prop · GE03141 · 1990-12-31 00:00:00 — Delansvar som arbelsgivaren har för att en rehabiliteringsutredning görs innebärockså alt en sådan ulredning bör vara avslutad inom en viss lid. I Iredjestycket har därför införts en bestämmelse om all rehabiliteringsutredningar somdirekt föranleds av långa sjukperioder skall lillslällas från den dag då sjukdomsfallet anmäldes. När del gäller fall dåden anställdes arbele ofta har avbrutits på grund av sjukdom skallbegynnelselidpunkien för beräkningen vara den dag då sjukanmälan gjordes i densjukdomsperiod som närmast föregick rehabiliteringsutredningen. Somutgångspunkt för vad som bör räknas som ofta förekommande avbrott i arbetet kananges frånvaro vid i vart fall sex lillfällen . Omen rehabiliteringsutredning föranleds av en begäran av den anställde skall denlämnas lill från den dag då en sådanbegäran framställdes. inle kan slutföras och ges in inom angiven tid skall detta anmälastill före fristens utgång. Uppgift skall i så fall lämnas omskälen lill alt utredningen inle kunnat färdigställas och om beräknadtidpunkt för dess slutförande. skall alllid lillslällas arbetsgivarensrehabiliteringsutredning, även om utredningen skulle leda fram till allrehabiliteringsersättning inle är aktuell, eftersom det är försäkringskassansom har tillsyns- och samordningsansvaret i arbetet med rehabiliteringen. Ulredningenskall genomföras i samråd med den försäkrades arbetstagarorganisation underförutsättning all den försäkrade medger del. Den försäkrades medgivandebetingas av kravet på hans räll lill integritet. Den försäkrades arbetsgivareoch arbetstagarorganisation bör gemensamt kunna finna lämpliga former församråd. Försäkringskassanskall i vissa fall la över ansvaret för utredningen. Detta kan bli aktuellt t.ex. när del är fråga om en lilen arbetsplats, när arbelsgivaren saknar kompelens eller resurser för ändamålel eller därmed jämförbara situationer. Överlagande kan också bli aktuellt i sådana situa tioner där arbetsgivaren av någon anledning inte, trols påpekanden, gör 89 någon utredning eller dären utredning försvåras på grund av förhållandel Prop. 1990/91:141 mellanarbelsgivare och arbetstagare. Genom beslämmelsen i paragrafens sisla styckefår en skyldighel all se lill att en ulredning kommer tillstånd. Idet tidigare nämnda förslaget från chefen för arbetsmarknadsdepartementetföreslås en ändring i 7 kap. 13 § arbelsmiljölagen som avser sekretess för demi arbetsgivarens verksamhet som deltar i arbetsanpassnings-ochrehabiliteringsarbetet. Något behov alt därutöver införa ytterligaresekretessbestämmelser i anses inte föreligga. Densom kan förutsättas ha den bästa kännedomen om behovel av rehabilileringsålgärderär den försäkrade själy. Del är därför naturiigt all han får etl ansvar för altmedverka i utredningen och lämna den informalion som behövs för tillämpningenav lagen. Det får naturligtvis inte medföra alt den personliga integritetenåsidosätts. Oavsettvilka ålgärder som sätts in eller kvaliteten på dem, är de tämligenverkningslösa utan den försäkrades aktiva medverkan. Han åläggs därför genomparagrafen en skyldighet att efter bästa förmåga medverka i rehabiliteringen. Omden försäkrade ulan giltig orsak vägrar att lämna information som behövs förall rehabiliteringsbehovet skall kunna klarläggas eller vägrar att delta i enrehabiliteringsålgärd, kan beslämmelserna om förvägrad rehabiliteringsersättningeller nedsätlning eller indragning av rehabiliteringsersättning i 16 § och 20kap. 3 § bli tillämpliga. Iparagrafen fastslås ansvar för samordning och tillsyn avinsatser för rehabilitering. Kassan åläggs också ell generellt ansvar att setill att den försäkrades rehabiliteringsbehov klarläggs och att de åtgärdervidtas som behövs för en eflektiv rehabilitering. innebär bl.a. altförsäkringskassan, under hänsynstagande även till andra rehabiliteringsansvarigasåligganden, vid behov skall se till all erforderliga utredningar ochundersökningar görs. Kassan får här hjälp bl. a. av de signaler som kan finnasi utlåtanden