förutsättningarna för intagning av elever till gymnasieskolan.Jag vill här något beröra urvalsfrågorna. Behovet av urval vid intagningen tillgymnasieskolan har minskal väsentligt genom utök- ningen av antalet intagningsplalscr. Besluten medanledning av propositionen om ansvaret för skolan innebär bl.a. allgymnasieskolans dimensionering inte längre skall bestämmas genom slatligabeslut. Kommunerna blir skyldiga att erbjuda sina ungdomar gymnasieutbildning.Jag förutser därvid ett ytterligare minskal behov av urvalsförfarande. Trotsdetta kan del även komma att finnas vissa program i gymnasieskolandär ell urval mellan de sökande måste ske. Denparlamentariska beredning, som har till uppgift alt ge förslag till ett nyllbetygssystem i skolan (Dir 1990:62), skall bl.a. analysera konsekvenserna avatt ta bort betygen som urvalsgrund vid intagningen. Beredningen skall geförslag till hur etl urval skall kunna ske utan betyg. Den skall i detsammanhanget beakta bl.a. det förslag till kompletterande urvaLsgrunder som SÖden inkom med till regeringen. Slutligen skall den också ladel av de erfarenheter som finns inom komvux av en intagning som huvudsakligenbaseras på en behovsbedömning. Jag vill avvakta beredningens arbele innan jagär beredd att ta ställning till hur urvalet bör utformas i framliden. I en fråga vill jag dock redan nu informera ommina synpunkter. Genom att kommunerna nu blir skyldiga att erbjuda alla ungdomar,som har avslutat fram till och med det andra kalenderåret del årde fyller gymnasieutbildning, bör den nuvarande regeln om prioriteringav ungdomar vid intagningen las bort. Detsamma gäller bestämmelsenom tilläggspoäng för underrepresenlerat kön. En sådan regel skulle strida motden av antagna beslämmelsen om alla barns och ungdomars likatillgång till utbildning oberoende av bl.a. kön. Däremot kan man vid ensituation med lika meriter mellan sökande ge företräde för detunderrepresenterade könet på samma sätl som gäller vid antagningen tillhögskolans utbildningslinjer från . Det är regeringens uppgift all besluta närmare i härbehandlade frågor. 5.6.3 Betygsdokument från gymnasieskolan Min bedömning: När en elev avgår från gymnasieskolan eller tidigare, utfärdas avgångsbetyg. avgångsbetyg från etl programskall alltid innehålla uppgift om * hur lång lid eleven följt undervisningen inometl program (vid slutförda studier ) * i vilken omfattning eleven har studerat kärnämnen, karaktärsämnensaml tillvalsämnen (vid slutförda studier minst motsvarande den nationellatimplanens timtal) *med vilka ämnenstudieprogrammet ökats eller minskats *vilka betygeleven senast fått i samtliga lästa ämnen Skälen förmin bedömning: Genom möjligheten till successiv övergång till den nyagymnasieskolan med dess annorlunda struktur, kommer under etl antal årframöver betygsdokumenten i den gymnasiala ungdomsutbildningen all få olikautseende mellan och inom olika skolor, beroende på i vilken takt övergångentill den nya strukturen sker. Vad gällerbeiygsdokument från de nuvarande linjerna och specialkurserna ser jag ingenanledning att ändra nu gällande principer. För avgångsbetygen från den nyagymnasieskolan bör däremot vad jag här anför gälla. 