prop · GE0329 · 1990-12-31 00:00:00 — Efterremiss har yttranden över betänkandet, i de delar som ej avser statlig fondförvaltning,avgetts av hovrätten för övre , , kammarkollegiet,statskontoret, , postverket, , ,, , luftfartsverket, bankinspektionen, allmänna pensionsfonden(första-tredje fondstyrelserna), statens industriverk, domänverket,affärsverket FFV, , fullmäktige i riksbank,revisorer. Svenska försäkringsbolags riksförbundoch i (LO). 1nedan angivna huvudfrågor har dessa remissinstanser anfört följande. Kontorethar under utredningsarbetets gång lämnat ett omfattande underlag ochbakgrundsmaterial lill kommittén. Riksgäldsdirektören och överdirektören iriksgäldskontoret har ingått som ledamöter i kommittén. Utredningens förslagoch rekommendationer för inriktning av kontorets verksamhet är därigenom välförankrade inom riksgäidskontoret och tillstyrks av . Kommitténframhåller och med varierande formuleringar att "delär först när det finns en mer operalionaliserbar målformulering som delöverhuvudtaget är möjligt att utforma styrinstrument, utvärderingskriterier ochalt diskutera verksamhetens effektivitet på ett meningsfullt sätt". Dellasynsätt präglar dock med få undantag inte kommitténs förslag. De frågorkommittén haft att utreda är i och för sig inte helt lätta alt hantera ochrymmer många svåra avvägningar. Belänkandet ger ett allmänt intryck av att iväsentliga delar sakna substans i den meningen att förslagen inte i tillräckligutsträckning konkretiserats eller motiverats. 1 centrala frågor föreslås/anförssålunda atlformerna för samråd utreds, attfrågan är under diskussion, attvissa åtgärder vidtagits, attfrågan utreds ytteriigare. 1.3 Statskontoret Prop. Bilaga 2 Medundantag av vad statskontoret anför i della remissvar har statskontoret ingetall invända mot vad kommittén föreslår. Statskontoretförordar att upplåningen och utlåningen inte skiljs åt organisatoriskt så somkommittén föreslår. Statskontoretavstyrker all kreditgarantigivning byggs ut resursmässigt.Frågan om ev. ytterligare resurser bör prövas i det ordinarie budgetarbetet dåen helhetsbedömning kan göras. Vidareavstyrker statskontoret att det byggs upp en omfattande central fondförvaltningvid . Statskontoretbetonar slutligen vikten av att en utvärdering av organisationen kommer lillstånd i samband med nästa treårsbudget samt atl de verksamhetsansvarigaenheterna har tillgång till egen löpande prognosverksamhet. Riksrevisionsverkel(RRV) ställer sig i allt väsentligt positivt till kommitténs förslag. Riksgäldskommilténsöverväganden präglas av ambitionen atl tillvarata slordriftsfördelar, centraltplacerad kompelens och informationstillgång genom atl till riksgäldskonioreikoncentrera en rad statliga aktiviteter på del finansiella området. Delsamlade resultatet av denna vid första påseendet måhända lovvärda strävan ärinte bara all en inlernbank inrättas i statsförvaltningen med kommitténsterminologi, ulan all en fullständig affärsbank skapas, låt vara med inriktningpå statliga kunder. I dess verksamhet avses bl.a. ingå in-och utlåning i kronoroch utländsk valuta, uppbyggnad av likviditet i utländsk valuta, samordning avaffärsverkens finansförvaltning, garantigivning och en omfattandefondförvaltning. Denpåtagliga målkonflikt som här anmäler sig mellan riksgäldskonloretshuvuduppgift, alt ansvara för slatsskuldspoliliken, och dess föreslagna affärsverksamhet,uppmärksammas av kommittén. har flera viktiga dimensioner, inleminst med avseende på det överordnade behovei av anpassning gentemotpenningpolitikens krav som alllid måste vara en central uppgift för riksgäidskontoret. Enligtbankinspektionens mening har kommittén inte lyckats undanröja målkonflikterna genom sina förslag till organisatorisk separation av riks gäldskontorets statsskuldspolitiska aktiviteter från dess affärsmässiga verk samhet. Enligt inspektionens uppfattning kan heller inle konflikterna lösas så länge de artskilda uppgifterna samlas i en och samma institution. Riksgäldskonlorets ledning måste alltid bära