prop · GE03190 · 1990-12-31 00:00:00 — är de tre hypoteksorganisationerna mycket stora aktörer påresp. del av kreditmarknaden och de får i vissa avseenden anses vara marknadsledande. Avregleringenav den svenska kreditmarknaden har radikalt ändratverksamhetsförutsättningarna för hypoteksinstituten och deras roll påmarknaden. förelåg en ransoneringssituation i fråga om långfristigakrediter där endast ett fåtal institut gavs möjhghet att vara verksamma. Landshypotekhade ensamrätt inom sin sektor och marknaden för bottenlån till bostäder varkvoterad på ett sätt som automatiskt gav en mycket starkställning. Systemet fungerade så, att bankerna i stor utsträckning förmedladekunder till hypoteksinstituten. Efterdet att systemet med prioriterade obligationer för bl.a. hypoteksin stituten avskaffades måste all upplåning på den svenska kreditmarknaden 14 ske till marknadsmässiga räntor. Kreditanskaffningen till t.ex.bostads- och Prop. lantbrukssektorerna konkurrerar nu på lika villkor medannan upplåning. 1990/91:190 Det finns då inte samma skäl för banker ochvissa andra kreditinstitut att slussa fastighetskrediter vidare till hypoteksinstitut.Banker, kreditaktiebolag, finansbolag och andra institut kan själva utanbegränsningar, erbjuda kunderna konkurrenskraftiga villkor. På den tidigare starkt reglerade marknaden var kraven på hypoteksinstitutensorganisation för kontakt med låntagare och för marknadsföring begränsade.Efter avregleringen och den ökade konkurrensen har tillgången på kontorsnätblivit av stor betydelse. Hypoteksinstituten har också lagt nedett omfattande arbete på att utveckla organisationen, framförallt på ADB-sidan.Vidare har hypoteksinstituten i varierande grad avsatt resurser förmarknadsföring och uppbyggnad av en organisation för detta ändamål. Dessaåtgärder har vidtagits som en följd av avregleringen och den tilltagandekonkurrensen på marknaden. 2.3 Hypoteksinstitutens nuvarande organisation I fråga om organisation och uppbyggnad skiljer sig hypoteksinstituteni vissa avseenden från varandra. I och finns centralaorgan som svarar för upplåningen medan lokala organ runt om i landet handhar kreditgivningen.Således är varken de centrala eller lokala organen i organisationen, sedda varför sig, kompletta kreditföretag. Skeppshypotek däremot består bara av ettorgan - - som svarar för såväl upplåning som utlåning.Någon motsvarighet till hypoteksföreningarna finns alltså inte i denorganisationen. regleras av lagen (1968:576)om stadshypotekskassa och om stadshypoteksföreningar (stadshypo tekslagen) samt av reglementet (1968:654) för stads hypotekskassa och för stadshypoteksföreningar. Organisationen består av stadshypotekskassan, som är det centrala organ vilket svarar för upplå ningen, och 20 stadshypoteksföreningar, vilka sköter utlåningen. Kassans upplåning kommer huvudsakligen från stora institutionella placerare och sker främst mot obligationer och certifikat. Som säkerhet för kassans förbin delser har staten ställt en garanti, den s.k. grundfonden. Inrättandet av denna fond i samband med att kassan bildades , skall ses mot bak grund av den tidens brist på kapital inom landet. Grundfonden var en förutsättning för kassans upplåning på den europeiska kapitalmark naden. Den statliga garantin bestod fram av statsobligationer som tillhandahölls av riksgäldsfullmäktige. Obligationerna var emellertid statens egendom och kassan erhöll aldrig någon avkastning. består grund fonden av en av utfärdad garantiförbindelse. Den uppgår till . har emellertid hos regeringen hemställt om en höjning till och i prop. 1990/91:177om sammanslagning av bankinspektionen och försäkringsin- Prop. spektionen, m.m. har regeringen förslagit en sådan höjning. Kassanförvaltas av en styrelse som består av tio ledamöter. Regeringen utser tre avdessa - bland dem ordförande och vice ordförande - samt suppleanter för treår. Sex ledamöter och sex suppleanter väljs av stadshypo-teksföreningarnasombud på ordinarie ombudsstämma. Dessutom är verkställande