prop · GE0358 · 1990-12-31 00:00:00 — Avgersocialstyrelsen efter ikraftträdandet ett utlåtande som begärts enligt 3 §andra stycket i den gamla lagen, skall utlåtandet utformas i enlighet med vadsom föreskrivs i punkt 2 ovan för ett utlåtande över en rättspsykiatriskundersökning och i 3 eller 4§ i den nya lagen för ett utlåtande avchefsöverläkaren. Ett sådant utlåtande av styrelsen ersätter ett utlåtande avchefsöverläkaren enligt sistnämnda paragrafer. I fråga om ett utlåtande avstyrelsen enligt 6 § i den gamla lagen, som inte har avgetts före ikraftträdandet avden nya lagen, skall nämnda paragraf fortfarande Prop. 1990/91: 58 tillämpas. 5.Har rätten före med stöd av 9 § första stycket i den gamlalagen beslutat om den misstänktes intagning på viss rättspsykiatrisk klinikskall beslutet efter den nya lagens ikraftträdande anses som ett beslut enligt10 § i den nya lagen. Lag om ändring i lagen (1964:542) om personundersökning ibrottmål Härigenomföreskrivs att 7 § lagen (1964:542) om personundersökning i brottmål' skall haföljande lydelse. Rätten må, när skäl äro därtill, förordna läkare att avgiva läkarintyg angående misstänkt. Sådant intyg skall avfattas enligt anvisningar som meddelas av regeringen. Rättenfår, när det finns skäl till det, förordna en läkare att avge läkarintygangående den misstänkte. Om rätten särskilt anger det i förordnandet, skallintyget omfatta de medicinska förutsättningarna för att överlämna denmisstänkte till rättspsykiatrisk vård utan särskild utskrivningsprövning. Om rättspsykiatrisk undersökning ej verkställts, skall läkarintyg som sägs i första stycket inhämtas från psykiater, innan någon överlämnas till öppen psykiatrisk vård. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelarföreskrifter om avfattningen av läkarintyget. Endast en läkare som får avgeutlåtande över en rättspsykiatrisk undersökning får förordnas att avge ettsådant intyg som anges i första stycket andra meningen. Misstänktsom ej är häktad är pliktig att för läkamndersökning inställa sig å tid och ortsom läkaren bestämmer. Uteblir den misstänkte, må polismyndighet lämnahandräckning för hans inställande. Denna lag träder ikraft . ' Lagen omtryckt1973:1214. Senaste lydelse 1981:216. Social- och justitiedepartementen Prop. Utdragur protokoll vid regeringssammanträde , ordförande, och statsråden , S. ,, , , R. , , , ,G.Andersson, Lönnqvist, , , , , , ,, Proposition om psykiatrisk tvångsvård, m. m. StatsrådenThalén och anmäler sina förslag. Anförandena och förslagen redovisasi underprotokollet för social- resp. . StatsrådetThalén hemställer att regeringen i en proposition föreslår att antade lagförslag som hon och statsrådet har lagt fram. Regeringenansluter sig till föredragandenas överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att anta de förslag som föredragandena har lagtfram. Regeringen beslutar att de anföranden och förslag som redovisas iunderprotokollen skall bifogas propositionen som bilagorna 1 och 2. Bilaga1 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Anmälan till proposition om psykiatrisk tvångsvård, m. m. Reglerom psykiatrisk vård oberoende av samtycke finns i lagen(1966:293) om beredande av sluten psykiatrisk vård i vissa fall (LSPV). a. under vilka fömtsättningar tvångsvård får ges på gmnd av psykisksjukdom och därmed jämställd psykisk abnormitet. En redogörelse för gällandelagstiftning bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 1:1. 