prop · GE038 · 1990-12-31 00:00:00 — Tingsrätten kan inte underlåta alt framhålla, all barn i vårdnadslvisierofta befinner sig i en utsatt situation och atl de kan ha behov av stöd av enutomstående person. Tingsrätten finner därför önskvärt atl även barn under 15år i just dessa fall skall kunna få stöd av kontaktperson även om värdnadshavareninte skulle samtycka. biträder promemorians förslag i frågan. DV tillstyrker förslaget. När del gäller frågan om kontaktperson för barnel innebärförslaget atl t.ex. en 14-åring som önskar och behöver en kontaktperson intekan få det om vårdnadshavaren motsättersigdetla. Barnets självbestämmande idenna fråga bör sällas vid 12 i stället för vid föreslagna 15 är. Även yngrebarns åsikt om umgänge och vårdnad skall respekteras och sådana samtal hänvisastill kompetent barnpsykolog. Samfundet har inte någon erinran mot förslaget. Föreningen jurister vid de allmänna advokatbyråerna Föreningen delar det synsätt som i promemorian gettsbeträffande kontaktperson för barnel. Bilaga3 UFR är myckel tveksam lill om del går alt genom socialtjänstlagen åstadkomma någolpositivt i frågan om vårdnad och umgänge. Hela lagen bygger på frivillighei ochinnehåller gummiparagrafer som tolkas olika, beroende av vilken kommun ellerden socialarbetare man "råkar ut för". Dessutom förstärkerpromemorian vårdnadshavarens ställning ytterligare och del medför all denna färtotal talesrätt, för barnel, för umgängesföräldern och för den socialamyndigheten. Kontaktpersonför barnet skall utses i ärendet där vårdnadsprocessen varit långvarig ochstridigheter förekommit mellan föräldrarna. har ansvar att följabarnels utveckling så länge del kan anses all fara föreligger för barnets framtidahälsa. Samhällethar under alltmer tagit över ansvaret för barn fränföräldrarna. För många föräldrar har detta medfört all de känner sig osäkraöver vad föräldraansvaret egentligen innebär. Det kan finnas risk för au dennaosäkerhet ökar om det utses kontaktperson mot deras vilja. Ipromemorian föresläs alt för barn under 15 är fär inte utses kontaktperson ominte värdnadshavaren begär eller samtycker lill det. Delta är helt enligl FoR:suppfattning om samhällets ansvar kontra föräldraansvaret. Däremotinstämmer definitivt inte FoR i förslaget au "när barnel är kanen kontaktperson aldrig utses mot barnels vilja". Enligt FoR:s uppfattningöverges då avvägningen mellan samhällets och föräldrarnas ansvar och i ställetläggs delta över på barnet. Särskiltunder barns övre tonår har många föräldrar stort behov av hjälp när del gällertonåringens "personliga angelägenheter". Även många tonåringar harbehov av hjälp från någon utomstående vuxen, när del gäller exempelviskonflikter i och utanför familjen. Men utan tvivel är del fler föräldrar äntonåringar som behöver och söker denna hjälp från en kontaktperson. Visstkan det ifrågasättas hur mycket en kontaktperson kan uträtta om tonåringenmotsätter sig atl en dylik utses. Men finns eu myckel stort antalkontaktpersoner runt om i landet som efter en första avog inställning från entonåring inte bara lyckats få god kontakt med denne och föräldrarna ulan ocksåi verklig mening kunnat hjälpa båda parterna. Detnu framlagda förslaget skulle omintetgöra dylikt hjälparbete. Självfalletskall även en tonårings integritet respekteras och skyddas, 185 fär inle ske på tonåringens villkor och ansvarstagande. föräldrarochsamhälleharetlansvarför tonåringen långt innan det kan Prop. 1990/91:8 bli aktuellt försocialnämnden att "tillhandahålla andra behandlingsålgär- Bilaga 3 dereller ingripa på annal sätt". FoRföreslår därför att sista meningen i 10 § socialtjänstlagen får följandelydelse; "Harbarnel fyllt får kontaktperson utses även om vårdnadshavaren inte begäreller samtycker lill del." Specialmotiveringenbehöver endast ändras så alt det klart framgår, alt såväl barnel som fyllt 15år som dess vårdnadshavare har rätt atl begära att kontaktperson utses. Denandre parten behöver inte lämna samtycke. Enannan aspekt som inte berörs i