prop · GE03100 · 1990-12-31 00:00:00 — Övergripande mål för översynen är decentralisering, utveckladmålstyrning och besparingar. Den genomförda skattereformen och det ökadeintresset för privatekonomin förändrar fömtsättningama för spardelegationensarbete. a. kommer sparandet att gynnas i det nya skattesystemet samtidigtsom låntagandet kommer att missgynnas genom sänkningen av marginalskat- temaoch förändringar i kapitalbeskattningen. Mot den bakgmnden före- Prop.1990/91:100 slås en avveckling av spardelegationen. Inom område genomförs enkraftig minskning av den statliga skoladministrationen. Ett stort antal arbetsuppgifter som den nuvarandeskoladministrationen har försvinner. En ny myndighet, , kommer ihuvudsak att ha till uppgift att svara för uppföljning, utvärdering och att tafram underlag och förslag till utveckling av skolan. Ett förändringsarbete kommer att påbörjas avseendeden gmndläggande utbildningen i högskolan (regeringens skrivelse 1990/91:50).Målen för högskolomas och institutionernas verksamhet skall preciserasytterligare och resursfördelningen bör i större utsträckning än nu knytas tillfaktiskt uppnådda resultat. Högskolorna skall få större frihet att bestämmahur de vill uppnå målen. Detta arbete kommer att göra det möjligt att minskauniversitets- och högskoleämbetets och högskolornas administration. Inom område förberedsomorganisationer som leder till besparingar genom att ett jordbruksverk bildassamtidigt som lantbmksstyrelsen och jordbmksnämnden upphör. Vidare kommer enöversyn av lantbruksnämnderna att ske bl. a. med syfte att överförarådgivningsverksamheten till näringen. En översyn skall också göras avveterinärväsendet. Fiskeriadministrationen har setts över och förslag kommeratt föreläggas som innebär besparingar genom effektivisering,omorganisation och administrationsförändringar. Besparingar görs också bl.a.inom skogsvårdsorganisationen, på livsmedelsverket, statens veterinärmedicinskaanstalt, distriktsveterinärorganisationen, skogs- och jordbmksforskningrådetoch statens lantbmksuniversitet. Inom område pågår bl.a. en översyn av Stiftelsen . Ett uppdrag kommer vidare att lämnas tillarbetarskyddsstyrelsen om att utreda möjligheterna att avgiftsbelägga viss förhandsgranskning.Regeringen kommer också att i prop. 1990/91:69 om arbetslivsforskningensorganisation m. m. föreslå en översyn av arbetslivscentrum som innebär attantalet fasta forskningstjänster reduceras och att den administrativapersonalen minskas väsentligt i förhållande till dagens nivå. Utredningsansvaret i asylärenden avses föras överfrån polisen till statens invandrarverk. får därmed ökademöjligheter att samordna handläggningen av asylärenden så atthandläggningstiderna kan bli kortare. Inom planeras en översyn avadministrativa styrmedel inom bostadsförsörjningen. Vidare kommer en särkildutredare att tillkallas för att se över länsbostadsnämndernas organisation,arbetsformer och dimensionering med anledning av beslut om en nybostadsfinansiering. 1990/91:34, BoU 4, rskr. En särkild utredare (1990:02) har tillkallatsför att bl.a. överväga nya organisations- och arbetsformer vid statens råd för byggnadsforskning, pröva uppgiftsfördelningen mellan rådet och respektive statens energiverk samt föreslå de organisatoriska och andra åtgärder som kan behövas. Inomindustridepartementet bedrivs ett utredningsarbete i syfte att sam- Prop.1990/91:100 ordna de verksamheter som statens industriverk, styrelsen förteknisk ut- Bil. 2 veckling och statens energiverk bedriver. Den framtida omfattningen och inriktningen avversamheten vid vegendomar bör bli föremål förytterligare överväganden. Inom område kommer det bl. a.att göras en översyn av organisationsstmkturen inom polisväsendet. Målet föröversynen bör vara att föreslå de förändringar i fråga om organisation ochuppgifter på alla nivåer som behövs för att polisen skall kunna fungeraeffektivt. När det gäller bör översynen inriktas på att ihögre grad koncentrera styrelsens uppgifter på uppföljning och