1juni 1980 tillkallade dåvarande chefen för enparlamentarisk kommitté för att göra en översyn av reglerna om vård oberoendeav samtycke inom socialtjänst- och sjukvårdslagstiftningen m. m. Kommitténantog namnet socialberedningen (S 1980:07). På gmnd-val av ett delbetänkandefrån beredningen (Ds S 1981:7) genomfördes med verkan vissaändringar i LSPV främst i syfte att avhjälpa brister och oklarheter i lagen ochstärka patienternas rättssäkerhet (prop. 1981/82:72, SoU 53, rskr. Genomnya direktiv uppdrogs åt beredningen att bl. a. fortsättaöversynen av LSPV med sikte på en fullständig revision av den psykiatriskatvångsvårdslagstiftningen (Dir. 1982:106). Beredningen avlämnade i augusti1984 betänkandet (SOU 1984:64) Psykiatrin, tvånget och rättssäkerheten(ledamöter vid betänkandets avlämnande: försäkringsrättsrådet ,ordförande, f d. riksdagsledamoten , riksdagsledamoten , f d. riksdagsledamoten , landstingsrådet ,riksdagsledamoten , avdelningschefen ochriksdagsledamoten ). Betänkandetinnehåller förslag till en ny psykiatrisk tvångsvårdslagstiftning. Dennuvarande lagen föreslås ersatt av tre nya lagar, som enligt betänkandet tarsikte på olika behov: behovet av akut, kortvarig vård vid allvarliga psykiskastörningar, behovet av adekvata vårdformer för psykiskt störda lagöverträdareoch behovet av skyddsregler för vissa patienter med nedsatt mental förmåga. Ensärskild lag om personalens befogenheter vid vård på vissa institutionerföreslås gälla för psykiatrisk tvångsvård och inom . I betänkandetförs fram synpunkter på samarbetet mellan psykiatrin och , främstbeträffande patienter som skrivs ut från psykiatrisk institutionsvård. Betänkandetinnehåller även förslag till nya påföljdsregler för psykiskt 60 Ianslutning därtill föreslås nya bestämmelser för Prop. 1990/91:58 deträttspsykiatriska undersökningsförfarandet i brottmål. Chefen för ju- Bilaga 1 stitiedepartementet kommer att behandla dessa frågor (bil. Till protokollet i detta ärende bör fogas socialberedningenssammanfattning av sitt betänkande som bilaga 1:2. Socialberedningensbetänkande har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanseraa börfogas till protokollet i detta ärende som bilaga 1:3. En sammanställning överremissyttrandena (utom såvitt avser de frågor som behandlas i bil. 2) harupprättats och finns tillgänglig i lagstiftningsärendet (R 2 068-1984). Medhänsyn till utfallet av remissbehandlingen har ärendet fordrat särskildaberedningsåtgärder. En inledande sammankomst med företrädare för ett stortantal remissinstanser anordnades av , varvidtillfälle gavs att lämna synpunkter i sakfrågorna och på det fortsattaberedningsförfarandet. Samtal med företrädare för vissa myndigheter ochorganisationer har därefter förts av en arbetsgmpp inom social- ochjustitiedepartementen. Som chefen för kommer att redovisanärmare har hearings hållits och rörande frågorna ombehandlingen av psykiskt störda lagöverträdare. Regeringenbeslöt att inhämta lagrådets yttrande dels över lagförslag ifråga om psykiatrisk tvångsvård m.m. som utarbetats inom ,dels över lagförslag avseende bl.a. påföljdsreglerna i och detmedicinska utredningsförfarandet för psykiskt störda lagöverträdare somutarbetats inom . De inom upprättadelagförslagen bör fogas till detta protokoll som bilaga 1:4. Lagrådet yttrade sig över de remitterade förslagen den 12 oktober1990. Yttrandet bör fogas till protokollet i ärendet som bilaga 1:5. 1sitt yttrande har lagrådet konstaterat att remissens förslag till nypsykiatrisk tvångsvårdslagstiftning innebär väsentliga förändringar i förhållandetill gällande lag på området. Lagrådet har inte redovisat invändningar mot denföreslagna lagrevisionen i stort men har fört fram synpunkter och förordatandra lösningar än remissens i några principiellt viktiga hänseenden. Därjämtehar lagrådet i en rad frågor av mera detaljbetonad karaktär föreslagit ändradutformning av lagförslagen. Lagrådets yttrande upptar i en bilaga ensammanställning av lagrådets förslag till hur de i lagrådsremissen föreslagnalagarna om psykiatrisk tvångsvård, om rättspsykiatrisk vård och omrättspsykiatrisk undersökning bör utformas. Engmndläggande fråga som tagits upp av lagrådet gäller i vilken ut sträckning kriterierna för tvångsvård bör beakta skyddsbehovet för närstå ende och omgivningen. Vidare har lagrådet invänt mot en i remissen föreslagen begränsning i nuvarande möjligheter att besluta om övergång från frivillig sjukhusvård till tvångsvård, s. k. konvertering. Till de frågor med principiella aspekter som lagrådet har berört närmare hör också i 61 vilkaorgan och i