promemorian är konsekvenser för barn somplacerats i familjehem. Genom en överenskommelse mellan föräldrarna om gemensamvårdnad kan barn som är placerade i familjehem las hem med omedelbar verkan.Barns rätt måste inkludera au få vara kvar i den invanda miljön utan plötsligauppbrott. För många barn som är placerade i familjehem harfosterföräldrarna kommit all representera irygghei och kontinuitet och blivitvad man kallar psykologiska föräldrar. Förslaget bör av denna anledningkompletteras lill skydd för långvarigt placerade barn, för att undvikaplötsliga och snabba hemtagningar. BRISser framförallt 5 viktiga komponenter där samhällets hjälp kan förbättras päett mer genomgripande sätt när det gäller atl stödja barn och föräldrar vidvårdnad och umgänge, sett ur barnets perspektiv. 3.Ökade resurser barn och familjer Trots två genomarbetade förslag till lalerält för barn,senast SOU 1987:7, har inget av dem lett lill lagstiftning. I den nya FN-konventionenom barnels rättigheter som antogs , skrevs bl.a. i artikel 12"Barn som är i stånd att bilda egna åsikter skall ha rätten au frittuttrycka dessa i alla frågor som rör barnet, varvid barnets åsikter skalltillmätas betydelse i förhållande lill barnets ålder och mognad". "För delta ändamålskall barnel särskilt beredas möjlighet au höras, antingen indirekt eller genom företrädare eller ett lämpligt organ....". har sedan tidigareframfört kravet på alt barnet skall fä pansläll- Prop. 1990/91:8 ning ochprocessbehörighet oavsett ålder men atl åldersgränsen för barns Bilaga 3personliga ansvar läggs vid i mål om vårdnad och umgänge. Fram tills dessskall barnels behov och inställning i praktiken utövas av ett offentligtbiträde. BRISmenar att barnets talan skall utföras av en ställföreträdare, ett offentligtbiträde som får behörighet alt som barnets ombud lill alla delar företrädabarnet i målet d.v.s. även överklaga å barnets vägnar. Enligt mening skalldet offentliga biträdel ha till uppgift - även när det gäller barn under 15 år- att föra barnets talan, som barnets ombud, i den bemärkelsen att del ärbarnets egen uppfattning och vilja som skall föras fram. Biträdet skall gebarnet stöd och hjälp men inte föra fram sin egen lösning om vad som kan varabäst för barnet. Barnet skall naturligtvis inte tvingas till alt ha enuppfattning eller att ta ställning. Altså många remissinstanser ställde sig negativa till förslaget i SOU 1987:7 kanbero på all man där lade gränsen för barnels personliga ansvar . BRISvill också i detta sammanhang påpeka alt FN-konveniionen inte sätter någonåldersgräns för barnels rätt att uttrycka sin mening och vi anser därför atlåldersgränsen i kring verkställighet i umgängesfrågorsnarast las bort. Ett umgänge som kommer lill stånd mot barnets vilja - oavsettvad som ligger bakom barnets avståndslagande - kan aldrig bli ett umgänge sominnebär en känslomässig positiv relation för barnel. Det kan snarare liknas viden konfrontation. Det kan knappast vara vad lagstiftaren åsyftat när man talarom barns behov av sina föräldrar. Barnets person och åsikter skall naturligtvisrespekteras oavsett ålder. Härmäsie , PBU eller andra hjälporgan göra stora insatser för allutanför domstolen lösa konflikter och reda ul barnets orsak till vägran för allbidraga lill en relation . FN-konvenlionenom barnels rättigheter aktualiserar frågan om barns talerätt och uppmanarnu regeringen att ta tag i frågan. 2, Vårdnadsuiredningenär en av de få möjligheter som finns alt utröna barnets situation och inställning. Alt utredningarna till största delen uteslutande handlar om föräldrarna är ett omvittnat faktum. Om barnets person, fritidsintressen, kamrater och skolsituation nämns myckel lite. Utredningarna måste bättre fokusera på barnet och klargöra för domstolen barnets åsikter och perspektiv. BRISvill i detta sammanhang peka på vikten av atl utvecklar metoderall samtala med barn kring skilsmässa, vårdnad och umgänge. Vi tror också atlett väl genomarbetat, som standard använt, frågeformulär kring barnelssituation, skulle