prop · GE0387 · 1990-12-31 00:00:00 — Det är därför nödvändigtatt det finns tillräcklig kapacitet i elproduktionen och att priset på el sättsefter marknadens villkor. Inomden elintensiva industrin har elpriset en avgörande betydelse för kostnadernaför produktionen, vilket i sig utgör ett incitament till ett effektivtenergiutnyttjande. De nuvarande reglerna för nedsättning av energiskatt haremellertid kritiserats för bristande styrning mot lägre energiförbrukning iindustrin. Det är väsentligt att dessa regler utformas så att de stimulerartill energihushållning utan att detta resulterar i ökade totala kostnader förindustrin. En utredningsman har tillkallats med uppgift att göra en översyn avreglerna om skattenedsättning för industrin och växthusnäringen m. m.Utredaren skall redovisa sina överväganden . Detkan förutses att de nationella el- och naturgassystemen i allt mer växersamman till en mångnationell energimarknad. Ambitionerna att främja en sädan utvecklingär påtaglig främst inom men även andra länder i Väst- och Östeuropakan väntas bli berörda. Enelmarknad som möjliggör en omfattande internationell handel med elkraft leder bl. a. till att de samlade produktionsresurserna kan utnyttjas bättre. En europeisk elmarknad kan leda till att elpriserna i de berörda länderna utjämnas . I en internationalisering ligger också att be skattningen av elproduktionen i ett enskilt land inte kan utformas så att den väsentligt höjer totalkostnaden för konkurrensutsatt verksamhet. Sve rige bör i detta sammanhang verka för att prissättningen på el avspeglar de verkliga kostnaderna inklusive miljöpåverkan. 4 Högreutbildning, teknisk forskning och utveckling, teknisk infrastruktur Sammanfattningav regeringens förslag: Systemetför planering och styrning av högskolan utvecklas inom ramen för ett särskilthögskoleprojekt. Dengrundläggande högskoleutbildningen byggs ut med 350 nybörjarplatser på linjerför 1991/92 och med 1050 årsstudieplatser för lokala och individuella linjeroch fristående kurser /92-1993/94. Tillväxt-ochregionalpolitiska intressen tillgodoses vid fördelningen av platserna. Minst320 nya doktorandtjänster inrättas inom de tekniska fakulteterna underbudgetåren 1991/92-1994/95. Ökadeanslag för svenskt deltagande i EGs industrirelaterade forskningsprogram. Stödtill deltagande i europeiskt forskningssamarbete angående väg-, järnvägs- ochlufttrafik. Det svenska systemet för provning och kontrollanpassas till EGs principer. Utvecklingenav det moderna samhället har till stora delar byggt på arbetskraftenskunskaper, färdigheter och attityder. Kunskapskapitalet har under senare årblivit än mer väsentligt för ekonomiska utveckling genom attkunskapsintensiv varu- och tjänsteproduktion fått allt större betydelse. En rad reformer avutbildningssystemet har beslutats . Den tvåårigaingenjörsutbildningen i högskolan har således stor betydelse fråntillväxtsynpunkt. har förändrat styrnings- ochstatsbidragssystemet till det offentliga skolväsendet. Regeringen presenterarunder våren förslag till reformering av gymnasieskolan och vuxenutbildningen.Förändringarna inom gymnasieskolan innebär bl.a. en ny linjeindelning och attsamtliga linjer blir treåriga. Antalet linjer blir färre som dekommer att ge en bredare utbildning än . Därmed kommer gymnasieskolan att gebättre förutsättningar för vidareutbildning och den kommer också att gekompetens för ett vidare yrkesval än den nuvarande gymnasieutbildningen. Viåterkommer strax till förslag rörande högskolan. Den grundutbildning somarbetskraften får genom utbildningssystemet är den grundkompetens som senarekan byggas på och utvidgas genom erfarenhet i arbetslivet och denvidareutbildning som förekommer ute i företagen. Kompetensutveckling iarbetslivet sker genom dels inlärning i det dagliga arbetet, dels särskildautbildningsinsatser, personalutbildning. Syftet med kompetensutveckling kansägas vara att att ge både de kunskaper och de färdigheter som behövs förarbetsuppgifterna. inlärningi