vilken sammansättning som den rättsliga prövningen av Prop.1990/91:5f tvångsvårdsfrågor bör ske. Synpunkternafrån lagrådet i dessa delar har föranlett vissa ändringar i förhållande tilllagrådsremissens förslag. De principiella ställningstaganden som gjordes iremissen har jag dock inte funnit skäl att frångå. Beträffandeden närmare utformningen i övrigt av lagstiftningen godtar jag i alltväsentligt lagrådets förslag till ändringar i de remitterade lagförslagen. a. vissa förändringar i paragrafföljden i förslaget till lag ompsykiatrisk tvångsvård. Jag återkommer i det följande till lagrådetsändringsförslag i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.3.2, 3.1.2, 3.3, 3.4,3.5.4, 3.9, 4.4.2 och 4.4.3) samt i specialmotiveringen under de lagmm somsärskilt behandlats i lagrådets yttrande. Hämtöver har gjorts olikaredaktionella ändringar i förhållande till de remitterade förslagen. Chefenför återkommer i sitt anförande (bilaga 2) till de frågorsom lagrådet har tagit upp rörande de inom utarbetadelagförslagen. Jagvill nu ta upp frågan om en ny psykiatrisk tvångsvårdslagstiftning med sikte påatt en samlad reform skall kunna genomföras . En nylagstiftning på området kräver följdändringar i annan lagstiftning. I dettaärende tar jag upp vissa av dessa följdfrågor. Till andra konsekvensändringaravser jag att återkomma i ett senare sammanhang. 2 Allmänna utgångspunkter 2.1 Allmänna synpunkter Samhälleligaideal om demokrati, rättvisa och medmänsklighet sätts på konkreta prov iomsorgerna om människor ined psykiska problem och störningar. 1 vården avpatienter med psykiska störaingar prövas gmndläggande värderingar av människanoch hennes livsvillkor. Synen på människan präglar både vem som får vård och ivilka former vården ges. 1ett historiskt eller internationellt perspektiv är det uppenbart hurföreställningar om att människor har olika värde avspeglas och förstärks ibehandlingen av människor med psykiska störningar och andra utsatta gmpper.Sådana tendenser finns också i dagens svenska samhälle, även om åtgärder harvidtagits för att motverka ojämlikhet. Kvarvarande mentalsjukhus ger genom sinisolerade förläggning och sin yttre och inre lokalutformning uttryck föravstånd till samhället i övrigt och "vanliga" människor. De ger en"fmsen" bild av gångna tiders värderingar och människosyn, liksom avbestående brister i demokrati och solidaritet medmänniskor emellan. Detstår klart att den psykiskt sjuke inte tillerkändes samma värde som andra människor och därför fick acceptera andra och sämre livsvillkor i en rad avseenden. Även om skillnaderna har minskat kraftigt och blivit mindre tydliga i nutida samhälle och vård, finns de i många hänseenden kvar och yttrar sig på olika sätt. Det gäller alltifrån materiella livsvillkor som rätten till arbete, bostad och ekonomisk försörjning 62 tillrespekt för den enskildes självbestämmande, integritet och delaktighet Prop. 1990/91:58 i en levande gemenskap människor emellan. Sedan1960-talet, då den nuvarande särskilda lagstiftningen om psykiatrisk vårdoberoende av samtycke kom till och huvudmannaskapet för den psykiatriska vårdenhelt fördes över från staten till landstingen, har bl.a. följande väsentligaförändringar skett inom detta vårdområde: Kunskaperaaom möjlighetema att förebygga, bota och lindra psykiska sjukdomar harförbättrats. Resursernainom den psykiatriska vården har byggts ut och inslaget av personal medkvalificerad kompetens inom olika områden har kraftigt förstärkts. Denpsykiatriska vårdens särställning har reducerats och en integration med övrighälso- och sjukvård eftersträvats som samspelet med socialtjänstenförstärkts. Enpåtaglig omvärdering har skett av den slutna vårdens verkningar ochbiverkningar, vilket resulterat i en markant förskjutning mot insatser i öppnaformer som mindre ingriper i det "normala" livet. Inslagetav olika tvångsåtgärder har väsentligt reducerats och patientens ställning ochmedinflytande stärkts i en fortgående demokratiseringsprocess, där olikaklientorganisationer