5.6.4 Betygsdokument från vuxenutbildningen Min bedömning: Ett samlat betygsdokument kommer alt varadet vanligaste sättet att dokumentera vuxenstudier. Slutbetyg bör få utfärdas till vuxenstuderande, som önskardel, efter avslutade studier i grundläggande vuxenutbildning. Avgångsbetyg, som ger allmän behörighet för högre studier,bör få utfärdas till vuxenstuderande som önskar del efter avslutade gymnasialavuxenstudier. Reglerna för avgångsbetyg bör förenklas så all devuxenstuderande i större utsträckning än nu själva kan bestämma vilka ämnensom skall ingå. SÖs förslag: Förslaget överensstämmer med mitt förslag medundantag av att SÖ anser att slutbetyget bör avskaffas. Skälen för min bedömning: kan komvuxutfärda slutbetyg efter vuxensludier på grundskolenivå och avgångsbetyg avflera olika slag efter vuxenstudier på gymnasial nivå. Det vanligaste sättet att dokumentera studier inomnuvarande komvux är dock att etl samlat betygsdokument utfärdas. Detskall ske så snart en sluderande begär det. Den studerande avgör själv vilkakurser som skall ingå i dokumentet. Även i framliden räknar jag med all det samladebetygsdokumentet kommer alt vara del vanligaste beviset på genomfördavuxenstudier. Etl viktigt skäl härtill är att både grundläggande och gymnasialvuxenutbildning kan dokumenteras i ett sådant helygsdokument. Ettannat är att endasl ett mindre antal av de studerande läser ell så omfattandeprogram att de kan erhålla slutbetyg resp. avgångsbetyg. Det bör emellertid även i framliden vara möjligt för devuxenstuderande som så önskar att få ell slutbetyg resp. ett avgångsbetyg,eftersom många vuxna lägger stor vikt vid ett sådant betyg. För de studerandesom önskar etl slutbetyg från den grundläggande nivån anser jag att det endaslskall krävas betyg i utbildningens kärnämnen. De sluderande som i sluibelygelönskar redovisa de kurser de i övrigi har läst skall kunna göra del. Förutformningen av dagens slutbetyg och avgångsbetyg finns detaljeradeföreskrifter i läroplanen, som bl.a. anger olika nivåer och olika sektorer föravgångsbetygen. Nuvarande slutbetyg och olika typer av avgångsbetyg, dvs.avgångsbetyg 2 och 3, avgångsbetyg från årskurs 4 av teknisk linje samtavgångsbetyg från specialkurs, påbyggnadsutbildning och särskild yrkesinriktadkurs, bör avskaffas fr.o.m. . Reglerna för avgångsbetyg börgöras enklare . De bör innebära en slor valfrihet för varjesluderande all själv beslämma vad som skall ingå. Det ärregeringens uppgift att fastställa de närmare villkoren för hur resultatet avkompetensinriktade vuxenstudier skall dokumenteras samt att utlärdaerforderliga övergångsregler. 5.7 Utbildning av lärare m.m. Min bedömning: Förändringarna av gymnasieskolan och vuxenutbildningenkräver fortbildningsinsatser av olika slag. Många lärare behöver ämnesteoretiskfortbildning för en breddning och/eller fördjupning av sina kunskaper. Ett förändrat arbetssätt och ett ökal elevinflytandemedför ett fortbildningsbehov för såväl lärare och skolledare som övrigpersonal i skolan. Ökade kunskaper behövs också för au ge lärare bättre möjligheteratt hjälpa alla elever och vuxenstuderande att fullfölja en påbörjadutbildning. Införandet av en ny grundläggande vuxenutbildning innebärbehov av fortbildning av grundvuxlärare. Skälen för min bedömning: Enligt beslut medanledning av förslag i propositionen om ansvarel för skolan har kommunerna detfulla ansvaret för alt fortbildning kommer till stånd och att personal som harhand om utbildningen i skolan får del av den. De förslag till förändringar inomgymnasieskolan och vuxenutbildningen, som jag har redovisat lidigare medför ettbehov av fortbildningsinsatser av skolans personal. Jag vill här peka på några områden där det är särskiltangeläget med fortbildningsinsatser. Om allastuderande skall kunna tillägna sig den kunskap om viktiga miljöfrågor, som jagtidigare har redogjort för, måste stora grupper lärare få fortbildning i dessafrågor. Det gäller exempelvis lärare som skall undervisa i samhällskunskap ochsom måste ha en bred kunskap om miljöfrågor, såväl i ett globall som i ettnationellt