prop · GE03155 · 1990-12-31 00:00:00 — a. utifrånbegreppel avkastningsvärde pä ett sätt som om det för en skogsfastighet skullefinnas ett enda för alla köpare gällande avkastningsvärde. Priset kan iförhållande till detta värde bli för lågt, vilket enligt utredaren ger enmarginal för ineffektivitet. Detfinns anledning att påpeka att avkastningsvärdets nivå är beroende av en radvärdebestämmande faktorer. Några av dessa faktorer är s. k. inte objektsbundna,ägaranknutna faktorer. TiU dessa hör ägarens, eller den presumtive ägarens, måloch resurser, yrkesskicklighet, skattesituation och tillgång till eget kapital.T. ex. andelen eget resp. lånat kapital kan mycket väl motivera olika värde ochdärmed olika pris mellan olika köpare och olika säljare iitan att det behöveruppstå marginaler för ineffektivitet. Detär också välbekant, och mycket omdiskuterat i värderingssammanhang vad gällerfastighetstaxering, att det finns två etablerade prisnivåer, en föröverlåtelser på den öppna marknaden och en lägre nivå för släklköp. Eftersomhuvuddelen av skogsmarken överlåts i form av släktköp, arv eller gåva innebärdet, om utredarens teorier är riktiga, att det finns en stor potential förineffektivitet för en slor andel av den privatägda skogsmarken. Vad utredarentycks ha missat är att ett högt pris ofta ger större ojämnhet i virkesultagenoch mindre möjligheler till konjunkturanpassning. Vidare är erfarenheternainom SVO att ett högt pris kan leda till alltför låg invesleringsbenägenhet närdet gäller skogsvård. Med ell lägre pris kan däremot inoptimalförluster i såvälprimär- som sekundärproduk-lionen ofta undvikas. Skogsstyrelsenkonstaterar att utredarens slutsatser i kapitel II i alltväsentligt är baserade på hypotetiska resonemang och teoretiska analyser. Dethade varit av väsentligt större värde om slutsatserna, så långt det är möjligt,i stället hade byggt på en utvärdering av JFLs verkliga effekter. Idetta kapitel (specialundersökningar) redovisas elt antal olika studier bl. a.prisutvecklingen på lantbruksfastigheter, skattefrågor, strukturfrågor och enstudie av ett antal avslagna förvärvsansökningar i ett län. Vad gäller densistnämnda har den ett mycket begränsat intresse. Det går inte att dra någragenerella slutsatser av en studie som omfattar några få avslagsärenden i ettenda län . Studien hade haft betydligt slörre värde om den hadeomfattat även bifallna ansökningar. Dessa kan, som har påpekats, haminst lika stort intresse som avslagna ansökningar för en bedömning av JFLseffekter. 3 Familjejordbruk Prop. 1990/91; 155 3.3 Lantbruksstyrelsen:Fördelningen av landels skogsmarksareal mellan olikaägarkaiegorier har varit i det närmaste oförändrad, dock med enviss minskning av den andel som ägs av fysiska personer. Utredaren menar attden mark som förvärvas av staten eller skogsindustrin lämnarfastighetsmarknaden för alltid. Styrelsenfinner inte anledning att göra någon annan bedömning av lagens effekt än denutredaren gjort, nämligen att lagen bidragit till att bevara ca hälften avskogsmarken i fysiska personers ägo. Ettökat intresse från juridiska personer, åtminstone inom storstadsregionerna iatt förvärva jordbruksegendomar, har kunnat märkas. Juridiska personer kanockså antas ha stort intresse av att köpa upp bättre skogsfastigheter iglesbygden. Motiven att genom lagen begränsa juridiska personers förvärvsrättstärks härigenom ytterligare. Utredarenkonstaterar att jordförvärvslagen inle kunnal förhindra en långtgåendeuppdelning mellan jord- och skogsbruk. Styrelsen vill framhålla att dettahänger samman med den stora arealen sidoarrenden inom jordbmket. Vidutformningen av jordförvärvslagen har det inte funnits någon strävan attmotverka en sådan utveckling, då den överensstämt med lagens intentioner ifråga om rationalisering. Orsakerna till den utveckling som skett behandlasnärmare under avsnitt III: 3. Iulredningen sägs att jordförvärvslagen har misslyckats med att bevarafamiljeägandet till jord- och skogsbmksfastigheterna. Vidare anses det