direktören ledamotav styrelsen och hans ställföreträdare är suppleant. De sistnämnda utses avövriga styrelseledamöter. Regeringenutser två revisorer och suppleanter för dem för revision av styrelsensförvaltning och kassans räkenskaper. Stadshypoteksföreningarnalämnar lån till bostads-, affärs- och kontorshus samt till vissa s.k.bostadskomplement. Vidare lämnas bostadsrättslån. Av 21 § stadshypotekslagenframgår att fastighetsägare, tomträttshavare eller samfällighetsförening somerhåller lån från stadshypoteksförening automatiskt blir medlem i föreningen.Medlem som inte står i skuld till förening för förfallna avgifter har rösträttpå föreningsstämma, som skall hållas minst en gång . Varje medlem har enröst. Stadshypoteksföreningförvaltas av en styrelse, som består av minst fem och högst sju ledamöter.Kassan utser en av ledamöterna jämte suppleant. Övriga ledamöter ochsuppleanter för dem väljs på ordinarie föreningsstämma. Styrelsen väljer inomsig ordförande och vice ordförande. Varje förening utser fem ombud attrepresentera föreningen vid den årliga ombudsstämman, som skall utse ledamöteroch suppleanter i kassans styrelse och avgöra frågor om bl.a. fastställande avbalansräkning och om ansvarsfrihet för denna styrelse. Ansökanom tillstånd att bilda en förening görs hos regeringen, som - om tillstånd ges- bestämmer föreningens verksamhetsområde. Regeringen förordnar också om förfarandetvid likvidation av kassan och föreningarna. Vid kassans likvidation skallnettotillgångarna användas för ändamål som regeringen bestämmer efter hörandeav föreningarna. Vid en förenings likvidation skall nettotillgångarnaöverlämnas till kassan. Stadshypotekslageninnehåller även bestämmelser om fusion av föreningar, innebärande att enförening kan uppgå i en annan. Den överlåtande föreningen upplöses utanlikvidation och att dess tillgångar och skulder övertas av den övertagandeföreningen. Tillstånd till fusion får lämnas av regeringen, om fusionsavtaletgodkänts av den överlåtande föreningens stämma. Medlem som inte samtyckt tillfusionen har rätt att utträda ur föreningen, varvid hans lån förfaller tillbetalning. Kassanoch föreningarna står under tillsyn av bankinspektionen. Stadshypoteksverksamhet är enligt lag i huvudsak begränsad till kreditgivning förfinansiering av bostads-, kontors- och affärsfastigheter samt av bostadsrätteri sådan bebyggelse. verksamhet kan delas in i upplåning ochutlåning. 2.4.3 Upplåning Prop. När det gäller hypoteksorganisationernas upplåning hardenna av tradition 1990/91:190 skett främst genom utgivning av obligationer. Hypoteksinstitutenuppträder själva som obligationer och dessa anses påmarknaden fondgilla även när de inte emitteras via bank eller fondkommissionär.Genom att det s.k. prioriteringssystemet upphörde fråntogs Stadshypotekoch samt de bostadsfinansierande kreditaktiebolag som kunnat ägnasig åt prioriterad kreditgivning möjligheten att anskaffa medel genom emissionav prioriterade obligationer. Den administrativt bestämda obligationsränta somstaten tidigare angav för vissa prioriterade ändamål inom bostadssektorn ochjordbruket, upphörde och ersattes av en marknadsanpassad ränta. Detta innebaratt utlåningsräntan påverkades i motsvarande omfattning. Konkurrensen ökadeavsevärt bl.a. genom att hypoteksinstitutens och de nämndakreditaktiebolagens marknad för bottenlån öppnades för andra kreditinstitut. För de tre hypoteksorganisationerna har staten i lagställt garanti som särskild säkerhet för institutens förbindelser. Somtidigare framgått står hypoteksinstitutens upplåningsmöjligheter i direktrelation till storleken av denna garanti. För finns bestämmelserna om upplåning i 7 § stadshypotekslagen.Härav framgår att stadshypotekskassans låneskuld inte får uppgå till mera äntio gånger summan av kassans fonder, dvs. den statliga grundfonden på förnärvarande samt reserv- och kapitaltäckningfon-derna, vilkaper uppgick till 5 446 milj.kr. resp. 201 milj.kr. 1 lånas medel upp av stadshypotekskassan,som i sin