perspektiv. Lärare i naturvetenskapliga ämnen måsle kunna arbeta medmiljöfrågor som en integreraddel av undervisningen. Samtliga lärare i yrkesämnen måste Prop.1990/91:85 ha kunskap om de miljöfrågor som är förknippade med det yrkesområdede undervisar inom. Lärare i svenska och i främmande språk måsle behärskaspråkbruket och nomenklaturen inom miljöområdet. Jag har tidigare föreslagit mycket stora förändringar iyrkesutbildningen. Detta får givetvis till följd att behovel av fortbildning iyrkesämnen blir omfattande. De breda program jag föreslagit medför att lärarei yrkesämnen behöver en ämnesteoretisk fortbildning som innebär såväl enbreddning av deras kunskaper som en fördjupning. ÖGY-ulredningen visade attöverensstämmelsen mellan behovet och utbudet av fortbildning för yrkeslärarnaär dåligt. Detta har medfört att denna lärargrupp inle fållfortbildning i önskad omfattning. De allmänna ämnena får en ökad betydelse iyrkesutbildningen. Jag har med tillfredsställelse erfarit att det blir alltvanligare att lärare i svenska samverkar med lärare i yrkesämnena för altåstadkomma en undervisning som eleverna upplever som meningsfull. Även ettämne som matematik måste ha en nära koppling till yrkesämnet. Såväl ämnesteoretiskfortbildning som fortbildning kring förändrade arbetssätt kan här bli nödvändigför att denna samverkan skall utvecklas vidare. Internationaliseringen inom utbildningen medför också kravpå fortbildning. För lärare är det väsentligt att rent språkpedagogiska inslagfrämsl av kommunikaliv art, förstärks och kompletteras med kulturell kunskap somkan fördjupa förståelsen av andra länder. Många skolor har redan prövat attbedriva undervisningen hell eller delvis på ell främmande språk, vanligenengelska. Särskilda fortbildningsinsatser torde behövas för de lärare somskall göra delta. Jag vill erinra om alt mitt förslag om att sfi skallinordnas i det offentliga skolväsendet innebär att kommunerna i fortsättningensvarar för fortbildning av sfi-lärare som är anställda av kommun. Jag vill här också erinra om den förändring av dengrundläggande nivån i vuxenutbildningen, som jag har föreslagit. Minaförslag i detta avseende ställer också krav på fortbildningsinsatser. Jag anser, som jag har redogjori för, att elevernasinfiytande [)å och ansvar för sin arbets- och studiesituation måsle ökaväsentligt. gäller oavsett om det är fråga om ungdomar eller vuxna. Detkräver all lärarna lillsammans med eleverna planerar och genomför undervisningen.Egenskaper som samarbetsförmåga, beredskap för förändringar, initiativförmågaoch självförtroende blir allt viktigare i arbetslivet. Skolan måste därför,bl.a. genom fortbildning av personalen, få till stånd förändrade arbetssätt. Den förändring jag har redovisat av ulbildningen igymnasieskolan och vuxenutbildningen kommer all medföra all olika arbetsformerutvecklas i betydligt högre utsträckning än . Det blir naturligt att påolika skolor pröva nya sätt att arbeta för att nå nationella och lokala mål.Koncentraiionssludier, temasludier, arbete i lärarlag, projektarbete, pro- gramanknulenpraktik och arbetsplatsförlagd utbildning är exempel på Prop.1990/91:85 arbetsformersom ofta medför fortbildningsbehov för såväl lärare som En skola för alla De förslag som jag nu lägger fram innebärall gymnasieskolan i än högre grad än lidigare måste bli en skola för alla och all skolan måste känna ansvar föralla elevers studieframgång. Detla innebär alt alla läraremåste ha kunskaper och förmåga alt möta eleverna uiifrånderas skilda förutsättningar och behov. Detta gällergivetvis i än högre grad de vuxna studerande som skall prioriteras