varauppenbart att vi med rask takt rör oss mot ett släktägande i stället för etlfamiljeägande. Till intäkt för delta tas att del 1981skett en viss förskjutning från enägda till tvåägda och i någon mån flerägdaföretag. Utredarenhar ingen analys av vad som skulle skett om jordförvärvslagen inle funnits. Dåhade kanske flerägandet varit av ännu större omfattning. Detblir allt vanligare att tvä personer, anlingen man hustru (sambo) ellerförälder barn tillsammans äger fastigheten. Den senare konstellationen ärvanlig, och vid överlåtelser av större företag ofta nödvändig under en perioddå elt generationsskifte genomförs. Ökningen av antalet flerägda företag ärmarginell men bör kunna hindras, dels genom reglerna för avveckling av dödsbon,dels genom regeln som infördes i jordförvärvslagen och som gerlantbruksnämnderna möjligheter att ingripa mot olämpligt andelsägande. 3.4 Skogsstyrelsen:Utredarens resonemang på s. 22 vad gäller ägar- utvecklingen kan delvis ifrågasättas. Enligt bestämmelserna lag, 4§ andra stycket, hade företag för förädling av jordbruks- och skogspro dukter eller för distribution av jordbruksprodukter viss prioriterad stäU ning vad gäfler förvärv av mark om egendomens alster skulle tillgodogöras Bestämmelsen hade betydelse främst för skogsbolag och skogs- y företagvid förvärv av skogsfasligheter. Bestämmelsen var i kraft fram till Prop.1990/91; 155 den gälldeäven under boomen . Tillgängliga uppgifter Bilaga 2 visaralt skogsföretagens nettoförvärv av skogsmark omfattade 81 400 ha underperioden och 36000 ha under perioden 1975.Boomen märks således inte i statistiken. Utredarens slutsats attskogsindustrin troligen skulle ha utnyttjat sina vinsterför att köpa skogsmark , om inte JFL lagt hinder i vägen,är således felaktig. Påsamma sida uppges det att skogsindustrin aldrig har sålt ut sina skogsmarker.Utredaren förbiser då att NCB, , Södra skogsägarna,Vänerskog och sålde ca 100000 ha skogsmark till lantbmksverketunder lågkonjunkturen i början av 1980-lalet. Skogsstyrelseninstämmer dock i utredarens samlade bedömning att JFL har varil effekliv närdet gäller begränsningen av juridiska personers rätt att förvärvajordbruksfastigheter. 24 påpekar utredaren att omvandlingen av kombinerade företag till renaskogsföretag beror på att de kombinerade företagen upphör med jordbmksdelenantingen genom försäljning eller genom att jordbruket helt enkelt läggs ned.Påpekandet stämmer dåligt med verkliga förhållanden. Kombinerade företagbetraktas i statistiken som rena skogsförelag efter utarrendering av åkern.Försäljning av jordbruksdelen torde sällan förekomma eftersom det ofta inte ärtillåtet enligt fastighetsbildningslagen. Iavsnittet om familjeägande och släktägande drar utredaren slutsatsen att lagenhar misslyckats när del gäller att bevara familjeägandet lill jord-ochskogsbruken. Slutsatsen dras med ledning av statistik som visar att enägandethar minskal från 90 av arealen år av arealen . Slutsatsenär svårförståelig och måste bygga på en missuppfattning av lagens syfte. Enligtförarbetena till den nu gällande lagen skall JFL vara inriktad på attfamiljelantbruket skall vara den dominerande företagsformen. Vidare skalllagen främja uppbyggnaden och vidmakthållandet av rationella familjeförtag ijord- och skogsbruket. I direktiven till den senaste översynen av lagen (1986)sägs det att familjelantbruket liksom skall utgöra basen i jordbruket.Det är mot den bakgrunden som beslämmelserna om fysiska personers företrädeframför juridiska personers skall ses, detsamma gäller beslämmelserna sominnebär hinder mot s.k. additionsförvärv och skadlig uppdelning av fastighetersamt möjligheten att vägra tillstånd av rationaliseringsskäl. Samtliga dessabestämmelser har enligt förarbetena till lagen bl. a. tillkommit för att slåvakt om familjelantbruket. En utvärdering av JFLs effekter borde därför tasikte på att undersöka i vad mån dessa bestämmelser har bidragit till att byggaupp och bevara effektiva familjeföretag. En sådan studie måste omfalta