prop · GE03130 · 1990-12-31 00:00:00 — Uppgifter ivapenregister hos polismyndighet är enligt 5 kap. 5 §sekretesslagen skyddade av sekretess under fömtsättning atl del kan antas attett röjande av uppgiftema skulle medföra fara för att vapen kommer tillbrottslig använchiing. Detgår all med relativt enkla metoder få uppgifter om mänga personers vapeninnehavur daiabaserade regisler. Det medför en betydande risk för atl uppgifterna kananvändas för oseriösa ändamål. Väsentliga säkerhets-inttessen kan som vissaremissinslanser påpekat hotas. Jag anser att sädana uppgifter bör ges ettbättte skydd ceh föreslär därför nu att ett s.k. omvänt skaderekvisit införsvilket innebär en presumtion för sekreless; sekretess skall alltså gälla förregistemppgifter om vapen, om det inte står klart att 4 1990/91. uppgiftenkan lämnas ut utan fara för atl vapen kommer lill brottslig användning. Uppgiftom att nägon innehar vapen framgår också av den s.k. v-marke-ringen ifolkbokföringen. För den uppgiften finns inte möjlighet till sekrelessannat än om det av särskild anledning kan antas att nägon lider men av attuppgiften röjs. Därför anser jag att del cekså för denna typ av uppgift omvapenförekomst måsle gälla en presumtion för sekreless. Fömtsättningenför sekreless tar sikle pä alt vapen skall komma till brottslig användning. Ilikhet med uttedningen anser jag att en myndighel måste beakla, inte bararisken för att den som begär att fä uppgifterna utiämnade skall missbruka dessaulan även att uppgifter kan komma på avvägar så att vapen sedermera hamnar hosnågon som kan använda del i brottsligt syfte. Detta framgår redan nu avlagtexten. Jaganser också atl även fara för att ammunition skall komma till brottsliganvändning som ett resultat av uppgiftslämnandel skall vara sekreiess-gmndande.Paragrafen bör därför komplelleras i det hänseendet Givetvisgäller sekreless t.ex. när en terrororganisation försöker inhämta uppgifter förkartläggning av vapenförekomst även om del är fräga om all använda vapnenulomlands. Den nya avfattningen innebär också att främmande makt hinchas fränall via vapenregisier ceh folkbokföringen söka kartlägga olika personervapeninnehav. Naturligtvis kan detfinnas berättigade inttessen av att hämta uppgifter ur vapenregisttei och urfolkbokföringen om vapeninnehav. Ett exempel pä detta är seriös forskning. Dåskall uppgifter lämnas ut. När det gäller att användavapenregisier för brotlsspaning avser jag att återkomma till denna fråga isamband med ell annal lagstiftningsärende. Jag vill dock i della sammanhanginstämma i ulredningens bedömning att lokala daiabaserade vapenregister är altföredra framför ett centralt register. 3.10 Instansordningen och praxis i vapenärenden Minbedömning: En polismyndighets beslul enligt vapenlagen skall ävenfortsällningsvis få överklagas endasl av den enskilde. Enhetlig praxis färäsladkommas genom information. Utredningensförslag: I syfle att öka anlalel vägledande avgöranden ges rikspolisstyrelsenpartsställning i vapenärenden. får rätt att överklaga allabeslut enligt vapenlagen, om det är av vikt för rättstilllämpningen ellerannars från allmän synpunkt atl saken prövas av en högre instans. De beslut somi första hand skall komma i fråga är beslul av länsstyrelser ochförvaltningsdomstolar. Remissinstanserna:Många remissinstanser uttrycker principiell tveksamhet till attrikspolisstyrelsen generellt ges ställning av part. Bland dessa är hovrättenför Nedre , kammarrätten i , polismyndigheterna i ,och , Tillstyrker uttedningsförslagei gör bl.a. över-åklagarnai och , , polismyruiigheierna i ,och , i och och . Frivilliga skytterörelsen saml Svenska pistolsky tieförbundet. Vissaremissinstanser, däribland kammarrätten i , förordar att länsrättemaförs in i instansordningen i vapenärenden i de fall som skall prövas avkammarrätten som första instans. Några remissinstanser är tveksamma tillbehovet av att genom ändrad lagsliflning öka fömtsättningama för enhetligpraxis. Bland dessa är polismyndigheterna i och , och