prop · GE03123 · 1990-12-31 00:00:00 — Erfarenheterna av lagsliftning talar för all detvore effektivt all utvidga det geografiska området för det generella användningsförbudel.Ell yllerligare skäl är atl användningsförbudel beträffande de individuellafyndplatserna inle alls kan bedömas vara effektivt, av de orsaker som RAÄ har angelltidigare i skrivelsen. Mol förslaget kan invändas alt förbudel ju inie kunnalförhindra de nu inträffade skallplundringarna på Golland. Visserligen är dellasant, men den omständigheten atl vissa handlingar företas trots all de är oönskadeär inte elt skäl mol att förbjuda dem. En utvidgning av användningsförbudettill klart angivna geografiska områden, inom vilka skatt-leiningen kan befarasvara överhängande, är en lättbegriplig och för allmänheten inte betungandereform. Snarare lorde den ha allmänhetens stöd. Liksom bör den mililäraoch yrkesmässiga användningen vara undaniagen. utvidgat användningsförbud bör i första hand gällaÖland med hänsyn lill den särskilda koncentrationen av fynd av ädelmetallföremåli delta landskap. Avgränsningen av jusl är dessutom lika lält allmotivera som beträffande . 3 1990/91. Även ivissa andra delar av landel har gjorts fynd i sådan omfattning Prop.1990/91:123 all ell användningsförbud för melallsökare framslår som nästan likamo- Bilaga 1 liverat som i fråga om och . Del gäller t.ex. , Väsier-och saml Mälarlandskapen. Alt avgränsa vissa områden av landetsom mer ägnade för etl användningsförbud för metallsökare än andra är dock envansklig uppgift. Del är inte heller möjligl atl - ulifrån del hitlills kändafynd- och fornlämningsmalcrialel - peka ut något särskill område i landel sominte skulle vara begärligt för plundrare. Mot denna bakgrund och med tanke på atl ell använtlningsförbudsom inte drabbar yrkesmässig och mililär användning ändå får anses som en relalivtmåttlig inskränkning i de medborgerliga rättigheterna, vill RAÄ nu förorda atl användningsförbudelsträcks ut till alt omfatta hela landet. Kon.slilulionella aspekter på föreskrifter av Ett förbud alt använda metallsökare är en sådan fråga somenligt 8 kap. 3 § regeringsformen kräver reglering i lag. Frågan är inle avsådan art att med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen kan överlämna ålregeringen atl meddela föreskrifter. synes nämligen inte ha ansettsall delegalionsmöjligheten i det sistnämnda lagrummet punkt 4 avseende bl.a.lagstiftningsfrågor för natur- och miljövård inkluderar kul-lurmiljövården. Sålunda ansågs med hänvisning till regeringsformensbestämmelser grunderna för avgränsningen av metallsökarförbudet på fyndplalserbehöva meddelas genom lag (piop. 1984/85:128 s. 46). Till följd härav ärlänsstyrelsens beslut om den faktiska avgränsningen av varje fyndplats att belraklasom utfyllande verkställighelsförcskrifter enligt 8 kap. 13 § regeringsformen,låt vara att det är detta beslut som får den avgörande rättsverkan och atl beslulelfår anses ha generell gillighet mot den obestämda krets personer som kan göra ans|)råkpå att använda metallsökare på platsen i fråga. Liknande konslilulionella frågor är knutna lill andrabestämmelser om skydd för fornlämningar och fyndplatser i KML, nämligen de i 2kap. 9 § om särskilda föreskrifter och om ftiillysning. l)c uttalanden somgjorts i förarbetena om vad särskilda föreskrifter får innehålla lar närmastsikte på föreskrifternas verkan mot markägare (prop. 1942:8 s. 38, DsU 1987:9 s.85, prop. 1987/88:104 s. 37, 105 o. 115 saml KrU 1987/88 s. 10). I fråga omföreskrifternas generella giltighet mol allmänheten är upplysningarna merknapphändiga. Ännu mer knapphändiga är uppgifterna om vad som får regleras med etlb idiysningsbcslut (s. 53 resp. 88 resp. 38 resj). K) f i angivna förarbeten). Man kanjämföra med motsvarande ordning inom naturvården. 