tur lånar ut dessa till föreningarna. För de lån stadshypotekskassan lämnar till stadshypoteksföreningarnafastställer kassan själv räntesats och återbetalningsvillkor men skall se tillatt förfallotiden för lånen är förenlig med villkoren för kassans förbindelser,dvs. att s.k. matchning föreligger mellan kassans upp- och utlåningsverksamhet. Den egentliga utlåningsverksamheten i bedrivssåledes av de lokala föreningarna. Stadshypoteksföreningarna lånar ut medel till låntagarnaenligt amorte ringsplaner med olika tidslängd, i regel , men även kortare tider fö rekommer. Lån får beviljas endast mot säkerhet i form av panträtt i fast egendom, om det inte är fråga om fall där staten, kommuner, banker, riks gäldskontoret eller svarar som låntagare eller på grund av bor gen. För lån i form av byggnadskreditiv krävs därutöver annan betryggande säkerhet. Pantbrev i fast egendom skall lyda på minst det belopp till vilket lån beviljas och ligga inom av objektets uppskattningsvärde, vilket fast ställs av den långivande föreningen på grundval av särskild värdering. har också möjlighet att lämna lån mot säkerhet i bostads rätt och, , mot säkerhet i andel i bostadsförening och j 2 1990/91. aktie ibostadsaktiebolag under förutsättning att en icke tidsbegränsad nytt- Prop.janderätt till en lägenhet är oskiljaktigt förenad med andelen eller aktien.I 1990/91:190 övrigt gäller att föreningarna skall ha samma villkor för sinutlåning som gäller för deras motsvarande upplåning hos kassan. Det bakomliggande syftet med tillskapandet av hypoteksorganisationenfinns alltjämt kvar och kommer till uttryck i den nu gällande lagstiftningen.Detta framgår av beskrivningen av ändamålet för de lokala föreningarna. En stadshypoteksförening har enligt 19 § stadshypotekslagentill ändamål att inom sitt verksamhetsområde utöva låneverksamhet avseende delsfast egendom eller med tomträtt upplåten fastighet som bebyggs för att användashuvudsakligen till bostäder eller affärslokaler, dels annan bebyggelse, omdenna finansieras med stöd av statligt bostadslån eller statligt lån för anordnandeav allmän samlingslokal, dels bostadsrätt i sådan bebyggelse. Med bostadsrättlikställs i huvudsak andel i bostadsförening och aktie i bostadsaktiebolag.Dessutom får förening driva annan verksamhet som har samband med långivningen. Hypoteksorganisationernas belåningsändaniål angavs i entid då statsmakterna med olika instrument styrde kreditgivningen på ett heltannat sätt än vad som sker . Genom metoden atl i lag ange för vilkaändamål olika institut får låna ut medel prioriteras dessa ändamål på ett fördagens kreditmarknad främmande sätt. har med jämna mellanrumdiskussioner om hypotekinstitutens ändamålsbestämmelser aktualiserats. Dessa diskussionerhar lett till att vissa justeringar av lagstiftningen och till-lämpningen sketti riktning mot en breddning av hypoteksinstitutens verksamhetsområden. 2.4.5 Kapital- och skattesituationen Stadshypotekskassans eget kapital utgörs av en reservfondoch en kapitaltäckningsfond. Dessa fonder bildar tillsammans med den statligagarantin -grundfonden - basen för kassans upplåningsrätt. Upplåning får såledesske med högst ett belopp som motsvarar tio gånger summan av fonderna. Förnärvarande uppgår fonderna till sammanlagt ca ochupplåningsrätten sålunda till ca , varav vid utgången av år1990 ca hade utnyttjats. Enligt 15 § stadshypotekslagen skall kassans behållnaårsvinst sättas av till reservfonden. När denna uppgår till lägst ett beloppsom svarar mot en procent av kassans skulder får kassan av sin årsvinstbevilja stadshypoteksförening bidrag utan återbetalningsskyldighet och göraavsättning till kapital-täckningsfonden. Uppgår reservfonden till två procentav kassans skulder får kassan använda vinstmedel för syfte som hänger sammanmed kassans ändamål. En stadshypoteksförenings eget kapital utgörs av ensäkerhetsfond, som är motsvarigheten till kassans reservfond, och en kapitaltäckningsfond.Enligt 33 § stadshypotekslagen skall en förenings