prop · GE0363 · 1990-12-31 00:00:00 — Kommerskollegiumhar bifogat ett yttrande från . Svenska handelskammareförbundethar i sitt yttrande anslutit sig till synpunkterna i handelskammaresyttrande. Iyttrandet från anges att Post- och kreditbankenförklarat sig instämma i vad som anförs i yttrandet. har i sitt yttrande instämt i de synpunkter som Svenska bankföreningenframfört. Denföljande sammanställningen av remissyttrandena följer i huvudsak dendisposition som finns i betänkandet. Remissyttrandenaåterges i regel i oavkortat skick och utan bearbetning. 1 Allmänna synpunkter Prop. Kommissionslagenhar sedan den trädde i kraft endast varit föremål för en meragenomgripande översyn, nämligen genom den lagstiftning som trädde i kraft denIjuli 1974 (SFS 1974:219). Anledning till översynen då var bl.a. begäran frånolika uppdragstagarorganisationer om en revision av lagstiftningen för attförbättra dessa uppdragstagares rättsskydd i förhållande tillhuvudmannen/arbetsgivaren. Det nu framlagda förslaget präglas i stora delar avsamma syfte, i synnerhet att förbättra rättsskyddet vid avtalets upphörande. Kommitténsynes ha valt lämpliga lösningar på förekommande problem och framlagt enprodukt, väl ägnad att läggas till grund för ny lagstiftning på dettarättsområde. På en del punkter har dock kommittén utan närmare motivering elleranalys förordat en viss lösning (se t.ex. s. 99 m-n 164 x). Hovrätten, som merasällan handlägger tvister inom förevarande rättsområde och alltså harbegränsad praktisk erfarenhet av detta, tillstyrker att kommitténs förslaggenomförs, dock med reservationen att hovrättens bedömning på en del punkterförsvåras av att kommitténs motivering för sin ståndpunkt är rätt knapphändig. Lagförslagetsynes väl tillgodose direktivens huvudinnehåll att med bibehållande avnuvarande grundprinciper tillskapa en modern lagstiftning med god balans mellanhuvudmannens och mellanmannens rättsliga ställning. Den förstärkning avmellanmannens ställning som förslaget genom sina indispositiva reglerinnehåller ter sig dock väl långtgående med hänsyn till att här rör sig enbartom rättsförhålandet mellan näringsidkare. Särskilt gäller detta förslagetsinnehåll i 18 § om en agents rätt till granskning av huvudmannens bokföring. Iövrigt ger betänkandet icke från de synpunkter tingsrätten företräder skäl tillanmärkningar. förslag till ny lag hänför sig till bestämmelserna om handelsagenturoch kommission, därvid undantaget det preliminära förslaget till reglering avrättsförhållanet till tredje man vid kommission, har kommerskollegium ingaprincipiella erinringar mot utredningens förslag. Kommitténsarbete har främst inriktats på att få till stånd en tidsenlig lagstiftning avseende de rättsförhållanden som regleras i kommissions lagen (1914:45) samt att åstadkomma en anpassning till kontinental rätt. Handelskammaren finner kommitténs förslag till ny lag om handels- 155 agentur och kommission ihuvudsak väl avvägt. Den redaktionella upp- Prop. 1990/91:63 byggnaden harfått en lämplig utformning och språkdräkten är i jämförelse Bilaga 3 medkommissionslagen mer lättillgänglig. Handelskammaren vill dock föreslå att ikommissionsförhållanden beteckningen kommittent behålles i stället för denföreslagna benämningen huvudman. Enligtfondkommissionslagen (1979:748) har bankinspektionen tillsyn över här i landetbedriven fondkommissionsrörelse, dvs. yrkesmässigt utövad verksamhet som avserhandel med värdepapper för annans räkning i eget namn. Fondkommissionsrörelsedrivs av vissa bankinstitut och av aktiebolag som fått särskilt tillstånddärtill, s. k. fondkommissionsbolag. Fondkommissionslagens huvudsyften är attminska risken för att allmänheten drabbas av onödiga förluster i samband medhandel med värdepapper och att skapa goda förutsättningar för en välfungerande fondkommis-sionshandel som åtnjuter allmänhetens förtroende.Bankinspektionens tillsynsuppgifter har utformats i enlighet med lagens nuangivna ändamål. Tillsynen går sålunda ut på att med uppmärksamhet