8 kap. Prop. 1990/91:123 7och 11 §§ regeringsformen medger här delegation av rätten atl beslula Bilaga 1föreskrifter med generell giltighet från till regeringen ellermyndighet som regeringen bestämmer. har också i 10 och 19 §§ naturvårdslagenbeslutat om sådan delegation i fråga om föreskrifter för vad allmänheten harall iaktta inom elt naturreservat eller naturvårdsområde. Regeringen hardärefter genom 10 § nalurvårdsförord-ningen bemyndigal atl eftersamråd med slalens naturvårdsverk meddela sådana föreskrifter. Enligt den beskrivna ordningen på naturvårdens område fårlänsstyrelsen alltså meddela för allmänhcien betungande föreskrifter om tillträdetill naturreservat och naturvårdsområde. får vidare ingripa på annalsätt i allemansrätten, t.ex. genom all förbjuda växt- och bärplockning. Motsvarande behov av all freda fornlämningar ochfyndplatser från l.ex. slitage på grund av lilliräde eller från grävning ellerannat letande efter yllerligare skallfynd uppkommer från lid till annan. Delkan också vara fråga om lillirädesförbud på grund av rasrisk eller liknandefara. annal iirakliski exempel är ankringsförbud eller restriktioner förfisket vid skeppsvrak. For alt föreskrifter med detta innehåll skall fåbeslutas av länsslyrelsen fordras enligt 8 kap. 13 § regeringsformen altföreskrifterna kan ses som verkställighetsföreskrifler till KML. Med tanke påvad som sägs i motiven till regeringsformen (prop. 1973:90 s. 211) om atl verkställighelsförcskrifterinle får omfalta något som kan betraktas som ell (i lag) tidigare ejföreliggande ingrepp i enskilds per-.sonliga eller ekonomiska förhållanden ochden myckel knapphändiga regleringen i 2 kap. 9 § KML, förefaller detemellertid som om en sådan tolkning skulle kunna mötas av invändningar avkonstitutionell art. En eventuell tveksamhet är olycklig särskilt med tanke på atlföreskrifterna får förenas med vite och att en vitespåföljd ofta är nödvändigför att föreskrifterna .skall respekteras. Om överskrider sin kompetens vid meddelandetav verkställighelsförcskrifter, medför detta bl.a. atl föreskriften inle fårtill-lämpas (11 kap. 14 jj regeringsformen). Med hänsyn båile till behovet avklara skyddsregler för fornminnena och lill allmänhelcns intres.seav alt inle utsättasför obehörigen beslutade och i vissa fall med vite sanktionerade regler, bören eventuell tveksamhet om hur långt län.sstyrelsen får ingripa i allmänhetensrätt med slöd av särskilda föreskrifter och fridlysning enligt 2 kap. 9 § KMLundanröjas. RAÄ hemställer om översyn av beslämmelserna i de beskrivnahänseendena. En sådan översyn kan leda fram lill atl det i 2 kap. 9 § KMLklarare anges vad som med verkan gentemot allmänheten får regleras genomsärskilda föreskrifter eller fridlysning. beslul om Prop.1990/91:123 all sådana föreskrifter skall gälla för visst område kan därefteranses som Bilaga 1 utfyllande verkstäHighetsföieskrifter. Alternativt kanöversynen mynna ul i förslagom ändring i regeringsformen av innebörd att normgivnings-maklenbelräffande kullurmiljöfrågor - liksom på natur- och miljövårdsområdet - fåröverlämnas lill