utvärdering. De s. k. stabsmyndigheterna (främst statskontoret,, och statens institut förpersonalutveckling) ses förnärvarande över av en särskild utredare (1990:04).Denne kommer att få tilläggsdirektiv som bl.a. innebär att en sammanlagdbesparing av administrationskostnaderna om minst 50 milj. kr. Regeringen har uppdragit åt en särskild utredareatt se över den statliga statistikens styming, finansiering och samordning (C1990:68). Samridigt skall fömtsättningama för den statligastatistikproduktionen klarläggas. Denna översyn bör leda till betydandebesparingar inom det statliga statistikområdet när statistiken anpassas mindre reglerad statlig förvaltning. Inom länsstyrelserna genomförs under de tvånärmaste budgetåren besparingar om minst 30 milj. kr. Ytterligare besparingarkommer senare att aktualiseras. Avregleringarna och internationaliseringen påverkarfömtsättningama för flera myndigheters arbete. Uppgifterna ochansvarsförhållanderna närmar sig varandra. Det pågår översyner där det finnsberöringspunkter. Initiativ kommer därför att tas till en översyn av vissaberörda myndigheters verksamhetsområden för att precisera ansvarsgränser.Översynen skall också ses som ett led i regeringens program för en omställningoch minskning av den statliga administrationen. Inom pågår en översyn avnaturvårdsverket, som skall avrapporteras (M 1990:05). Personalfrågornai omställningen av den statliga administrationen Omställningenav den statliga administrationen kommer att ställa krav på både arbetsgivareoch anställda. De som blir övertaliga eller berörs av andra förändringskravkommer att utsättas för påfrestningar. Ett stort ansvar vilar därmed på dem sompå olika nivåer skall ansvara för genomförandet av förändringarna. Det ärangeläget att alla känner till och utnyttjar de möjligheter till stöd somfinns inom ramen för den statliga personalpolitiken. Sedan den finns inom staten etttrygghetssystem som gör det möjligt att lösa övertalighetsfrågor på ett helt annat sätt . Syste met är utformat med förebild från del trygghetssystem som finns inom SAF-PTK-området. Trygghetssystemet innefattar ett trygghetsavtal, fon- 14 derade medel om 350milj.kr. som parterna på den statliga arbetsmarkna- Prop. 1990/91:100 denhar avsatt, samt en partsgemensam stiftelse. , som Bil. 2ger råd och stöd och som ansvarar för användningen av de avsatta medlen. Det nya trygghetssystemet bygger på trefömtsättningar. Den första är att trygghetsarbetet skall ske lokalt medarbetsgivaren som ansvarig. Arbetet sker i samverkan med bl. a. arbetsförmedling,utbildningsanordnare och företagshälsovård samt med stöd från stiftelsen. Denandra är att trygghetsarbetet bedrivs utan närmare regleringar ellerrestriktioner. Hänsyn skall kunna tas till olika individers skiftandefömtsättningar och möjligheter. Den tredje fömtsätmingen är att ettframgångsrikt trygghetsarbete förutsätter aktiv medverkan från den enskilde. Enligt trygghetsavtalet dubbleras uppsägningstidenvid uppsägning på grund av arbetsbrist, i förhållande till vad som stadgas ilagen (1982:80) om anställningsskydd eller i kollektivavtal. Följande förmånerkan vidare erbjudas vid uppsägning p. g. a. arbetsbrist: Täckning av kostnader för individuella trygghetsåtgärdersom t.ex. kostnader för utbildning,starta-eget, resor och logi. Inkomsttrygghetstilläggsom i princip garanterar en tidigare lönenivå vid nyanställning. Avgångsersättning som i princip ersätter skillnadenmellan kontant arbetsmarknadsstöd och85% av tidigare lön. Pensionsersättning.