ansvaret för kontorets hela verksamhet oavsett internorganisationens uppbyggnad. För andra aktörer påfinansmarknaderna kommer heller aldrig en sam- Prop. 1990/91:29 manhållen stalsskuldsfinansieringoch affärsmässig finansiell verksamhet Bilaga 2 att framstå som trovärdig.Riksgäldskontorets affärsverksamhet kommer att följas med intresse av helamarknaden såsom varje förment insider är föremål för uppmärksamhet. Detförhållandet att kunder förutsätts vara enbart statligaorgan har givelvis ingen betydelse i sammanhanget. Bankinspektionensslutsats är atl en ekonomiskt-politiskl styrd verksamhet som slatsskuldspolilikenöver huvud taget inte låter sig förenas med affärsmässig finansiell verksamhet.Inspektionens ansvarsområde motiverar inte att inspektionen närmare utvecklarolika aspekter på den påvisade målkonflikten utan inspektionen utgår från att dellakommer atl ske i yttranden från direkt berörda myndigheter. Inspektionenvill emellertid framhålla en särskild aspekt i sammanhanget. Organisationen avde finansiella marknaderna och den lagstiftning som styr dessa ar föremål förmycket stora insatser från statsmakternas och myndigheternas sida.Strukturförändringarna på marknaderna har ytterligare ökat kravet påanpassning av regelverken. I hög grad måste regeländringarna därvid styras avkrav på det finansiella systemels trovärdighet, genomlysning och så långtmöjligt konkurrensneutralitet mellan olika slags aktörer på samma marknad. Frånden utgångspunkten bör regelverket för statens egna finansiella affärsverksamhetinte bara fylla samma krav som andra aktörers utan renlav utgöra ett föredöme isammanhanget. De av riksgäldskommittén förordade affärsmässiga aktiviteternastrider i hög grad mol dessa grundprinciper och förslagen avstyrks därförbestämt och genomgående av bankinspektionen. 1.6 Allmänna pensionsfonden (1 3:e fondstyrelserna) Iutredningen diskuteras fem verksamhetsområden för riksgäidskontoret nämligenupplåning, utlåning till statliga affärsverk, kreditgarantigivning, statlig belalningsverksamhetoch statlig fondförvaltning. Dessa verksamheter kommer att arbeta med delvisolika målsättningar vars uppfyllande skall genomföras och utvärderas separat.Detta skapar behov av precisa gränser för verksamheterna som visar sig svåraatt dra och därför leder till målkonflikter. Förden egentliga statsskuldspolitiken uppkommer en målkonflikt mel lan å ena sidan det proklamerade målet att minimera upplåningskostnaden och å andra sidan behovei av en samordning med penningpo litik. föreslås i utredningen fästa väl stor vikt vid kost- nadsminimeringen. Det sägs inte tillräckligt klart ut att i detta hänseende måste få en gentemot penningpolitik under ordnad roll. Inom en i samråd med uppdragen ram kan riks gäldskontoret förverkliga sina mål för statsskuldspolitiken dit hör bl.a. också den marknadsvårdande uppgiften. En sådan naturlig uppläggning leder emellertid till besvärande problem för de i betänkandet föreslagna verksamheterna på andra områden. Förslagenom riksgäldskonlorets utlåning till statliga affärsverk och dess Prop. 1990/91:29fondförvaltning innebär all riksgäidskontoret kommer all gå in i en omfal-Bilaga 2 lande placeringsverksamhet. Denna skall enligl kommittén bedrivas rentaffärsmässigt och på marknadens villkor. har man på upplåningssidanett ansvar gentemot penningpolitik. Enligl belänkandet skall dessabåda roller hållas åtskilda. Det är knappast troligt alt detta är möjligt och allövriga aktörer på finansmarknaderna kommer alt uppfatta riksgäldskonloretspolitik på avsett vis. Den föreslagna omfattningen av riksgäldskonloretsverksamhet kommer härigenom att skapa sådana Iro-värdighetsproblem som manenligt belänkandet absolut måste söka undvika. Den av kommittén föreslagnaöverflyttningen av fonder lill riksgälds-kontoret bör därför inle komma lillstånd i någon större omfattning. AP-fondenhar haft anledning all särskilt uppmärksamma riksgäldskonlorets s.k. marknadsvårdandeuppgift. Den är i och för sig en naturiig del av slatsskuldspoliliken. Enliglbetänkandet bör bl. a. AP-fonden dela ansvar för denuppgiften. Enligt AP-fondens mening kan ett sådanl ansvar inte läggas påfonden. 