regeringen eller myndighel som regeringen bestämmer. Enligt 2 kap. 21 § tredje stycket KML skall en melallsökaresom använls vid brott mol KML, dvs. som har medföris eller använts i strid medreglerna, förklaras förverkad, om det inle är uppenbart oskäligt. Frågan omförverkande av anilra brotlshjälpmedel än metall.sökare, l.ex. fordon ellerredskap av olika slag, är däremol inte reglerail. Man kan här jämföra t.ex. medbrottsbalkens mer omfattande reglering, som emellertid inle lorde varagenerellt lilläm[>lig inom specialslrafftäiten. Även jaktlagen kan anföras isammanhanget som exempel på en mer.vcrk.sam reglering. RAÄ föreslår all förverkanilereglerna i KML ses över, såalt antingen en lösning väljs i anknyining lill , eller så attsärskilda, mer omfattande förverkanderegler förs in i KML. I sammanhanget bör också ul innebörden av beslämmelseni 2 kap. 21 § andra stycket KML. Enligt denna förlorar den som bryter motanmälnings- eller hembudsskyldighelen avseende fornfynd all räll på grund avfyndel. Eftersom anmälnings- och hembudsskyldighelen åligger den som påträffarett fynd torde det alltså vara upphrttarens rätl som upphör. Ursprungligen varregelns syfte atl utgöra en förverkande-påföljd och den var också.så formulerad(prop. 1942:8 s. 55). Den nuvarande lydelsen kan emellertid ge anledning lilltveksamhet i flera hänseenden. Vad gäller l.ex. om upphitiaren överlåtitfyndel? Kan det förverkas från förvärvaren och hur inverkar i så fall dennesgoda tro? Betyder utsläckandet av upphitlarens rätl alt staten inträder idennes ställe? Sker detta i så fall direki på grund av lagens bestämmelsereller behövs ell konstitutivt beslut av domslol? Del kan inle uteslutas atl den olovliga metallsökarverksamhelenkan ha elt samband med statens begränsade resurser för inlösen av hembudsplikiigafornfynd. RAÄ har lidigare väckt denna fråga och avser alt åler-komma lill deni sin anslagsframställning. Sammanfattningav RAÄ» förslag Prop. Bilaga 1 Med hänvisning lill ovan anföi'da föreslår RAÄall regeringen framlägger förslag för eller i övrigt vidtar åtgärderenligt följande. 1.Straffet föröverträdelse av 2 kap. 21 § KML bör skärpas väsentligt. 2.Användningsförbudetför melallsökare bör utvidgas lill hela landel, eller i vart fall till . 3.Reglerna förförverkande bör skärpas. 4.Länsstyrelsernasmöjligheter alt meddela föreskrifter om skydd för fornlämningar och fyndplatsermed verkan mot allmänhelen bör klarläggas. Fornminnen ulgör en unik hislorisk kunskapsbank. RAÄ harovan anförl alt etl osakkunnigt grävande i fornlämningar och tillgrepp av fyndav ädelmelall innebär all materialets källvärde fördärvas samtidigtsom fynden i sig kan ha etl synnerligen högt värde på marknaden. Utrednings- och spaningsarbetel har visat altplundringarna otvetydigt bör ha ulförts av professionella ligor i syfte atlavyttra fornfynden på den illegala marknaden. Farhågorna för all plundringsaklionernakommer atl fortsätta har delvis redan besannats. Förslagen under punkl 1 och 2 är därför synnerligenbrådskande och bör genomföras så snart atl inte plundrarna ulan risk förallvarliga straffpåföljder kan fortsätta utarmningen av vårl kullurarv. Beslul i detta ärende har fattals av undertecknadriksantikvarie efter föredragning av verksjuristen och avdelning.sdireklörChristian Meschke. I den slutliga handläggningen har deltagit museichef , avdelningschef , saml avdelningstlirek-tör . OCH STATENS HISTORISKA MUSEER Bilaga: Förteckning