prop · GE03175 · 1990-12-31 00:00:00 — Tvåområden är därvid av direkt folkhälsokarakfår: radon i bosfåder ochsolstrålning. uppskattar att ca 130 000 bosfåder harvärden som överskrider gränsen för sanifår olägenhet. Antalet radon-orsakadelungcancerfall uppskattas till mellan 300 och 3 000 medcirka 1 100 som det troligaste värdet. Det är angeläget att takten i arbetetmed att både spåra och åtgärda bosfåder med höga radonhalter ökar. Maligntmelanom är den cancerform som ökat snabbast under de senaste decennieraa.Årligen drabbas ca 2 000 personer av denna sjukdom. Sambandet mellan maligntmelanom och intensiv solstrålning är klarlagt. Därför bör insatser genomförasför att öka medvetenheten om att solning - speciellt vid kortare besök ivarmare länder - bör ske med försfånd. Kemikalieinspektionenshuvuduppgifter är att minska riskeraa för skador på människor och miljö avkemiska produkter. Kemikalieinspektionensverksamhet av betydelse för befolkningens hälsa är bl.a. inriktad mot attskärpa kraven på produktinformation för bekämpningsmedel, utvecklabedömningskriterier och genomföra utredningar om olika kemiska produktersallergi- och cancerframkallande egenskaper, initiera framåtblickande studierför att få underlag för att bedöma hur 4-Riksdagen 1990/91. I samt Nr 175 49 kemikalieanvändningenutvecklas och dess konsekvenser för hälsan samt Prop. 1990/91:175 informeraallmänheten om märkningssystemet för kemiska produkter. Detfinns enligt kemikalieinspektionens mening anledning att särskilt uppmärksammakemiska ämnen som har sådana toxiska egenskaper att användningen av dem böravsevärt begränsas eller avvecklas helt enligt speciella tidplaner. Det äruppenbart att handelspolitiska överenskommelser kan påverka möjligheteraa attsnabbt genomföra åtgärder som omfattar import till . Det är bl.a.därför viktigt att bedriva arbetet med kemikaliekontroll i interaationellsamverkan. Kemikalieinspektionen har i initierats ett nytt program för attbegränsa riskeraa med hälso- och miljöskadliga kemikalier. Arbetet har inlettsgenom fallstudier av bl.a. bly, kvicksilver, kadmium, metylenklorid ochbromerade flam-skyddsmedel, och har utförts av olika medlemsländer. Livsmedelsverketär central tillsynsmyndighet enligt livsmedelslagen (1971:511). Lagen syftartill att skydda konsumenteraas hälsa genom att skydda dem mot skadliga ellerotjänliga livsmedel. Livsmedelsverketskall även verka för att konsumenteraa skall förändra kostvanoraa i sundareriktning. Huvuddelenav verkets resurser används för kontroll- och förvaltningsuppgifter.Verksamhetens inriktning på kost- och hälsofrågor har sfårkts under senare år.Livsmedelsverket antog ett handlingsprogram för kost och hälsa. För attförsfårka informationsinsatseraa inom området har verket fått totalt 7 milj.kr.under två år (1990/91 och 1991/92) till ett projekt som anknyter till såvälfolkhälsograppens arbete som till verkets handlingsprogram. Projektet ärinriktat mot lunchrestauranger, fackliga organisationer, viss direktinformation till konsumenter samt information via massmedier. Programmetsyftar till att minska sociala skillnader vid kostrelaterade sjukdomar. Hälsofostrani dess vidaste bemärkelse är den del av skolans verksamhet som har störstbetydelse för folkhälsan. Målet är att få bara och ungdom att tillägna sighälsofrämjande vanor samt medvetenhet om hälsofrågomas direkta samband med samhälls-och miljöförhållanden. Hälsofostranbör vara ett naturligt, väl integrerat inslag i den vardagliga undervisningenoch det dagliga livet i skolan. Riktade åtgärder bör vidtas för