om den försäkrades arbetsoförmåga. Del är av vikt att kassan ivarje sjukärende uppmärksammar frågan om en eventuell rehabilitering. När etlrehabiliteringsbehov har klarlagts, skall kassan verka för atl de åtgärder sombehövs för en effektiv rehabilitering vidias. Beslämmelserna molsvararförsäkringskassans nuvarande ansvar för rehabilitering enligt 2 kap. 11 § och3 kap. 13 §. Försäkringskassansadminislraliva samordningsfunktion kommer till uttryck bl. a. genom all olikautredningar samlas på som skall ta initiativ lill och följaupp olika åtgärder under rehabiliteringsprocessen. Kassanskall i arbetet med rehabiliteringen samarbeta med arbelsgivare, arbetstagarorganisationer, hälso- och sjukvården, , arbets- 90 marknadsmyndigheteroch andra myndigheter som kan ha beröring med Prop. 1990/91: 141 För all den försäkrades personliga integritet inle skall kränkas, förutsätterdella emellertid alt den försäkrade gett sitt medgivande till del. Dettamedför all redan i ett inledningsskede bör skaffa denförsäkrades medgivande härtill. Kassan bör även vara uppmärksam påatt viss information om den försäkrade kan vara sekretessbelagd. förekommandefall bör kassan därför diskutera med den försäkrade om samlyckekan lämnas till att informationen får användas i samarbete med Genomsisla stycket får skyldighet alt se lill all rehabiliteringsinsatsernapåbörjas så snart det av medicinska och andra skäl är möjligl. Det krävs alltsåalt kontinuerligt följer rehabilileringsärendena för atlundvika all någon hamnar utanför verksamheten och atl ingenting görs. Detbör framhållas all kassornas arbele med rehabilitering självfallet gäller allaolika ålgärder som är lämpliga i rehabilileringssyfte i långa sjukdomsfall,således inle enbart sådana arbetslivsinriktade ålgärder som sägs i 7 §. Konstaterasdet på grundval av en rehabiliteringsutredning att den försäkrade är i behovav en rehabiliteringsålgärd som medför att ersättning enligt detta kapitel kankomma att utges, skall enligt första stycket i förevarandeparagraf upprätta en rehabiliteringsplan. I dessa fall visar ju utredningenockså vilken rehabiliteringsåtgärd som kan komma i fråga. Vid upprättandet avplanen kan behöva medverkan av föruiom arbelsgivaren företagshälsovården eller hälso- och sjukvården i övrigt, ellerarbetsmarknadsmyndigheterna, som inom ramen för respeklive regelverk får ansesha ett rehabiliteringsansvar. Planen skall såvitt möjligl upprättas i samrådmed den försäkrade. Den försäkrades arbetsgivare förutsätts medverka till attplanen upprättas i den mån del behövs. Rehabiliteringsplanenskall ange vilka rehabilileringsålgärder som kan komma i fråga och vem som haransvaret för dem, en tidsplan och uppgifter i övrigl som kan behövas för attgenomföra rehabiliteringen samt den beräknade kostnaden för ersättningen. Försäkringskassansansvar upphör inte i och med att planen har upprättats. I sista styckel iparagrafen anges all fortlöpande skall följa arbetet medrehabiliteringen och se till atl planen följs och i förekommande fall selill all planen ändras. Paragrafenbehandlar den försäkrades rätt till rehabiliteringsersättning.Rehabiliteringsersättning utges under aktiv rehabiliteringslid. Under dennalid ulgår inle sjukpenning. Rehabiliteringsersättning utges som den försäkrade deltar i en rehabiliteringsåtgärd. a. attrehabiliteringsersättningen upphör om den försäkrade gör Prop. 1990/91: 141uppehåll i rehabiliteringen. Om avbrottet beror på sjukdom ersätts rehabiliteringsersättningenav sjukpenning, om rätt till sådan föreligger enligt 3 kap. 7 §. Grundförutsättningenför rätt till rehabiliteringsersättning är att den försäkrade har en sjukdomsom sätter ned hans arbetsförmåga med minsl en fjärdedel. Arbetsförmågan skallunder tiden för rehabiliteringsåtgärden anses nedsatt i den mån den försäkradepå grund av åtgärden är förhindrad all förvärvsarbeta (se 9 § andra slyckel).Detta innebär atl rehabiliteringsersättning även kan utgå för vissasjukdomsförebyggande åtgärder. Föratt räll lill rehabiliteringsersättning skall