prop · GE03124 · 1990-12-31 00:00:00 — Det är dessutom inte ovanligl att parterna påarabetsinarknaden kan Iräffa avial pä områden som ligger undermyndighetskontroll, exempelvis kan hela arbetstidslagen avtalas bort. Denettårsgräns för in/ulhyrnings-uppdragens längd som sladgas i ILO-konvenlionenoch som LO anser skall ingå i den svenska lagen skall exempelvis inle gå allavtala bort. I LOs förslag behåller AMS, genom möjligheten all ge dispens, detövergripande ansvaret för in/uthyrningsverksamheten. 3.3 Remissinstanser som avstyrker eller ställer sig myckelnegativa till en reglering av uthyrningsverksamheten Verksamhel innefattande ulhyrning av arbetskrafl harfunnits i i Framför allt inom kontorsserviceområdet har expansion 72 skettunder senare lid. Alldeles uppenbart föreligger ell behov av företag /91: 124 avsådanl slag som behandlas i promemorian. Några skadeverkningar för Bilaga 1 arbelstagarnaeller andra av exempelvis skrivbyråernas verksamhel har enligtpromemorian inle konslaterats. I promemorian saknas såvitt jag kan finna,helt argument och analyser som skulle tala för atl ulhyrning av arbelskrafli de former som förekommer i någol avseende skulle vara skadligaför sainhälletslivel eller för enskilda. Ändå har i promemorian föreslagitsen ingående reglering av sådan verksamhet, innefattande ett principielltförbud mot uthyrning av arbetskraft. Jagvill hävda, atl inskränkningar i näringsfriheten inte bör vidtas utan enbetydligl mer ingående analys vad avser behov, kostnader och effekter i övriglän den som presenlerals i promemorian. Delfinns en slor risk atl en ordning med ell principiellt förbud mot uthyrning avarbetskrafl med möjlighei lill undantag efler särskilt tillstånd kan medföranegativa konsekvenser för rätlssäkerhelen samt ökade koslnader och minskadeffektivitet i näringslivet. Molbakgrund av del anförda är del min uppfattning all förelagande i form avuthyrning av arbelskrafl inle bör särregleras i förhållande lill annannäringsverksamhet. Proinemorieförfallarenhar ansett behov föreligga av en särreglering även av den legalauthyrningsverksamheten genom en särskild lag om prival arbelsförmedling m.m.Därmed lorde bl.a. viss verksamhet som fn. bedrivs inom den offentliga sektornbli förbjuden. Förall en särreglering av en verksamhet skall anses vara motiverad från juridisksynpunkt krävs dels all avarter av lillälen verksamhel visals föreligga ochdels att andra medel än lagstiftning för all komma lill rälla med avarterna harprövats utan framgång. Kammarrätten har i remissmaterialet inle kunnat finnaexempel på och än mindre dokumenlalion av all olämplig uthyrningsverksamhel avnägon omfattning förekommer . All i della läge anföra en icke påkallad sär-och delaljreglering som föranleder såväl koslnader som onödig byråkraliframstår inte som lämpligt. Kammarrättenavstyrker således den tänkta lagen om privat arbetsförmedling in. m. i desshelhet. Mol den bakgrunden finner rällen inte någon anledning alt delaljgranskaden föreslagna laglexien. Domslolen kan emellertid inle underlåla alt påpekaatt den är dåligt disponerad, i avsaknad av stringens och innehåller direklafelakligheler. Komm ers kol I eg i u m Kommerskollegiumkan inle finna atl det renl allmänl finns några vägande skäl som talar för att uthyrning av arbetskrafl behöver underkastas så stränga restriktioner som förslaget lill ny arbetsförmedlingslag innebär. Från handelspolilisk synpunkl innehåller förslaget moment som kommer atl försvåra möjligheler att delta i det inlernalionella arbete som rör liberalisering av handeln med tjänster. Kollegiet avslyrker därförförslagel lill ny arbelsförmedlingslag. 