speciella elevgroppersom har speciella behov av omsorg i hälso- Prop. 1990/91:175 frågor. Enviktig del av skolans folkhälsoarbete är skolhälsovården som - enligt skollagen(1985:1100) - "har till ändamål att följa eleveraas utveckling, bevara ochförbättra deras själsliga och kroppsliga hälsa och verka för sunda levnadsvanorhos dem". Detär väsentligt att samhällets övergripande hälsomål tydliggörs i läroplanernaför grandskolan och gymnasieskolan, så att folkhälsofrågorna kan få en högprioritering inom skolan. Det är därvid angeläget att speciellt betona skolans hälsofostrandebetydelse för att minska de skillnader i ohälsa mellan olika socialgrapper somgrondläggs och successivt växer under bara- och ungdomsåren. Detär viktigt att skolan fokuserar sig på följande områden i folkhälsoarbetet: - Alkohol, där målsättningen bör vara att sänkakonsumtionen och uppskjuta alkoholdebuten. Flickoraa bör särskiltuppmärksammas. - Tobak, där en ökad konsumtion bland skolungdomarhar noterats. - Kost, där stora hälsovinster skulle kunna uppnås omgoda matvanor grand lades under bara- och ungdomsåren. - Samlevnad, med hänsyn bl.a. till ett ökat antalaborter bland tonåringar och en hög frekvens sexuellt överförda sjukdomar. - Arbetsmiljöfrågor inom skolan, där såvälpsykologiska frågor som skador, olycksfall och allergier är prioriteradeområden. - Motion och idrott, vars betydelse för en god hälsablir allt bättre dokumenterad. Socialstyrelsenskall som den centrala förvaltningsmyndigheten för hälso-och sjukvården samtsocialtjänsten utöva kvalificerad tillsyn, uppföljning och utvärdering inom detsocialpolitiska onarådet. Syftet är att tillgodose allmänhetens berättigadekrav på kvalitet och säkerhet i vården samt att stödja kommuner och landsting ifullgörandet av lagstadgade krav. Socialstyrelsenhar vidare att ge underlag för regeringens och beslut om hurverksamheten inom den sociala sektora bör utvecklas. En huvuduppgift försocialstyrelsen är också att vara ett kunskaps-centram med ansvar att samla ochutveckla kunskap i samverkan med huvudmän, forskningsinstitutioner ochorganisationer samt att sprida dessa kunskaper till olika grapper, verksammainom det socialpolitiska området. Vadavser folkhälsofrågor skall styrelsen formulera folkhälsoprogram och övervakahur de genomförs med tyngdpunkten i uppföljning och utvärdering samt genomförautredningar inom folkhälsoområdet på uppdrag av regeringen. Socialstyrelsensverksamhet är till viss del organiserad kring tvärsekto- Prop. 1990/91:175riella s.k. huvudprogram för exempelvis alkohol och droger, HIV/aids, bara ochungdom samt vårdstrakturen. Ett speciellt programområde finns också förfolkhälsoarbetet som bl.a. omfattar ett nationellt olycksfallsprogram.Landsorganisationens folkhälsoprojekt, ett hjärt-kärl och cancerprojekt samt etttandhälsoprojekt om fluorider i den kariesförebyggande verksamheten. Socialstyrelsendriver vidare ett antal tvärsektoriella folkhälsoprojekt inriktade bl.a. motsex- och samlevnadsfrågor samt kost och motion. Löpandesker en epidemiologisk bevakning, dvs. insamling och analys av olika typer avhälsodata. svarar också själv för register över bl.a. slutenvård och cancer. arbete med frågor har oftastor relevans för folkhälsoarbetet. Särskilt gäller detta arbetet för bara ochungdom, äldreomsorg och stöd till handikappade. miljömedicin (IPM) Denökade insikten om att även sociala och psykologiska faktorer kan prägla ochpåverka livsvillkor och livsstil och därmed folkhälsan ledde till att riksdagenår 1980 beslöt att inrätta ett självständigt () med