förbättra domstolens möjligheter all bedöma vårdnads- och umgängesfrägor. Socialnämndensroll vid vårdnad och umgängeslvisier. måste fä mer resurser att stödja och hjälpa barn och föräldrar vid Endast genom att om möjligt lösa konflikterna eller medlaoch försöka finna för alla parter godtagbara Prop. 1990/91:8 lösningar med barneli centrum kan domstolens beslut bli hållbara. BRISmenar alt skulle få utökade möjligheter atl tillsätta enmedlare/kontaktperson, även mot en förälders vilja, som kan medverka vidumgängestillfällena och närvara vid överlämningar och hämtningar av barnel.BRIS har erfarenhet av mänga problem kring umgänget som hade gäll alt lösa medhjälp av tredje man. Föräldrarsom befarar all barnel far illa under umgänget kan få sin oro stillad ellermisstankarna underbyggda på ett mer objektivt sätt. Barnel kan också få hjälpoch stöd vid umgänge med en förälder som barnel inte känner väl. Föräldrasamial.Många av de problem som uppslår i samband med skilsmässa beror på bristande "skilsmässokunskap" i samhället. BRIShar därför väckt förslaget om obligatoriska s.k. föräldrasamial där alla föräldrar som separerar och har barn skall vända sig lill närmaste socialkontor för samtal. Målsättningen är all informera föräldrarna (och ev. barnel där så är lämpligt) om barnens behov vid skilsmässa, föräldrarnas skyldigheter och rättigheter, vårdnads- och umgängesprocessen samt de problem som ev. kan komma framöver. Förhoppningen är att samtalet/samtalen skall utmynna i eu förslag om var barnel skall bo och hur umgängesfrågan skall lösas. En uppmaning till samarbetssamtal om så behövs kan också bli aktuell. Samtalen kan föras separat om föräldrakonflikten är myckel djup. föräldrasamial skall inte förväxlas med samarbetssamtalen som ju bör varafrivilliga och som löper under en längre tidsrymd och med en terapeutiskinriktning. Familjedomslolen är en annan idé som framfört tidigare . Vi menar att del bör inrättas en speciell domstol, en s.k. familjedomslol, för all samla alla sådana mål som rör barn och som varit uppsplittrade på olika domstolar. Enfamiljedomstol skulle kunna anpassas lill barns speciella behov av kompetensoch processföring. Vi föreslår all länsrätterna får en sådan inriktning och allmålen om vårdnad och umgänge flyttas från tingsrätterna. UFRvill kraftfullt poänglera all del lagsiadgas att: Vårdnaden av barneltillkommer automatiskt den andra föräldern om värdnadshavaren avlider om detmellan barnet och honom/henne föreligger en god relation och inte Slår i stridmed vad som är bäst för barnet. UFRvill även poängtera att det på grund av rådande rättsförhållanden blir umgängesföräldern oftast ädömd all betala den umgängessaboierande vårdnadshavarens rättegångskostnader i verkslällighetsmål av umgänges rätten. Eftersom umgängesföräldernförvägrats del umgänge som lingsrällen Prop. 1990/91: tillerkänt honom, ochsvaranden genom egenmäktigt förfarande med Bilaga 3 barnel på olika sättsaboterat umgänget och den känslomässiga kontakt mellan barnel ochumgängesföräldern, ulan dokumenterat skäl förvägra denna rätten lill umgängeskall samma inte vara förpliktat alt betala ersättning för motpartens rällegångskostnader. Frågorom umgänge anses som frågor rörande vårdnaden och skall därför handläggas som värdnadsmålvid allmän domstol. I praktiken sker dock en prövning i flertalet umgängesmål ihelt andra instanser, nämligen vid försäkringskassorna och försäkringsdomstolarn'j.Del gäller dä barnen uppbär bidragsförskott och föräldrarna tvistar omumgängestiden och dess varaktighet. Här finns tillika en tendens hos vissa vårdnadshavareau p.g.a. reglernas utformning, minimera umgängestiden lill atl understiga de avdragsberättigadefem dygnen för all på detta sätt försäkra sig om bibehållet bidrag. Försäkringsinstansernamotiverar sin prövning med atl den gäller bedömning av rätten tillbidragsförskott och därmed kan sägas ha socialförsäkringsrättslig karaktär. Förde inblandade föräldrarna ter sig saken annorlunda som samma frågasamtidigt