inträda krävs det att denförsäkrade deltar i en arbetslivsinriklad rehabiliteringsålgärd. Alt åtgärdenskall vara arbetslivsinriklad initebär att den skall behövas för att denförsäkrade skall kunna få eller behålla ett arbele. Åtgärden skall vara sådantill sin karaktär alt den förutsäller att den försäkrade är personligen verksamoch engagerad i den. Rehabilileringsålgärdenskall syfta till all förkorta en sjukdomstid, hell eller delvis förebygga altsjukdomen leder till nedsatt arbetsförmåga eller att helt eller delvis häva enbefintlig nedsättning av arbetsförmågan. Enligtparagrafen fordras atl den försäkrade ansöker om rehabiliteringsersättning. Rehabiliteringsersättningenbestår av en del som skall kompensera inkomstbortfallet,rehabiliteringspenning, och en del som är en kostnadsersättning, särskillbidrag. Somanförts i den allmänna motiveringen, avsnitt 3.2, bör den tid för vilkenrehabiliteringsersättning utges, som regel omfatta högsl . Om synnerligaskäl föreligger, t.ex. om en rehabilitering beräknas vara avslutad inom kortoch dä förväntas leda lill ett arbete bör denna gräns naturligtvis kunnaöverskridas. En bestämmelse av denna innebörd har efler lagrådsgranskningeninförts i fjärde stycket. Föreskriften i fjärde stycket sista meningen innebäratl rätten lill rehabiliteringsersättning upphör senast vid utgången avmånaden före den då den försäkrade fyller . Iförhållande lill lagrådsremissen har tillfogals ett nytt sisla stycke med ettbemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer altmeddela föreskrifter om rehabiliteringsersättning under utbildning. Frågan harbehandlats i avsnitl 3.2. Rehabiliteringspenningenskall ersätta den inkomstförlust som den försäk rade gör genom alt della i rehabilileringsålgärden. Takel för kompensa tionen är av den försäkrades fastställda sjukpenninggrundan de inkomst. Om en försäkrad som har beviljats förtidspension skulle påbörja någon form av rehabilitering för alt pröva möjlighelen alt återgå i arbete, är del rimligt atl han får behålla den ekonomiska standard som han genom socialförsäkringen har som förtidspensionär. Detsamma gäller den som uppbär sjukbidrag. I paragrafen har därför intagits en bestämmelse som anger att rehabilileringspenningen faslslälls lill lägst det belopp, räk- 92 nat per dag, som motsvararhans förmåner i form av pension eller sjukbi- Prop. 1990/91: 141 drag jämtepensionstillskott och kommunalt bostadstillägg till folkpension. allmänna motiveringen (avsnitt 3.5) redovisas hur del särskilda bidragetskall utformas. Det särskilda bidraget avser att täcka den försäkradeskostnader i samband med rehabiliteringen. Denförsäkrade åläggs genom denna paragrafen skyldighel alt och senast anmäla sådana ändringar i sina förhållanden som kan vara avbetydelse för rällen lill rehabiliteringsersättning och ersättningens storiek.Om skyldigheten åsidosätts kan sanktionsbestämmelserna i 16 § bli tillämpliga. Genomhänvisningen i förevarande paragraf lill 3kap. 16 § första-femte styckena blirdel möjligl atl låla det s. k. arbetsgivarinträdet omfatta ocksårehabiliteringspenning. Paragrafenreglerar rätten till rehabiliteringsersättning vid tillfälligt avbrott irehabiliteringen, och innehåller sålunda undantag från huvudregeln attrehabiliteringsersättning skall utgå endasl under själva deltagandetiden. Paragrafeninnehåller bestämmelser om minskning av rehabilileringspenning vid sjukhusvårdoch vistelse vid vissa andra vårdinrättningar. motsvarar vad som gällerför sjukpenning enligt 3 kap. 4 § andra stycket och 4 a §. Paragrafenreglerar samordningen mellan rehabiliteringspenningen och andra socialförsäkringsförmåner. Om rehabiliteringspenning utges för del av dag skall samordningen avse den del för vilken rehabilileringspenning en utges. Iparagrafen ges sanktionsmöjligheter i form av indragning och nedsättning avrehabiliteringsersättning när den försäkrade försvårar utredningen avrehabiliteringsbehovel och rällen till ersättning eller underlåter all meddelaförsäkringskassan sådan ändring av förhållanden som har belydelse för rättenlill eller storleken av rehabiliteringsersättningen. Föreskrifterna har sinförebild i reglerna om sjukpenning i 3 kap. 17 §. Vid bedömningen av när enpåföljd enligt paragrafen kan komma ifråga kan ledning hämtas från vad som iproposilion 1985/86:38 om vissa socialförsäkringsfrågor har anförts omtillämpningen av reglerna för indragning och nedsättning av sjuk- ochföräldrapenning (prop. sid 8 ff). 