följaförhållanden som är av betydelse för en sund utveckling avfondkommissionsverksam-heten och att ingripa i vissa särskilda fall. Ingripandeav inspektionen kan ske då en fondkommissionsrörelse bedöms vara till skada fördet allmänna eller då huvudmans intresse uppenbarligen åsidosätts eller annarsdå en sund utveckling äventyras. Mot bakgmnd av det sagda anser sig bankinspektioneni första hand böra pröva om det framlagda lagförslaget står i samklang mednyssnämnda skyddsintressen. I 2 § fondkommissionslagensägs, att om inte annat följer av denna lag, gäller för fondkommissionsrörelse bestämmelserna om handelskommis sion i lagen (1914:45) om kommission, handelsagentur och handelsresan de. På gmnd av denna hänvisning blir sistnämnda lag, fortsättningsvis benämnd KommL, direkt tillämplig på fondkommissionärs verksamhet i den mån ej avvikande specialregler förekommer. Motsvarande hänvisning görs i förslaget till ändrad lydelse av angivna lagmm i fondkommissions lagen. Avsikten är alltså att allmänna regler om kommission även framgent till viss del skall vara normerande för vad som skall gälla i fondkommis- sionsförhållanden. Enligt bankinspektionens bedömande kommer dock dessa i lagförslaget förekommande allmänna regler som i huvudsak är dispositiva att till inte oväsentlig del lämna fondkommissionsförhållan- dena oberörda. På gmnd av beskaffenheten av uppdragen till fondkom missionär är sålunda lagförslagets bestämmelser om huvudmannens lojali tetsplikt och övriga skyldigheter (911 §§) av begränsat intresse. Detsam ma gäller lagförslagets bestämmelser om provision (1317 §§). Det kan i detta sammanhang nämnas att bankinspektionen med stöd av 42 § fond kommissionslagen kan meddela bindande föreskrifter om provision (cour- tage) beträffande affärer av en mindre storleksordning. Vidare föreslås bestämmelserna om hur ett avtal upphör (25 32 §§) bli tillämpliga på kommissionsförhållande endast om uppdraget är varaktigt (47 §); enskilda uppdrag att köpa eller försälja vissa papper berörs därför inte. vidare konstateras attföreslagna obligationsrättsliga regler i övrigt till stor Prop. 1990/91:63del överensstämmer med vad som gäller enligt KommL. I fråga om Bilaga 3rättsförhållandet till tredje man vid kommission har inte framlagts någotslutgiltigt förslag. Detanförda föranleder det allmänna omdömet att lagförslaget med de reservationersom framgår nedan ej är ägnat att motverka de intressen som bär upp ochkommer till uttryck i fondkommissionslagen. Enligtdomstolens mening bör övervägas att i en eller annan form tills vidare behålladen lagreglering som gäller för anställda handelsresande. I övrigt tillstyrkerarbetsdomstolen förslaget. Stockholmsuniversitets juridiska fakultetsnämnd: 1.Omedelbar lagstiftning eller etapparbete? Kommitténsarbete har främst inriktats på innerförhållandet mellan huvudman och mellanman,där den har gjort en detaljerad och värdefull inventering av gällande rätt ochaktuella ändringsbehov och framlagt ett färdigt och enligt fakultetsnämndenförtjänstfullt förslag till ny lagstiftning. Mer översiktligt har kommitténredovisat gällande rätt om tredje-mansförhållandet, och man har här förordatatt den framtida lagstiftningen om kommissionärskap skulle anpassa till detföreliggande UNIDROIT-förslaget, som innebär ett försök att samordnakontinental rätt med den anglosachsiska ett arbete vari kommitténs ordförandetagit aktiv del. På försök framläggs nu på UNIDROIT-förslagets grund ettpreliminärt förslag ("utkastet") till ändring även avtredjemansreglerna vid kommission, i den uttryckta avsitken (s. 160) att geremissinstanserna tillfälle att uttala sig om den omdaning i svensk mellanmansrätt som en sådan anpassning skulle innebära. Detär utmärkt att kommittén på detta sätt stannar upp i sitt arbete för att kännaefter om det finns förutsättningar för den övervägda radikala kursändringen,och det är bra att utkastet så fullständigt gmndas på UNlDROlT-förslaget,eftersom steget antingen måste tas i internationellt samarbete eller inte