behållna årsvinst sättas avtill säkerhetsfonden. När denna uppgår till en procent av föreningens skulderfår avsättning göras till kapitaltäckningsfonden. Utöver det krav som gäller i fråga om reservfonden ochsäkerhetsfonderna gällerett särskilt krav avseende kapitaltäckningsfonderna. Av 34 § stadshy- Prop.potekslagen framgår att kassans och föreningarnas kapitaltäckningsfonder 1990/91:190 tillsammans skall uppgå till lägst ett belopp som motsvararsammanlagt dels av föreningarnas fordringar medinteckningssäkerhet som ligger mellan och av den belånade egendomensuppskattningsvärde, dels av föreningarnas fordringar medpantsäkerhet i bostadsrätt. Beloppsom har satts av till kassans och föreningarnas kapitaltäckningsfonder fåranvändas endast för överföring till reservfonden resp. säkerhetsfonderna. Kassanoch föreningarna beskattas med vissa undantag - nu liksom tidigare - som andrajuridiska personer En betydelsefull skillnad har varit att kassan ochföreningarna inte varit skattskyldiga till vinstdelningsskatt. I det nyaskattesystemet har den skillnaden eliminerats genom att vinstdelningsskattenslopats. Stadshypotekhar inte fått rätt att göra avsättning till skatteutjämningsreserv (surv)enligt lagen (1990:654) om skatteutjämningsreserv (survlagen). I stället har -med hänvisning till översynen av hypotekslagstiftningen (prop. 1989/90:110 s.570) - avdragsrätten behållits för avsättning till reservfond ellersäkerhetsfond, 2§ 8mom. åttonde stycket lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt(SIL). Kassan medges avdrag tills reservfonden uppgår till av skulderna.Föreningarna har avdragsrätt för avsättning till säkerhetsfond tills fondenuppgår till av skulderna. Genomlagstiftning infördes bestämmelser om skatteplikt för upplösning avfonderna i den mån avdrag medgetts (prop. 1984/85:150, bil. 1, SkU 64, SFS1985:470). I propositionen föreslogs inga särskilda övergångsreglerbeträffande äldre avsättningar På skatteutskottets initiativ infördes enövergångsbestämmelse som innebär att skatteplikt för reservupplösning föreliggerendast beträffande avsättningar i bokslut för eller . Avsättningsmöjligheternatill reserv- resp. säkerhetsfond har ansetts motsvara den skattemässiganedskrivningsmöjligheten för andra finansiella företag (prop. 1984/85:150, bil.1 s. 64). En skillnad i förhållande till t.ex. värde-regleringskonton är attfonderna inte återförs för att med avdragsrätt sättas av på nytt. Enannan skillnad är att fonderna får användas endast för att täcka förlust pårörelsen i dess helhet samt - i fråga om kassan - för bidrag till förening förviss förlusttäckning. Kassansavdragsrätt för bidrag till föreningarna regleras i lagen (1976:225) om avdragvid inkomsttaxering för bidrag till hypoteksförening m.m. och utgör ett slagsmotsvarighet till koncernbidragsreglerna för andra företag (prop. 1975/76:158 s.l6).Bidraget är skattepliktigt för mottagaren. Perden uppgick kassans reservfond till ,varav avsatts med avdragsrätt . Föreningarnassäkerhetsfonder uppgick till , varav 3,4 miljarder kronoravsatts med avdragsrätt . Hurstor del av fonderna som utgörs av avsättningar för vilka avdrag medgetts framtill är inte känt. För att fastställa detta måste man ha tillgång tilldeklarationsmaterialet taxeringar. Det torde dock kunna antasatt avsättningarna till största delen gjorts med avdragsrätt. Förgrundfonden, som uppgår till , be- 19 talar kassan en avgift lill staten på 0,. Avgiften äravdragsgill vid in- Prop. komsttaxeringen enligt generella regler. 