kan vara anhängiggjord vid olika instanser . Isyfte all dels klarlägga rättsläget och dels minimera antalet inblandaderättsliga instanser skulle Idégruppen välkomna etl förtydligande i föräldra-ellerrättegångsbalk som entydigt klargör alt samtliga frågor som rör umgäge skallbehandlas som vårdnadsmål vid allmän domstol. Vid tvist mellan föräldrarna skafrågan hänskjutas dit för avgörande vilket sedan i sin lur skall ligga lillgrund för den socialförsäkringsbedömning som avser rätt lill eventuellt bidrag. Konkretföreslås all förses med en lagregel av vilken del framgåratt.... "Frågor som rör bedömning av umgänge eller vårdnad, dessvaraktighet eller bestånd, är atl anse som värdnadsmål och handläggs av allmändomstol." Sammanfattningsviskan vi konstalera alt promemorian innehåller genomarbetade och konsekventalagändringsförslag och kan underlätta mäns kontakter med sina barn. Vitillstyrker därför samtliga förslag i promemorian. /Wetter Prop. 1990/91: Bilaga3 6 kap. 19 §: Vi ser med tillfredsställese, atl oavsett domstolen ger direktivför utredningen, utredaren är den som skall avgöra hur utredningen skallbedrivas. Allt för rigorösa rikllinjer från domstolens sida kan på eltavgörande negativt sätt hämma uiredaren, så all utredningen inte blir sä allsidigsom objektivitetskravet i regeringsformen fordrar. Lag om ändring i Härigenomföreskrivs i fråga om deb atl 1 kap. 2 - 4 §§, 2kap. 5 §, 3 kap. 1 och 3 §§ samt 6 kap. 4 -6, 10, 15 och 18 - 20 §§ skall haföljande lydelse, deb all del i 6 kap. skallinföras en ny paragraf, 6 a §, av följande lydelse. 1990/91: Bilaga 4 Föreslagen lydebe 1kap. Rättenskall förklara au mannen i äktenskapet ej är fader till barnel, om 1. det är utrett all modern har haft samlag med annanän mannen under tid då barnel kan vara avlat och del med hänsyn till samtligaomständigheter är sannolikt alt barnel har avlats av den andre, 2. del på grund av barnets arvsanlag eller annansärskild omständighet kan hållas för visst alt mannen ej är barnets fader,eller 3. barnet har avlats före äktenskapet eller under detau makarna levde åtskilda och del ej är sannolikt atl makarna ha haft samlagmed varandra under lid dä barnel kan vara avlat. skriftligen annan mans erkännande av faderskapet och har i fråga om erkännandet iakttagits bestämmelserna i 4 §, skall därigenom anses faslslälll all mannen i äktenskapet ej är barnets fader. Erkännandet skall dock i della fall alltid vara skriftligen godkänt av modern. Godkännermannen i äklenskapel Godkänner mannen i äktenskapet skriftligenannan mans behäftebe av faderskapet och har i fråga om bekräfteben iakttagitsbestämmelserna i 4 §, skall därigenom anses faslslälll atl mannen iäktenskapet ej är barnets fader. Behäfteben skall dock i detta fall alltid varaskriftligen godkänd av modern. Föreligger ej fall somavses i 1 § eller har rätten meddelat förklaring enligl 2 § första stycket, fastsiälles Föreligger ej fall somavses i 1 § eller har rätten meddelat förklaring enligt 2 § förslå stycket, fasistälb faderskapetgenom erkännande eller dom. faderskapetgenom bekräftebe eller dom. 1990/91: Bilaga 4 Erkännande av faderskapsker skriftligen och skall bevittnas av två personer. Erkännandet skall skriftligengodkännas av socialnämnden och av modern eller särskilt förordnad förmyndareför barnel. Har barnet uppnått myndig ålder, skall erkännandet i stället godkännasav barnet självt. får lämna sitt godkännande endast om del kanantagas att mannen är fader till barnel. Erkännandekan ske även före barnets födelse. Visas senare atl den somhar lämnat erkännande ej är fader till barnet, skall rällen förklara atlerkännandet saknar verkan mot honom. Bekräftebe av faderskapsker skriftligen och skall bevittnas av tvä personer. Bekräfteben skallskriftligen godkännas av socialnämnden och av modern eller särskilt förordnadförmyndare för barnet. Har barnel uppnått myndig ålder, skall bekräfteben istället godkännas av barnel självt. fär lämna sitt godkännandeendast om det kan antas att mannen är fader till barnel. Bekräftebe kan ske ävenföre barnets födelse. Visas senare att den somhar lämnat bekräftebe ej är fader lill barnel, skall rällen förklara alt bekräftebensaknar verkan mot honom. 