alls.Fakultetsnämnden har emellertid redan tidigare uttalat sig omUNIDROIT-förslaget och funnit att det i väsentliga avseenden är illa ägnat attinförlivas med svensk rätt. Vad som då sades, särskilt om den väsentliga fråganom ansvarsgenombrott mot huvudmannen, gäller även för 52 54 §§ i kommitténsutkast. Som kommittén själv påpekar är dessutom nuvarande 56 § kommissionslagenen hörnpelare i svensk civilrätt, och den föreslagna reformen skulle medföravittgående följdändringar. Det kan ifrågasättas om UNIDROIT-förslagetverkligen kommer att få det internationella gensvar som kan motivera införandetav ett så främmande element i central svensk civilrätt, och det kan vara skälatt enligt direktivens anvisningar fästa särskild vikt vid utvecklingen inom EGinnan man binder sig för en sådan lösning. Fakultetsnämndenavstyrker sålunda ett införande av sådana tredje- '57 mansverkningarvid kommission som UNIDROlTs förslag innebär. 1990/91:63 det fortsattaarbetet likväl skulle inriktas på denna förändring, erfordras Bilaga 3 nyadirektiv för en betydligt bredare uppläggning. På liknande sätt finnerfakultetsnämnden ej heller skäl till ett genomförande av resten avförslaget, eftersom mellanmansreglerna bör ses som ett sammanhållet helt, därförändringar i partsbildningsreglerna får konsekvenser även på reglerna ominnerförhållandet. Såsom senare skall utvecklas är förslaget knappast heller såbrådskande att det inte kan anstå till dess man kunnat bestämma sig förtredjemansreglernas utformning. En del regler borde kunna införas tills vidareom de anses angelägna, t.ex. om avgångsvederlag. Fakultetsnämndenanser slutligen att nuvarande läge, med åtskillig köp-ochkonsumentskyddslagstiftning i stöpsleven, inte är det allra bästa tillfälletatt införa en helt ny reglering av kommissions- och agentavtal, som kräveranpassning till de avtal som mellanmannen skall sluta. Detta är ett ytteriigareskäl till att vänta med lagstiftning. Fakultetsnämndenanser sålunda att betänkandet inte bör resultera i omedelbar lagstiftning utanläggas till grund för fortsatt arbete. Ledstjärnor för detta arbete bör enligtfakultetsnämnden vara (1) en breddning av tillämpningsområdet, (2) enytteriigare utredning om problemet med tredje mans direktkrav mot huvudmannen,samt (3) samordning med kommande lagstiftning om konsumentskydd och köp. uttrycka sin uppskattning över betänkandets utformning medutförlig översikt över gällande rätt samt bilagd internationell utblick. Samfundetfinner betänkandet innehålla viktiga förstärkningar av agentens ochkommissionärens rättsskydd vad avser framför allt uppsägningstid ochavgångsvederlag. Samfundet stöder också tanken bakom den genomfördamoderniseringen av kommissionslagen i vad avser språkbruk och disposition. 1likhet med kommitténs majoritet anser samfundet det vidare lämpligt attbegreppet handelsresande utmönstras ur kommissionslagen, varvid självständigahandelsresande jämställs med agenter medan rättsförhållandena för övrigahandelsresande regleras inom ramen för de regler som gäller på arbetsrättensområde. Samfundetmenar emellertid att det rättsskydd som etablerats för provisionsanställdahandelsresande inte bör försvinna i och med att bestämmelserna utmönstras urlagen. Samfundet menar att därvid någon av de lösningar som föreslagits i StigOlssons reservation på sidan 190 kan väljas. Samfundet konstaterarockså att kommissionslagskommitténs arbete ännu inte är slutfört. Således har ett slutligt betänkande endast framlagts '58 vadavser handelsagentur medan reglerna för kommission föreligger i form Prop.1990/91:63 av ett preliminärt utkast. Avsikten är att kommittén i denna delskall Bilaga 3 arbeta vidare i ny sammansättning. understryker vikten av att en anpassning om möjligt sker tillharmoniseringsarbetet inom EG rörande handelsagenter och andra mellanmansamtidigt som det är angeläget att man i möjligaste mån söker upprätthålla ennordisk rättslighet på området. Som kommittén funnit lär emellertid någotresultat av EG:s arbete på detta