bådebifallna och avslagna förvärvsansökningar samt lantbruksnämndernas köp ochförsäljning av lanlbruksfastigheter och andra indirekta effekter av JFL. 3.8Statens lantmäteriverk: Utredaren anser (s. 22) att bevarande av det 77 privata ägandet av jordtroligen inte har något samband med JFL eftersom Prop. 1990/91:155 det enligtutredarens bedömning är osannolikt att t. ex. juridiska personer Bilaga 2skulle ha köpt jord i större utsträckning om marknaden hade varit fri. Någotunderlag för denna bedömning redovisas dock inte. Här bör emellertid påpekasatt JFL har inneburit och avselts innebära en viktig restriktion motbyggföretags och andra exploatörers förvärv av jordbruksfastigheter i områdenkring tätorter och andra områden till vilka förväntningar har knutits ombyggande för bostads-, frilids- eller industriändamål. har ett starkt efterfrågetryck från byggbola-gens sida förelegat.Förvärvstillstånd har visserligen kunnat meddelas, men en förutsättning har dåvarit att det rört sig om mark där exploatering har varit nära förestående ochstått i överensstämmelse med inriktningen av samhällsplaneringen. Utredarensslutsats att bolagsförbudet i JFL har bidragit lill att bevara ca hälften avskogsmarken i privat ägo är riktig. Det bör emellertid noteras att den avutredaren påtalade "inlåsningen" av bolagens skogsmark modifieras avatt storskogsbruket i ganska stor utsträckning aktivt har bidragit tillstrukturrationaliseringen på bytesbasis. Det principiella kravet påmarkkompensalion i JFL har i sådana sammanhang utgjort en av utgångspunkterna. 23 redovisas utvecklingen av antalet lantbmksföretag fördelat på olikaföretagstyper. Detta presenteras felaktigt som utvecklingen av antaletfastigheter, när det är bmkningsenheter som avses. Somutredaren noterar har av den privatägda skogsmarken förloratanknytningen till jordbruket. Den berörda utvecklingen har pågått kontinuerligtända . Det är naturligtvis en riktig iakttagelse att JFL intehar kunnat hindra denna utveckling, men detta är inte anmärkningsvärt eftersomutvecklingen i fråga väsentligen torde ha föranletts av andra faktorer änsådana som påverkas av JFL. Detär riktigt att flerägandet i lantbruket har ökat. Förhållandet har belysts avbl.a. strukturutredningen och dödsboutredningen. Dödsboul-redningens förslaghar lett till en lag om förvaltning av samägda jordbruksfastigheter samtändringar i JFL för att stävja vissa andelsförvärv. Utredarenshänförande av hälften av tvåägandet till kategorin flerägande är emellertidotillräckligt underbyggt. Det går inte att på det redovisade underlaget avgörahur stor del av det ökade tvåägandet som beror på ökat ägande av makar ellersambor och hur stor del som beror på ökat flerägande i den här avsedda bemärkelsen.Utredarens slutsatser angående omfattningen av nedgången i familjeägandet ärdärför inte hållbara. Detbör påpekas atl JFLs konstruktion leder till vissa snedvridningseffekter.Eftersom de flesla släktförvärven inte är tillständsplikiiga blir det främstgenom dessa typer av transaktioner som ell ökat flerägande uppstår. 3.10Domänverket: Utredningens slutsals är att jordförvärvslagen verk samt bidragit till alt hindra bolagsköp av jord och skog men att lagen vad gäller övriga mål varil ineffektiv. Analyserna upplevs lite för grunda och 78 avgränsade för atl ge stödför ett så tvärsäkert påstående. tror likväl att utredningensslutsats i fråga om bolagsköp är riktig det har varit lätt för beslutandeorgan att få uppslutning bakom beslut att vägra juridiska personer förvärv avjord och skog. I övriga förvärvsärenden har avvägningarna mellan skildaopinioner inte varit lika enkla, vilket resulterat i beslut med otydligmålinriktning. Ineffektivitet är emellertid ett alltför hårt omdöme. 