1belänkandet diskuteras ingående verksamhetsgrenar var försig. Stor vikt fästs vid all varje sektion finansieringsmässigl skall varasjälvbärande och med egna utvärderingskriterier. Vad som saknas är enövergripande syn på hur dessa olika delar skall fungera tillsammans.Sammantaget innebär förslaget en myckel betydande utvidgning av riksgäldskonloretsorganisation och av riksgäldskonlorets verksamhetsområden. Inte för inle harbetänkandet underrubriken . Etiketten"En affärsbank i staten" hade varit mer rättvisande, eftersom påflera punkter paralleller dras med en affärsbanks säu atl fungera. Slatsskuldsupplåningenär emellertid artfrämmande för denna del av verksamheten. Det förefaller blisvårt atl inom ramen för den föreslagna organisationen å ena sidan tillgodosebehovet av atl slalsskuldsenhelen samverkar med och å andra sidanupprätthålla trovärdigheten för den övriga, i princip affärsdrivande delen avverksamheten. Samordningen med måste innebära att slatsskuldspolilikenunderordnas penningpolitiken. Därav följer att slatsskuldsenhelens verksamhetbör fullständigt skiljas från den affärsdrivande verksamheten. De båda verksamheternabör förläggas i separata organisationer. Den möjligheten har kommittén inlebeaktat ulan istället vall den traditionella vägen atl utvidga och förslärkaden existerande organisationen. Inledningsvisvill vi gärna framhålla vikten av all förändringsarbetel sker snabbi för ökad marknadsmässighethos riksgälden eftersom varje förfluten lid är för FFV kostsam då FFV och denkoncern i vilken affärsverket ingår är en lill alla delar konkurrensutsaltverksamhet. 4 1990/91. Bilaga 2 Sammanfattningsvistillstyrker Vallenfall i allt väsentligt kommitténs förslag vad gällerutlåning lill affärsverken, kapitalöverföringar mellan affärsverk och bolaginom affärsverkskoncernen saml kreditgarantigivning. anser del varaav stor vikt all få fullständigt marknadsmassiga förutsättningar ifinansieringsverksamheten. Det är härvid enligt uppfattning avvikt alt relationerna lill RGK bygger på likartade gmndfömlsällningar somgentemot andra långivare. Del krävs emellertid enligt Vallenfalls mening en delytterligare åtgärder utöver de som angivils i belänkandet. 1.9 Fullmäktige i riksbank Utgångspunktenför riksgäldskommiltén har varit att se statsskuldsförvall-ningen och övrigstatlig finansförvaltning som en helhet. Målsättningen för kommittén synes havarit att i så stor ulslräckning som möjligt integrera dessa verksamheter ochså långt som möjligt centralisera uppgifterna till riksgäidskontoret. Fullmäktigeredovisade ingående i sill yttrande () över stats-skuldspoliliskakommitténs betänkande (SOU 1984:89) sin syn på behovei av samordning mellan stalsskuldspolitikoch penningpolitik. Den viktigaste slutsatsen var att statsskuldspolitikenalltid nära måste anpassas till penningpolitikens inriktning och all önskemålom atl minimera statens upplåningskoslnader måste vika ifall penningpolitiskaskäl talar för en annan uppläggning av statens finansiering. Närfullmäktige nu tagit ställning lill riksgäldskommilténs betänkande har dessautgångspunkter alltjämt stått i centrum. Affärsmässig verksamhet låter sigsålunda inte förenas med ansvar för slatsskuldspoliliken. Del innebär atlfullmäktige avstyrker flertalet av kommitténs förslag till utvidgning avriksgäldskontorets uppgifter. In- och utlåning från statliga verk bör sålundafå ske på samma villkor som , men inte inom ramen för en av kommitténföreslagen inlernbank. Inte heller bör en statlig fondförvaltning inordnas i riksgäldskonloretsverksamhet. Ibetänkandet föreslås bl.a. all skall få vissa nya uppgifter vidsidan av huvuduppgiften alt förvalta statsskulden. Inom riksgälds-kontoretskulle byggas upp en särskild internbanksverksamhel för in- och utlåning till affärsverken.Vidare skulle förvaltningen av flertalet statliga fonder föras över frånkammarkollegiet