Jägarnas RiksförbundlLandsbygdens jägare samt . Skälenför min bedömning: kan endast den enskilde överklaga ett besluti ett vapenärende. Alla vapenärenden kan överklagas till länsstyrelse. Vissaärenden kan överklagas vidare till kammarrätt ceh under vissa fömtsättningarkan regeringsrätten pröva ärendet. Tillstöd för förslaget att ge parlssiällning har åberopatsfrämsl ell par avgöranden i kammarrätt om återkallelse av vapen-tillstånd därunderinstansemas beslut om ålerkallelse av vapentillsiånd upphävts bettäffandepersoner som polismyndighetema och funnit vara olämpliga attbetro med vapen. Vidare har det förekommit kammarrättsavgöranden som framståttsom sinsemellan oförenliga. Delär naturligtvis av stor betydelse med enhetiig praxis för ärenden enligtvapenlagen hksom vid all ärendehantering. Det får inle vara lokal praxis somavgör om ell tillstånd skall beviljas eller skall återkallas. Hospolismyndigheterna fattas varje är ett mycket stort anlal vapenbeslut Underberedningen av delta lagstiftningsärende har inhämtats uppgifter om hur mångaärenden enligt vapenlagen som överprövas av länsstyrelse, kammarrättresp. handlades i samtiiga länsstyrelser totalt357 ärenden enligt vapenlagen och 381 ärenden. De åren varvapenärendena i kammarrätt 50 resp. 41 och i regeringsrätten 28 resp. 13. Detär i förhållande till många andra ärendegmpper ett myckel Uiet anlal ärendensom överklagas. Denlåga överklagandefrekvens som detta återspeglar visar enligt min mening attrikspolisstyrelsens föreskrifter ceh allmänna råd har den största betydelse fören enhetiig tiUämpning av vapenlagstiftningen. Genom att rikspolisstyrelsenföljer utvecklingen av överklagade ärenden och sprider information ombetydelsefulla avgöranden av såväl länsstyrelser som för-valmingsdomstolarnakan styrelsen på ett lika ändamålsenligl men samhällsekonomiskt mindrekostsamt sätt medverka till enhetiig räiisiill-lämpning som genom en egen rättatt överklaga. Därtill kommer att domstolama, som ofta redan sker, kan inhämtaytttanden från . Allmänt sett bör man dessutom vara myckelrestriktiv med att låta en myndighel överklaga en annan myndighets avgöranden. Molden nu angivna bakgmnden anser jag atl det inte finns tillräckliga skäl att gerikspolisstyrelsen en partsställning i syfte att få en enhetligare praxis.Utredningen har utan att lämna närmare förslag i frägan pekal på txeärendelyper som enligt artikel 6 i konvention angående skydd förde mänskliga rättigheiema ceh gmndläggande friheterna kan fordra möjlighet tilldomstolsprövning. De ärendegrupper som åsyftas är en polismyndighets beslut attinte godkänna lokaler hos vapenhandlare (26 § vapenkungörelsen), beslut attinte godkänna föreståndare för vapenhandel (34 § vapenkungörelsen) samt beslulom gcxikännande att ta emot vapen för reparation m.m. (39 § vapenkungörelsen).Dessa beslut kan i vissa fall ha avgörande betydelse för en näringsidkaresmöjligheler att fortsätta sin näringsverksamhel. Denna fräga regleras i enregeringsförfattning och jag kommer atl överväga humvida dessa ärenden börkunna överklagas vidare från länsstyrelse till domstol. Bl.a. kammarrätten iJönköping har uttryckt uppfattningen att även avslag pä ansökan omvapentillständ skall kunna överklagas lill domslol. Avslag på en ansökan omvapentillständ kan ha stor betydelse för den enskilde men har inte primärtnäringsrällslig betydelse ceh är inte heller pä annal sätt en sådan civilrättighet som enligt och allmänna lämplighetsövervägandenkräver domstolsprövning. Jag är därför inle beredd alt nu föreslå möjlighetlill överprövning av länsslyrelsens beslut i dessa frågor. Minbedömning: Införsel-, saluhållnings- och överlåielseförbud för modernaefterbildningar av skjutvapen, s.k. vapenaittapper, bör inte införas. Utredningensförslag: I syfte att hindra brotl bör införsel, saluhållnings-ochöverlåielseförbud införas bettäffande föremal som lätt kan uppfattas som ettbmkbart skjutvapen. Remissinstanserna:Samtliga remissinstanser som uttalat sig i frågan ulom barnmiljörådet