område inte kunna påräknas inom överskådligtid. Däremot verkar fömtsättningarna nu goda för liknande lagstiftningsförslagi de övriga nordiska länderna. Även i synes ett sådant förslag nu kunnabli aktuellt sedan hoppet om en harmonisering inom EG måst ställas påframtiden. Dåfömtsättningar således finns för ett gemensamt nordiskt lagförslag på dettaområde, som ju traditionellt varit föremål för ett nära samarbete mellan denordiska länderna, är det samfundets uppfattning att regeringen bör avvakta medatt framlägga ett förslag för . Därmed vinns också den fördelen attett fullständigt lagförslag, som också innefattar fullständiga regler omkommission, kan läggas fram i ett sammanhang. Ettytterligare skäl att avvakta med ett slutligt lagförslag är att någon utredninginte föreligger vad avser behovet av och fömtsättningarna för ett rättsskyddför ensamåterförsäljare. Ensamåterförsäljare företer ofta betydande likhetermed agenter. Blandade förhållanden, där mellanmannen ibland uppträder somensamåterförsäljare och ibland som agent, är vanligt förekommande. Enligtsamfundets uppfattning föreligger därför ett behov av rättsskydd för mångaensamåterförsäljare och utredningsarbetet bör därför fortsätta även i dennadel. Även om några regler slutligen inte skulle införas, kan ett sådant arbetelämna värdefulla riktlinjer för en analog tillämpning av reglerna omhandelsagentur. Detta utredningsarbete kan därför inte ersättas av den mall förensamåterförsäljningsavtal, vilken utarbetats av vissa i kommittén företräddaorganisationer och till vilka hänvisning sker i kommitténs betänkande. att lagförslaget i vissa delar fått en något utslätad ochdelvis motsägelsefull terminologi. Här bör en översyn ske innan förslaget görstill lag. Samfundetsslutsats är således att det finns skäl att avakta med ett slutligt lagförslagtill dess kommitténs arbete slutförts, då också hänsyn kan tas till liknandearbete inom de övriga nordiska länderna. Detta hindrar inte att vissa viktigareskyddsregler, i första hand förslaget om längre uppsägningstid, bör kunnainföras redan nu genom ändring i gällande lag. Samfundetanser att lagförslaget bör avvakta kommitténs fortsatta arbete samt lagstiftningsarbetet i övriga nordiska länder. kan enligt samfundets förmenande betänkandets regler om uppsägningstid och möjli gen också avgångsvederlag med vissa justeringar införas i nu gällande lag. De övervägande skälen fören ny lag om handelsagentur kommer härige- Prop. 1990/91:63 nom att tillgodoses. Bankföreningenanser kommitténs förslag i huvudsak väl ägnat att läggas till grund förlagstiftning. Lagförslaget är såväl systematiskt som språkligt meralättillgängligt än den nu gällande lagen om kommission, handelsagentur ochhandelsresande (kommissionslagen). Den föreslagna lagen kan därför antas varalättare att förstå av dem som skulle komma att beröras av den än vad som gällerden nuvarande kommissionslagen. Kommitténföreslår att handelsagenter och kommissionärer skall vara tillförsäkraderetentionsrätt. Sparbanksföreningenär därför inte beredd att tillstyrka förslaget i denna del. Vadgäller kommitténs förslag i övrigt kan konstateras att det i huvudsak bygger pågällande rätt. har inte funnit anledning till erinran motdessa delar av betänkandet. Föreningen kan därför tillstyrka lagstiftning. Såsomklargörs i betänkandet, hänvisar fondkommissionslagen till kommissionslagensom därmed blir gällande även på fondkommissionärernas verksamhetsområde,såvida något annat inte följer av själva fondkommissionslagen. Detta mönsterär enligt förslaget avsett att bevaras. har inte någotatt erinra mot denna konstmktion. Detta så mycket mindre som de föreslagnabestämmelserna synes väl uppfylla de krav på tydlighet, enkelhet och anpassningtill senare rättsutveckling som kommissionslagskommittén ställt upp för sig. Föreningenfår alltså lämna det av kommittén framlagda förslaget i stort sett utaninvändning men önskar dock något ifrågastta den beträffande kommissionärenssäkerhetsrätt valda lösningen. Föreningenhar