Övertalig arbetstagare som har fyllt har rätt till ersättning som motsvarar den ålderspension somskulle ha utgått om han eller hon haft rätt till ålderspension. Särskild pensionsersättning som motsvararpensionsersättning och som kan utgå under vissa omständigheter till arbetstagare som har fyllt . Ansvaret för genomförandet av omställningama vilar,som framhållits ovan, på respektive myndighetsledning. Här bör också framhållasdet ansvar som () har. SAV är den myndighet somgentemot andra myndigheter har till uppgift att ge råd och stöd, utbildning ochinformation i frägor som rör strukturförändringar och trygghet. SAV börprioritera denna verksamhet och på ett aktivt sätt svara mot de behov av stödsom omställningen kommer att skapa hos de berörda myndigheterna. I 1989 avtalsrörelse har parterna avsatt300 milj. kr. Dessa medel ger både stora och småmyndigheter bättre förutsättningar att kunna genomföra dekompetensutvecklingsinsatser som förändringarna kan komma att kräva. Även demöjligheter till ett mer långsiktigt förnyelsearbete som de statligaförnyelsefonderna erbjuder bör tas tillvara. Detsamma gäller för denförebyggande trygghetsverksamhet, s.k. verksamhetsanknutna trygghetsåtgärder,som administreras av och som innebär möjlighet till utvecklingför grupper, vilkas sysselsättning är hotad . Denstatliga förvaltningen måste anpassas till nya förutsättningar och behov, itakt med ändrade förhållanden i samhället och i linje med denresultatorienterade styrning som utvecklas. förvaltningsgrenar har byggts upp som en enda rikstäckande myndighet medregionala och lokala nivåer inom myndigheten. Andra grenar har struktureratsmed ett antal 'myndigheter med olika slags hierarkiskt ansvar eller sidoordnatansvar. 1 vissa fall saknas det klarläggande föreskrifter från ochregeringens sida om hur förvaltningsansvaret mellan myndigheter i en sådanmyndighetsstruktur skall vara fördelat. I verksinstruktionerna används oftaganska obestämda uttryck av typen tillsyn, kontroll, samråd, etc. 1 och meddet kan ansvarsförhållandena också bli oklara eller också i praxis utvecklasefter riktlinjer som inte övervägts närmare. Självfalletmåste uppbyggnaden av varie förvaltningsgren få sin prägel av den verksamhetsom skall bedrivas. Men det är naturligtvis nödvändigt att uppbyggnaden av enförvaltningsgren, som omfattar flera myndigheter med ett hierarkiskt eller ettsidoordnat ansvar, bygger på genomtänkta principer vad gäller ansvars- ocharbetsfördelningen, för att bl.a. regeringens styrning och kontroll avmyndigheterna skall kunna ske på ett effektivt satt. Enresultatinriktad intern styrning inom en förvaltningsgren, med mindre inslag avdetalj- och regelstyrning, bör ge utrymme för en betydande delegering tilllokal nivå. De centrala myndigheternas uppgifter bör mot denna bakgrundkoncentreras till samordning och uppföljning av de verksamheter som ingår i enförvaltningsgren. Verksamheten på den lokala nivån bör stärkas ochbreddas och ev. mellannivåer inom förvaltningsgrenen slopas eller bantaskraftigt. Regeringenoch måste också få bättre redovisningar och bedömningar av uppnåddaresultat för att kunna fatta beslut om resurstilldelning ochverksamhetsinriktning. För att regeringens uppföljning av en förvaltningsgrenskall kunna ske på ett effektivt sätt bör förvaltningsgrenen kunna indelas inågon form av resultatområden, som komplement till den organisatoriskaindelningen. Dessa allmänna riktlinjer bör vara vägledande vidbl.a. omställningen och minskningen av den statliga administrationen. Ettled i förnyelsen av den offentliga sektorn är att skapa en klarareansvarsfördelning mellan stat och kommun. Genom att skapa en sammanhållen ochsamordnad regional statlig förvaltning underiättas dialogen mellan stat ochkommun och brytpunkten läggs så nära kommunerna som möjligt. Länsstyrelsernasökade ansvar vad gäller uppföljning och utvärdering av offentlig verksamhetskall ses som en del i en sådan dialog. Det finns flera olika linjer i debattenom den regionala nivåns utformning och om uppgiftsfördelningen mellan olikasamhällsnivåer. Enligt regeringens uppfattning bör en sådan diskussion främstkoncentreras på frågan hur man bäst löser den offentliga sektorns arbetsuppgifter,skapar en bra service och en jämn fördelning av samhäl- letsresurser som verksamheten anpassas till de krav och Prop.1990/91:100 Uppgiften att följa upp och utvärdera samverkande Bil. insatsersom delegerats till lokal nivå ligger i linje med länsstyrelsernas ökadeansvar för en samordnad statlig dialog med kommunerna. viktigutgångspunkt för rollfördelningen inom samhällsorganisationen äratt ytterligare stärka den lokala nivån. 