prop · GE03171 · 1990-12-31 00:00:00 — När det gäller tjänster avmera standardiserad natur, t. ex. frisörtjänster, kemtvätt ochrestaurangtjänster, bör prisuppgifterna för att uppfylla kravet på att vara lätttillgängliga lämnas genom skyltar placerade väl synliga i eller i omedelbaranslutning till lokalen, t. ex. i skyltfönster eller i skyltskåp. Även i t. ex.en taxibil bör väl synliga anslag finnas som anger taxorna för olika tjänsteroch . Många kontakter mellankonsumenter och näringsidkare som tillhandahåller tjänster sker utan attkonsumenten kommer till den plats där näringsidkaren bedriver sin rörelse.Sådana kontakter kan ske t. ex. per telefon eller i konsumentens bostad. Någonsärskild regel om var prisinformation skall lämnas i sådana fall behövs inte.Enligt 4 § är näringsidkaren skyldig att lämna prisinformation när hanmarknadsför en bestämd tjänst. Härav följer att han måste lämna prisinformationpå den plats där marknadsföringen sker. Paragrafen skall givetvis baratillämpas i de fall näringsidkaren är skyldig att lämna prisinformation enligt4 §. 14§ Omen näringsidkare inte lämnar prisinformation enligt denna lag, skallmarknadsföringslagen (1975:1418) tillämpas. Prisinformationenligt denna lag skall därvid anses vara sådan information av särskildbetydelse frän konsumentsynpunkt som avses i 3 § första stycketmarknadsföringslagen. Paragrafen innehåller enhänvisning till marknadsföringslagens regelsystem. Det innebär att ennäringsidkare, som underlåter att lämna prisinformation enligt föreskrifternai prisinformationslagen eller information som annars är av särskild betydelsefrän konsumentsynpunkt, kan åläggas att lämna den ifrågavarande informationen. Informationsåläggandekan meddelas även den som är anställd hos en näringsidkare och annan somhandlar pä näringsidkarens vägnar. Vid sidan avgeneralklausulen i 3 § marknadsföringslagen blir även de handläggningsregler m.m. som anknyter till generalklausulen tillämpliga när det gällerinformationsplikten enligt prisinformationslagen. Detta innebär bl. a. att enfråga om informationsåläggande kan tas upp inför efteransökan av konsumentombudsmannen eller i andra hand sammanslutning avnäringsidkare, konsumenter eller löntagare. Näringsidkare är skyldigaatt på anmaning av konsumentombudsmannen komma in med yttrande ellerupplysningar i ett ärende som rör informationsplikten. I ett ärende där det kanantas att informationsåläggande kan komma i fråga, är näringsidkaren vidareskyldig att på anmaning av konsumentombudsmannen tillhandahålla handling ochliknande som kan ha betydelse för utredningen i ärendet. Efterkommer intenäringsidkaren åläggandet kan konsumentombudsmannen förelägga näringsidkarenvid vite att fullgöra denna skyldighet. Frågor om informationsåläggandefår i fall som inte är av större vikt prövas av konsumentombudsmannen genominformationsföreläggande. 3 1990/91. I övrigt kan hänvisas tillmarknadsföringslagen och dess förarbeten Prop. 1990/91:171 (prop.1975/76:34). Föratt ge handeln skälig tid för omställning bör lagen träda i kraft först den 1januari 1992. 6 Ärendet till Prop. attriksdagen antar förslaget till prisinformationslag. 7 Propositionens lagförslag Prop. 1§ Denna lag har till ändamålatt främja en god prisinformation till konsumenter. 2§ Lagen tillämpas på sådananäringsidkare som i sin yrkesmässiga verksamhet tillhandahåller varor ochtjänster till konsumenter. 3§ Särskilda föreskrifter ominformation till konsumenter finns i konsumentkreditlagen (1977:981) och i konsumentförsäkringslagen(1980:38). 4 §Prisinformation skall lämnas när en näringsidkare marknadsför be stämda varor eller tjänster. Förstastycket gäller dock inte, om särskilda omständigheter hindrar att prisinformationlämnas. 5 §Priset för varor och tjänster skall anges korrekt och tydligt. Priset skall anges skriftligen, om konsumenten inte kan få upplysning om det på något annat likvärdigt sätt. Prisetskall inbegripa mervärdeskatt. Om det kan tillkomma avgifter och andrakostnader skall detta anges särskilt. 