det dagliga arbetet är beroende av arbetsinnehåll, arbetsorgani- Prop.1990/91: 87 sation och arbetsmiljö. Personalutbildningtillhör i första hand arbetsgivarnas ansvarsområde. Men mot bakgrund av dessbetydelse för tillväxt, jämlikhet, jämställdhet och miljömedvetande är detockså ett viktigt samhällsintresse. Detta motiverar åtgärder för att påverkaomfattningen, inriktningen och fördelningen av personalutbildningen. Chefen förarbetsmarknadsdepartementet har därför tillsatt en utredning (dir. 1990:25) meduppgift att lämna förslag till åtgärder för att stimulera kompetensutveckling iarbetslivet, särskilt vad avser personalutbildning. Som underlag för förslagenskall utredningen kartlägga och analysera den nuvarande personalutbildningensomfattning, inriktning och fördelning samt ge en helhetsbild avpersonalutbildning, samhällelig vuxenutbildning och arbetsmarknadsutbildning.Vidare skall utredningen närmare precisera de framtida behoven avkompetensutveckling i foretag och förvaltningar. Utredningens arbete skallvara slutfört . Behovenav kompetensutveckling är särskilt stora i de små och medelstora företagen.SIND har i en rapport som överlämnats till regeringen behandlat småföretagensutbildningssituation. Av en av de studier som ligger till grund för rapportenframgår bl.a. att familjeföretagen som grupp betraktad generellt har enlägre utbildningsnivå bland de anställda än andra typer av företag. Enligt sinadirektiv skall kompetensutredningen vid utarbetandet av förslag ta särskildhänsyn till de små och medelstora företagens behov, liksom till olika regionalaförutsättningar. Den rapport som lagts fram av industriverket överlämnas tillutredningen. I det här sammanhanget bör även den utbildningsverksamhet sombedrivs av småföretagens organisationer uppmärksammas Detfinns också betydande regionala skillnader beträffande arbetskraftens kompetens.Till en del beror dessa på olika regional sammansättning avnäringslivsstrukturen. Till en del beror de på skillnader i tillgänglighetentill utbildning. Dessa förhållanden har varit viktiga utgångspunkter för deförändringar av regionalpolitikens inriktning som på regeringensförslag beslutat om . Vi vill här särskilt peka på utbyggnadenav de mindre och medelstora högskolorna. Vi vill också nämna åtgärder som t.ex.den distansutbildning som genomförs av i vid lokalastudiecentra i ett antal inlandskommuner i norra och projektetBergslagens Tekniska Högskola som berör sex högskolor och samordnas avUniversitets- och högskoleämbetet (UHÄ). Förslaget till särskildaregionalpolitiska infrastrukturåtgärder i stödområde 1 som utarbetats avlänsstyrelserna i . och innebär ocksåbetydande insatser inom utbildningsområdet. Arbetsmarknadsutbildningenär ett viktigt inslag i kompetensutvecklingen vilket närmare redovisats ikapitel 3. har genomfört en studie av utbildningsnivån i näringslivet. Studien avser den formella utbildningen för industrins an ställda. I ett internationellt perspektiv konstateras att utbildningsnivån i den svenska industrin är lägre än i flera av våra konkurrentländer. emot länder som ,. och är andelen i Prop. 1990/91:87 medenbart grundskolebakgrund relativt hög. Någon klar konkurrensfördel föreliggerinte heller vad gäller andelen högskoleutbildade inom industrin. År1988 var andelen anställda inom svensk industri med enbart grundskola ellerfolkskola . Andelen var högst inom de arbetsintensiva branscherna,, och lägst inom de forskningsintensiva . Delågutbildades andel minskar allt eftersom yngre och mer välutbildade kommer uti arbetslivet. Det är främst personer med tvåårig gymnasieutbildning som harökat sin andel medan personer med grundskola minskat. Andelen med högreutbildning andel också men i långsammare takt. 4.2 Förslag inom högskolans område 4.2.1 Inledning Regeringenhar redan tidigare framhållit att en ytterligare utökning av insatserna påhögskoleområdet är av grundläggande betydelse i ett fortsatt tillväxtperspektiv.Förstärkningarna bör i första hand gälla den