1990/91:124 uthyrning avarbelskrafl skall regleras bör de handelspolitiska konsekven- Bilaga 1serna av reglernas utformning beakias både med hänsyn till EG/EFTA-samarbeleloch pågående GATT-forhandlingar. SAVavslyrker promemorians förslag i de delar som rör enlreprenad- ochuthyrningsverksamhel, dvs. verksamhet som bedrivs av entreprenadföretag ocholika slags serviceföretag. SAV framhåller att konsekvenserna inom den statliga(och den offentliga) arbelsmarknadsseklorn torde bli myckel belydande bådeekonomiskt och på flera andra säll, om man inför de föreslagna regeländringarnaför statliga myndigheters användning av service- och entreprenadföretag. En kartläggningoch framtidsprognos av förslagets påverkan för domänverket, SJ, ,Posten, FFV, , och är nödvändig. Närdet gäller övriga statliga myndigheter använder de sig av service-och entreprenadföretag och utvecklingen verkar gå mol en ökad sådan användning.Behovel av service- och entreprenadföretagen kan vara betydande inte minst iden arbetskraftsbrislsiluation, som förulspås for den svenskaarbelsmarknaden. Förslageli DS 1989:30 innebär olika särregleringar för s.k. enlrepre-nadverksamhel ochs.k. Det måsle i så fall defini-tionsmässigl klargörastill vilken grupp man skall föra enlreprenadförelag, konsultföretag, övrigaserviceföretag, statliga affärsverks dotterbolag osv. Dennuvarande regleringen har i prakliken inle tillämpats. Enligi förslagel skallslora delar av ijänstesektorn uthyrningen slällas underarbels-marknadspolitisk nyelablerings- och verksamhelskonlroll. Del finns dockinget underlag som anger atl uthyrningsverksamheten medför några skadligaverkningar för berörda arbelslagare eller andra. Förslagelkommer alt medföra slora samhällsekonomiska koslnader. Regleringen skulle blien hämsko både på den berörda sektorn och på andra delar av näringslivet som ärberoende av denna seklor. Del framstår som särskilt allvarligt all även de s.k. kunskapsintensiva delarna av tjänstesektorn skulle omfallas av förslagel. NOavslyrker därför förslagel. Förslagelklarlägger över huvud inle vilka förelag som kommer atl omfattas av regleringen. Del anges (sid. 80) alt de mest typiska fallen av uthyrningsverksamhel som i framliden skall bli beroende av lillslånd finns inom konlorsservicebranschen, men det finns dock liknande förelag inom andra branscher. Som förut berörts nämns som exempel i promemorian service- och konsultförelag inom verksladsinduslrin och dalabranschen. I ell beskrivande avsnitt (sid. 73) talas därtill om slädföretag, bevakningsfö- relag, redovisningsbyråer m.m. Den definition och den knapphändiga 74 exemplifiering som görs ibelänkandet ger dock ell intryck av all mänga Prop. 1990/91: 124ijänsteförelag kan komma all behöva lillslånd för atl bedriva verksamhet Bilaga 1 eller i vari fall beröras av frågeslällningen om huruvida tillståndbehövs. synes komma all beröra förelag sysselsatta inom ett mycket brellspeklrum av verksainhelslyper. Tilldetta kommer att också gränsdragningen mellan uthyrning (som skulle krävalillslånd) och entreprenadverksamhet (som inle skulle kräva lillslånd) ärmyckel oklar. De krilerier som räknas upp i promemorian avser dessutomindustriella entreprenader, och man kan inte ulgå från all de är förandra branscher, ens om de skulle läcka all induslriell verksamhel, vilkel äroklart. Föratl få lillslånd krävs som förut nämnls att det finns etl behov av verksamhelenfrån arbetsmarknadspolitisk synpunkl och alt vederbörande bedöms vara lämpligall driva verksamhelen med hänsyn till, i sista hand, "omständigheter avbetydelse". Vad dessa kriterier innebär kan givetvis bli föremål förmycket skiftande tolkningar och en bedömning gjord utifrån dessa måste bliskönsmässig. Därlillkommer alt lillslånd bara fär ges i sänder. Självfallel måsle detvara svårt att starta och driva ell förelag med en så snäv planeringshorisont.Man vet ju l.ex. ej hur den arbelsmarknadspoliliska bedömningen kominer altfalla ut när frågan om förnyelse av tillstånd skall prövas. SPKanser inle de angivna skälen lill en lagsliflning som reglerar uthyrningsverksamhetvara tillräckliga som motiv för en särskild lagstiftning avseendeuthyrningsverksamheten. En sådan lagsliflning skulle innebära en direkiförsämring av marknadens möjligheler atl erbjuda lösningar av kortsiktigarcsursförsörjningsproblem. De lagar som gäller för ulhyrningsverksamhet,och