spelar en viktig roll. Jagvill betona att dessa huvuddrag i utvecklingen inte bara gäller utanflertalet länder i västvärlden. När det gäller att begränsa tvånget och denslutna psykiatriska vården har utvecklingen t. o. m. gått ännu snabbare i vissaandra länder. Detta har i vissa fall medfört betydande problem när patienterabmpt gått från ett totalt omhändertagande på institution till ett liv ute isamhället helt utan vård och stöd. Sammantagetär genomförda och planerade förändringar av den psykiatriska vården i Sverigeav så genomgripande art att den nu drygt lagstiftningen för denpsykiatriska tvångsvården måste ses över från gmnden. Enligt min mening liggerdet då närmast till hands att inrikta sig på att ersätta den nuvarande lagenmed en ny reglering. De förslag somjag presenterar i det följande utgår frånoch tar fasta på de positiva förändringar i samhälle och vård som pågår ochmåste fortsätta. Ett gmndläggande krav på den nya lagstiftningen bör såledesenligt min mening vara att den skall medge och stimulera till fortsattutveckling. Enviktig utgångspunkt för cn ny lagstiftning om psykiatrisk tvångsvård är att denskall utgöra ett komplement till den gmndläggande regleringen i hälso- ochsjukvårdslagen (1982:763) som är tillämplig på all psykiatrisk vård. Hälso- ochsjukvården skall enligt denna lag vara ett fritt, öppet och demokratiskt systemmed trygghet och rättssäkerhet. Huvudprincipen är att den enskilde själv avgörom han vill anlita hälso- och sjukvården eller inte. Närdet gäller den psykiatriska tvångsvårdens omfattning har det skett en snabb minskning . 1 slutet av omfattades mer än var tredje inneliggande patient inom psykiatrin av tvångsvårdslag stiftningen. Vid mitten av hade denna andel sjunkit till ungefär var femte patient. Den senaste patientinventeringen visar en ytterligare minskning så att endast var sjätte inneliggande patient då 63 vårdadesmed stöd av LSPV. har också det totala antalet vårdplatser minskatavsevärt. Dessutom kan nämnas att avnyintagningama till sluten psykiatrisk vård skett med stöd av LSPV. I regeringsformen betonasrespekten för alla människors lika värde och för den enskilda människans frihetoch värdighet. Där läggs också fast att varje medborgare är gentemot detallmänna skyddad mot frihetsberövande och påtvingade kroppsliga ingrepp. Denmänniskosyn som återspeglas där och som också återkommer i en rad olikainternationella dokument kan sammanfattas i följande för ett civiliseratsamhälle gmndläggande principer: människanär ansvarig (och alltså inte ett objekt i t. ex. vårdsamhället), människanär skapande och rymmer en potential av resurser och möjligheter samt människanär social med ett beroende av och ansvar för sin omgivning. Dessa humanitäravärderingar präglar också vår nuvarande hälso- och sjukvårdslag som år 1983ersatte en tidigare strikt formalistisk och organi-sationsinriktadsjukvårdslag. Även lagen (1980:11) om tillsyn över hälsoochsjukvårdspersonalen m.fl. liksom patientjouraallagen (1985:562) innehållerbestämmelser med denna inriktning. Hälso- och sjukvårdslageninnebär att målet för hälso- och sjukvården är att ge alla en god vård på likavillkor. Vårdens insatser skall bestämmas utifrån behoven och inte med hänsyntill vem man är eller var man bor. Detta gmndläggande krav, som har en mycketbred förankring hos medborgarna, har länge präglat vårdens utveckling ochorganisation. För psykiatrins del har det inneburit bl.a. en ökad integrationmed somatisk vård med en differentiering efter patienternas behov och inteefter t. ex. formella bestämmelser om intagningssätt. Genom hälso- ochsjukvårdslagen har förebyggande insatser mot ohälsa markerats särskilt. Dettahar speciell betydelse för psykiatrins utveckling. För att undvika situationerdär tvång blir ofrånkomligt är förebyggande och tidigt insatta vårdåtgärder avstörsta betydelse. En gmndläggande fömtsättning för att sådana insatser skallvara effektiva är att det finns möjlighet att tidigt bygga upp enförtroendefull relation mellan vårdad