högre tekniska utbildningen samtde resurser som står till högskolornas förfogande för lokala beslut omutbildningens utveckling och förnyelse. Regeringenlägger därför nu fram förslag om en utökning av platsantalet inom dennaturvetenskapliga högskoleutbildningen, civilingenjörsutbildningen och dennya, kortare ingenjörsutbildningen i högskolan fr.o.m. /92.Vidare föreslås en förstärkning av anslaget för lokala och individuella linjersamt fristående kurser. Någon utökning av platsantalet på den yrkestekniskahögskoleutbildningen föreslås inte . Till denna fråga, liksom till frågan omden samlade, långsiktiga dimensioneringen av den grundläggandehögskoleutbildningen i dess helhet, avser regeringen att återkomma i sambandmed förslag om nästa treårsbudget för högskolan, för perioden /941995/96. Vid sin avvägning av de förslag som läggs fram har regeringenutgått från en bedömning av vad som är tillväxt- och regionalpolitiskt viktigaområden. 4.2.2 Effektiviseringav högskolans verksamhet Högreutbildning och forskning är som regeringen underströk i propositionen om denekonomiska politiken på medellång sikt (prop. 1990/91:39) av utomordentligtstor betydelse för att den svenska ekonomin skall kunna utvecklas vidare iriktning mot en alltmer kunskapsbaserad varu- och tjänsteproduktion. Resursersom nu används för administration bör kunna frigöras för utbildning och forskninginom högskolan. Det bör kunna ske genom en friare resursanvändning och genom enreglering, som mer än nu inriktas på det väsentliga. Inomutbildningsdepartementet bedrivs ett särskilt beredningsarbete som bl.a.syftar till att förverkliga de båda redovisade målenatt öka examinationen och att minska administrationen med vardera minst entiondel. Arbetet skall också utveckla systemet för planering och styrning avhögskolan samt ge underlag för hur dimensioneringen av olika utbildningar skallske mot bakgrund av samhällets framtida behov av högskoleutbildning. Skältill regeringens bedömning: och regeringenshögskolepolitik bör ta sin utgångspunkt i såväl de studerandes önskemål somsamhällets framtida behov. Genom satsningar på forskning och utbildning inomstrategiska områden är det möjligt att förstärka konkurrenskraften. Sverigekan därmed utvecklas på bästa möjliga sätt som tillväxtekonomi, välfärdsstatoch kultursamhälle. En fortsatt utveckling avhögskolans organisation och arbetsformer är nödvändig. Resurserna måsteutnyttjas så effektivt som möjligt. Förändringsarbetet skall ske inom ramenför de allmänna riktlinjerna för förnyelsen av den offentliga sektorn t.ex.vad gäller mål- och resultatorienterad styrning. Utbildningsministern avseratt återkomma i kompletteringspropositionen för /92 till dedelar av arbetet som berör de minskade administrationskostnaderna. Dettaarbete anmäldes i regeringens avgivna skrivelse till (Skr 1990/91:50) i avsnittet om förutsättningarna för en mer konkurrenskraftighögre utbildning. Övriga delar av arbetet skall utföras med sikte på attregeringen kan presentera förslag inför den treåriga budgetperioden /941995/96. Motsvarande arbete vadgäller verksamheten vid ingår i den utvärderingoch översyn av , som görs av en särskild utredningsmanoch som skall vara klar . Grundsynen bakom detaktuella beredningsarbetet inom är i korthetföljande. Utgångspunkten tas i begreppet mål- och resultatstyrning.Verksamheten inom högskolan blir effektivare i den mån det som åstadkoms hävdarsig bättre vid en internationell jämförelse. Det gäller såväl mängden publiceringoch examination som den vetenskapliga kvaliteten hos forskning ochgrundläggande högskoleutbildning. Inom ramen för en given verksamhet räcker det att bedömaresultaten enbart med hänsyn till högsta möjliga kvalitet och största möjligaexamination. För besluten på politisk nivå, däremot, kan kvalitet ochkvantitet vid en internationell jämförelse inte ensamma fälla utslaget. Ettuppfyllande av inomvetenskapligt bestämda villkor är en nödvändig men inte entillräcklig förutsättning. Därtill måste