som i praktiken inte tillämpas, bör enligi SPK avvecklas och inte, somenligt förslaget, ersättas med en delaljreglering av sådana verksamheter.Farhågorna för oseriös verksamhet kan knappasl anses ulgöra argumenl för enmarknadsreglering som den föreslagna, eftersom del finns annan lagstiftningsom avser all förhindra oseriös verksamhet. Som exempel kan nämnas denarbetsrällsliga lagstiftningen och skattelagstiftningen. Arbetsmarknadsdepartemenlelhar föreslagil en ny lag om arbetsförmedling och ulhyrning av arbetskraft(arbetsförmedlingslagen). AMS är mycket kritisk mot förslaget och anser alldel inte bör leda lill lagstiftning. AMSpekar i deiia remissvar på all förslaget inte löser de problem som finns med den nuvarande lagen och inle heller passar den framlida arbels marknaden. Det finns risk för all förslaget förbjuder sådana entreprenörer och konsulter som är tillåtna . Lagförslaget är inle heller tillräckligt 75 anpassat till den arbetsrättsligalagstiftningen i övrigt. AMS menar också Prop. 1990/91: 124 att del innebären stor och onödig byråkrali för hanlering av lillslånd lill Bilaga 1ulhyrning, kontroll m. m. AMSföreslår i stället atl uthyrning av arbetskraft avkriminaliseras och förs in idel arbetsrällsliga regelsystemet. Del bör vara parlerna på arbetsmarknadensom genom avtal kommer överens om hur förelagens personalförsörjning ska ske genom anslälllning, inhyrning, konsuller eller enlre-prenader. Uthyrningsverksamhelbör på motsvarande säll som entreprenadverksamhet alltså fä äga rum ulan tvångpå något lillslånd från AMS. Men en förutsättning för att ett uthyrningsföretagska få anlitas bör vara att arbetsmarknadens parter har träffat avtal om del.Sådana avial kan vara lokala och avse etl särskill lillfälle eller varagenerella centrala förbundsavlal som anger under vilka föruisäiiningar sominhyrning inom avlalsomrädet får äga rum. Därmed kan man anknyta lill denteknik och de former som gäller i vissa branscher och stora förelag för altanlita entreprenörer. Degränser för parternas avtal som lagstiftaren anser behövas för altuthyrningsverksamheten ska hållas under kontroll och för att skydda arbetstagarnabör anges direki i lagen. Enligt AMS mening gäller det framför allt hur långlid som en inhyrning ska få äga rum och anställningsvillkoren för den uthyrdaarbelskraften. I övrigl menar AMS att det knappast finns anledning förlagstiftaren alt reglera verksamheten. Övriga frågor bör man enligt AMS meningkunna förutsätta alt arbetsmarknadens parter har full kompetens atl självareglera. AMS har ingen anledning att lägga synpunkler på hur länge inhyrningska få äga rum. Inte heller har AMS anledning alt lägga synpunkler påanslällningsvillkoren. Föralt lills vidare behålla en viss offentlig lillsyn över uthyrningsverksamhetenoch göra del möjligt atl ingripa mot uppenbara missbruk av rätten alt hyra inarbetskrafl, bör det dessutom krävas en anmälan till länsarbetsnämnden om avtalom inhyrning. Arbetsmarknadens parter, konkurrerande företag ochlänsarbelsnämnden bör också ha en möjlighet atl vid uppenbara missbruk begäraförbud mol fortsall inhyrning. Etl sådant förbud skulle kunna beslutas av denpartssammansatla nämnd som bör inrättas för sådana frågor och för tillsynenenligt den nya lagen. Man följer därvid delvis den modell som finns i 14§främjandelagen (1974:13) när det gäller myndighelernas möjligheter alt förbjudamissbruk av rätten att iräffa avtal om visslidsanställningar. Meddenna ordning skulle den partssammansatta nämndens huvudsakliga uppgift varaall skilja oseriösa uthyrningsförelag från seriösa. Det kan på mycket godagrunder antas atl arbetsmarknadens parier är ganska överens om varskiljelinjerna i prakliken ska gå och nämnden skulle på detta sätt framför alltfå rollen som arbetsmarknadens normgivare för uthyrningsfrågor, en slagseliknäinnd. ska pröva frågor som rör arbelsinark- nadsverkels kunder och bl. a. avgöra om de ska få arbela i konkurrens med arbelsförmedlingen. Av dessa skäl och av de skäl