1990/91:155 Bilaga 2 3.22 iKristianstads län: Punktvis lämnas i det följande några kommentarer till vissaavsnitt i utredningsrapporten. Rapporten varit effektiv i målsättningen att bibehålla Målsättningenbör finnas kvar. detär osannolikt att juridiska personer kommer alt köpa vid fri marknadär ej riktig. Skogsmarken torde visserligen röna den största efterfrågan menintresse för köp av även åker finns och är i ökande. Paragrafen beträffandejuridiska personers förvärv bör därför, som utredaren föreslår, finnas kvar. Rapporten inte kunnat förhindra en långtgående upp- delningmellan jord- och skogsbruk. Styrelsenanser det önskvärt att en uppdelning mel- lanjord- och skogsbruk ej sker. JFL har ej kunnat förhindra en viss uppdelningmellan jord- och skogsbruk men lagen har fördröjt denna uppdelning. Rapporten misslyckats med att behålla arealen för Länsslyrelsen Undersenare år har på grund av skattebestämmel- seroch andra omständigheter ett storl antal jordbruksföretag övergått från enägdalill tvåägda varvid makar eller sambor ulgör de två ägarna. Med rapportensdefinition av familjeförelag bör även tvåägda företag föras till denna grupp.Någon större förändring har då ej skeU , under vilkenlid i huvudsak jordförvärvslag var gällande. I nu gällande JFL finnshinder mot förvärv i flerägandeform. Även andra, införda lagar kommeratt medverka till minskning av flerägandet. 3.30Länsstyrelsen i : När del gäller två av lagens syften, nämligenatt främja familjeföretag och sambandet ägande brukande saml att främjastrukturrationaliseringen har lagen både direkt och indi- Prop. 1990/91;155 rekt i stort sett fungerat som avsikten varit. 3.36 Landstingsförbundet:Reservation av ledamöterna . Styrelsenanser också alt de bestämmelser som finns gällande förvärvslag, somsyftar till att möjliggöra och utveckla familjejordbruket, måste bibehållas. 3.37 syn på ägandet av skogs- och jordbruks mark i är att Markägandet bör vara enskilt. ISverige ägs och drivs lantbruksföretagen huvudsakligen som familjeföretag. Detär eftersträvansvärt att detta förhållande består också . Skogs-och jordbruksmark är nödvändiga produktionsmedel för lantbruksföretagen.Lantbruket är stommen i glesbygdens näringsliv. Den produktion som bedrivs darmåste nödvändigtvis ske där marken finns. Ettenskilt ägt jord- och skogsbruk medför en uthållig produktion eftersomsmåföretag är hårdare bundna till platsen för verksamhelens utövande än omproduktionen varit en del av ett större företag. Ett enskilt ägande av markenmedför därför också ett spritt boende. En ökad mångfald i brukningsformer m. m.kan också förväntas om enskilda människor äger marken. Koncentreras ägandettill staten, kommunerna och etl fåtal bolag prövas endast några människorsidéer om hur marken skall bmkas. Ett spritt ägande har därför ett värde i sig.Wibes utredning visar alt de privata skogsägarna inle är mindre aktiva änstorskogsbruket och klart mer aktiva än kyrka och kommun. Även ur skoglig aktivitetssynpunktär säledes enskilt ägande atl föredra. : Också då det gällerfamiljeägandet har den allmänna sociala och ekonomiska utvecklingen inneburitatt sambandet mellan ägande och brukande försvagats. Jordbruketslönsamhetsproblem har också lett till en snabb framväxt av rena skogsegendomar.Fastigheternas avkastning har alltmer utvecklals att bli ett komplement i denövriga familjeekonomin. 3.45Sveriges jordägareförbund anser, att olika ägarekalegorier bör finnas men atljorden och skogen lill allra siörsta delen bör ägas av enskilda. En långsiktigtendens att alltmer jord och skog övergår till institutionellt ägande, dvs.bolag, stat, kommun m. fl. bör brytas, så all det enskilda ägandet i ställelökar. Detta är särskilt angelägel med hänsyn lill atl utvecklingen i Sverigebeträffande skogsmarken skiljer sig i hög grad från de nordiska grannländernas.I ägs av skogsmarken av bolagen medan i endast ca 7 och i . Meddenna målsättning står det klarl, att det behövs en jordförvärvs lagstiftning för att stärka det enskilda ägandet gentemot det institutionella. Jordförvärvslagstiftningen behövs för att rätta till den obalans i förutsätt- 80 ningamaför ägandet som föreligger. Det enskilda ägandet konkurrerar ej Prop.1990/91; 155 på lika villkor med det institutionella. Detär obestridligt alt flerägande i form av