över misstänkta brolt 4 1990/91. Bilaga 1 Prop. Förteckning över platsersom plundrats med melallsökare Gravfält;Grausne, Stenkyrka sn. Plundrat vid fiera lillfällen . Gravfält;Sällings, sn. Plundral vid fiera lillfällen . Vendel-och vikingalida hamn och boplats; Stora Masrids, Västergarns sn, . Plundralunder maj månad. Järnåldershusgrund;Fjäle. Vikingalidaoch medeltida bo|>lats och skallfyndplats; Uddvide (Kall-lunds), Grötlingbo sn.Plundrad . järnåtdersboplalsoch skaltfyndplats; Norrkvie/Suderkvie, Grötlingbo sn. Plundrad , ev.också . Järnäldersboptatsoch skattfyndplalser; Kauparve, , , Grötlingbo sn. F"leraåkrar genomsökta ev. också . Järnåldcrsbuplalsoch skaltfyndplats; och Ocksarve, sn. boplats,; Norrgårdc, sn. Fornborg;Triberga borg, Slenåsa sn. Besiklning varvid 25 uppskurnagrästuvor iakttogs. Fornborg;Ismanlorg, Glöminge sn. Slort anlal uppskurna torvor och några större gropar.Spåren tyder pä att melallsökare med särskiljningsfunktion använts. Boplals;Ormöga, Bredsälra sn. Vid besiktningen iakttogs ett hundratal nedgrävningar,0,. Även åkern öster om vägen har genomsökts av skattsökare liksombetesmarken norr om fornlämningen. har 190 gropar registrerats. Boplats; Björnhovda,Torslunda sn. Liknande skador som ovan, dock Prop. 1990/91:123 något mindreomfattning kunde iakttas vid besiktning . Boplats: Övelorp, Algulsrums sn. Ingrepp av samma art ochomfattning som vid Ormögaboplatsen registrerades vid besiklning . Boplals; Spångebro, Löt sn. Här var åkern vid besiklningslillfällelmarkberedd och del var därför myckel svårt alt avgöra vad som var bandgrävl, dååkern var mycket stenbunden. f.Ut flertal försänkningar och upprivna torvortolkas dock som åstadkomna genom handgrävning. Kapellruin m.m.; Kapelludden, Bredsätra sn. Vid besiklningden iakttogs elt 2()-tal förtorkade torvor i det kuperade området söderom kapeltruinen samt enstaka lösa torvor i ängarna närmast kapellet. Även invidden södra muren mellan kor och långhus i ruiner fanns spår av grävning. Boplats; Skedsta, Bredsätra sn. Misstänkt verksamhel harrapporterats. Vid besiklningslillfällel var åkern nyplöjd varföralla ev. spår var borta. Ås sn, Elt anlal väl igenlagda groparkunde iakttas i parken väsier om mangårdsbyggnaden, I della område låg ocksåmindre vila stenar (fyndmarkeringar?) utlagda på den väl belade markytan. Giavfäll; Mysinge, Rcsmo sn. Fornborg; Gråborg, Algulsrums sn. Vid besiklning den 19november pålräffades ell 30-tal lö.sa torvor i borgens södra del. Fyndplats för brakteatfynd; Bostrop, N Möckleby sn. Slottsruin; , Räpplinge sn. Vid besiklning den 16november konstaterades skador vilka sätts i samband med användning av melallsökarestrax söder om slottsruinen. Kungsgård, , sn, stort anlalplundringsgropar konstaterades . Remissammanställningöver och statens historiska museers skrivelse med förslagom skärpta straffbestämmelser m.m. för missbruk av metallsökare på fornminnen Prop.1990/91:123 Bilaga 2 Efterremiss av skrivelsen har yttrande kommit in från: RPS överlämnar yttranden från polismyndigheterna iStockholm, , , och . RÅ överlämnar yttranden från överåklagarna vidregionåklagarmyndigheterna i , , , , Vänersborgoch samt från åklagarmyndigheterna i och åklagardi-strikl. i har lämnat förslagen utanerinran. Straffet för överträdelse av 2 kap. 21 § lagen (1988:950)om kulturminnen m.m. (KML) bör skärpas väsentligt tillstyrker förslaget om alt siraffmaximumför brotl mol kullurminneslagen