ivuxenutbildningen. De fortbildningsbehov som jag nu har redovisat är direkt betingade av de förändringarna igymnasieskolan och vuxenutbildningen som jag nu har föreslagit. Till delta kommer också att personalen i skolan har behov av att förstärka sinkompetens i planerings- och ulvärderingsfrå-gor som hängersamman med den förändring av styrsystemet förskolan som beslutat om. Som jag tidigare framhållitåligger det kommunen att ansvara för fortbildningen och prioritera mellan de behov somjag nu särskilt har pekat på och de fortbildningsbehov som fmns i övrigt bland skolpersonalen i kommunen. De resurser förfortbildning, som jag har beräknat som enförstärkning av statsbidraget till kommunerna under en genomförandetid, skall disponeras av för all planera och bestrida kosinadcr för kurser som har särskild betydelse vid genomförandetav förändringarna. Del är givelvis också myckel angelägetatt innehållet i grundutbildningen för lärare påverkas av förändringarna i gymnasieskolan och komvux. Defortbildningsinsatser som måsle göras är också beroende av de kunskaper lärarna har närde har avslutat sin högskoleutbildning. Bl.a. från denna utgångspunktfinns del anledning för skolans företrädare att fokuserasill intresse på de kunskaper och den kompetens somlärarna har när de inträderpå lärararbetsmarknaden. Min avsikt ärdärför alt göra en analys av vad förändringarna på skolområdetkräver i form av kompetens ochkunskap hos lärarna. Denna fråga berörsamtliga lärarkategorier inom det allmänna skolväsendet.Jag avser därför att återkomma till denna fråga. Jag har samråttmed chefen för . Mitt förslag: Kommuner och landstingskommuner får bedrivauppdragsutbildning, som i fråga om art och nivå motsvarar verksamheten i detoffentliga skolväsendet. Skälen för mitt förslag: Kommunernas uppdragsutbildning äratt betrakta som en särskild ulbildningsform, som riktar sig till vuxna. Förden gäller lagen (1985:903) om uppdragsutbildning i anslutning till detkommunala skolväsendet m.m. Jag föreslår nu en ny lag som bl.a. klargör attuppdragsutbildning är en självständig utbildningsform, som inte är knuten tillnågon annan skolform. Det som särskiljer uppdragsutbildning från det offeniligaskolväsendet är att uppdragsgivaren ensam utser deltagarna och helt bekostarut-bildnigen. I de fall uppdragsutbildningen följer samma kursplan somdel offentliga skolväsendet, finns del inga hinder för att anordnauppdragsutbildning som samläsning med gymnasieskolan eller komvux och altsälla belyg. Jag vill här endast erinra om vikten av alt uppdragsutbildning betraktassom en självständig utbildningsform. Jag vill i delta sammanhang erinra om alljag i årets budgetproposition anmälde att vuxenutbildning för intagna påkriminalvårdsanslall i fortsättningen skall anordnas som uppdragsutbildning. 5.9 Vissa övriga frågor Inom de nationella programmen förekommer att vissa grenarkan ha inriktningar på speciella yrkesområden och som - liksom - börbedrivas med riksrekrytering. Dessa är t.ex. utbildning mot vattenkraft inomEnergiprogrammel, pappers- och pappersmasseleknik, sågverksteknik ochgjuteriteknik inom Industriprogrammel saml utbildning i glasblåsning,guldsmedsteknik och mikromekanik och mikroteknik inom Hantverksprogrammet. Detbör ankomma på regeringen all besluta vilka utbildningar som skall varariksrekryterande inom de nationella programmen. Jag har redogjort för min syn på kommunernasskyldigheter när det gäller individuella program, (avsnitt 3.5) Jag anförde däratt regeringen bör bemyndigas att föreskriva att vissa individuella programskall stå öppna för sökande från hela landet. Jag anmälde att fråganom