2.5 Kapitaltäckningsregler för hypoteksinstituten Sedanden gäller enhetliga kapitaltäckningsreglerför banker, finansbolag, fondkommissionsbolag, kreditaktiebolag och hypoteksinstitut(prop. 1989/90:43, NU15, rskr. SFS 1989:1086- 1095). Kapitalkravet haranpassats till en internationellt accepterad lägsta nivå. För hypoteksinstitutensvidkommande innebär bestämmelserna genomgripande förändringar vad gäller kapitaltäckningskraven.Anpassningen till internationella krav innebär bl.a. att de statligagarantiförbindelserna inte får beaktas vid beräkning av kapitalbasen. Vidareskall hypoteksinstitutens obeskattade fonder behandlas på samma sätt som värderegleringskonton,dvs. det primära kapitalet kommer att bestå av beskattade fondavsättningar och70 % av obeskattade fondavsättningar, dvs. avsättningar som dragils av medstöd av 2§ 8 mom. åttonde stycket SIL. Väsentligt skärpta krav ställs vad avser fastighetskreditgivningen.Kapi-lalkravet för lån till kontors-, affärs- och jordbruksfastigheter harhöjts från , vilket alltså innebär att institutetskapitalbas, beräknat på det sätt som här anges, skall uppgå till minst åttaprocent av utlånat kapital. För bostadsfastigheter har kapitalkravet höjts . Generellt kan sägas att hypoteksinstitutensverksamhetsförutsättningar påverkas väsentligt. Bestämmelsernaträdde i kraft med ett successivt genomförande av kravenfram till utgången av . 3.1 Behovet av en reform Hypoteksinstituten bildades ursprungligen för att göraoffentlig stödverksamhet möjlig, som statens risktagande hölls på enlåg nivå. Ändamålet med stödverksamheten var att komma till rätta med bristenpå kapital inom bostadssektorn, som av utvecklingsskäl ansågs behövaprioriteras. På en avreglerad kreditmarknad används emellertid inte sammatekniker för allokering av kapital och man är , mer än tidigare,medveten om de negativa effekter av olika slag som stödåtgärder ofta för medsig. De skäl som tidigare fanns för att staten i allokeringssyfte och på ettspecialiserat sätt skulle ställa garantier till institut inom olika sektorer påkreditmarknaden finns alltså inte längre. Avregleringen av kapitalmarknaden harockså inneburit att frågan om konkurrensneutralitet kommit i förgrunden. Frånen sådan utgångspunkt är det statens uppgift att se till att det regelsystemsom erfordras är ändamålsenligt och främjar en god utveckling på kreditmarknadensamt skapar lika förutsättningar för konkurrens mellan de olika kreditinstituten.Däremot är det knappast förenligt med ett sådant förhållningssätt att statenställer garantier för vissa kreditinstituts förbindelser Den form av statliga garantiåtaganden som det är fråga om gentemot Stadshypotekbör Prop. infördes, som nämnts, internationelltanpassade kapitaltäckningsregler för banker och andra kreditinstitut.Reglerna, som även omfattar hypoteksinstituten, innebär bl.a. att endastinbetalt kapital får tas med vid beräkningen av kapitalbasen. Den garanti somstaten ställt för stadshypotekskassan, och som uppgår till 25miljarder kronor, får således inte räknas in i kapitalbasen. När det avkapitaltäcknings-skäl behövs ett tillskott av externt kapital, som får räknassom primärt kapital finns följaktligen ingen ägare som kan ge sådanatillskott. Detta hämmar naturligtvis verksamhetens utveckling. Problemet kanlösas genom att staten betalar in delar av den utställda garantin. En sådanlösning är emellertid oförenlig med att statens åtagande bör avvecklas. Detmåste alltså på annat sätt öppnas en möjlighet att tillföra Stadshypotekkapital av den nu behandlade arten. Detta talar för att bör ändras. I jämförelse med andra kreditinstitut är hypoteksinstitutensärpräglade på flera sätt. Varje hypoteksinstitut har sin reglering i särskildförfattning. Detta har medfört att hypoteksinstitutens handlingssfär i detaljär reglerad och kontrollerad i en utsträckning som i jämförelse med övrigainstitut inom det finansiella området är påfallande. Detta kan emellertid intei sig förklara hypoteksinstitutens särart. Av större betydelse - i etthistoriskt perspektiv -är att hypoteksinstituten utgjort exklusiva redskap föratt förverkliga målsättningar som ställts upp av statsmakterna. Av dettaföljer att staten har haft särskilda omsorger om hypoteksinstituten. Med hänsynden långa tid under vilken dessa förhållanden varat är det naturligt att statenförknippas med ett huvudmannaskap för hypoteksinstituten. Ett av hypoteksinstitutens mest särpräglade drag utgörssåledes av en fast anknytning till staten. Den roll staten