1 20 kap. 3 § finns allmänna sanktionsreglersom gäller ersättningar enligt lagen. Paragrafeninnehåller föreskrifter om vilken försäkringskassa som är behörig all prövaärenden enligt delta kapitel. Del framgår av paragrafens andra mening all denbehöriga kan uppdra ål en annan försäkringskassa allhandlägga ärenden enligt kapitlet. Besluti ärenden om försäkring som avser rehabilitering överklagas i den ordning somanges i 20 kap. 11 13 §§. 10.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:156) omändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring Paragrafenreglerar villkoren för rätt lill förtidspension. Ändringeni första stycket innebär all den nuvarande begränsningen, att förtidspensioninte kan utges till den som uppbär ålderspension, upphävs. De nyabeslämmelserna om begränsningar i detta avseende införs i en ny paragraf, 3 a§. Villkoreni första stycket för räll lill tilläggspension i form av förtidspension harändrals på motsvarande sätt som 7 kap. 1 § första stycket beträffande rättentill folkpension. Genomhänvisningen i Iredje styckel till 7kap. 3a § kommer den där upptagna regeln om möjlighet alt kombinera förtids- och ålderspension från folkpensioneringen atl gälla även belräffande pension från försäkring en för tilläggspension. 10.3 Förslaget till lag oin ändring i lagen (1988:1465) om Prop. ersättningoch ledighet för närståendevård Ändringeni lagrummet innebär atl ersättning for närståendevård skall minskas med församma tid utgående rehabiliteringspenning på samma sätt som gäller för vissaandra i paragrafen angivna socialförsäkringsförmåner. 10.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1989:225) omersättning till smittbärare Ändringeni lagrummet innebär atl smiltbärarpenning skall minskas med för samma lidutgående rehabilileringspenning på samma säll som gäller för vissa andra iparagrafen angivna socialförsäkringsförmåner. 10.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:1469) omändring i lagen (1989:225) om ersättning till smittbärare Ändringenoch tillägget i denna paragraf är en följd av förslagen att upphäva 2 kap. 11 §och i slället reglera rehabilileringsålgärder i 22 kap. 5 och 6 §§ AFL. 10.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1981:691) omsocialavgifter Förall rehabilileringspenning inle skall medföra exlra kostnader i form av socialaavgifter, i de fall rehabiliteringspenningen vid s.k. arbetsgivarinträde utgestill en arbetsgivare, föreslås en komplettering i della lagrum. Den innebär alldel vid bestämmande av avgiftsunderlaget för arbetsgivaravgifter skall bortsesfrån vad arbelsgivaren har ulgell i ersättning till arbetstagare vid sjukdom,till den del ersättningen motsvarar rehabiliteringspenning som arbelsgivarenfår uppbära till följd av arbetsgivarinträdet. Paragrafenföreslås ändrad också i prop. 1990/91:159 om särskild in komstskatt för utomlands bosatta artister m. m. 10.7 Förslaget till lag om ändring i kommunalskattelagen Prop. till 22 § och 32 § Genomändringarna hänförs rehabilileringspenningen till skattepliktig intäkt avnäringsverksamhet respektive skattepliktig intäkt av tjänst. 