huruvida sådana ulbildningar skall föras upp i en förordning omriksrekryterande ulbildningar får bero på initiativ från den anordnandekommunen. Särskitt verksamhetsstöd Prop. I årets budgetproposition anmälde jag all jag i delta sammanhang närmare skulle redogöra för vilka ulbildningar som bör omfattas av del föreslagna särskilda verksamhetsstödet. Jag anser alt detla slöd bör riktastill ulbildningar, som behöver ell särskilt statligt stöd på grund av alt en kommun gjort särskill lunga och omfattande investeringar för att kunna bedriva utbildningen. De utbildningarjag här avser är utbildning i glasblåsning i , guldsmedsteknik i ,mikromekanik och mikro-teknik i , pappers- och pappersmasseteknik iMarkaryd, sågverks-teknik i ,gjuteriteknik i samt utbildning för yrkesdansarei . Det bör ankomma på regeringen all besluta om särskill verksamhetsstöd. En särställning har också den gymnasiala utbildningen för dels dövaoch hörselskadade, dels gravt rörelsehindrade elever. Som jag har redovisat i årets budgetproposition skall utöver det reguljäraseklorsbidraget etl särskilt elevbaserat tilläggsbidrag fördessa ulbildningar lämnas till de aktuella kommunerna (, ,och ). Regeringen bör fastställastorleken av detla tilläggsbidrag. Propositionen om ansvarel för skolan innefattade etl förslagalt särskill verksamhetsstöd skall kunna utbetalas för särpräglade utbildningar som behöver särskilt stöd för att kunnafortleva. I synnerhet i sådana fall där hela skolenheter tillskapats med särskilt statligt slöd finns anledning för slaten attframdeles garantera sådana utbildningars fortlevnad. Vidbehandlingen av ansvarsproposlionen förutsatteutbildningsutskottet (UbU4) alt regeringen i förevarande proposition ytterligare skulle behandla frågan om att säkerställa sådanvuxenutbildning som del är ett riksintresse att vidmakthålla och därdel kan finnas anledning befara att det nya systemet med statsbidrag i ell övergångsskedeleder till minskat utnyttjande av utbildningsplatserna. Hela nuvarande komvux utgörs formellt sett av riksrekryterande ulbildningar, eftersom elevområden inte finns inom vuxenutbildningen. Det är därför vanligt att kommuner - då och dåeller mer permanent -anordnar komvuxkurser, där åtskilliga deltagare kommer från andra kommuner änanordnarkommunen. 1 1991 årsbudgetpropositionen har jag under sektorsbidraget, anslagel B 8. Bidrag tilldriften av del kommunala offentliga skolväsendet,beräknat 1 milj.kr. för särskillverksamhetsstöil inom vuxenutbildningen (prop.1990/91:100 bil. 10, s. 80). Det är regeringens uppgift att fördela de medel som beslutar all ställa till förfogandeför delta ändamål. Jag avseratt återkomma till regeringen med förslag om detla. Beloppet bör, i enlighet med uttalanden, fördelas mellan kommuner som kan påvisa ett övergångsvis försämrat utnyttjande av antalet utbildningsplatser /92 jämfört . Inom vuxenutbildningsområdel finns emellertid enverksamhet, som Prop. rekryterar en i särklass stor andel dellagare från andrakommuner än anordnarkommunen, nämligen den sammanhållna tekniska utbildningenvid Tekniska Skola (KTS). Speciella regler har gälltför denna riksrekryterande vuxenutbildning. 