höjs. Hovrätten anser atl elt lämpligtstraffmaximum är fängelse . Straffialituderna för normalbrolt ochgrovt brotl bör kunna utformas i enlighet med dem som gäller för skadegörelse.Straffet för skadegörelse är fängelse i högsl eller om brollel ärgrovt fängelse i högsl . har som etl kriteriumför grovt brott bl.a. "synnerligen kännbar ekonomisk eller annanskada". Hovrätten föreslår att denna lokulion utgår. Det förefaller oegentliglall i della sammanhang lala om all sialen drabbas av ekonomisk skada. Kullurminneslagentar ju inte sikte härpå ulan syftar till alt skydda oersättliga kulturellavärden. Del kan vidare ifrågasättas om det Inle bör tillskapas en särskildansvarsbestämmelse som avser överträdelse av bestämmelserna om metallsökare. anser att man bör överväga all la inbestämmelsen om fornminnesbroll i , förslagsvis i 12 kap. sombehandlar skadegörelse. 1'olisinyndigheierna i och tillstyrkerförslaget. i lillslyrker atl straffet skärpsmen anser atl del inte kan anses förenligt med den allmänna rättsuppfallningenall höja siraffmaximumfrån lill . 1990/91:123 slåri slällel alt normalbroltel skall kunna ge fängelse i högsl sex måna- Bilaga 2 der, ringa broll böter och grovl brott fängelse i högsl . i anser atl beslämmelserna börkunna utformas enligt RAÄ:s förslag, dock alt straffsatsen för grovl fornminnesbrollbör begränsas alt omfatta fängelse i högsl , varvid slrafflaliluden förgrov skadegörelse (BrB 12:3) tjänat som norm. Riksåklagaren har inget att erinra mol atl gärningarenligt 2 kap. 21 § 1 och 3 p indelas i tre svårighetsgrader. Han är tveksam lillall indela övriga straffbelagda förfaranden i 2 kap. 21 § i fterasvårighetsgrader. Han avstyrker all oakisamma gärningar skulle vara slraffsanklione-radeäven vid grova brou. Brottet bör anses som grovl om del visar sig att gärningenutförts vanemässigi, i större omfattning eller om gärningsmannen visatsärskild förslagenhet. Del bör även ulredas om inle också försök ochförberedelse lill fornminnesbroll kan göras straffbara för vissagärningsformer. Möjligen kan det ifrågasättas om inle slraffskalorna skullekunna höjas vad avser lindrigare brott mol KML, exempelvis etl års fängelse fördem som olovligen använder metallsökare. Del förtjänar all övervägas om inle straffialitudernakunde sällas i enlighet med de för stöldbrott gällande. Straffskalan för grovt uppsålliglbrott synes kunna vara i med den för grov stöld. Överåklagare vid regionåklagarmyndigheten i Stockholmanser alt del är angeläget all straffbestämmelserna skärps och att detta skersnabbt. Straffskalan för grovt brott bör vara densamma som för- grov stöld. Manbör även överväga straffansvar för försök och förberedelse i de fall därgärningarna inle är att anse som ringa. Överåklagaren vid regionåklagarmyndigheten i Linköpinganser all det är angeläget med en straffskärpning och att den föreslagnastraffskärpningen är befogad. Paragrafens föreslagna utformning, med en klartstrukturerad uppdelning av strafftaliludcr, unilcr lättar också vid bedömningav brottels svårighetsgrad. Överåklagaren vid regionåklagarmyndigheten i i åklagardisirikl anser alt kännbara straff och möjlighetall frihetsberöva mrssiänki i avvaktan på straffverkställighet samt atl utaningående utredning beslagta tekniska hjälpmedel skulle innebära en nödvändig effektiviseringav kampen mol den aktuella typen av brolt. Ansvarsbestämmelserna i 2 kap. 21 § KMLbör innefatta för uppsålligl broll ?nligl 1 p fängelse i högst och igrova fall 6 mån - (kongurens med BrB 8 kap. 4 §). 