spelat i förhållandetill är präglad och det vore enligt minmening inte möjligt för staten att frigöra sig från denna roll om väsentligen skulle bibehållas. Förutom det jag nu har berört finns i förhållande tillkonkurrerande institut på marknaden vissa olikheter beträffandeverksamhetsförutsättningarna som bör undanröjas. Det gäller t.ex. Stadshypoteksskattemässiga behandling. bör därför skatta av de reserveringarinom organisationen som är belastade med en latent skatteskuld så attverksamheten därefter i skattehänseende behandlas på samma sätt somverksamheten i övriga kreditinstitut. Jag återkommer till skattefrågorna i detföljande (avsnitt 3.4). Den övergripande och främsta målsättningen för enförändring av organisation bör enligt min mening vara att föraöver den nuvarande verksamheten i en organisationsform som ger Stadshypotekvaraktiga förutsättningar att, på motsvarande villkor som övrigakreditinstitut, konkurrera på kreditmarknaden och som gör att kanbestå som en fristående och konkurrensfrämjande långivare på kreditmarknaden.Målsättningen förutsätter att den roll staten skall ha iverksamheten är klarlagd. Ombildningen bör ske i en sådan form att statensrisktagande inte påver- 21 Inte heller obligationsinnehavarnas eller övrigafordringsägares intres- Prop. Jag bedömer det som särskilt viktigt att ombildningen 1990/91:190 sker såatt utomstående intressenter, exempelvis fordringsägare i utlandet, utansvårighet kan bilda sig en uppfattning om vad ombildningen konkret 3.2 Utgångspunkter för en ombildning är uppbyggt på en organisatorisk princip omfördelning av ansvaret för ingångna förbindelser och inte, vilket är detbrukliga för andra associationsformer, på en rätt till del i enförmögenhetsmassa i förhållande till gjorda insatser eller rätt till ägande iegentlig mening. Principen om fördelning av ansvaret för ingångna förbindelserframgår av nuvarande hypo-tekslagstiftning men var mer tydlig innan låntagarnassolidariska ansvar för föreningarnas förbindelser avvecklades.Organisationsformen utgår från att en ägarfunktion i traditionell meningsaknas. Staten ställde ursprungligen en kostnadsfri garanti för Stadshypoteksupplåning. Den risk staten utsattes för genom garantin hölls på en låg nivå genomregleringen av organisationen. Detaljerade regler om samordning mellan kassansupplåning och föreningarnas utlåning, liksom låntagarnas ansvar utöver de egnalånen, reducerade statens risktagande. En låntagare i en förening iklädde sigenligt författningarna, i förhållande till sina förpliktelser, ansvar för andralåntagares bristande betalningsförmåga. I gengäld kunde låntagaren på grund avdet statliga garantiåtagandet, erhålla ett billigt lån under sådanaförhållanden att åtagandet inte framstod som en verklig risk. När lånet varåterbetalt och låntagaren slutligen tillgodogjort sig förmånen av det billigalånet upphörde medlemskapet och åtagandet. Låntagarnas solidariska ansvar för en föreningsförbindelser upphörde . Därefter har låntagarna, utan att ikläda signågon förpliktelse utöver det egna lånet, tillgodogjort sig förmånen av denstatliga garantiförbindelsen. För gemene man saknar ett medlemskap i en hypoteksföreningnumera reell innebörd i den meningen att en låntagare inte kan åläggas annat änatt betala sina egna lån. I en situation där ansvar för andras lån kundeaktualiseras hade låntagarna ett berättigat krav på att få sin meningrepresenterad vid överväganden om hur verksamheten skulle bedrivas. Dennaformella rätt kvarstår fortfarande men saknar, i enlighet med vad jag nysssagt, praktisk betydelse. Något som skulle tala för att staten haft också andrabevekelse-grunder för inflytande för låntagare genom medlemskap kan inteutläsas av författningarna eller av förarbetena. Inte heller finns det någotstöd för att staten haft andra syften i fråga om låntagarna/medlemmarna än atttillhandahålla billiga krediter. Sammanfattningsvis ger medlemskapet i en stadshypoteksföreninginte någon rätt till anspråk på föreningens förmögenhet.