till . Revisorernakan inle se det lämpliga i att ge nya uppgifter som inle hör samman med myndighetsuppgiften utan som skulle innebära en affärsmässig inriktning för kontoret. Enligl vår mening kan det finnas en risk för sammanblandning mellan olika upp gifter. I betänkandet redovisas inte fullständigt hur organisationen av kontoret skulle anpassas lill eventuella nya uppgifter eller hur kontrollen av 50 riksgäldskonloretsverksamhet skulle läggas upp. Vi anser alt dessa frågor Prop. måsteklarläggas innan beslul om riksgäldskonlorets framtida uppgifter Bilaga 2 Kommitténhar gjort ett förtjänstfullt arbete med att definiera skillnaden mellanstatsskuldspolitik och penningpolitik. Kommittén har också redovisat hurstatsskuldspolitiken skiljer sig från, respektive sammanfaller med, riksgäldskonloretsövriga arbetsuppgifter. Genomgången av olikaarbetsuppgifter och hur de i sin tur skall kunna skiljas ut från exempelvisriksbanken, Kammarkonlorel och de statliga affärsverken är viktig för attmyndigheterna inle skall arbeta åt olika håll i de för den ekonomiska politikenså viktiga arbetsuppgifterna. anser dock all kommittén undviker alt dra de fullakonsekvenserna av sin analys när del gäller inriktning och organisation . anser att kommittén borde ha övervägt om inle riksgäldskonloretsuppgifter skall delas upp på i huvudsak två funktioner: Förvaltning avstatsskulden och bankverksamhet. Den senare funktionen skulle i så fall avsefondförvaltning, inlernbank för de statliga företagen, garantigivning m.m. Idet senare fallet bör det övervägas om inte verksamheten skall upphandlasgenom, exempelvis, anbudsförfarande. Utanen genomförd uppdelning av funktionerna blir riksgäidskontoret inte trovärdigtnär det gäller förvaltning av statsskulden. Förvaltningen av statsskulden ställerenligt Svenska sparbankföreningens mening så speciella krav på myndigheten attdet inte ens skall kunna uppstå misstankar om all den uppgiften på någol sättinverkar på övriga uppgifter eller vice versa. I värsta fall kan tvekan leda lillmycket svårbemästrade spekulationer om ränteförändringar eller annal med singrund i agerande. Sammanblandningenav uppgifterna är enligl Svenska sparbanksföreningens mening onödig och utgårfrån atl vissa uppgifter av historiska skäl råkat hamna på riksgäldskontoretoch inte att de av objektiva eller praktiska skäl rimligen bör ligga där. Deövergripande målen med slatsskuldspoliliken bör enligl Svenska sparbanksföreningensmening vara styrande även för den interna organisationen och målen medverksamheten. Denverksamhet som riksgäidskontoret bedriver utöver förvaltning avstatsskulden, är av sådan karaktär all den inle nödvändigtvis behöver liggaunder riksgälden eller omfattas av de synnerligen grannlaga restriktioner somföljer av atl myndigheten skall förvalta statsskulden. Kommitténägnar stor uppmärksamhet åt hur verksamheten skall kunna styras för atl denskall bli ett effektivt hjälpmedel åt affärsverken, vara kostnadseffektiv ochbli konkurrenskraftig jämfört med övriga kredit- och kapitalmarknaden. EnliglSvenska sparbanksföreningens bestämda uppfattning leder kom mitténs arbete logiskt fram lill atl riksgäldskonlorets verksamhet bör delas 51 på två delar. En myndighetsom sköter statsskulden och en annan som Prop. 1990/91:29 sköter inhemskoch utländsk upplåning ål affa'-sverken, ger garantier. Bilaga 2 förvaltarfonder etc. Den senare verksamheten kan antingen läggas i en särskild bankeller köpas som en tjänst av befintliga banker. Om de affärsmässiga delarna i riksgäldskonloretsverksamhet skiljs ut, blir det dessutom enklare alt mäta effektivitet ochkonkurrenskraft. Kommitténsbelänkande är en utmärkt grund för etl fortsall arbete som bör ske med syftealt dela upp nuvarande verksamheter. Huvudalternativi en fortsatt organisationsgenomgång av riksgälden bör vara atl staten köperupp tjänsterna från existerande banker. Del är en väg som varit framgångsrik iandra sammanhang. Så sköter exempelvis sparbankerna utbetalning av studiemedelefter en