5 p fängelse i högst eltår. Övriga broll böler eller fängelse i högsl 6 månader (även oaktsamhetstraffbar). Överåklagaren vid regionåklagarmyndigheten i anserall en slraffskärpning i vissa avseenden är nöilvändig. 21 § bör dockbibehållas oförändrad och en ny 21a § införas för broll, som är alt anse som grovl,med påföljden fängelse i högst Ivå år. Överåklagaren vid regionåklagarmyndigheten i Vänersborgtillstyrker förslaget om straffskärpning. Vidare föreslås alt försök ochförberedelse till fornminnesbrott skall göras slraffbara. Överåklagarenvid regionåklagarmyndigheten i anser all del Prop. 1990/91:123 finnsutrymme för en väsentlig slraffskärpning. Del finns inle heller nå- Bilaga 2gol all erinra mot den föreslagna uppdelningen av fornminnesbrotlet isvårighetsgraderna ringa, normalt och grovl brott. En skärpning ulöver vad somgäller för stöld är otänkbar. Med hänsyn lill atl stölden i de allra fleslafall får an.ses som en mer klandervärd gärning då den riktat sig mol någon sompå ell eller annal säll förvärvat någol bör straffskalan för fornminnesbrott lilloch med ligga någol under straffskalan för stöld. i åklagardisirikl anser atl RAÄ:sförslag om skärpta bestämmelser synes väl motiverade och sakliga. Om det av någolskäl inte anses alt del grova brollel skall jämföras med grov stöld kanjämförelse ske med grov skadegörelse (BrB 12:3) för vilkel stadgas fängelse och där del stadgas att brottet skall anses som grovl om skadan drabbatsak av slor kulturell eller ekonomisk belydelse eller skadan eljest ärsynnerligen kännbar. Straff för försök bör övervägas. Länsstyrelserna i och i tillstyrkerförslaget. Användningsförbudet för metallsökare bör utvidgas till attgälla hela landet anser inle atl del finns skäl atl utvidgaanvändningsförbudet för melallsökare lill att gälla hela landel. Förbud motall använda melallsökare bör gälla endasl där del finns elt akut hot. Den av riksanlikvarieämbeteibifogade förteckningen över platser som plundrats med melallsökare under 1989visar inle alt del finns ett behov av ett generellt förbud i andra delar av landelän på och Golland. Möjligen kan del finnas skäl att införa ett sådanlförbud även inom vissa delar av och där det finns en slorkoncentration av fyndplatser. anser all frågan om ett generelltförbud omfattande hela landet bör övervägas närmare. Polismyndigheterna i , , och Visbylillslyrker förslaget. Riksåklagaren anser alt det finns skäl atl utsträckaanvändningsförbudet till hela landet. Det kan också finnas skäl att, medhänsyn lill vad som inträffat i fråga om "plundringslåg",överväga om inte etl förbud mol innehav av melallsökare ulom i de redan undantagnafallen i 2 kap. 20 § vore ell mer effektivt medel atl hindra missbruk. I .sambanddärmed borde möjligheten all hindra införsel till av melallsökareockså övervägas. Överåklagaren vid regionåklagarmyndigheten i Slockholmanser alt förbud för användning av metallsökare bör införas för hela landel.Vidare bör del övervägas om det är möjligt alt också förbjuda införande i riketav metallsökare i vissa fall. Överåklagarenvid regionåklagarmyndigheten i anser att det Prop. 1990/91:123 ärmest ändamålsenligt med en utökning av förbudet mot användning Bilaga 2 avmetallsökare lill hela landet. Överåklagaren vid regionåklagarmyndigheten i anseratt om användningsförbudel för melallsökare skall ulvidgas lill hela landet måstedella kombineras