10.8 Förslaget till lag om ändring i lagen (1976:380) omarbetsskadeförsäkring Ändringen,som inte logs upp i lagrådsremissen, föranleds av de regler omrehabiliteringsersättning som tas in i det nya 22 kap. i AFL. Ändringeni denna paragraf är föranledd av atl reglerna om rehabilitering i AFL föreslåsflyttade till ett nytt kapitel, 22 kap. Medhänvisning lill vad jag nu har anfört hemställer jag atl regeringen föreslårriksdagen all anla förslagen lill 1. lagom ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring, 2.lag om ändring i lagen(1990:156) om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring, 3.lag om ändring i lagen (1988:1465)om ersättning och ledighet för närslåendevård, 4.lagom ändring i lagen(1989:225) om ersättning till smittbärare, 5.lagom ändring i lagen(1990:1469) om ändring i lagen (1989:225) om ersättning till smittbärare, 6.lag om ändring i lagen(1981:691) om socialavgifter, 7.lagom ändring ikommunalskattelagen (1928:370), 8. lagom ändring i lagen (1976:380) om arbelsskadeförsäkring. Vidare hemsläller jag atl regeringen bereder lillfälle att ta del avvad jag har anförl om 9. ansvarsfördelningenmellan och övriga rehabilite ringsansvariga (avsnitt 2.8), 10. arbetslöshetsersättning(avsnitl 3.7), 11. orsaksrekvisitelför sjukpenning (avsnitl 4.3), 12. ekonomiskastyrmedel (avsnitt 7). 12 Beslut Prop. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar all genomproposilion förelägga vad föredraganden har anförl för de ålgärderoch de ändamål som föredraganden har hemställt om. 977 1990/91. 1 saml Nr 141 Lagförslagen i lagrådsremissen 1 Förslag till Prop.1990/91:141 Bilaga 1 Lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring Härigenomföreskrivs i fråga om lagen (1962:381) om allmän försäkring' delsall 2 kap. 11 § skall upphöra alt gälla, delsau 1 kap. 1 §, 3 kap. 7, 8, 9, 13 och 15 §§, 7 kap. 3 §, 11 kap. 2 och 3 §§, 16kap. 1 § samt 20 kap. 3 och 10 §§ skall ha följande lydelse, dels att del i lagenskall införas tre nya paragrafer, 2 kap. 14 §, 3 kap. 7 b § och 7 kap. 3 a §,en ny avdelning, åttonde avdelningen, och ett nytt kapitel, 22 kap., samtnärmasl före 22 kap. nya rubriker av följande lydelse. Den allmänna försäkringenbeslår av sjukförsäkring, folkpensionering och försäkring for tilläggspension. Till den allmännaförsäkringen äro anslutna frivillig sjukpenningförsäkring och frivilligpensionsförsäkring. Den allmänna försäkringenbeslår av sjukförsäkring, folkpensionering och försäkring för tilläggspension. TiU sjukförsäkringenhör frågor om rehabilitering. Till den allmännaförsäkringen a>anslutna frivillig sjukpenningförsäkring och frivilligpensionsförsäkring. Ersättning i form av bidrag tid arbetshjälpmedel som behövs som ettled i rehabilitering av förvärvsarbetande försäkrad utges enligt föreskriftersom regeringen meddelar. Sjukpenning utgesvid sjukdom som sätter ned den försäkrades arbetsförmåga med minsl enfjärdedel. Med sjukdom jämställs etl lillslånd av nedsatt arbetsförmåga, somorsakats av sjukdom för vilken sjukpenning utgetts och som fortfarande kvarstårefter det att sjukdomen upphört. Saknar den försäkradearbetsförmåga utges hel sjukpenning. Om arbetsförmågan inle saknas hell men Saknar den försäkradearbetsförmåga utges hel sjukpenning. Om arbetsförmågan inte saknas helt men ' Lagenomtryckt 1982:120. Senastelydelse av 2 kap. 11 § 1990:1407. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Prop. Bilaga1 är nedsatt med minst tre fjärde- är nedsatt med minst tre fjärdedelar utgestre fjärdedels sjukpen- delar utges tre fjärdedels sjukpenning. Ärarbetsförmågan nedsatt i ning. Är arbetsförmågan nedsatt i mindre grad men medminsl hälf- mindre grad men med minsl hälften utges halv sjukpenning. I annallen utges halv sjukpenning. I annal fall utges en fjärdedels sjukpenning. fall utges en fjärdedels sjukpenning. En fjärdedels sjukpenning får dock under samma sjukperiod utges förhögst . Försäkringskassanfår när det finns skäl till det kräva alt läkarintyg ges in för att styrkanedsättning av arbetsförmågan. När en sjukperiod har pågått Jyra veckor skall den försäkrade ge inett läkarutlåtande till , om kassan begär det. Ett sådantläkarutlåtande skall innehålla uppgift om behovel av rehabilitering, pågåendeoch planerad behandling eller rehabiliteringsålgärd saml, om möjligt, beräknadåterstående sjukdomstid med ned.satl arbetsförmåga. För utgifter för läkarundersökning och utlåtande som föranleds av enutredning enligt fjärde stycket lämnas ersättning i enlighet med vad