komma överväganden om önskadsamhällsutveckling sektoriellt och regionalt. och regeringens beslut bör merainriktas på omfattning, inriktning och lokalisering än på forskningsuppläggningoch studieorganisation i detalj. En sådan omorientering innebär att högre kravmåste ställas i fråga om systematisk utvärdering. Område för område behöver detmed jämna mellanrum fastställas hur forskning och högre utbildning inom olikaområden står sig vid en internationell jämförelse och i förhållande tillnationella målsättningar av olika slag. De beslut om dimensionering och resurser för utbildningensom och regeringen har att fatta behöver inte vara likadetaljerade som . Intresset har framför allt ägnats åt antaletnybörjarplatser. Mindre uppmärksamhet har ägnats åt hur stort antal av destuderande som också examineras inom rimlig tid. En ökad resultatstyrning börleda till att det skapas incitament för högskolor, institutioner och studerandeatt genomföra utbildningen väl och för att studierna avslutas med examen. Detär viktigt att beakta att åtgärderna utformas så att de blir legitima i såvällärarnas som de studerandes ögon. En mer översiktlig styrning av den grundläggandeutbildningen i högskolan fär naturligtvis konsekvenser för principerna förstudieorganisationen och som en följd därav för formerna för antagningen tillhögskolan. Det pågående arbetet skall också beakta resultaten fråndet betänkande som högskoleutredningen (Dir. 1989:7) skall avge. Dess arbeteförväntas leda till ett pedagogiskt förnyelsearbete inom samtliga huvudområdenav den grundläggande högskoleutbildningen samt en från saklig synpunkt bättregrundad fördelning av resurserna för lärarstöd mellan de olika utbildningarna,budgetberedning. har i sin rapport (1988:1477) framfört vissa förslag tillförändringar i de centrala systemen för styrning av högskoleutbildningen.Förslagen kommer i den mån regeringen inte redan föregripit dem i proposition1988/89:65 om formerna för högskolepolitiken - att beaktas i det här beskrivnaberedningsarbetet. Enviktig förutsättning för effektivt arbete inom universitet och högskolor är debestämmelser som återfinns i högskolelagen och högskoleförordningen. Dessa börså långt möjligt renodlas så att vetenskapliga och pedagogiska bedömningar fårbli avgörande för verksamhetens uppläggning och genomförande. Detta allmännabetraktelsesätt är tillsammans med en strävan att minimera detaljstyrningenvägledande för den översyn av de grundläggande bestämmelserna för verksamheteninom högskolan som företas inom . Beslutsorganisationeninom högskolan bör förenklas i syfte att minska antalet sammanträden ochbehovet av handläggning på flera nivåer, samt att anpassa organisationen tillde lokala förhållandena. Deför alla högskoleenheter gemensamma föreskrifterna bör i princip enbart gällaramarna för verksamheten vad skall vara högskolans uppgifter, vad skall ingåi den reguljära högskoleorganisationen, vilka möjligheter skall finnas tillverksamhet i anknytning till högskolan, för den enskilde i form av bisysslor,för myndigheterna genom olika former för samverkan med t.ex. näringslivet ochsamhället i övrigt, vilka beslutande organ måste finnas, deras sammansättningoch befogenheter samt vilka skall formerna vara för examination ochtjänstetillsättningar. Rambestämmelserav detta slag bör också avse i vilka trmer representanter för de studerandeoch för yrkeslivet skall ges möjligheter till insyn och inflytande. Inomramen för sådana övergripande bestämmelser bör de enskilda högskoleenheterna hastor frihet att själva utforma sin organisation, så att den anpassas efterrespektive högskolas storlek och inriktning och därmed blir så enkel och smidigsom möjligt. Enfortsatt decentralisering får konsekvenser för formerna för beredning av underlagetför och regeringens beslut. De avgörande, samlade bedömningarnamåste vara en integrerad del av den övergripande politiska planeringen.Formerna for hur underlaget för statsmakternas beslut skall inhämtas måstekunna bedömas