som anförs i kommenta ren nedan till 7 § 2 st. promemorieförslagel är det inte lämpligt alt nämn den förläggs inom AMS utan den bör ha en från AMS frislående ställning. Det finns exempel frånsenare tid på sådana nämnder som står fria från Prop. 1990/91: 124 myndigheten i konkurrensfrågor, t.ex. lelenämnden (SFS 1989:600). Meddet system som har skisserats här skulle del efler hand ske en självsanering avulhyrningsverksamhelen så alt endasl sädana ulhyrningsförelag som godkänns avbåde arbelsgivare och arbelslagarorgansialioner skulle förekomma. AMS tror försin del all del skulle innebära en viss begränsning och koncenlralionav uthyrningsverksamheten. Förde lagöverlrädelser som finns kvar i den nya arbelsförmedlingslagen bör del aveffektivilelsskäl finnas en vilessanktion. Närdet gäller AMS förslag till reglering av inhyrning av arbetskraft bör delarbetsrällsliga sanklionssystem som finns i MBL gälla i forsla hand. Enarbetsgivare som bryler mol reglerna om krav på avtal för atl inhyrning ska fåske eller som bryler mol innehållet i elt kollektivavtal om inhyrning skullesåledes kunna åläggas atl belala skadesländ lill sin fackliga molparl.Därutöver kan det finnas behov av sanktioner mot arbetsgivare som inte anmälertill länsarbelsnämnden att de avser alt hyra in arbetskrafl och sanktioner molsädana inhyrningar, med eller ulan slöd i avtal, som innebär ett uppenbartmissbruk av lagstiftningen. 1 sådana fall bör det finnas en möjlighet förmyndigheterna att ingripa med etl vilesföreläggande. Någrastraffrättsliga sanktioner skulle alltså inte längre förekomma iinhyrningsfallen. Närdel gäller de enskilda beslämmelserna i promemorieförslagel vill AMS antorföljande. Begreppel"näringsverksamhel" är missvisande. Del innefattar enligt AMS meninginle t.ex. offentlig verksamhel. I varje fall finns del risk för en betydandeoklarhet i tillämpningen. Avsikten måste vara att uthyrning lill myndigheterska omfatlas av lagen. Därför bör begreppel ändras, t. ex. genom att ta bortledet "närings". Eftersomdet inte finns någon ulredning om hur den marknad ser ul som kan komma atlomfattas av definitionen har AMS egentligen inte underiag för alt bedöma ombeslämmelsen tillräckligt avgränsar förelag f"ör ulhyrning av arbetskraflfrån andra Ijänsteförelag, som utför andra tjänster än att enbart slällaarbetskraft till förfogande. AMS kan bara för sin del påpeka alt del finns enslor risk för all l.ex. sädana förelag, som bedöms som entreprenörer vidtillämpningen av arbelsförmedlingslagen, skulle komma all omfallas avuthyrningsbegreppet. Likaså kan det tänkas att den föreslagna definilionen avanslälld men ulhyrd arbetskraft omfallar sådana arbetstagare som vid enarbetsrättslig prövning skulle komma att anses som anslällda hos inhyraren.Sådana effekter kan inte gärna godtas. Samlidigtmåste det påpekas atl liknande definitioner har använls i och utan att det tycks ha inneburit några större avgräns ningsproblem. AMSanser inle att prövningen av tillståndsfrågor ska läggas pä AMS ulan tsuagapå en särskild parlssammansall nämnd fristående frän AMS. Skälen för della ärfrämst följande. Tillslåndsgivningeninnebär atl uthyrningsföretag och arbetsförmedlingar kommer atl arbela medpersonalförsörjning jämsides på arbetsmarknaden. Detta blir särskill tydligtinom kontorsservicemarknaden. Del innebär alt förmedlingar ochuthyrningsföretag kominer atl konkurrera ined varandra, i all synnerhet allleflersomden offentliga förmedlingen anstränger sig att erbjuda sin service lill en alllslörre del av marknaden. Del är olämpligt att servicemyndigheten prövar omdet ska få förekomma konkurrenler och i så fall vilka. Del är ägnal atl undergrävaförtroendel hos våra kunder och hos allmänhelen lill vår opartiskhet. Tilldetta kominer atl frågor om privat arbelsförmedling och ulhyrning av arbelskraflunder lång lid har varit myckel kontroversiella i förhållandel mellan AMS ochverkels kunder, represenlerade genom arbelsgivare-och arbelslagarorganisalionernai verkels slyrelser. Atl även i fortsättningen behålla tillståndsfrågorna hosAMS riskerar all permanenta molsätt-ningarna och försvåra den samverkan mellanmyndigheten och parlerna som är en så viktig förulsällning för framgång i den arbelsmarknadspoliliskaverksamheten. 