regeringeneller, efter regeringens bemyndigande, JÖreskriver. Sjukpenning enligt 7 § utges även när den försäkrade går miste omförvärvsinkomst i samband med att han genomgår en behandling som syftar lillatt förebygga sjukdom och nedsättning av arbetsförmågan. Som villkor gäller attbehandlingen har ordinerats av läkare och ingår i en av försäkringskassangodkänd behandlingsplan. Vidare förutsätts att den försäkrade för behandlingenbehöver avstå från förvärvsarbete minst och därvid gårmiste om minst en fjärdedel av sin dagsinkomst. Vidbedömande huruvida full- Vid bedönmingen av om arbets-sländig nedsättning avarbetsförmä- förmågan är fullständigt nedsatt gan föreligger skall, omsjukdomen skall, om sjukdomen kan antas vara -'Senaste lydelse 1988:881. kan antas vara kortvarig, särskill beaktas huruvida den försäkrade på grund av sjukdomen är ur stånd all utföra sitt vanliga eller därmed jämföriigl arbele. Om den försäkrade på grund av sjukdomen behöver avslå från förvärvsarbete under minst hälften av sin normala arbetstid en viss dag, skall hans arbetsförmåga anses nedsatt i minsl molsvarande mån . Är den försäkrade föremål för ål-gärd av beskaffenhet, som angives i 2 kap. 11 §, skall arbetsförmågan anses nedsatt i den mån den försäkrade på grund av åtgärden är hindrad alt utföra förvärvsarbete. kortvarig,särskilt beakias om den försäkrade på grund av sjukdomen är ur stånd atl ulförasitt vanliga eller därmed jämförligt arbete. Om den försäkrade på grund avsjukdomen behöver avstå från förvärvsarbete under minsl en färdedel av sinnormala arbetstid en viss dag, skall hans arbetsförmåga anses nedsatt i minst motsvarandemån . Om sjukdomen kan antas bli långvarig eller den försäkrade bedöms intekunna återgå sitt arbete, skaU undersöka om denförsäkrade efter sådan rehabiliteringsåtgärd, som avses i 22 kap. 7 §, kanförsörja sig själv om arbetsförhållandena ändras eller om annat lämpligt arbeteerhålls. Därvid skall beakias vad som rimligen kan begäras av honom med hänsynlill sjukdomen, hans utbildning och lidigare verksamhet samt ålder, bosätlningsförhållandenoch andra sådana omständigheter. Omden försäkrade uppbär förtidspension eller särskild efterlevandepension enligtdenna lag, skall vid prövning av den försäkrades räll till sjukpenningbedömningen av hans arbetsförmåga ske med bortseende från den nedsätlning avförmågan eller möjlighelen all bereda sig inkomst genom arbete som ligger tillgrund för utgående pension. Som sjukperiod anses tid,under vilken en försäkrad i oavbruten följd lider av sjukdom som avses i 7 §. 1990/91:141 Bilaga 1 9r En försäkrad kvinna har rält tillhavandeskapspenning, om havandeskap har satt ned hennes förmåga att utförauppgifterna i sitt förvärvsarbete med minst en fjärdedel och hon inle kanomplaceras till annal mindre ansträngande arbele enligt beslämmelserna i 12 §lagen (1978:410) om räll lill ledighet för vård av barn, m. m. En kvinna har även rälttill havandeskapspenning om hon inte får sysselsättas i sitt förvärvsarbete pågrund av en föreskrift om förbud mol arbele under havandeskap, som harmeddelats med slöd av ikap. 76 § arbelsmiljölagen (1977:1160), och hon inte kanomplaceras till annat arbete enligt beslämmelserna i 12 § lagen om räll En kvinna har även rätttill havandeskapspenning om hon inle får sysselsättas i sitt förvärvsarbete pågrund av en föreskrift om förbud mot arbete under havandeskap, som harmeddelats med stöd av 4kap. 7§ arbetsmiljölagen (1971:1160), och hon inte kanomplaceras till annal arbete enligt beslämmelserna i 12§ lagen om räll ' Senaste lydelse1990:157. tillledighet för vård av barn, m. m. lillledighet för vård av barn, m. m. 1990/91:141 Bilaga 1 Havandeskapspenningutges i fall som avses i första stycket för som nedsällningen beslår,dock tidigast från och med den sextionde dagen före den beräknade lidpunktenför barnets födelse, och i fall som avses i andra stycket för somförbudel gäller. Havandeskapspenning utges längst till och med den elfte dagenföre den beräknade tidpunkten för barnets födelse.