upphandling där bankerna fått ge anbud. Riksförbundethar ingen erinran mot vad kommittén anför beträffande syftet med riksgäldskonloretsverksamhet och "spelreglerna" för genomförande av denna. Förbundetbegränsar sig därför lill all göra ett par dock enligt förbundels meningbetydelsefulla kommentarer till förslagen. Kommitténunderstryker nödvändigheten av att ansvarsfördelningen mellan och riksgäldskonioreiär klar. Även om informellt samråd mellan och riksgäldskonioreianses nödvändig, skall detta samråd ske i former som bl.a. innebär all riksgäidskontoretkan bedriva upplåning på grundval av en självständig bedömning av marknadenoch den ekonomiska utvecklingen. finner denna syn helt riklig.Förbundet vill emellertid i della sammanhang understryka det angelägna i atlsamrådet mellan de båda institutionerna inle får misslänkas leda till attriksbanken agerar på marknaden för all åstadkomma billigare upplåning för riksgäidskontoret. Riksgäidskontoretmåste för atl åstadkomma en billigare upplåning i stort ta ansvaret för atlmarknaden fungerar. Härvid bör enligl riksförbundels uppfattning riksgäldskonioreikunna bygga på dagens marknad och bredda denna lill nya kategorier placeraresåsom t.ex. hushållssparare och andra småsparare. 2.1 Allmänna pensionsfonden (1 3:e fondstyrelserna) Utredningenägnar elt inledande avsnitt ål frågan vad som skall menas med stalsskuldspolitik. Man kommer fram lill den föga upplysande defini tionen att stalsskuldspolitik är de åtgärder riksgäidskontoret vidtager för all finansiera statens upplåningsbehov och förvalla statsskulden. Häri genom kommer man dock inle närmare problemet om gränsdragningen, särskilt gentemot . Detta problem anses emellertid lösas av sig självt under förutsättningen all de finansiella marknaderna är tillräckligt 52 effektiva.Samordningen kan då ske via marknaden. Hur och varför det blir Prop. 1990/91:29så framgår inte. Kommittén kommer för sin del fram lill slutsatsen att manBilaga 2 då kan uppställa ett entydigt mål för hanterande avslatsskuldspoliliken, nämligen en minimering av statsupplåningens nettokostnader.Slutsatsen förses dock med vissa vikliga reservationer. De svenskafinansmarknaderna är inle perfekta och därför bör en viss samordning äga rummellan riksgäldskonlorets upplåningsverksamhel och penningpolitik.Motsättningar mellan och agerande kan uppkommabeträffande överordnade ekonomiskpolitiska mål. En gmndfömlsältning förriksgäldskontorets kostnadsmini-merandeupplåninganges vara attriksgäldskontoret "skaparen upplåningsstrategi utifrån en självständigbedömning av den ekonomiska utvecklingen" (s. 50). Denna bedömning skallske inom en särskild prognos- och utredningsenhet (med 8 tjänster). Utifråndenna sin ekonomiska bedömning t.ex. med avseende på ränteutvecklingen ochsitt mål för koslnadsminimeringen kan riksgäidskontoret komma att påverkalikviditeten på marknaden och räntestmkturen på ett sätt som går emot riksbankenspenningpolitiska mål. förväntas visserligen i efterhand kunnaförverkliga sina intentioner. Etl självständigt agerande från riksgäldskonloretssida kan emellertid försvåra ändå begränsade möjligheter allsamtidigt styra både räntenivå och avkaslningskurva. Den kostnadsminimering somriksgäldskontoret kan uppnå genom sitt agerande kan dessutom te sig illusoriski elt större perspektiv. Den sammanlagda kostnaden för riksgäldskonlorets ochriksbankens operationer kan myckel väl bli större än om en samordning kommer tillstånd. Av flera anledningar är del alltså nödvändigt med en samordning mellanriksgälds-kontoret och . 