6 §Priset för en vara skall anges per förpackning eller någon annan jämförlig enhet av varan. Förvaror som tillhandahålls i varierande.kvantiteter, skall priset avse den mängdeller måttenhet som varan vanligen utbjuds i. 7 §Uppgift om pris per måttenhet (jämförpris) skall dessutom lämnas för sådana varuslag som det finns särskilda beräkningsgrunder för. Särskildaberäkningsgrunder får fastställas av regeringen eller den myndighet somregeringen bestämmer. 8 §Om det slutliga priset för en bestämd tjänst inte kan anges, skall näringsidkaren i stället ange grunderna för hur priset bestäms. Varskriftlig prisinformation skall anges Prop. 9§ Priset och jämförpriset skall anges så att det framgår klart för konsumentenvilken vara eller tjänst som informationen avser. 10 §När en bestämd vara utbjuds i en försäljningslokal, i ett skyltfönster eller skyltskåp eller i omedelbar anslutning till säljstället, skall priset för varan och jämförpriset anges 1. påvaran eller dess förpackning, eller 2. ivarans omedelbara närhet, på en hyllkantsetikett eller skylt, så att risk inte föreligger för förväxling med pris på andra varor. Omdet finns praktiska hinder mot att priset och jämförpriset anges enligt förstastycket 1 eller 2, får det anges i en prislista, prisfrågeterminal ellerliknande. 11 §I den mån dagligvaror marknadsförs genom självbetjäning, skall priset anges enligt 10 § första stycket 1. Prisetfår dock anges enligt 10 § första stycket 2, när 1.det finns praktiska hinder motatt prisinformationen lämnas enligt 10 § första stycket 1, eller 2.prisinformationssystemet gÖrdet möjligt för konsumenten att på ett enkelt sätt dels beräkna den sammanlagdakostnaden för varorna före betalningen, dels kontrollera att det pris som tasut stämmer överens med prisangivelsen vid varan. Denangivna kontrollmöjligheten behöver inte ordnas, om det är teknisktsäkerställt att det pris som tas ut stämmer överens med priset vid varan. 12 §Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vad som skall anses utgöra praktiska hinder enligt 10 § andra .stycket eller 11 § andra stycket 1 samt om kraven för att kontroll skall vara obehövlig enligt 11 § tredje stycket. 13§ Information om priset för en bestämd tjänst eller, i fall som avses i 8 §, omgrunderna för hur priset bestäms skall lämnas lätt tillgänglig på eller iomedelbar anslutning till den plats där näringsidkaren bedriver sin rörelseeller annars marknadsför sina tjänster. 14§ Om en näringsidkare inte lämnar prisinformation enligt denna lag, skallmarknadsföringslagen (1975:1418) tillämpas. Prisinformationenligt denna lag skall därvid anses vara sådan information av särskildbetydelse från konsumentsynpunkt som avses i 3 § första stycket marknadsföringslagen. Dennalag träder i kraft . Sammanfattningav betänkandet (SOU 1990:106) pop-i 990/91:171 Prisinformation till konsumenter '' Genomkonkurrenspolitiken söker samhället motverka brister i marknadens sätt attfungera och främja en effektiv och väl fungerande konkurrens. Effektiviteteninom näringslivet kan härigenom främjas som konsumenterna kan erhållaett brett och kvalitativt väl avvägt utbud av varor och tjänster till lågapriser. Målet för konkurrenspolitiken är att skapa förutsättningar för eneffektiv resursfördelning, förbättrad produktivitetstillväxt och bättre balansi samhällsekonomin som konsumentintresset skall tillgodoses. Konkurrenspolitikenverkar på flera olika plan och de konkurrensfrämjande åtgärderna kan bestådels av olika typer av ingrepp med stöd av konkurrenslagstiftningen dels avinformation som ökar kunskapen hos de aktörer som är verksamma på den aktuellamarknaden. För att marknadsekonomin skall fungera krävs välinformeradekonsumenter. Kommitténskall enligt sina direktiv kartlägga vilka brister som förekommer iprisinformationen till konsumenter då det gäller såväl dagligvaror som andravaror och tjänster. Med utgångspunkt från kartläggningen skall kommittén lämnaförslag till åtgärder för att avhjälpa de konstaterade