2 kap. 5 § Om faderskapsfrägan kan bedömasmed tillräcklig säkerhet på grund avsocialnämndens utredning, bör nämndenbereda den som antages vara fader till barnel tillfälle all erkännafaderskapet. Om faderskapsfrågan kan bedömasmed tillräcklig säkerhet på grund avsocialnämndens utredning, bör nämndenbereda den som antas vara fader lill barnet tillfälle all bekräfta faderskapet. 3 kap. 1§ Vill mansom enligl 1 kap. 1 § skall anses som barns fader vinna 13 1990/91. Nuvarande lydebe Föreslagen lydebe Prop. 1990/91: Bilaga4 förklaring enligt 1 kap. 2 § första stycket atl han icke är fader lillbarnet, skall han väcka talan härom mot barnel eller, om barnel har avlidit,dess arvingar. Ärmannen död och har han inle Är mannen död och har han inle varaktigt sammanbott med barnet varaktigt sammanbott med barnel och inte heller efter barnets födelse och inle heller efter barnets födelse erkänt bamet som sitt, har den avlid- bekräftat att barnet är hans, har den nes maka och var och en som jämle avlidnes maka och var och en som eller näst efter barnet är berättigad jämte eller näst efter barnet är lill arv efter mannen rätt att väcka berättigad till arv efter mannen rätt talan om att mannen ej är fader lill att väcka talan om au mannen ej är barnet. Efterlämnar den avlidne fader lill barnel. Efterlämnar den förutom maka sådana arvingar som avlidne förutom maka sådana ar- avses i 3 kap. 2 § , har vingar som avses i 3 kap. 2 § ärvda- var och en av dem rätt all väcka balken, har var och en av dem rätt talan under här angivna förutsätt- all väcka talan under här angivna ningar. Rättatt väcka talan föreligger ej, om vid mannens död har förflutitfrån det att talan, som grundats på att mannen är fader till barnel, väckts mothonom och han fält del därav eller om mer än eu år har förflutit sedan anspråkpå samma grund framställts mot mannens dödsbo. Talansom avses i 1 eller 2 § får väckas vid rätten i den ort där barnel har sillhemvist eller, om det har avlidit, vid den rätt som har all la upp tvist om arvefter barnel. Finns det inte någon annan behörig domstol, skall målet tas uppav . Detsammagäller talan enligt 1 Detsamma gäller talan enligl 1 kap. 4 § tredje slycket om all eu kap 4 § tredje stycket om au en faderskapserkännandesaknarverkan fadersskapsbekräftebe saknar verkan mot den som har lämnat det. mot den som har lämnat den. Slår barnet undervårdnad av endast en av föräldrarna och vill föräldrarna gemensamt utövavårdnaden, skall rätten på talan av dem båda förordna i enlighet med derasbegäran, om inte gemensam vårdnad är uppenbart oförenlig med barnets bästa. Har förordnande om vårdnaden inte meddelats tidigare, kan föräldrama,i stället för att göra en ansökan till rätten, efter anmälan av dem båda tillpastorsämbetet få gemenscurt vårdnad genom regbtt-ering under förutsättning attföräldrama och bamet är svenska medborgare. Föräldrama kan få gemensam vårdnad också genom regbtt-eringhos pastorsämbetet efter anmälan av dem båda 1.tillsocialnämnden i samband med att nämnden skall godkänna en bekräftebe avfaderskap, eller 2.tillpastorsämbetet under fömtsättning att förordnande om vårdnaden inte harmeddelats tidigare och att föräldrama och barnet är svenska medborgare. Prop.1990/91: Bilaga 4 Stårbarnet under vårdnad av båda föräldrarna och vill någon av dem alt vårdnaden intelängre skall vara gemensam, skall r&iten på talan av en av dem eller bådaanförtro vårdnaden om bamet åt en av föräldrama efter vad som är bäst för bamet.Rätten kan också i mål om äktenskapsskillnad utan yrkande förordna omvårdnaden enligt vad som har sagts, om gemensam vårdnad är uppenbartoförenlig med bamets bästa. Stårbarnet under vårdnad av båda föräldrarna och vill någon av dem att vårdnadeninte längre skall vara gemensam, skall rätten besluta efter vad som är bäst förbamet. Rätten får därvid