och vårdare där man kan förstå och görasig förstådd i ett samspel på lika villkor. Hälso- och sjukvårdslagenbetonar betydelsen av att patienten ges inflytande på sin vård. Lagen sägeratt vården skall vara av god kvalitet och tillgodose patienternas behov avtrygghet i vården. Den skall vara lättillgänglig och bygga på respekt förpatienternas självbestämmande och integritet. Dessutom skall den främjakontinuitet i kontakterna mellan patient och personal. Patienten skall gesinformation om sitt hälsotillstånd och de behandlingsmetoder som står tillbuds. av godtagna hälsopolitiska propositionen om utvecklingslinjerför hälso- och sjukvården, m.m. (prop. 1984/85:181) finns ocksä riktlinjer förhälso- och sjukvårdens utveckling vilka har stor relevans även för denpsykiatriska vården. Dengmndläggande solidariteten i samhälle och vård bygger på att vi har 1990/91:58 Bilaga 1 ansvarinte bara för oss själva utan även för varandra. Förmågan till Prop.1990/91:58 ansvarstagandevarierar under livscykeln och beroende på hälsotillstånd. situationerdär en människa på gmnd av sitt psykiska tillstånd uppenbart saknarförmåga att se till sitt eget bästa eller utsätter andra för risker till liv ellerhälsa kräver den grundläggande solidariteten människor emellan att hjälpkan ges även om vederbörande motsätter sig det. vårdskall inriktas på att avhjälpa det oundgängliga vårdbehovet och syfta tillatt motivera patienten så att han kan frivilligt medverka till fortsatt För patienten och med hänsyn till allmänhetens förtroendeär det av största vikt att rättssäkerheten motsvarar högt ställda Attslopa varje möjlighet till psykiatrisk tvångsvård skulle innebära att viavsäger oss möjligheter att hjälpa människor i svårt utsatta situationer. Dettaskulle strida mot gmndläggande humanitet och medmänsklighet. kankonstateras att sådan vård måste begränsas och, så långt möjligt, utformas såatt riskerna för den personliga integriteten minimeras. Patienten bör inte ivården påtvingas undersökningar eller behandlingar som inte är motiverade avtillräckligt starka skäl. Om en patient vägrar att godta behandling som gersnabbare tillfrisknande, minskat lidande och kortare vårdtid, krävs således engrannlaga avvägning med beaktande av berättigade krav på personlig integritet.Tvångsvårdstidema skall vara så korta som möjligt och aktivt användas för attge den behandling och det stöd som behövs för att vården skall kunna övergå ifrivilliga former. Lagstiftningensutformning är viktig, men av än större vikt är vårdens praktiska utformning,dess kompetens, arbetsmetoder, organisation och resurser. Av stor betydelse ärockså att verksamheten bedrivs i ett öppet samspel med övrig vård och under en insynsom gör det möjligt att följa verksamhetens innehåll och resultat, utan attdärför ge avkall på de stora kraven på personlig integritet för patienterna.Som all medicinsk verksamhet skall psykiatri bedrivas enligt vetenskap ochbeprövad erfarenhet. Lagfäst tillsyn utövas av och ikontrollsystemet ingår dessutom bl. a. hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd. Utredningarhar visat att omfattningen av tvångsinsatser har varierat starkt mellan olikadelar av landet, liksom mellan olika sjukhus och kliniker. För den enskildestrygghet och för utveckling av vården är det av största vikt att ha etteffektivt rapporteringssystem som medger aktuella sammanställningar och enfortlöpande analys av tvångsvårdens omfattning och behandlingen under tvångsvård.För att få erforderligt perspektiv på vården och möjligheter till förbättringarkrävs en sådan erfarenhetsåter-föringtill såväl enskilda läkare som medicinsk,administrativ och förtroendevald ledning av vården. Material av detta slagutgör också en förutsättning för en väl fungerande tillsyn frånsocialstyrelsen som ansvarar för erforderiiga mtiner, bearbetningar ochrapporteringar. Ensådan löpande uppföljning utgör en viktig grund för fördjupade studier och forskningsinsatser. Psykiatrin i allmänhet och tvångsvården i synnerhet utgör ett starkt