bristerna. Om kommitténfinner att någon annan lösning inte står till buds bör kommittén överväga enlagreglering av de grundläggande krav som bör ställas på en sådanprisinformation samt hur uppföljning och tillsyn bör ske. Kommittén skallöverväga om de eventuella nya lagreglerna bör tas in i den nuvarandemarknadsföringslagen eller om de istället bör tas in i en ny särskild lag. Isin kartläggning har kommittén gått igenom förhållandena inom landet och ävenkartlagt det internationella regelverket på området. Kommittén har konstateratbrister i prisinformationen främst när det gäller pris i skyltfönster och pris ibutiken. Trots olika insatser för att förbättra prisinformationen idetaljhandeln, uppvisar denna sålunda fortfarande stora brister och detnuvarande systemet kan mot denna bakgrund kritiseras. Effektivkonkurrens av största vikt för konsumentpolitiken Föratt produktionsresurserna skall komma till användning på ett effektivt sättfordras det att de val hushållen träffar är rationella i betydelsen välunderbyggda. För detta krävs det att konsumenterna har en god överblick överoch är orienterade om olika utbuds reella innebörd och inbördes värde. Deninformation konsumenterna får från företagen är inte alltid tillräckligt sakligoch informativ från konsumentsynpunkt. Tillgången till korrekt information ärav stor betydelse för marknadens funktion. Denna information måste innehållaupplysning om pris, kvalitet, service och säkerhet. Priset fungerar som enviktig signal och förmedlande länk mellan säljare och köpare.Konsumentlagstiftningen, som bl. a. syftar till att för- bättradenna information, utgör därför ett viktigt komplement till konkur- Prop.1990/91:171 renslagstiftningen och därmed också en viktig del av samhälletsåtgärder Bilaga 1 för att åstadkomma en effektiv konkurrens. Ettsärskilt mål för konsumentpolitiken är att på olika sätt stödja utsatta konsumentgrupper.För dessa har åtgärder för att hjälpa hushållen i deras strävan att effektivtutnyttja sina resurser särskilt stor betydelse. Ett mål för konsumentpolitikenblir därför att slå fast en minimistandard där det är viktigt att man tarspeciell hänsyn till de här konsumentgrupperna. Deföretag som verkar på marknaden har enligt kommittén ett huvudansvar för atttillräcklig information lämnas. Enligt kommitténs uppfattning har marknadensaktörer inte levt upp till detta ansvar och kommittén delar därför den kritiksom framförts mot handeln. Bristerfinns emellertid också i det rättsliga systemet på området. Detta har intetillräckligt tydligt lyckats ange de krav som bör ställas på en god prisinformationoch kommittén har dessutom noterat svårigheterna att få en tillräckligt höggrad av efterlevnad till de regler som utmejslats i praxis. En bidragande orsaktill den bristande effektiviteten i systemet är de långa och utdragnaförhandlingar vars resultat ofta blir regler präglade av kompromisser. Dessaregler har ibland visat sig mindre väl lämpade för praktisk tillämpning. Motdenna bakgrund gör kommittén bedömningen att man i särskilda lagregler bör angede grundläggande krav som skall ställas för att säkerställa att konsumenternafår tillräcklig prisinformation i samband med näringsidkares marknadsföring avvaror och tjänster i detaljhandeln. Fleraländer, bl. a. våra nordiska grannländer, har redan antagit författningar medpreciserade regler om prisinformation. Det ligger därför i linje med eninternationell utveckling att vi också i uppmärksammar prisinformationsfrågornai lag. uppfattning skall detaljhandelns prisinformation vara utformad såatt den underlättar för konsumenten att, under den begränsade tid han/hon har tillförfogande, välja såväl mellan olika varor och tjänster som mellan olika säljställen.För att prisuppgifterna skall fylla sin funktion måste de vara klara ochentydiga samt presenterade på ett sådant sätt att de lätt kan uppfattas ochförstås. Genom prisuppgifterna skall konsumenten kunne få en riktig bild av hurmycket han/hon måste betala. Konsumenten måste således