96 ska tillstånd endast fä lämnas i sänder och förslagelom Ireåriga tillstånd lär inle kunna undgå kritik från . Det kan inte anses lillräckliglall tillsynsmyndighelen ska få årliga redovisningar frän ulhyrningsföretagen.AMS anser därför att tillstånden inle ska få gälla än . Devillkor om skriftliga avtal, räll för arbetstagaren all ta anslällning hos beslällarenoch karenstid för den som har slutal elt arbele för att la anslällning i ell ulhyrningsförelagär lätta alt kringgå och det är sannolikt alldeles omöjligt för en lillsynsmyndighelall konlrollera alt de efterlevs. De lägger också på lillsynsmyndighetenuppgifter som normalt inte hör till myndigheterna. För arbetsmarknadsverket,som har till huvudsaklig uppgift atl förmedla arbetskraft, är del arlfrämmandeuppgifter atl gå in i förelag för att granska anslällningsvillkor m. in. Konlrolloch granskning av del slaget hör däremol normall till de fackligaorganisationernas centrala uppgifter och i den mån det behövs föreskrifter avdetta slag bör rätten till granskning och konlroll läggas på de fackligaorganisationerna. 1konsekvens med vad AMS har sagl i fråga om hanteringen av lillstånds- frågorna bör dessa kontrolluppgifter läggas på den särskilda parlssaminan salla nämnden. När del gäller de årligaredovisningarna vill AMS understryka all del är Prop. 1990/91: 124 vikligtall begränsa omfattningen. Det kominer sannolikt atl bli fråga om Bilaga 1inånga hundra redovisningar om årel och om granskningen av dem och lillsynenmed anledning av redovisningarna ska kunna ulföras med någon mening fåruppgifterna inte bli särskill omfattande. Redovisningarna bör begränsas lillvad som krävs för all bedöma effektivilelen frän arbelsinarknadspolitisk synpunklhos uthyrningsföretagen, dvs. statistiska uppgifter om utförda uppdrag sommotsvarar de uppgifter otn verksamhelen som AMS regelbundet tar in från arbelsfönnedlingarna.Del bör lilläggas alt. AMS redan med de mycket fä tillstånd tillorganisationsförmedling som finns har svårl all hinna med nägon egenlliggranskning av verksamhelen. Jämslälldhetsombudsniannenbefarar alt den föreslagna regleringen med krav på tillstånd från arbelsmarknadsmyndighetenär en alldeles för byråkratisk ordning och all en sådan reglering skulle hämmaell effektivt arbelskraftsulbud. Dessa effeklivilelskrav måsle nalurliglvisvägas mot kravet pä att arbelslagare och arbelssökande erhåller acceptabla anslällningsvillkoroch godtagbart anställningsskydd. Det är emellertid enligt ombudsmannens meningiveksami om denna avvägning skall skötas av en statlig myndighel. Lämpligarevore kanske all genom en reglering inom det arbetsrällsliga regelsyslemet iförsta hand låla arbelsinarknadens parter göra denna avvägning. Även sanktionssysteinelskulle då lämpligen kunna anpassas lill arbelsrätlsliga regler och avkriminaliseras. RRVavslyrker utredarens förslag all ulhyrning av arbelskrafl i princip skall varaförbjuden. RRVkonstaterar alt utredaren i sin behovsanalys har koininil fram litl all ulhyrningsförelagenhar en effektiviserande uppgift atl fylla pä arbetsmarknaden. Trols della villutredaren förbjuda uthyrning och reglera den med lillslånd. Utredarenhar inte några hållbara skäl för den föreslagna lill-sländsregleringenav ulhyrningsverksamhelen. Enligt verkels mening kommer en lillsländsregleringall leda till ulökad byråkrali och ökade kostnader. Omutredarens förslag ändå skulle antas av stalsinaklerna vill RRV peka påföljande. RRVavslyrker inrältandel av etl särskilt beslutsorgan ("partssamman sati nämnd") inom arbetsmarknadsverket. Kriterierna för tillslåndsgiv ningen är myckel olydliga och kan befaras lämna stort spelrum för subjek tiva bedömningar. Detta måste betraktas som otillfredsställande för rätts säkerheten. Utredarens