eftersatt forskningsområde med stort behov av intensifierade insatser. Vissa initiativ har tagits för att komma till rätta med problemen. Jag kan här nämna att ett särskilt 65 5 1990/91. forskningsprojektom psykiatrisk vård i allmänhet och med fördjupning på Prop. 1990/91:58 denpsykiatriska tvångsvården pågår med stöd från Bilaga 1delegation för social forskning. I projektet belyses tvångsvårdens betydelseför patienter, anhöriga och personal samt dess samband med vårdorganisationoch lagstiftning. Översiktliga resultat från projektet har redovisats irapporten i psykiatrisk vård särskilt tvångsvård i två landsting(Socialmedicinsk tidskrifts skriftserie nr 50 52). 2.2 Närmare om reformbehovet LSPVhar varit i kraft i drygt två decennier. har frågan om attreformera lagstiftningen på området diskuterats och utretts i skildasammanhang. Reformförslag beträflfande främst psykiatrisk vård förlagöverträdare lades fram av den s.k. i betänkandet(SOU 1977:23) Psykiskt störda lagöverträdare. slutfördes av enarbetsgmpp inom en översyn av LSPV, varvid ett förslag till nylagstiftning presenterades (redovisar 1977:14). Dettalagförslag byggde i det väsentliga på samma gmnd som LSPV. Frågan om ändringari LSPV aktualiserades vidare i vissa avseenden, bl. a. beträflfandemissbrukarnas ställning, i samband med socialtjänstlagstiftningens rillkomst(SOU 1977:40 och prop. 1979/80:1). Inget av de här nämnda förslagen ledde tillnågon genomgripande revision av LSPV. Vissa begränsade ändringar som hade sinbakgmnd i socialtjänstpropositionen och som tog sikte på att stärkapatienternas ställning genomfördes dock med verkan (prop.1981/82:72, SoU 53, rskr. Socialberedningenhar i sitt nu ifrågavarande betänkande företagit en omfattande genomgång medinriktning på en fullständig revision av den psykiatriskatvångsvårdslagstiftningen. För att kunna föra en gmndlig diskussion om tvångetinom psykiatrin har beredningen valt att närmare belysa den historiskatraditionen kring omhändertaganden för psykiatrisk vård. Beredningen har därvidfunnit att gamla vårdtraditioner, som i huvudsak bygger på att patienternavistas på mentalsjukhus under kontroll och tvång, delvis lever kvar. Dengällande lagstiftningen och dess tilllämpning har enligt beredningen intelyckats frigöra sig från sådana traditioner. Vid LSPV:s tillkomst fannsvisserligen en inriktning mot att låta den allmänna sjukvårdslagstiftningensfrivilligprincip slå igenom inom psykiatrin, men intentionerna har enligtberedningen inte kunnat fullföljas. Beredningenerinrar vidare om den utveckling som skett på det psykiat riska vårdområdet sedan LSPV:s tillkomst. har planeringsarbetet på området getts en ny inriktning. Detta beror på bl.a. att man alltmer har förstått att orsakerna till psykiska störningar måste sökas såväl i sociala och psykologiska faktorer som i biologiska förhållanden. Behandlingsmetoder har utvecklats genom vilka man kan undvika passivisering av patienten och i stället inrikta vården mot en aktivering av hans egna resurser. Vidare nämner beredningen att en för- 66 bättradinsikt har vunnits om riskerna av att patienterna isoleras från Prop.1990/91:58 vanlig samhällsmiljö genom vård på institutioner. Degmndläggande slutsatser som beredningen har dragit av sin genomgång kan i kortsammanfattning redovisas i följande punkter. Lagstiftningenbör inte bygga på en äldre, biologiskt betonad syn på psykiska störningar. För att markera detta bör begreppet psykisk sjuk dom ersättas av allvarlig psykisk störning. Avgörandeför om psykiatrisk vård skall få ske med tvång bör vara ett mer eller mindreakut vårdbehov. Målet för tvångsvård bör vara att häva ett krisläge för att fåkontakt med patienten så att en behandling på frivillig gmnd blir möjlig. Omfattningenav tvångsvården kan minimeras bl.a. genom att en gmndlig prövning av alternativtill tvångsomhändertagande byggs in i beslutsprocessen. Föratt så långt möjligt eliminera godtycke i bedömningarna bör beslut omtvångsvård i princip fattas av en rättslig myndighet.