i sin granskning av betänkandet begränsat sig till det arbetsrättsligainnehållt och vill framhålla att den i sådant hänseende inte har någon erinran. TCOansluter sig till den av med instämmande av framförda reservationen mot kommitténs förslag. I övrigt tillstyrks utredningens förslag. FörbundetSveriges handelsrepresentanter: . Vihälsar med tillfredsställelse att kommittén nu föreslagit en mer tidsenlig ' lagstiftning rörande de rättsförhållanen som regleras i kommissionslagen,som den språkliga och redaktionella utformningen moderniserats. Förbundetkan till större delen godta de förslag kommittén kommit fram rill. Deändringar som 1974 genomfördes i l914årskommissionslag var välbehövliga menotillräckliga. Även modernisering har lagens bestämmelser visatsig vara praktiskt svåra och i vissa fall omöjliga att tillämpa. Kommissionslagskommitténsförslag innebär en anpassning till gällande rätt i flera andra länder med vilkaSverige har ett omfattande affärsutbyte. Detta måste ses som mycket positivt.Rättslighet länder emellan är en viktig och ofta underskattad faktor i deninternationella handeln. Enligtdirektiven har kommittén haft att följa utvecklingen inom EG och om möjligtanpassa sina förslag därtill. Sedan det visat sig att det sannolikt inomöverskådlig tid ej blir någon harmonisering av agentlagstiftningen inom EG ärdet enligt mening riktigt att inte avvakta ytterligare. Eneventuell framtida harmonisering inom EG lär dessutom knappast komma attinnebära några väsentliga avvikelser från den svenska lagen. Grossistförbundetvälkomnar kommitténs förslag och tillstyrker detsamma. har beretts tillfälle att avge yttrande över rubriceratbetänkande och får med anledning därav meddela att förbundet inte har någraerinringar mot vad som framlagts i betänkandet. Sverigeshantverks- och industriorganisation : SHIO-Familjeföretagen,som beretts tillfälle att avge yttrande över rubricerade betänkande,tillstyrker att de föreslagna ändringarna genomförs. Förbundetfinner att kommittén i stort sett lyckats med uppgiften att söka skapa ett enklare och mera lättillgängligt regelsystem för agentur och kommission än vad som innefattas i kommissionslagen. Förbundet kan också i flertalet avseenden godta de sakliga ändringar som kommittén föreslår. I vissa frågor har dock förbundet . 11 1990/91. KFhar i princip inget att invända mot de förändringar som kommittén Bilaga 3föreslår ifråga om de rättsförhållanden som rör agenter och de obligationsrättsligaförhållanden som rör kommissionärer. Däremot anser KF det vara en brist, attkommittén utan närmare redovisad utredning föreslår, att lagen endast omfattarförsäljning i agentförhållanden samt försäljning av inköp ikommissionärsförhållanden av varor. Kommittén uttalar däremot (s. 91) attlagförslaget kan tillämpas analogt på de agenter som sysslar med annat änomsättning av varor. Kommittén gör ett motsvarande uttalande (s. 186) i frågaom ensamåterförsäljare. Dethar länge förelegat ett behov av en modernare lagstiftning än 1914 årskommissionslag. De ändringar i lagen som genomfördes var visserligen ettsteg i rätt riktning, men otillräckligt. Kommissionslagskommitténsförslag innebär en modemisering och en anpassning till vad som gäller i fleraandra länder, med vilka har omfattande affärsförbindelser. Särskiltviktigt är att kommittén föreslår ett liknande skydd för handelsagenten ochkommissionären som är introducerat i flera länder på den europeiskakontinenten. Det gäller minsta uppsägningstid och ersättning vid ettagenturavtals upphörande. Likartade regler i länder med omfattandehandelsförbindelser med varandra underlättar på ett önskvärt sätt handeln dememellan. Förbundetkan alltså i alla avseenden tillstyrka kommitténs förslag. Kommitténhar enligt sina direktiv haft att följa utvecklingen inom EG och om möjligtanpassa sina förslag till vad som sker där. Förbundet har på nära håll kunnatfölja händelseutvecklingen inom EG när det gäller harmoniseringen avagentlagstiftningen. Dessvärre har den till en början