från fall till fall, t.ex. genom uppdrag till lokala och centralamyndigheter eller särskilda utredare och beredning inom . Universitets-och högskoleämbetet (UHÄ) har svarat för bl. a. en samladanslagsframställning för högre utbildning och forskning. Universitetens ochhögskolornas förslag rörande verksamhetens omfattning och inriktning bör frånoch med anslagsframställningen för budgetåren 1993/94 1995/96 riktas direkttill regeringen. Utgångspunkterna för högskolemyndigheternas långsiktigaplanering ges av regeringen genom bl. a. myndighetsspecifika direktiv förfördjupad verksamhetsplanering. Uppgiftenför UHÄ bör i linje härmed renodlas till att gälla tillsyn, uppföljning och utvärdering samt vissa för högskoleväsendet gemensam ma uppgifter. Den viktigaste av dessa är f n. antagningen av studerande till allmänna utbildningslinjer. Denya formerna för planering och styrning av högskolan kommer att Prop.1990/91: 87 ställa ökade krav på tillsyn, utvärdering och uppföljning. Vissa avde resurser som används för beredningsverksamhet inom ämbetet bör därför istället kunnat utnyttjas för dessa ändamål. Denservice som UHÄ ger till högskoleenheter m. fl. bör dimensioneras efterden efterfrågan som finns och i princip finansieras av dem som utnyttjartjänsterna. del innebär detta sammanfattningsvis en minskad finansiering via detegna myndighetsanslaget men också att verksamhet kan finansieras påprojektbasis till följd av uppdrag från såväl regeringen som universitet ochhögskolor. Beslutenmed anledning av prop. 1988/89:65 innebär att högskolorna /94får ett ökat inflytande över sina lokaler. Övergångentill treåriga budgetramar och ramanslag får till följd att varje myndighetsekonomiska ansvar för lokalförsörjningen ökar och anpassas till det ekonomiskaansvar varje myndighet har för verksamheten. Inom givet ramanslag skall varjemyndighet under löpande budgetår kunna besluta om sådana förändringar ilokalförsörjningen som inte förutsätter ändrad medelstilldelning.Myndigheterna skall på motsvarande sätt få tillgodoräkna sig besparingar underlöpande budgetår. Somett led i att ytteriigare förenkla högskolornas planering bör därför detsärskilda lokalanslaget slopas. Detta innebär att högskolorna från och mednästa planeringsperiod med start /94 inte kommer att ha ett separatlokalkostnadsanslag, utan medel för lokaler kommer att ingå i anslagen tillgrundläggande högskoleutbildning samt forskning och forskarutbildning. På dettasätt kan högskolorna väga olika lyper av behov mot varandra i syfte att gynnadet som bäst gagnar verksamheten. Antaletnybörjarplatser inom högskolan utökas. Civilingenjörsutbildningen byggs ut med80 platser till en kostnad / 92 av 5 milj. kr. ochnaturvetarlinjen med 90 platser till en kostnad /92 av 5,6 milj.kr. Antalet nybörjarplatser inom den 2-åriga ingenjörsutbildningen ökar med 180till en kostnad av 11,2 milj. kr. Dessutom ökas antalet nybörjarplatser pålokala och individuella linjer samt fristående kurser med 1050 årsstudieplatseröver en treårsperiod räknat från /92 till en kostnad av 37,5milj. Utbyggnaden skall framför allt ske inom tillväxt- ochregionalpolitiskt intressanta områden. Skältill regeringens förslag: Underperioden El minskade sysselsättningen i svensk tillverkningsindustri,inklusive gruvor, med , eller i antal från 905000 till 775 000.Räknat på hela tioårsperioden minskade antalet arbetare med ,antalet tjänstemän utan akademisk utbildning (högskola) . För högre utbildade tjänstemän var mönstret omvänt, antalet ökademed , från knappt 17000 till knappt 21000. hade därmed2,av samtliga anställda, eller av tjänstemännen,akademisk utbildning. var motsvarande andelar 1,9 respektive 7,7procent. Med en enke) trendframskrivning skulle andelen akademiker nå cirka 3,8procent . Antalet akademiker skulle därmed vara istorleksordningen 30000 35000 inom industri och industrinära tjänstesektor,dvs dubbelt sä många som . Data förtillverkningsindustrins delbranscher visar att akademikertätheten, räknat