med en möjlighet för länsslyrelserna alt meddela tillståndtill användning även för annan än militär och yrkesmässig verksamhet. Överåklagaren vid regionåklagarmyndigheten i Vänersborgtillstyrker förslaget. Överåklagaren vid regionåklagarmyndigheten i Västeråsanser att i stället för att ulvidga användningsförbudel lill hela landet kanman lika gärna löpa linan ul och förbjuda innehav av melallsökare ulom i de redanundantagna fallen. Möjlighet alt med licens inneha melallsökare bör införas. i åklagardisirikl användningsförbudelbör omfatta hela landel. l.änsslyreberna i och i tillstyrkerförslaget. Reglerna för förverkande bör skärpas Rikspolisstyreben har ingen erinran mol altförverkandereglerna i KML ses över med inriklning på en skärpning. Polismyndigheterna i , och Vbbytillstyrker förslaget. Riksåklagaren bilräder RAÄ's förslag att förverkandereglernabör ses över. Överåklagaren vid regionåklagarmyndigheten i Stockholmanser att förverkandebestämmelserna bör ulvidgas. Också bilar och andra redskapän melallsökare som kommit lill användning vid brotten bör kunna förverkas. Överåklagaren vid regionåklagarmyndigheten i Linköpinganser alt en översyn av förverkandereglerna är befogad. Överåklagaren vid regionåklagarmyndigheten i Vänersborgstöder förslaget om atl förverkandereglerna skärps och anser alt dessa skallutformas efter mönster i 36 kap. 1 och 2 §§ saml 3 § I p. . Överåklagaren vid regionåklagarmyndigheten i haringen erinran mot förslaget. i Vbby åklagardisirikl anser atlförverkande bör kunna ske även av andra hjälpmedel, såsom forlskaffningsmedel. Länsstyrelserna i och i tillstyrkerförslaget. Länsstyrelsernasmöjligheter att meddela Pop. föreskrifterom skydd för fornlämningar och '' fyndplatser med verkan mot allmänheten bör klarläggas i län anser atl en översyn bör görasav bestämmelserna om länsslyrelsens möjlighei lill utfyllande verkställighetsföreskriflertill KML. Länsslyrelsen i anser atl det är av vikl atlen snar översyn av gällande bestämmelser sker. överåklagaren vid regionåklagarmyndigheten i Slockholmanser alt gärningsformerna i 2 kap. 21 § 1 p. bör ändras så all också den somtransporterar och förvarar föremål som enligt 4 § skall lillfalla eller hembjudasstaten träffas av straffansvar. i och åklagarmyiuligheten i åklagardisiriklanser atl en särskild broltsbenämning avseende olovlig hantering av fornfyndbör övervägas. överåklagaren vid rcgionåklagarniyndighcien i i åklagardisirikl anser att etl nytt brott,förslagsvis benämnt olaga hantering av fornfynd, bör införas. Innehav avfornfynd under omsländighcier vilka indicerar avsikt atl olovligen tillägna siggodset, straffbelägges. Straffsats - fängelse i högst eller i ringa fallböler. Överåklagaren vid regionåklagarmyndigheten i Vänersborganser all om det ur principiell synpunkt är möjligl atl i lagen inskriva enständig rätl för staten all ålerkräva fornfynd oavsett om god tro föreliggereller inle så vore del önskvärt. Länsslyrelsen i län anser atl rikllinjer församarbete med tullmyndighet samt ökade anslag för hembudsplikiiga fornfynd ärinsatser som bör prioriteras. Lagrådsremissens lagförslag Prop. Förslag till " ' Lag om ändring i lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1988:950) omkulturminnen m.m. deb att 2 kap. 11,13, 18-20, 21 och 24 §§ skall haföljande lydelse, deb att del i lagen skall införas två nya paragrafer, 21 aoch 22 a §§, av följande lydelse. Nuvarande lydebe Föreslagen lydebe