dödsbon, samägande m. m. ibland kanmedföra komplikationer och därmed en sämre förvaltning av jorden och skogen.Detta har föranlett ny lagstiftning om dödsboägande och samägande avjordbruksfastigheter som kan antas i viss mån underlätta en lösning avproblemen. Emellertid finns skäl att överväga ytteriigare åtgärder i linje medde lösningar som valts i andra länder, t. ex. . Där föreligger en rält fören delägare i en jordbruksfastighet att lösa ut andra delägare till ett prismotsvarande avkastningsvärdet. En sådan lösning synes även stå iöverensstämmelse med historisk tradition och verklighetens krav. Jordägandethar ofta betraktats som en familjeangelägenhet och jorden har ansetts böra gåvidare inom efterföljande släktled. Detta är naturligt med hänsyn till jord-och skogsbrukets mycket långsikliga inriktning. För de fall där etl olämpligtflerägande inte kunnat undvikas borde man därför överväga nya reglermotsvarande vad som gäller i andra länder, t.ex. och , föratt underlätta generationsskiften på jordbruksfastigheter. föreslår, all denna fråga blir föremål för särskild utredning. 4.3Lantbruksstyrelsen: Utredaren drar slutsatsen att jordförvärvslagen varitineffektiv i den meningen att den inte kunnat förhindra utvecklingen mot ettarrendejordbruk i stor skala. Lagen sägs ha verkat tvärtemot sina syften genomatt en större del av fastigheterna på grund av lagen stannat som släktegendom. Detvå ökning av arealen arrenderad åker kan i det närmastehell hänföras till sidoarrenden. Alternativet för den som arrenderar ut sinjord är oftast inte en försäljning, snarare någon form av extensiv brukning iegen regi eller möjligen nedläggning. Det bör påpekas alt tillgång tillsidoarrenden i många faU kan vara positiv för brukaren, särskilt under en periodav företagsuppbyggnad. Ofta är då sidoarrenden enda möjligheten att nå bättreekonomi. Det kan t. ex. vara fysiskt omöjligt alt öka arealen över en vissgräns på grund av åkermarkernas lokalisering. Här finns alltså en motsättningmellan de två målen ägande brukande och storleksrationalisering, av vilka detsenare prioriteras högst i jordförvärvslagen. Dessutom är det inte möjligt attmed lagens hjälp tvinga fram försäljningar. Lagen bidrar dock lill att stärkasambandet brukande-ägande genom att arrenderad mark som är av väsentligbetydelse för elt företag i regel inte tiUåts förvärvas av någon annan änarrendatorn vid försäljning på öppna marknaden. Styrelsen vill också framhållaatt reglerna för yrkesmässig brukning, yrkeskunskaper och bosättning ävengynnar sambandet ägande brukande. Iskogsbruket har självverksamheten minskal. Den tekniska utveckling en har starkt bidragit till detta. Mekaniserade, koslnadseffektiva avverk- 81 6 1990/91. 1 saml Nr 155 ningssystem utnyttjas i alltstörre omfattning inom privatskogsbmket. 1990/91: 155 områden därmöjligheterna till sysselsättning utanför jord- och skogsbruk Bilaga 2 ärbegränsade, dvs. i första hand regionalpolitiskt känsliga områden, är det docksärskilt betydelsefullt för många fastighetsägare att vara självverksamma iegen skog. Genom ingripande med jordförvärvslagen för att främjasysselsättningen är det uppenbart att sambandet mellan ägande och brukandefrämjas. 4.4Skogsstyrelsen instämmer i konstaterandet att jordförvärvslagen har misslyckatsnär det gäller atl bevara sambandet mellan ägande och brukande av åkerjorden.Den primära orsaken är givetvis lagens begränsade räckvidd. Självfallet är enannan viktig orsak att ägarna har måst övergå till att arbeta inom andranäringar för att få bäitre försörjningsmöjligheter och högre levnadsstandard.Samtidigt har fastigheten behållits för egen del eller inom släkten förbostads- eller fritidsändamål. En annan viktig orsak till ökad utarrendering avåkerjorden är att andelen ägare som är pensionärer har ökat. Medsjälwerksamhel vid avverkning som mått påstår utredaren au sambandetägande/bmkande har minskat även i skogsbruket. Utredaren förbiser dock att delär genom ökad självverksamhet som en stor del av de senaste