1 alla regioner finns skäl att samverkaöver nuvarande länsgränser kring större insatser inom flera Som framgår av följande sammanställning, som ärhämtad från statskontorets rapport (1988:23) Översyn av små myndigheter, finnsdet inom de olika departementsområdena många små myndigheter, med under 100anställda. er fördelade efter personalstorlek I många fall kan det vara svårt att genomförastörre verksamhetsförändringar och andra effektiviseringar i små myndigheter.Genom sammanslagningar av myndigheter med liknande uppgifter inom t. ex. ettdepartementsområde bör ett effektivare kompetens- och resursutnyttjande och enbättre styrning kunna åstadkommas. Vidare bör administrativa uppgifter hos småmyndigheter samordnas i så stor utsträckning som möjligt, bl. a. för att ökaflexibiliteten i resursanvändningen. På den regionala nivån spelarlänsstyrelsema en viktig roll för samordningen. Samverkanmellan statliga myndigheter och mellan offentliga huvudmän Denoffentliga sektorn omfattar en mångfald myndigheter och andra organ med varierande uppgifter. finns det närmare 400 statliga myndigheter. Var och en av de sammanlagt 307 primär- och landstingskommunema omfattar olika nämnder och styrel ser som i sin tur styr ett stort antal sjukhus, skolor, daghem. En viktig utgångspunkt för förnyelsen av den offentliga sektorn är att myndighe ter och andra organ bör samverka över myndighets- och sektorsgränser- 17 2 1990/91. Rättelse:S. 29 rad 36 står: mer marginell Rättat till: mer än marginell naför att göra den offentliga förvaltningen mer serviceinriktad, mindre Prop.1990/91: 100 resurskrävandeoch mindre beroende av indelningen i organisatoriska Bil. Offentlig service på lokal nivå administreras intesällan av flera huvudmän stat, kommun och landsting. Den offentligaverksamheten bör bedrivas utifrån en helhetssyn på människa och samhälle och ensådan ansvarsuppdelning kan upplevas som irrationell från medborgamas sida.Problemen kan i vissa fall lösas genom ändrade ansvarsförhållanden. Det ärdärutöver nödvändigt att olika former för samverkan mellan statligamyndigheter och mellan olika offentliga huvudmän utvecklas, där t. ex. helaansvaret för vissa uppgifter inom ett verksamhetsområde, där ansvarsgränsernaär överlappande eller näraliggande, läggs på en myndighet eller en huvudman. Genom samordning av lokaler, utrustning och personalkan den offentliga verksamheten göras billigare. Ett exempel på ett sådant samarbeteöver sektorsgränserna är det s.k. . Det innebär att stat,kommuner och landsting samarbetar inom verksamheter som skötts avvarje enskild sektor för sig. Det är således frågan om ett gemensamtutnyttjande av resurser inom den offentliga sektorn och ett sätt att minskakostnader och ge bättre service åt medborgarna. Bristande beslutsbefogenheterhos myndigheter utgör ofta ett hinder för sådant sambruk. Regeringen haruppdragit åt statskontoret att kartlägga i vilken omfattning lokala ochregionala statliga myndigheter har ett eget budgetansvar m. m.för sin upphandling. Regeringen avser att meddela föreskrifterom statliga myndigheters rätt att ta ut ersättning för varor och tjänster medutgångspunkt i riktlinjer (prop. 1989/90:100 bil.2, FiU 20, rskr.204). Härigenom underlättas avsevärt samverkan mellan olika myndigheter. Enstatlig myndighet leds av en chef som har ansvaret för verksamheten.Verksstyrelsens roll i myndigheten är enligt verksförordningen (1987:1100) attbiträda myndighetschefen. Styrelsen skall hämtöver fatta beslut om myndighetensanslagsframställning, bokslut, RRV:s revisionsberättelse samt föreskrifter somriktar sig till enskilda kommuner och landstingskommuner. Styrelsen skallockså pröva om myndighetens verksamhet bedrivs effektivt och i överenstämmelsemed syftet för verksamheten. Det formella ansvaret för en ledamot i en statligstyrelse är oreglerat. Det föreligger t.ex. inte