förslag atl inte likställa ulhyrning av arbetskraft 79 med annan företagsamhetgör också att gränsdragningsproblematiken ul- Prop. 1990/91: 124 hyrning-entreprenad-konsull kvarstår. Enligtutredaren skall lillstånden tidsbegränsas lill . Skälen för della har inleredovisats i utredningen och RRV släller sig därför tveksamt till denna regel.Förutom all byråkratin, kostnader och ärendemängd ökar är del svårt atl seskälen för en lidsbegränsning. De flesta tillstånd bör kunna ges lills vidare.Tidsbegränsade lillslånd bör endasl användas i de fall man misstänker att delfinns något Ivivelakligl i förelagel och man vill ge del en prövotid Gfr. Vidare ifrågasätter vkerel tidsbegränsningen för enskilda uppdragtill högsl i sänder, dock högsl under en Ivåårsperiod.Tidsbegränsningen kan lält kringgås genom alt skilda uthyrningsföretag anlitas.Regler bör fö. inte införas som svårligen kan kontrolleras och släller slorakrav på resurser. Dengenerella definition av begreppet "ulhyrning av arbelskrafl" som gesi 2 § av den lilllänkia lagen, synes medföra krav på lillslånd för belydligtflera verksamheter än sådana som vanligen uppmärksammats för övertrampav arbelsförmedlingslagen. Enligt statskontorets erfarenhet är del således inleovanligl all konsultförelag ställer experter till kundens förfogande på sådanavillkor som kommer alt falla under del föreslagna ulhyrningsbegreppet ochdärmed i fortsättningen bli lillsiåndsplikiiga. Slalskonlorelsaknar i utredningen en bedömning eller analys av den föreslagna lagensräckvidd. Enligt vår bedömning kan en konsekvens av den föreslagna regleringenbli en kraftigl utbyggd tillslånds- och tillsynsap-parat. Moldenna bakgrund avslyrker slalskonlorel all en lagreglering av ar-belskraflsulhyrningutformas på della säll. En alternativ modell som skulle kunna förenklaförfarandet och minska administrationen är all i lagstiftningen reglera vilkagrundläggande villkor som ska uppfyllas för all få bedriva verksamhet med ulhyrningav arbetskraft. Dessa villkor bör i första hand garantera de anställdassituation genom atl slå fasl arbelsgivar-ansvar, anslällningslrygghel samlnormala arbelsvillkor i övrigl. Dessa villkor beakias också av utredningen i 811 §§ i förslaget. Särskilda lillslånd ska därutöver inle krävas ulan arbelsmarknadsverkelåläggs atl ulöva tillsyn över lagens efterlevnad. En annan modell skulle kunnavara den av utredningen beskrivna (sid. 59) norska modellen, dvs. alt i lageller förordning ange generella undanlag från tillståndskrav för vissa lyper avverksamheter. Härutövervill slalskonlorel anföra följande synpunkter på ett par av de detaljlösningarsom föreslås. Deinax-tider som föreslås som villkor för all hyra ul arbelskrafl i 9 § I - tremånader i sänder dock sammanlagt högsl läckerinle tillnärmelsevis de lider under vilka exempelvis en AU/ADB- konsult, läl vara på deltid, kan arbela hos en kund med ulveckling eller Den partssammansatta nämndsom föresläs avgöra frågor om tillstånd Prop. 1990/91: 124 tilluthyrningsverksamhet bör utökas så alt den medger en mera fullödig Bilaga 1representation av de berörda parlerna på arbelsmarknaden. Länsslyrelsendelar ulredningens uppfattning atl arbetsförmedlingslagen måste ändras så attden verksamhet som de alll flera ulhyrningsförelagen bedriver inle skallbetraktas som ett brott mot arbelsförmedlingslagen. Länsstyrelsenhar dock flera invändningar mol utredningens förslag om all särreglera ulhyrningsverksamhelen.Uthyrnings- eller serviceföretagen utgör en nödvändig och naturlig del i detframväxande tjänslesainhället och bör inte beläggas med långtgående restriktioner.I stället bör arbetsmarknadens parter på områdel få ett slörre ansvar för näroch hur ulhyrningsförelagens tjänster ska upphandlas, lill exempel via avtal.I den mån reglering av branschen ska förekomma anser all reglernaskall vara enkla och generösa. Länsstyrelsenanser all de regleringar som föreslås är för långtgående och skapar onödigakomplikationer. Nedan ges några exempel på della.