anförtro vårdnaden om barnet ål en av föräldrama.Rätten får också låta den gemensamma vårdnaden bestå, om den förälder som harbegärt upplösning av den gemensamma vårdnaden förklarar att han eller hon ändåkan tänka sig fortsatt gemensam vårdnad. Frågor om ändring i vårdnaden enligt första stycket prövaspå talan av en av föräldrarna eller båda. I mål om äktenskapsskillnad fårrätten utan yrkande anförtro vårdnaden om barnet åt en av föräldrarna, omgemensam vårdnad är uppenbart oförenlig ined barnets bästa. Slår barnelunder vårdnad av endast en av föräldrarna och vill den andre att vårdnadenskall flyttas över till honom eller henne, skall rätten på talan av denne ellerbåda föräldrama anförtro vårdnaden åt den andra föräldern, om detta är bäst förbarnet. Står barnelunder vårdnad av endast en av föräldrarna och vill någon av dem få ändring ivårdnaden, skall rätten på talan av denne eller båda föräldrarna besluta eftervad som är bäst för barnet. Rätten får därvid anförtro vårdnaden åt den andraföräldern, om denne vill att vårdnaden skall flyttas över till honom ellerhenne. Rätten får också förordna attföräldrama i fortsättningen skall utöva vårdnaden gemensamt, om en av dem begärdet och den andre inte förklarar att han eller hon inte kan tänka sig gemensamvårdnad. Prop.1990/91: Bilaga 4 Vid bedömningen av vad som är bäst för bamet skall rätten fästaavseende särskilt vid barnets behov av en nära och god kontakt med bådaföräldrarna. Slårbarnel under vårdnad av en eller tvä särskilt förordnade förmyndare och villnågon av barnets föräldrar eller båda fä vårdnaden överflyttad lill sig, skallrätten besluta efter vad som är bäst för barnel. Rätten får flytta över vårdnadenlill föräldrarna gemensamt endast om föräldrama är ense om det. Frågorom överflyttning av vårdnaden enligl första stycket prövas på talan av bådaföräldrarna eller en av dem eller på talan av socialnämnden. Slårbarnet under vårdnad av en eller två särskilt förordnade förmyndare och villnågon av barnels föräldrar eller båda få vårdnaden överflyttad till sig, skallrätten besluta efter vad som är bäst för barnet. Rällen får dock inte flyttaöver vårdnaden lill föräldrarna gemensamt, om någon av demprkla-rar att haneller hon inte kan tänka sig gemensam vårdnad. Frågor om överflyttning avvårdnaden enligl första styckt prövas på talan av båda föräldrarna eller en avdem eller på talan av socialnämnden. Barnets vårdnadshavare harett ansvar för att barnels behov av umgänge med en förälder som inte är vårdnadshavareeller med någon annan som står barnet särskilt nära sä långt som möjligttillgodoses. Barnets vårdnadshavarehar ett ansvar för au barnels behov av umgänge med en förälder som inte är vårdnadshavareeller med någon annan som står barnet särskilt nära så långt som möjligttillgodoses. Vårdnadshavaren skall, om inte särskilda skäl talar mot det,lämna sådana upplysningar rörande barnet som kan främja umgänget. Motsätter sig barnets vårdnadshavare det umgänge sombegärs av en förälder som inle är vårdnadshavare, beslutar rätlen pä talan avdenna förälder i frågan om umgänge efter vad som är bäst för barnet. Motsättersig barnets vårdnadshavare det umgänge som begärs av någon annan än enförälder, beslutar rällen på talan av socialnämnden i frågan om umgänge eftervad som är bäst för barnet. Prop.1990/91: Bilaga 4 Om samtal i syfte att nå enighet i fråga om vårdnad ellerumgänge har inletts mellan partema genom socialnämndens eller något annatorgans försorg kan rätten, om någon av parterna begär det och fortsatta samtalkan antas vara till nytta, förklara att målet skall vila . Omdet finns särskilda skäl, kan rätten förlänga . I mål om vårdnad eller umgänge får rätten uppdra åtsocialnämnden eller något annat organ att i bamets intresse anordna samtal isyfte att nå enighet mellan föräldrarna (samarbetssamtal). Omrätten lämnar uppdrag enligt första stycket, kan den förklara att målet skallvila . Detsamma gäller om samarbetssamtal redan har inlettsoch fortsatta samtal kan antas vara till nytta.