någotekonomiskt ansvar trots att ledamöter i statliga styrelser i vissa fall tarbeslut i frågor av stor ekonomisk betydelse. föreslår i rapporten (SOU1990:64) Årlig revision i statsförvaltningen att revisionsberättelsen skall lämnas till regeringen och inte som till myndigheten. Genom denna ordning blir det regeringen som skall ta ställning till de åtgärder som revisionsberättelsen kan föranleda. Det får i praktiken betydelse främst när berättelsen innehål- 18 leranmärkningar mot t.ex. myndighetens ekonomiska redovisning. RRV Prop.1990/91:100 har tidigare hemställt att regeringen utreder frågan om styrelseledamöters Bil. Frågan har också uppmärksammats av som hänvisat tillRRVs hemställan (FiU 1989/90:23). Regeringen avser mot denna bakgmnd att göra enöversyn av verkstyrelsernas ansvar. Översynen bör också omfatta en utvärderingav den ordning för styrelsernas uppgifter och sammansättning som beslutades år1987 (prop. 1986/87:99, KU 29, rskr. Enligt11 kap. 6 § regeringsformen kan en förvaltningsuppgift överlämnas till bolag,förening, samfällighet, stiftelser eller individ. Om uppgiften omfattarmyndighetsutövning krävs stöd i lag. Vissa utvecklingsprojekt har genomförtseller påbörjats som syftar till att utveckla riktlinjer för användningen attandra verksamhetsformer än myndighet för sådana förvaltningsuppgifter somomfattas av bestämmelsen i regeringsformen. RRV har i rapporten (1989:422) Stiftelser förstatlig verksamhet bl.a. gjort en kartläggning av totalt 201 statligastiftelser och stiftelseliknande organisationer. 57 stiftelser har staten somensam stiftare. 126 stiftelser är stiftelser med delat huvudmannaskap.Stiftelseliknande organisationer representeras i kartläggningen av 18kollektiva forskningsinstitut. Miljö/energi 5 (Källa:RRV:s rapport 1989:422) De aktuella stiftelserna har ett sammanlagtstiftelsekapital på , varav staten tillskjutit 3,3 miljarderkr. Stiftelserna fick /89 tillsammans . ianslag och bidrag. Omkring hälften av stiftelserna har tillkommit under1980-talet. Två kriterier ligger till gmnd för RRV:s förslagtill riktlinjer för statens medverkan i stiftelsebildning, nämligen om den verksamhet 19 som skall bedrivas är avcentral betydelse för staten samt om det finns Prop. lämpliga altemativ tillstiftelseformen för denna verksamhet. formen bör enligt RRV inteanvändas för verksamhet som är av så pass central betydelse förstaten att man vill stå ensam som huvudman, ha det huvudsakliga finansieringsanvaret samt ha stora möjligheter till insyn och direktstyrning.Myndighetsformen är det naturliga valet för denna typ av verksamhet. Ivissa fall kan bolagsformen övervägas, t. ex. om det är fråga omkonkurrensutsatt näringsverksamhet. RRV anser att stiftelseformen kan användas för ickekonkurrensutsatt statlig verksamhet av central betydelse och varaktig natur dären fömtsättning för att få till stånd och driva verksamheten är atthuvudmannaskapet delas med en eller flera parter. 1 dessa fall finns inga andraverksamhetsformer som på ett ändamålsenligt sätt medger ett delathuvudmannaskap för verksamheten i fråga. RRV menar att de föreslagnariktlinjerna också bör leda till och användas vid en omprövning av statensengagemang i befintliga stiftelser. Detta får framför allt konsekvenser för dehelstatliga stiftelserna, då RRV:s förslag innebär att staten inte skallanvända helstatliga stiftelser för statlig verksamhet. RRV:s rapport bereds iregeringskansliet. Redan nu bör dock några principer läggas fast. Regeringen bör ha en restriktiv hållning tillstatlig verksamhet i stiftelseform. Myndighetema bör ej medverka som stiftareeller via statuter skaffa sig ett avgörande inflytande över stiftelser. Endastvid ett partssammansatt agerande där ingen annan verksamhetsform finns atttillgå kan stiftelseform övervägas för statlig versamhet. Följande förhållandenbör dessutom föreligga: behov av ekonomisk samverkanmed annan part verksamheten är väl avgränsad Stiftelseformen bör dock inte tillämpas omversamheten är av betydande allmäntintresse I