1 den nu gällande förordningenfinns bl.a. en garanti för en viss årlig omfattning därav. Det är ett klart intresse för staten att bibehålla denmöjlighet till riksrekryterande teknisk utbildning för vuxna som erbjuds genomKTS. Jag förbereder åtgärder för all säkerställa fortlevnaden avdenna utbildning. I budgetpropositionen 1991 föreslås övergångsregler tilldel nya sektorsbidraget för alt mildra effekterna avden omfördelning som följer av all stalsbidragel skall gå till hemkommunen istället för till anordnarkommunen. Dessa övergångsregler bör, enligt minmening, kunna utnyttjas för att lösa KTS problem. De förändringar jag nu har föreslagit får konsekvenser förulbildningen inom skilda ämnesområden och därmed också för lärarpersonalen. Vissa förändringar sker alltid inför terminsstarl tillföljd av elevernas val av linjer, grenar och kurser. aktuella förändringarblir givetvis mera genomgripande, åtminstone . Övergången till treåriga utbildningar innebär allundervisningen inom vissa ämnesområden ökar. Detla gäller vissa allmänna ämnen,men kan också gälla yrkesinriktade ämnen beroende |)å skolhuvudmannens beslutom den arbetsplatsförlagda delen av ulbildningen. Inom andra ämnesområden kanundervisningen minska eller försvinna helt beroende på alt utbildningen får enannan inriktning. Exempel på ämnen som påverkas i della hänseende är idrottoch kost- och konsumentkunskap. Hur stora förändringarna blir beror på del föreståendekursplanearbetet och vilka beslut som fattas lokalt om grenar och kurser inomgymnasieskolan och om utbildningsutbudet inom vuxenutbildningen. Jag räknar med all kommunerna uppmärksammar dekonsekvenser som kan uppstå för personalens del till följd av de förslag somjag nu presenterar och de lokala beslut som fattas på grundval av dem. Jagförutsätter all kommunerna vidtar åtgärder för att på skilda sätt ta till varakompetensen hos de lärare som helt eller delvis inle kan beredas tjänstgöringinom sitt ämnesområde. 5.9.4 Kommunerna och skadeståndsansvaret vidarbetsplatsförlagd utbildning Min bedömning: Någon lagreglering av kommunernas skadeståndsansvarför elever i arbetsplatsförlagd utbildning görs inte. Frågan bör i ställetlösas genom en frivillig försäkringsordning av del slag som flertalet kommunerredan har. Den sakkunniges förslag: Överensstämmer med mitt. Bakgrundentill min bedömning: 1 prop. 1987/88:102 om utveckling av yrkesutbildningen igymnasieskolan tog föredragande statsrådet upp frågan om skadeståndsansvaretför gymnasieelever i arbetsplatsförlagd utbildning. Han var benägen alt se detsom mest naturligt alt skolhuvudmännen har ett principalansvar för eleverna.Han förordade att huvudmännen i avtalen med de företag som log emol eleverklargjorde att skolan har principalansvaret. Vad han sålunda anfört skulle avseförsöksverksamheten. Före ett slutligt ställningstagande i ansvarighetsfråganämnade han dock låta utreda frågan särskilt. Sedermeraförordnades justitierådet Beriil att som särskild sakkunnig belysafrågan om principalansvaret för elever i sådan gymnasial utbildning därutbildningen i väsentlig mån är arbetsplatsförlagd. redovisadei sina överväganden i departementspromemorian (Ds 1990:30)Skadestånd vid gymnasieutbildning på arbetsplatser. Efter engenomgång av rättsläget i olika skadcsilualioner drar utredaren den slutsatsenalt det råder en betydande oklarhet om hur långl skolans och förelagels ansvargår när elever vållar skador på arbetsplatsen. Å andra sidan framhållerutredaren att det finns en försäkringsord-ning som i allt väsentligt läcker deskador .som kan förväntas uppkomma och som dessutom i slor omfattning medföralt tvister om ansvarsfördelningen inle behöver uppkomma. Denförsäkring det är fråga om är kommunernas ansvarsförsäkring. Genom en särskildklausul gäller denna försäkring bl.a. för person- och sakskada som en elevorsakat, oberoende av vållande, samt förmögenhetsskada i följd av brott somdrabbar arbetsgivare och anställda. Vidare gäller försäkringen denskadeslåndsskyldighel som enligt skadeståndslagen åvilar arbetsgivaren förskador som drabbar annan elev eller iredje man.