påhela antalet anställda, genomgående ökat 87.1 femdelbranscher läkemedel, kemiska produkter, maskiner, elektroprodukter,transportmedel exkl varv samt instrument låg akademikertätheten 1987 övertillverkningsindustrins genomsnitt. Dessa branscher svarade för avindustrisysselsättningen. Civilingenjörer dominerarbland industrins akademiker, en dominans som successivt ökat. Civilingenjörernasandel nådde 1987 att jämföra med tio årtidigare. I denna andel ingår också ett mindre antal forskarutbildade tekniker.Forskarutbildade svarade för 7 av hela antaletakademiskt utbildade tekniker. Koncentrationen till de utvecklingsintensivadelbranscherna är påtaglig. av civilingenjörerna var 1987verksamma i dessa branscher. Totalt ökade antalet civilingenjörer med drygt 3600 till 12 850 . I bilaga 13 tiil 1990 årslångtidsutredning, Kunskapsbildning för strukturell förnyelse, diskuteraskunskapsbildningens strategiska betydelse för strukturell omvandling ochtillväxt . Framför allt ger Prop. 1990/91:87 analysernascenarier för antalet högskoleutbildade tekniker och ekonomer vid sekelskiftet.Analyserna baseras på en genomgång av strukturella tendenser inom olikaindustrisektorer . 1bilagan skisseras bl.a. ett optimistiskt förnyelsescenario för . Härantas att dels får industriell dragkrafl via ökad närhet till EGsutveckling, dels att omstruktureringen inom svenskt näringsliv kan fortsättautan resursmässiga hinder. Scenariet bygger på en genomsnittlig BNP-tillväxt iSverige på . Den industriella tillväxtenär enligt scenariet , eller i nivå med tillväxten åren närmastefter stora devalvering. Idet optimistiska förnyelsescenariet sysselsätter svensk tillverkningsindustrirunt 880000 personer . Antalet tjänstemän har ökat från nivån . Antalet arbetare har också ökatnågot, med . Tjänstemannaandelen har således ökat, från runt 27procent till . Scenarietbygger på att det är de utvecklingsintensiva sektorerna av industrin som ärtillväxtens motorer och som successivt ökar sin sysselsättningsandel. Därmedökar också inslaget av akademiskt utbildade inom industrin. Scenariet mynnar uti att svensk industri sysselsätter 27 000 högskoleutbildadetekniker. I detta tal ingår dels civilingenjörer och forskarutbildadetekniker, dels högskoletekniker med kortare utbildningar. Den senare gruppenkanuppskattas till 5000. Detgenomsnittliga, åriiga tillskottet av tekniker med grundexamen från universitetoch högskolor uppgick till ca 400 1988 och drygt 500 underperiodens tre sista år. Fram skulle antalet behöva mer änfördubblas enligt beräkningar i den nämnda LU-bilagan. Motbakgrund av den analys som redovisats är en utökning av den tekniskautbildningen enligt regeringens mening synnedigen välmotiverad. Högskoleutbildningenhar också som sagts tidigare stor betydelse för den regionala utvecklingen. Vidfördelningen av de ytterligare utbildningsplatser som genom förslagettillkommer inom högskolan har regionala hänsyn tagits så att utbyggnadenmedverkar till såväl regional utveckling som tillväxt i ekonomin som helhet. Detär i samband med en utbyggnad av den tekniska utbildningen ocksä väsentligtatt, såsom regeringen vid ett flertal tidigare tillfällen uttalat, uppmärksammabehovet av fler kvinnor i tekniska befattningar liksom att utbildningen gerökad kunskap om miljöfrågorna. I den senare delen återkommer regeringen inomkort med förslag i den miljöpolitiska propositionen. Erfarenheternaav den nya matematisk-naturvetenskapliga utbildnings linje som är under uppbyggnad är goda, och rekryteringen till utbildningslinjen är tillfredsställande. Linjen utgör grunden för forskarut bildning inom ett stort antal ämnesområden och specialiseringar. Motdenna bakgrund, såväl som med hänsyn till behoven på arbets- Prop. 1990/91:87marknaden, är linjens nuvarande dimensionering alltför begränsad. Regeringenföreslår att antalet nybörjarplatser på linjen utökas med 15 fr.o.m. budgetåret1991/92 på var och en av de orter till vilka linjen är föriagd, d.v.s.Stockholm, , , , och , dvs.