cehvåldskommissionen är kritiska till förslagel. Bl.a. framhållergeneraltullstyrelsen all avsevärda tillämpningsproblem skulle uppstå.Polismyndigheten i Sundsvad anser att även innehavet bör kriminaliseras omförslaget skall få avsedd effekt Skälen för min bedömning:I likhel med ulredningen har jag föga förståelse för behov av föremål som lättkan uppfattas som brukbara skjutvapen. Det är önskvärt att dessa föremål kommerbort från marknaden. Särskilt allvarligt är del att vapenaittapper används isamband med brott. Enligt en undersökning om skjutvapen vid misshandel, rän ochvåldtäkt som uttedningen redovisar kunde det konstateras att l.ex. år 1987användes vapenaiffapp i 36 av totalt 442 fall och bettäffande bank, post cehbutiksrän användes atttapp i minsl 14 av totalt 164 fall. I bägge dessahänseenden gäUer således att atttapper säkert användes i avfallen. Statistiska uppgifter avdetta slag är dock inte tillräckliga för atl avgöra effekten av sädan regleringsom uttedningen föreslär. Vad som är väsentligt är snarare hur många av dessabrott som kunnal undvikas, om de föreslagna resmkiionema för attskaffa atttapper funnits. Den frågan är naturligtvis mycket svär att besvara.För min del har jag inte övertygats om att merparten av dessa brott inte skulleha kommit till stånd, om begränsningar när det gäller vapenaittapper funnits.Det rör sig om mycket allvarliga brotl vilka oftast inte begås som enimpulshandling eller beroende pä tillgång till en vapenalttapp. Jag anser attskälen för den föreslagna regleringen inle har tilhäcklig styrka för atl manskall accepiera de problem ell genomförande av förslagel skulle medföra, främslför tullen, men också för de andra som kan ha ett legitimt behov av attrapper,t.ex. Minbedömning: S.k. vapenamnesti bör inte uiföras. Utredningensförslag: I syfte att minska antalet illegala vapen bör det i en särskild lagbeslämmas en tidsperiod under vilken man till polisen sttaffritt kan lämna inalla slags vapen och all slags ammunition som man innehar utan att varaberättigad till del. Remissinstanserna:Uttedningsförslagei möter etl blandat moliagande. Bland dem som finner attförslagel verksamt kan bidra lill att minska antalet illegala vapen äröveråklagarna i , , och , statenskriminaltekniska laboratorium, i ochvåldskommissionen. Avstyrker förslagel av principiella skäl eller som intelillräckligl motiverat gör bl.a. polismyndigheterna, i , Vilhelminaoch , , Föreningen och och Jägarnas RiksförbundlLandsbygdens jägare. Fleraremissinslanser pekar pä all en amnesti måste förenas med en brett upplagdinformationskampanj. Skälenför min bedömning; Amnesti är till sin natur elt främmande inslag i svenskrättsttadiiion, och del skulle kräva myckel starka skäl för en sådan här ilandel. Institutet används dock i utiandei. Av särskilt inttesse är atl del iDanmark under en månad 1989 gavs vapenamnesti med påföljd alt närmare 10 (XX)vapen ceh sprängämnen lämnades in. Somsåväl uttedningen som flera remissinslanser framhåller har inle varilinblandat i krig och förhållandena kan därför inte antas varajämförliga med de i . Vid övervägande av om det ändå finns skäl attbeslula om en period då man sttaffritt skall kunna lämna i från sig illegalavapen är det enligt min mening högst osäkert om man i någon större grad kanuppnå den avsedda effeklen. Som många remissinslanser päpekai kan det sålundabl.a. starkt ifrågasättas om förslaget får betydelse för de illegala vapen somman eftersträvar atl fä inlämnade. Man kan inte heller bortse från möjlighelenalt den fullständiga anonymiteten, som enligt uttedningen skulle varanödvändig, också kan hindra uttedning av vissa allvarliga brott med vapeninblandade. Jag anser därför inte att vapenamnesti bör införas. 3.13Övergångsbestämmelser avseende start- och signalvapen Minbedömning: Start- eller signalvapen som anskaffats före fåräven fortsäimingsvis innehas utan tillstånd. Utredningensbedömning: Överensstämmer med mitt. Uttedningen föreslår cekså att det skallske en märkning av start- och signalvapen som tillstånd beviljats för. Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser delar uttedarens bedömning att tillståndstvång förstart- ceh signalvapen förvärvade under tid då tillsiåndstvång inte förelågskulle vara en alltför ingripande åtgärd. anser atl man böröverväga att helt slopa tillsiåndstvångei för start- ceh signalvapen. Vissaremissinstanser bl.a BRÅ, i ceh polismyndigheten iStockholm saml anser att den brottsförebyggande effekten avden införda tillståndsplikien urholkas för myckel genom den gällandeövergångsbestämmelsens ulformning. De flesla remissinstanser som yttrat sig ifrågan om märkning av siart-ceh signalvapen tillstyrker ett sådant förfarande. Skälen för min bedömning:Fr.o.m. omfattas start-och signalvapen med undanlag för s.k.salutkanoner av regelsystemet i vapenlagen och är alltså i principlillsiåndsplikiiga. Enligt övergängs-bestämmelsema får den som vidikraftträdandet innehar etl start- eller signalvapen även i fortsättningeninneha det utan lillslånd. Denna övergångsbestämmelse är annorlunda utformadän de övergångsbestämmelser som meddelades då s.k. clpistoler, lös trumma tillrevolver samt ljuddämpare och insiickspipor gjordes tiUständspIiktiga enligtvapenlagen. I de fallen föreskrevs atl tillstånd skulle sökas inom viss angiventid. Skälet till den annorlunda övergångsbestämmelsen belräffande start- ochsignalvapen var bl.a. risken för massförseelser och administrativa svårigheter.Vidare kunde en annan övergångsbestämmelse uppfattas som konfiskaioriskeftersom elt inlösningsförfarande inle var rimligt dä antalet start- ochsignalvapen uppskattades till flera tusen. Dessa skäl har fortfarande giltighetDärför anser jag i likhet med uttedningen och de flesta remissinstanser atttillståndsfrihel för de äldre start- ceh signalvapnen fortfarande skall gälla.Jag föreslår därför inte ändrade övergångsregler bettäffande start- ochsignalvapen. Förslagelom märkning av de tillståndspliktiga start- ceh signalvapnen kan synas välmotiverat. Del problem som tillkommit är emellertid att ytterligare tidförflutil och det finns nu vapen vilka tillstånd redan beviljats för. Fräganuppkommer då om även dessa skall märkas eller om märkningen kan inskränkas tillde vapen som tillstånd söks för efter ikrafllrädandet. Jag avser att övervägafrägan närmare i samband med övriga ändringar som bltt akluella ivapenkungörelsen. 4 Upprättade lagförslag Prop. SpecialmoliveringI enlighel med del anförda har i upprättats förslag till 1,lag om änching i vapenlagen(1973:1176), 2,lag om ändring i sekretesslagen(1980:100). Förslagen har granskats av lagrådet 5.1 Förslaget till lag om ändring i vapenlagen (1973:1176) Paragrafeninnehåller en beskrivning av vapenlagens tillämpningsområde (jfr avsnitt 3.2). Förstastycket definierar skjutvapen. Under begreppel skjutvapen faller enligt den nyalydelsen vad som enligt gängse språkbmk kan anses vara skjutvapen. Iandra stycket räknas övriga föremål upp som vapenlagens regler skall tillämpaspå. Punkten1 avser apparater och anordningar som till verkan och ändamål är jämförliga medskjutvapen ceh molsvarar den tidigare punklen 2 i skjutvapendefinitionen iförsta stycket. Punkten2 avser obrukbara skjutvapen som i bmkbart skick skuUe räknas som skjutvapen.Den är inie sakligt ändrad och molsvarar den tidigare gällande andra stycketb. Punkten3 avser start- ceh signalvapen och molsvarar den lidigare gällande 1 § andrastycket d. Ingen saklig ändring är avsedd. Ordet startvapen används somgemensam benämning för vad som i den äldre regeln kallades start- ellerskrämskoitsvapen (slartvapen). Punkterna4 och 5 tar upp armborst och tårgasanordningar. Armborst och tårgasanordningaransågs tidigare omfattas av punkten 1. Punkten6 tar upp tillståndsplUctiga vapendelar. I sakligt hänseende har dettillståndspliktiga området utvidgats till all omfatta stomme, låda och trummatill alla skjutvapen saml armborslslomme med avfymingsanordning. Dessavapendelar omfattas av tillståndsplikten. Armborslslommebltt