rådande optimistiskainställningen, innebärande förhoppningar om en snar lösning, visat sig orgundatoch man torde nu med stor säkerhet kunna säga att de inom överskådlig tid inteblir någon harmonisering inom EG, när det gäller agentlagstiftningen. Motden bakgmnden är det enligt förbundets mening viktigt att man i inteytterligare avvaktar händelseutvecklingen inom EG utan genast reformerar densvenska lagstiftningen. Det kan tilläggas att om det blir någon harmoniseringinom EG, några väsentliga avvikelser från de svenska reglerna, såsom kommitténföreslagit dessa, med största säkerhet inte uppkommer. Detta omdöme gmndas pådet förhållandet att det svenska förslaget i sina huvuddrag anknyter till dentyska lagstiftningen och det är helt osannolikt att skulle accepteraEG-regler som väsentligt avviker från nuvarande tyska lagstiftning. framhålla angelägenheten av att Kommissions lagskommitténs förslag möjligt leder till lagstiftning så att den anpassning till omvärlden som förslaget innebär kommer till stånd utan ytterligare tidsutdräkt. Tilldet sista sagda vill förbundet också foga det påpekandet, att man Prop.1990/91:63 inom såväl och och hyser stort intresse fördet Bilaga 3 svenska lagstiftningsarbetet och att en ny svensk lag sannoliktkommer att få till följd liknande lagar också i dessa tre länder. 1direktiven påpekas att även ensamåterförsäljare i avtalsrelationer med sinaleverantörer/huvudmän kan stöta på samma problem som handelsagenter i bl.a.nyss berörda hänseenden avseende uppsägningstid och ersättning vid avtaletsupphörande. Kommitténs uppdrag har därför också gällt att granska problemet medensamåterförsäljares rättsskydd. Granskningen skall enligt direktiven syftatill att utreda behovet och möjligheterna av att i lag införa särskilda reglerför avtal om försäljning med ensamrätt och då särskilt när det gälleråterförsäljarens rättsskydd i avtalsförhållandet. Vid prövning av denna frågahar det enligt uttalanden i kommittédirektiven ålegat kommittén att beaktaom sådana regler kunde komma i konflikt med synen påkonkurrensbegränsningsfrågor, eller med andra ord i konflikt medkonkurrenslagens bestämmelser beträffande konkurrensbegränsning. Fråganom regler för återförsäljare behandlas på flera håll i betänkandet, bl.a. iavsnitt 4.18. Kommitténs överväganden och förslag därvidlag kan sammanfattas påföljande sätt. Kommittén uppger (s. 186) att man vid upprepade tillfällenbehandlat frågor förknippade med ensamåterförsäljning. Vid sidan av arbetet ikommittén har spörsmålen behandlats i en arbetsgrupp med företrädare förSveriges , och . Arbetet har resulterat i att organisationerna enats omstandardvillkor för avtal om ensamåterförsäljning. Avtalet har fogats som enbilaga till betänkandet. Kommittén konstaterar att flera av bestämmelserna i standardavtaletutformats i nära anslutning till bestämmelserna i kommitténs förslag till lagom handelsagentur och kommission. Kommmitténs bedömning är att innehållet istandardavtalet är väl avvägt och tillgodoser ensamåterförsäljarens behov avrättsskydd. Kommittén säger vidare att avtalsmallen kan förväntas komma tillallmän användning och få god genomslagskraft. Kommittén framhåller att de mångagemensamma beröringspunkterna mellan bestämmelserna i kommitténs lagförslagoch i standardavtalet öppnar möjligheter till analog tillämpning avlagförslaget på förhållanden med ensamåterförsäljning. Mot denna bakgmndfinner kommittén att det inte föreligger något behov avlagregler för ensamåterförsäljning. NO finner enligt vad somframgår av det följande anledning till kritik på en rad punkter. Kritiken gäller främst innehållet i det framlagda standardavtalet för återförsäljare som kommittén funnit "väl avvägt"och kommitténs argumentation och analys i frågan beträffande regler för des sa. Närdet gäller analysen kan till att börja med konstateras att kommittén Prop.1990/91:63 trots uttalanden därom i direktiven inte alls berörtkonkurrensbe- Bilaga 3 gränsningsaspekter på bestämmelserna iåterförsäljaravtalet.