2.2 Fullmäktige i riksbank Riksgäldskommilténsarbete har bl.a. varit inriktat på all frigöra slatsskuldspoliliken frånanknytningen lill penningpolitiken och ansvarsområde. Syftet harvarit att sätta upp operativa mål för riksgäldskonlorets arbete. Därigenomhoppas man kunna effektivisera verksamheten och sänka kostnaderna förstatens upplåning. Statsskuldensstorlek och räntebetalningarnas andel av statens utgifter gör alt en effektiviseringav statens slatsskyldsförvaltning är en angelägen uppgift. Det är därförnaturligt all formulera målet för slatsskuldspoliliken så all kostnadsminimeringuppnås inom vissa ramar. All utifrån denna allmänna målformulering härledaoperativa mål för arbete är emellertid inte helt lätt. Isynnerhet är del nödvändigt att precisera vad som skall avses med begränsningen"inom vissa ramar". Kommitténnoterar att även med den relativt snäva definitionen av stalsskuldspolitik som man förordar, "de åtgärder vidta ger för att finansiera statens upplåningsbehov och förvalla statsskulden", uppslår en lång rad avvägnings- och avgränsningsproblem gentemot andra politikområden och andra myndigheters ansvarsområden. gäller inle minst penningpolitiken och . Så kan exempelvis valet av löp- 53 tidsstmkturi statsskulden påverka relationerna mellan korta och långa Prop. 1990/91:29 räntor. Fömtsättningama för penningpolitiken kan därmed förändras. Kommitténbetonar att utvecklingen av de finansiella marknaderna och övergången till marknadsmässigfinansiering av statsskulden och en penningpolitik som bedrivs medmarknadskonforma medel dels minskar effekterna av riksgäldskonlorets agerande,dels gör det lättare för att motverka eventuella, från penningpolilisksynpunkt, oönskade effekter av emissionspolitiken. I ett system med fulltutvecklade finansiella marknader skulle därmed en formell samordning mellanstatsskulds- och penningpolitiken vara överflödig. Det är emellertid sällsyntalt finansiella marknader har denna grad av effektivitel, så inle heller densvenska. är en stor aktör på den svenska marknaden och kan genomsitt agerande påverka räntorna och utsätta penningpolitik förpåfrestningar. Kommittén drar följdriktigt slutsatsen atl en fullständigseparation mellan statsskulds- och penningpolitik inte är möjlig. Fullmäktigeansluter sig lill denna bedömning. Delstår därmed klart att pennningpolitiska synpunkter måste ingå bland derestriktioner på statsskuldspolitiken som kommittén nämner. Till skillnad frånrestriktioner som härrör från all inte bör ta alltför storaränterisker, vilka åtminstone i princip låter sig operationalise-ras i termerav vissa regler för statsskuldens sammansättning m. m., kan dock inte penningpoliliskaaspekter fångas upp i några en gång för alla givna bestämmelser. Del innebär atldet är nödvändigt att finna former för en fortlöpande samordning mellanpenning- och statsskuldspolitiken Huromfattande och hur nära denna samordning måste vara beror delvis på vilkenhandlingsfrihet, när det gäller emissionspolitiken, som riksgälds-kontoret iövrigt ges. Kommittén anser atl riksgäldskonlorets upplåningsstrategi måsteformuleras utifrån en självständig bedömning av den ekonomiska utvecklingen.Del kan tolkas så atl man fömtser att bl.a. prognoser beträffande den kommanderänteutvecklingen ska styra emissionspolitiken. skulle följdaktligenge ul papper med kort löptid då man förväntar sig alt räntorna skall falla ochvice versa. betonar kommittén att det inte får "råda någonmisstanke om att riksgäldskonlorets agerande återspeglar de penningpoliliskaambitioner som har". Kommitténs synsätt innebär att en omöjliguppgift lämnas till . agerande kommer utantveckan att i viss mening återspegla eller påverkas av målen förpenningpolitiken. Genomdet samråd som oundgängligen måste ske mellan och går del inte att undvika atl riksgäidskontoret får infor mation om penningpoliliska överväganden som andra aktörer på markna den saknar. Oberoende av hur använder sig av denna information kommer aktörerna på marknaden att tolka riksgäldskonlorets strategi som signaler om penningpolitik. Om riksgäldskonto rets agerande strider mot de penningpolitiska intentionerna, kan svårighe terna för att neutralisera effekterna bli stora. Enligt fullmäkti ges bedömning gör således stor kortsiktig handlingsfrihet i agerandet från sida att behovet av samordning ökar, vilket emellertid ökar risken för oönskade bieffekter om marknaden läser in 54 informationom penningpolitiken i riksgäldskonlorets emissionsbeslut.