rapporten (1990:19) Entreprenad inomstatsförvaltningen har statskontoret redovisat en kartläggning av och lämnatvissa förslag om användningen av entreprenader. Statskontorets kartläggning haromfattat Över 400 myndigheter. Av civila statliga myndigheter på central ochregional nivå, exkl. affärsverken, hade under /89 någonform av verksamhet utlagd på entreprenad. De totala kostnadema för dessaverksamheter uppgick till ca . Lokalvård är den verksamhet somoftast läggs ut på entreprenad och utgör nära hälften av antaletentreprenadverksamheter. Därefter följer bevakning, ADB- och servicetjänster.Andra vanligt förekommande verksamheter är tryckeritjänster, utbildning ochinformationstjänster m.m. Antaletmyndigheter som lagt ut verksamheter på entreprenad Prop. 1990/91: 100 /89 Bil. Totah -10 11-50 51-200 201-500 501- (Källa:Statskontorets rapport 1990:19) I den offentliga sektorn integreras i storutsträckning beställar- och producentfunktionema. För att uppnå en effektivproduktion är det enligt statskontoret mycket som talar för att beställarrolleni ökad utsträckning bör separeras från producentrollen. Det kan bl.a. ske genomökad entreprenadupphandling inom den offentliga sektom. Statskontorets studievisar att det inom den civila statsförvaltningen är möjligt att lägga utverksamheter av mycket varierande karaktär på entreprenad. En stor del av demyndigheter som gjort detta anser att det lett till rationaliserings- ocheffektivitetsvinster. Statskontoret anser att regeringen bör verka för attstatliga myndigheter i ökad utsträckning överväger möjligheterna att användasig av entreprenader i sin verksamhet. Statskontoret har bedömt att det finnsanledning att på olika sätt stärka myndigheternas beställarkompetens. Omvinsten med att anlita en entreprenör skall realiseras är det av största viktatt kostnaderna för egen regi beräknas korrekt och att dessa jämförs medentreprenadkostnaderna. Statskontoret avser därför att ge ut en handledning ikostnadskalkylering, m. m. Deproduktivitetsvinster som ligger i datorisering av repetitiva arbetsuppgifterskördades i statsförvaltningen i huvudsak . Möjlighetematill fortsatta vinster genom datainvesteringar blir i ökandeutsträckning beroende av att dessa kombineras med omprövning ochomstrukturering av myndigheters verksamheter. första hälft ökar möjligheterna attanvända data- och kommunikationssystem för att rationalisera de statligamyndigheternas ärendehandläggning, informationsutbytet mellan statliga myndigheteroch företag liksom informationsutbytet mellan statliga myndigheter och kommuneroch landsting. De statliga kostnaderna för datasystem hosmyndigheter och affärsverk har beräknats av statskontoret. De uppgick till 4,5miljarder kr. för /89, med en ökningstakt på per årunder . Totalt för 1990-talet blir statens datakostnader 130miljarder kr. i löpande priser om utvecklingen fortsätter. Investeringarnakommer med denna utveckling att uppgå till mellan 50och . Det finns anledning att med olika åtgärder ocksåminska de statliga datakostnaderna . Det skall ske enligtföljande huvudlinjer. Fördet första skall investeringarna i data- och kommunikationssystem 21 vara mera strikt anpassadeefter verksamhetens behov hos myndigheterna. För det andra är regeringens linje vidfinansieringen av teknikinvestering- Bil. 2 arna att de skall finansierasmed myndighetens egna medel eller besparingar under systemets ekonomiskalivslängd. För det tredje bör infrastmkturen på data- ochkommunikationsområdet ses över. Viktigt för infrastmkturen är upphandling,användning av standarder i data- och kommunikationssystem samt användning av gemensammakommunikationstjänster. De statliga kostnaderna för data- ochtelekommunikationer av olika slag samt för överföring av meddelanden (hanteringav brev och porto) är höga. Statskontoret har genomfört en studie påkommunikationstjänsteområdet som visar att ett samordnat uppträdande påbeställarsidan medför besparingar i myndigheternas kostnader fördatakommunikation på i storleksordningen .