årens ökadeskogsvärdsinsatser har kunnat genomföras. Jämförelsenmed motsvarande utveckling i andra länder kan man enligt skogsstyrelsensuppfattning inle dra några slutsatser av. Förhållandena mellari olika länder äralltför olika för att göra en jämförelse meningsfull. Vad har t. ex. utbudet avarbetstillfällen i olika länder betytt för utvecklingen eller takten när detgäller uppbyggnaden av sociala trygghetssystem? Närdet gäller ägande/brukande anser utredaren alt JFL inte ens har varit neutral,den har t.o.m. motverkat sina syften. Påståenden om JFLs inlåsningseffekter harframförts tidigare i olika sammanhang. Det har dock vetertigen aldrig styrktsatt dessa effekter finns trols atl en ganska enkel orsaksanalys bör kunna visahur del förhåller sig. (Varför har Ni behållit fastigheten inom släkten?) Detsom är känt är att fastigheter ofta behälls inom släkten av en radandra skäl än att det finns en JFL. 4.8Statens lantmäteriverk: Den faktiska utvecklingen när det gäller rela tionen ägd - arrenderad åker har varit sådan som utredaren pekar pä. Vid försök till värdering av JFLs roll gäller det först att bedöma vilken utveck ling som skulle ha kommit till stånd om JFL inte hade funnits. Utredaren menar att en större del av fastigheterna i så fall skulle ha kommit ut på marknaden och en mindre del stannat som släktegendom. Antagandet är rimligt. Men utredaren redovisar inte något stöd för hypotesen att en sådan utveckling skulle ha lett till högre andel ägd och lägre andel arrende rad jord. Vid frånvaro av JFL kan man mycket väl tänka sig att jordbruks fastigheterna vid försäljning i stor utsträckning skulle ha kommit i andra personers ägo än jordbrukare och alt jordbruket på fastigheterna skulle ha arrenderats ut. Det var en sådan ulveckling som JFL skulle motverka och det är fullt rimligt atl anta att lagen åtminstone under en mycket stor del av efterkrigstiden har spelat en roll i det avseendet. När det gäller frågan om sambandet mellan ägande och brukande har 82 Det finns vidare ett flertal viktiga Prop.1990/91:155 funktioner i samhället utöver äganderätten som grundas påfastig- Bilaga 2 hetsindelningen. Fastighetskredit, fastighetsbeskattning ochfolkbokföring kan nämnas som några exempel. En dålig fastighetsstmklur innebärmerarbete för dessa verksamheter och för ett flertal andra verksamheter somanvänder fastighetsdata. Samhället har således ett betydande intresse frånrättslig och administrativ synpunkt att fastighetsindelningen förvaltas på ettrikligt sätt och att bmkningsförhållandena i en ökad omfattning stämmeröverens med rikets indelning i fastigheter. Förskogsbrukets del bör en analys av självverksamheten också omfattaskogsvårdsåtgärderna. 4.17Länsstyrelsen i : Utredningen hävdar att lagen medverkat tillatt minska sambandet brukande ägande. Sambandetmellan brukande ägande har minskat men troligen har faktorer såsomskattelagstiftningen, inflationen och den dåliga lönsamheten i jordbruketspelat minst lika stor eller större roll i detta sammanhang. Del kan därförifrågasättas hur stor påverkan jordförvärvslagen har haft. 4.22Länsstyrelsen i län: Sambandet brukande ägande har ej kunnatbevaras oförändrat men JFL har dock ej oväsentligt bidragit till all dettasamband ej minskat mer än vad som skell. Ökningen av arrendearealen liggerhelt på sidoarrendena. Denna ökning är dels ett tecken på önskemålet ochbehovet av en fortlöpande slorleksrationalisering inom jordbruket, dels på attmånga äldre ägare, som inte längre orkar bruka sin jord, känner ett ansvar förlandskapets öppethållande och då väljer att överiåla brukandet till grannar.Utvecklingen får i regel anses positiv för de jordbrukare, som ej lyckatsförvärva mark men fått tillgång lill sidoarrende. Detta har mycket litet medJFL alt göra. 4.30Länsstyrelsen i : När det gäller två av lagens syften, nämligenatt främja familjeföretag och sambandet ägande brukande samt att främjastrukturrationaliseringen, har lagen både direkt och indirekt i stort settfungerat som avsikten varil.