tillståndsplUctig med en tillhörande avfymingsanordning. FörtUlståndspIiktiga vapendelar gäller att tillstånd kan sökas för det vapen somavses bli tillverkat. TUlståndel får då avse även tillständsplikiiga vapendelarsom skall ingå i vapnet. Inget hindrar dock att tillstånd beviljas för delama. Punkten7 avser s.k. elpistoler ceh motsvarar regeln i 1 § ttedje stycket förstameningen vapenlagen i dess äldre lydelse. Punkten8 avser anordningar som gör del möjligl att man lill ell vapen använder annanammunition än vapnet är avsett för. Regeln motsvarar 1 § andra stycket cvapenlagen i äldre lydelse. Itredje stycket finns del bemyndigande som tidigare fanns i sisla me- Prop. 1990/91:130 ningen av stycket. ParagrafenbehancUar undantag från vad som annars skulle omfatlas av reglema om skjutvapen(jfr avsnitl 3.2). Paragrafen har ändrats språkligt ceh redaktionellt. Paragrafenhar justerats språkligt. Förfatmingshänvisningen i andra slyckel bettäffandeammunition som är atl hänföra till explosiva varor har ändrats till lagen(1988:868) om brandfarliga och explosiva varor. Paragrafenbehandlar undantag för vissa typer av ammunition från vissa av vapenlagensregler (jfr avsnitt 3.4). Paragrafenhar ändrals sakligt sä att hagelpatroner och kulpaironer avsedda för gevär samttändhattar till sädan ammunition kommer all omfattas av vapenlagens reglerfullt ut. Detta kommer till uttryck genom att dessa typer av ammunition intefinns med bland undaniagen. Ändringeninnebär att sädan ammunition inte får innehas eller förvärvas eUer överlåtasfritt Armborstpilarhar förts in bland undaniagen. Iparagrafen behandlas i vilka fall tillstånd behövs enligt lagen (jfr avsnitt3.3 och 3.4). Ändringeni första stycket innebär att den generella regeln om att ammunitionsförvärvkräver tillstånd har tagits bort. Systemet med särskilt tillstånd för förvärvav ammunition slopas ulom bettäffande ammunition för bl.a. sarrdarändamäl.Reglema om innehav av ammunition finns nu i 12 §. Den lagtekniska konstmktionenändras således till att reglera innehav i stället för förvärv. Givetvis blttdet inte tillätet atl förvärva ammunition om man inte har räll att inneha den.Frågan behandlas vidare i specialmotiveringen tiU 12 ceh 13 §§. Ändringeni andra stycket innebär all kolsyrevapen jämställs med luft-och fjädervapen.Vilka kolsyre, luft eller fjädervapen som kan anses vara avsedda förmålskjuming samt vilka av dessa ceh harpunvapnen som har en sådan begränsadeffekt att de bltt tillslåndsfria kan enligt andra meningen bestämmas närmaregenom verkställighetsföreskrifler. Åldersgränsen för innehav, införsel cehhandel med dessa vapen har i iredje meningen behållits oförändrad lill artonår. Tredje-femte stycket har justerats redaktionellt Vidare ges stöd för en vidaredelegeringnär det gäller start- ceh signalvapen. SpecialmotiveringParagrafen har endasl justerats som en konsekvens av de nya reglema om tillståndtill innehav av ammunition. Paragrafenhar ändrals redaktionellt. Delnya tredje stycket molsvarar det tidigare första styckel 3, som medger attannan sammanslutning kan beviljas tillstånd alt inneha skjulvapen. Det är härfråga om ett normgivningsbemyndigande för regeringen att föreskriva vilka andrasammanslumingar som fär ges tillstånd att inneha skjutvapen och detta hör inlehemma i första stycket. Bemyndigandet har utnyttjats i 4 § vapenkungörelsen. Paragrafenreglerar under vilka fömtsätmingar en enskild person fär ges tillstånd attinneha skjutvapen (jfr avsnitt 3.3). Iförstastycket anges för vilka ändamål en enskild person kan beviljas tillstånd attinföra eller inneha skjutvapen. En enskild person skall i detta sammanhangförslås som en ceh inte flera personer. De ändamål som anges är behov avvapnet, att vapnet har prydnadsvärde, samlarvärde eller affektionsvärde. Iförhållande till äldre lydelse har samlarvärde och affektionsvärde införts somsärskilda ändamål vid sidan av prydnadsvärde. Vid bedömningen av om ett vapenhar samlar-, prydnads- eller affektionsvärde skall stor