få information om vadsom ingår i det angivna priset samt om eventuella tillkommande kostnader och,om möjligt, storleken på dessa. Detär vidare viktigt att de prisjämförelser och pristermer som förekommer imarknadsföringen är rättvisande och att det pris varmed ett kontantprisjämförs inte är fiktivt. Kommittén understryker att priskonkurrensen endastkan fungera om marknadsföringen ger konsumenten en riktig föreställning omvarans eller tjänstens värde. Särskildaregler om prisinformation kan införas antingen i marknadsfö ringslagen eller i en särskild lag. Enligt kommittén ter det sig emellertid 39 mindre lämpligt att imarknadsföringslagen inarbeta relativt detaljerade Prop. 1990/91: 171 reglereftersom denna lag bygger på generalklausuler och innehåller få Bilaga 1 detaljregler. Vidare syftar marknadsföringslagen till att främja konsumenternasintresse inte bara när det gäller information utan även i andra avseenden och ifråga om information inte endast prisinformation. Kommittén anser därför inteatt de tilltänkta reglerna om prisinformation hör hemma i marknadsföringslagenutan i särskild lag. Kommittén föreslår därför att en lag om prisinformationinförs. Utgångspunktenbör vara att lagen och dess tillämpning i enskilda fall ger den huvudsakligavägledningen om vad som gäller på området. Kommittén förutsätter attkonsumentverket inför ikraftträdandet av lagen går igenom nu gällanderiktlinjer och branschöverenskommelser på prisinformationsområdet för attkritiskt granska om behovet av dessa kvarstår. Den nu centrala riktlinjen påprisinformationsområdet kan enligt kommitténs mening helt upphävas. Kommitténger ytterligare exempel på riktlinjer och överenskommelser som kan förenklaseller upphävas. Lagen innebär således att regelsystemet görs mer överblickbart. Denlag om prisinformation som kommittén föreslår innehåller krav påprisinformation vid marknadsföring av varor och tjänster. På vissa punkter bliren sådan lag en kodifiering av gällande rättspraxis, t. ex. beträffandeprisinformation om varor i annonser samt jämförpriser. I andra avseenden blirdet emellertid fråga om att i lag reglera frågor där en fast och klar praxissaknas, t. ex. prismärkningen i butik och i skyltfönster. Det är enligt kommitténviktigt att lagen medger tillräcklig flexibilitet och inte förhindrar enteknisk utveckling. Lageninnehåller inte några egna sanktionsregler utan anknyter till marknadsföringslagenoch dess regelsystem. Handlingar som strider mot den föreslagna lagen skallanses strida mot marknadsföringslagen och kan föranleda åläggande eller förbudi förening med vite. Prisi annonser och liknande marknadsföring Detär kommitténs uppfattning att annonser över vilka detaljisten har ettbestämmande inflytande skall innehålla prisinformation. Motsvarande krav börställas även på reklam som sker genom andra media. Kravet på prisinformationbör emellertid inte gälla för alla annonser utan endast för dem i vilka entillräckligt identifierbar vara eller tjänst marknadsförs. Kommitténs förslagbeträffande varor överensstämmer med gällande praxis medan förslaget påtjänsteområdet tydligare än markerar kravet på prisinformation. Prisinformation iskyltfönster Prop. Prisinformationi skyltfönster stärker avsevärt konsumenternas förutsätt- utlaga ningar att göraväl underbyggda val. Nuvarande förhållanden är inte tillfredsställande.Efterlevnaden av den riktlinje som finns är låg. Enligt kommittén skallnäringsidkare lämna prisinformation för de varor man exponerar i sinaskyltfönster. Detta krav bör komma till uttryck i lagen och gälla när enbestämd vara utbjuds till försäljning. bör man i prisinformationslagen uppställa krav på den prisinformationen detaljist skall lämna när varor utbjuds i butik. Lagen bör gälla generellt.Med hänsyn till att behovet av prisinformation kan bedömas vara särskilt stortinom dagligvaruhandeln som speciella problem föreligger inom dennabransch gör kommittén bedömningen att det för dagligvaruhandeln krävs merlångtgående regler. Vid utformningen