belydelse tillmätassökandens uppfattning om värdet för honom. Vid bedömning av affektionsvärde ärdelta helt naturligt När det gäller samlarvärde ceh prydnadsvärde måsteaccepteras att olika bedömningar kan göras i fråga om ett vapens värde. Sökandensblotta påstående att sådant värde föreligger för honom kan givetvis inlegodias. Han måste ange omständighetema som enligt hans mening innebär atlvapnet har ett prydnads-, affektions- eller samlarvärde. Avtredje meningen framgär atl elt vapen inte fär användas till skjutning, omtillståndet beviljats på grund av prydnads-, samlar- eller affektionsvärde.Skall vapnet användas för skjutning måste sökanden tedömas ha behov av detInnehav av ett vapen säväl för skjutning som därför att det har ett affektionsvärdeinverkar därför på bedömningen av vilka ytterligare vapen sökanden kan anses habehov av eller om sökanden kan anses ha behov av vapnet vid sidan av de andravapen som han har tillstånd för. Ett bmkbart vapen kan ha stort affektions-eller prydnadsvärde som sökanden ändå vill kunna använda vapnet förskjutning. I sädana fall görs en bedömning av sökandens totala behov. Skullemängden vapen bli stor kan del ur säkerhetssynpunkt finnas skäl att förenatillståndet med krav på särskild förvaring eller annal vilUcor som polisenbedömer nödvändigt. Andra stycket, somföreskriver an tillständ alchig får bevUjas, om det kan antas att ett vapen kommer atl missbmkas, motsvarar en del av lidigare första meningen i första stycket. Ett vapen för viUcel tillstånd meddelats på cy gmndav prydnads-, samlar- eller affektionsvärde får inte användas till Prop.1990/91:130 skjutning.Kan man misstänka att denna regel kommer att överträdas skall Specialmolivering Vidare måste motsvarande bedömningar göras om sökandensallmänna lämplighet att inneha vapen såväl när tillstånd söks på gmndav prydnads-, affektions- eller samlarvärde som när han söker tillstånddärför an han har lehov av vapnet. Särskilt gäller detta i sädana falldä ett vapen inte är varaktigt obrukbart. Fjärdestycket innehåller ett normgivningsbemyndigande för regeringen eUer denmynchghet regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om krav i fråga omskjutskicklighet, utbUdning, ålder samt de villkor i övrigt som skall varauppfyllda för tillstånd till innehav av skjutvapen. Bestämmelsen St med tillägg av ålderskravet iprincip överflyttad från 48 ceh 49 §§ vapenlagen i sin äldre lydelse. Paragrafenhar endast justerats språkligt Därvid har utttycket föreskrifter, vilket börreserveras för regler av normgivningskaraktär, tagits bort. Paragrafenhar justerats språkligt ceh av samma skäl som 10 §. ParagrafenbehancUar innehav av ammunition (jfr avsnitt 3.4). Iförstastycket läggs principen fasl all rällen lill innehav av ammunition är knutentill rätten att inneha skjutvapen. Som berördes under specialmotiveringen till5 § är detta en annan konstmktion än den som gällde tidigare och som regleraderätten att förvärva ammunition. Den som inte har rätt att inneha vissammunition har givetvis inte heller rätt att förvärva den. Det krävs atl densom förvärvar ammunition har tillstånd atl inneha det vapen som ammunitionen äravsedd för. Vidare krävs att tillståndet innefattar rätt att skjuta med vapnet Etltillstånd för sädant annat ändamål som avses i 9 § första styckel andrameningen (prydnads-, samlar- eller affektionsvärde) ger således inte rätt attinneha ammunition. Denya reglema innebär praktiskt att den som köper eller på annat sätt förvärvarammunition måste kunna visa upp sitt bevis om vapentillstånd för säljaren ellerannan överlätare, om denne inte t.ex. genom tidigare bekantskap är förvissad omatt köparen är berättigad att inneha ammunitionen i fräga. Är köparen okänd försäljaren måste han därför dessutom kunna styrka sin identitet. I konsekvens medinnehavsförbudet blir det sttaffbelagl att överlåta ammunition till den sominte är berättigad att inneha den (38 § 5 vapenlagen). Förskjutvapen som fär innehas utan tillstånd får ammunition köpas friii.