av dessa regler har kommittén utgått frånde funktioner, som såväl företrädare för handeln som konsumenterna är ense omskall tillgodoses. Det betyder att prisinformationen skall fylla tre viktigafunktioner, nämligen I) ge konsumenten information om hur mycket en varakostar, 2) möjliggöra försummering samt 3) medge efterkontroll. Lagstiftningenbör därför enligt kommitténs mening innehålla regler som slår fast att prismärkningeni dagligvaruhandeln måste göras så att nämnda tre krav uppfylls. Vid manuellbetjäning där muntlig information är lätt tillgänglig behövs däremot ingenskriftlig prisinformation. Kommitténdiskuterar särskilt prisinformation i dagligvarubutiker med datakassor ochmöjligheterna att där slopa artikelprismärkningen. Kommittén menar att det förnärvarande finns alternativa prisinformationsmetoder som uppfyller de tvåförst angivna kraven. Sålunda kan det system för hyllkantsmärkning somutvecklats fylla det första kravet medan särskilda kundterminaler kan medföraatt det andra kravet tillgodoses. Kommittén vill här understryka att en mycketgod ordning i såväl butiken som på hyllorna utgör en förutsättning för attprisinformation genom hyllkantseti-ketter skall fungera tillfredsställande. finns det däremot ännu inte någon allmänt tillgänglig riietodsom möjliggör efterkontroll. Det är sålunda uppenbart att inte ens detutförligaste kassakvitto ensamt kan fylla denna funktion. Kommittén utesluteremellertid inte att handeln kan utveckla alternativa metoder som äventillgodoser kontrollkravet. Flera metoder har redan testats. En sådan ärelektronisk hyllkant. Även andra möjligheter finns. Reglernaom att prismärkningen i dagligvaruhandeln måste göras så att de tre ovan nämndakraven uppfylls bör emellertid inte omfatta vissa varugrupper som av praktiskaorsaker inte har ansetts kunna prismärkas på traditionellt sätt. Kommitténslösning innebär att artikelprismärkningen måste vara kvar till dess tekniska möjligheter kommer i bruk som fullt ut tillgodoser de nämnda kraven, 41 4 1990/91. Konkurrenskommitténförutsätter vidare att det i butiker som utvecklar Prop. 1990/91:171alternativa former för prisinformation utformas servicefunktioner som Bilaga 1 tillgodoser att de grupper av handikappade, som kan ställas införspeciella svårigheter i sådana butiker, erhåller en tillfredsställandeprisinformation. Detinträffar inte sällan att prisuppgifter, oavsett om de finns på varan eller hyllkanten,avviker från de uppgifter som finns i kassaterminalen. För sådana fall anserkommittén det rimligt att konsumenten får betala endast det lägre priset. Dettabör komma till uttryck i lagen. är de möjligheter att jämföra priset mellan olika varualternativ,som tillgången till jämförpriser medför, av stort värde från konsumentsynpunkt.Jämförpriset är viktigt som underlag för konsumentens köpbeslut, eftersom detökar dennes möjligheter att göra rationella val, och som konkurrensstimulerandefaktor. Enligt komrriittén bör även jämförpriserna omfattas av den särskildaprisinformationslagen. Information om jämförpris för färdigförpackadedagligvaror bör enligt kommittén krävas när särskilda beräkningsgrunder finns.Sådan information bör dock inte krävas i t. ex. de fall framtagandet avinformationen skulle medföra orimliga kostnader för detaljisten eller hansleverantör. Avsamma skäl som konsumenterna bör få prisinformation vid marknadsföring avvaror är det enligt kommittén viktigt att de får sådan information när tjänstermarknadsförs. Enligt kommittén är en förbättrad information pä tjänstemarknadenönskvärd och nödvändig för att konsumenten skall kunna träffa rätt val så attkonkurrensen kan fungera. bör prisinformationen för tjänster, på samma sätt som för varor, varaklar och entydig samt ge konsumenten en riktig uppfattning av hur mycket hanmåste betala. Tjänstemarknaden är mångfasetterad och olika tjänsteområdenuppvisar inbördes stora skillnader. I allmänhet bör konsumenten kunna fåprisinformation redan i samband med att en bestämd tjänst marknadsförs i t.ex. en annons. För tjänster som är av mer standardiserad natur börnäringsidkaren normalt inte ha några svårigheter att informera konsumenten om kontantpriset.Ofta har emellertid inte näringsidkaren vid avtalstillfället all deninformation som krävs för att han skall kunna ge konsumenten sådana uppgifter.I sådana fall bör näringsidkaren istället ge konsumenten information om dedebiteringsprinciper som skall ligga till grund för en senare faktura. Prisinformationenbör lämnas på den plats där näringsidkaren bedriver sin rörelse och på ett sätt som innebär att konsumenten lätt kan få tillgång till uppgifterna. Informationen skall vara så tydlig som möjligt. När det gäller tjänster av mer standardiserad natur (t, ex, frisörtjänster, kemtvätt, restaurangtjänster) bör näringsidkaren ofta kunna lämna sina prisuppgifter genom skyltar placerade väl synliga i eller i omedelbar anslutning till lokalen (t, ex, i skyltfönster). För andra tjänster, t, ex, hantverkstjänster, 42 bör det vara tillräckligtatt konsumenten i en förteckning kan inhämta Prop. information om grundernaför hur priset bestäms. Vid kontakter med Bilaga 1 näringsidkaren på annanplats än där han bedriver sin rörelse, t. ex. per telefon eller ikonsumentens bostad bör näringsidkaren på uppmaning av I denna situation är det inte rimligt att en näringsidkare vidvarje kontakt med en konsument självmant skall Lagenbör omfatta alla typer av tjänster som en näringsidkare marknadsför tillkonsument, med undantag för sådana tjänster som omfattas av särskildabestämmelser. Idet fortsatta arbetet kommer kommittén att överväga om ett förbud mothorisontellt prissamarbete behöver införas. Då frågan om extrapriser är intimtförknippad med kommitténs ställningstagande till de horisontella cirkaprislistornahar kommittén tvingats skjuta behandlingen av extrapriserna tillslutbetänkandet. Lagförslagi betänkandet (SOU 1990:106) pop- i990/91:i7i Prisinformation till konsumenter ®'' Förslag till lag om prisinformation Härigenom föreskrivs följande 1§ Denna lag gäller när näringsidkare marknadsför varor och tjänster till konsumenter.Lagen har till ändamål att främja en god prisinformation. För vissa varor ochtjänster gäller särskilda bestämmelser. 2§ Priset skall anges korrektoch entydigt, så att det lätt kan uppfattas och förstås, och inbegripamervärdeskatt. Eventuella tillkommande avgifter skall anges särskilt. 3§ Priset skall anges perförpackning eller någon annan jämförlig enhet av varan. Förvaror som tillhandahålls i varierande kvantiteter skall priset avse den mängdoch måttenhet som varan vanligen utbjuds i. Prisi annonser m. m. 4 §Priset skall anges när en bestämd vara beskrivs i sådana annonser eller andraliknande framställningar utanför säljstället som en detaljist svarar för. Dettakrävs dock inte om priset på varan snabbt ändras eller om andra särskilda omständigheterhindrar det. Motsvarande gäller för tjänster. 5§ Priset skall anges när en bestämd vara utbjuds i försäljningslokal, skyltfönster,skyltskåp eller i omedelbar anslutning till säljstället om inte särskildaomständigheter hindrar det. 6 § Priset skall anges 1. påvaran eller dess förpackning eller 2.i varans omedelbara närhet, på hylletiketteller skylt, så att det klart framgår för konsumenten vilken vara priset avser,eller 3.i en prislista, prisfrågeterminaleller motsvarande om det finns praktiska hinder mot att priset anges enligt 1eller 2. Fördagligvaror i butiker av självbetjäningstyp skall prisinformationen lämnasenligt första stycket I. Prisinformationen får dock lämnas enligt förstastycket 2 1.om det föreligger praktiska hinder mot att prisinformationen lämnas enligt första stycket 1, eller 44 2. omprisinformationssystemet gör det möjligt för konsumenten att på Prop.1990/91: 171 ett enkelt sätt Bilaga 2 a)beräkna den sammanlagdakostnaden för sina inköp innan kassan passeras, och b)kontrollera att det pris somdebiteras stämmer överens med prisangivelsen i butiken, såvida inte dettaredan är tekniskt säkerställt.