egen, avnämarsammansatt styrelse och direkt underställdregeringen. Institutet bedriver forskning, utbildning, dokumentation ochinformation, som är inriktad på praktisk tillämpning inom social-, hälsovårds-och arbetsmarknadsområdena. Verksamheten är utpräglat tvärvetenskaplig ochtvärsektoriell. - baras psykiska hälsa under inverkan av olikalivsvillkor och livsstilar, - arbetsmiljöns förhållanden och förändringar, - otrygghet i arbetet och arbetslöshet, - hälso- och sjukvårdens humanisering ocheffektivisering samt - äldreomsorg innefattande betydelsen av egenkontrolloch ett aktivt liv. Riksförsäkringsverketsoch försäkringskassomas verksamhet har traditionellt inte varit inriktad påfolkhälsoarbete. När denna verksamhet nu betonas gäller det bl.a. att förbättraförsäkringskassomas möjligheter att åstadkomma arbetslivsinriktad rehabiliteringför långvarigt sjukskrivna och förbättrade möjligheter för förtidspensionäreratt återgå till arbetslivet, m.m. Ettomfattande utvecklingsarbete pågår som innebär att man förskjuter tyngdpunktenmot aktiva åtgärder för att motverka behovet av försörjningsstöd och därmedinföra en arbetslinje i socialförsäkringen. Ettväsentligt steg för försäkringskassomas möjlighet att effektiviserarehabiliteringsverksamheten togs i och med beslut i enlighet medproposition 1989/90:62 om insatser för aktiv rehabilitering och arbetslivsfondensverksamhet m.m. (SfU12, rskr. Härigenom kan Prop. försäkringskassoraa frånden köpa tjänster för yrkesinriktad Ipropositionen (1990/91:141) om rehabilitering och rehabiliteringsersättninglämnas förslag till lagstiftning inom ramen för den allmänna försäkringen omansvaret för arbetslivsinriktad rehabilitering och om ekonomisk ersättning vidsådan rehabilitering. Regeringenhar i regleringsbrevet för budgetaret 1990/91 preciserat målen förriksförsäkringsverket och kassoraa. Föratom att ge ersättning enligtsocialförsäkrings- och bidragssystemen skall arbetet inriktas på att uppfåckaorsaker till och vidta åtgärder för att reducera behovet av långa sjukskrivningar,förtidspensioneringar och arbetsskadeersättningar. fastlades ettnationellt mål som innebär att det s. k. ohälsotalet skall sänkas med två dagarjämfört med föregående budgetar. Det nationella målet för ohälsotaletsminskning skall brytas ned i delmål för varje försäkringskassa. Etthandlingsprogram för arbetet mot ohälsan har redovisats i en särskild rapporttill regeringen om ohälsan och insatser mot den (RFV ANSER 1990:5). 1 rapportenhar rikförsäkringsverket delat upp åtgärder mot ohälsan i fyra grapper. Dessaär förebyggande insatser, attityd-påverkande insatser, kontroller ochrehabilitering. Detär angeläget att genom olika förebyggande åtgärder försöka förhindra attmänniskor drabbas av sjukdomar och skador. För att lyckas med det behövs bl.a.ökade kunskaper om olika orsaker till ohälsa, såsom dåliga arbetsmiljöer ochandra faktorer. 6 FOLKRÖRELSERNA OCH FOLKHÄLSAN pp i990/9i:i75 Sammanfattning:Folkrörelseraa är ett uttryck för människors engagemang och strävan att skaffasig inflytande över sina levnadsvillkor. Studieförbunden, idrottsrörelsen,, patient- och klientorganisationeraa, de fackligaorganisationeraa, organisationeraa för miljö-, bostads- och konsumentfrågor,handi-kapporganisationeraa, pensionärsorganisationerna och naturligtvis depolitiska partieraa - alla utgör de betydelsefulla kuggar i det samladefolkhälsoarbetet. 1framväxten av det demokratiska välfårdssamhälle som dagens utgör harfolkrörelseraa haft en viktig del. Deras krav på förändringar har vuxit fram uren verklighet där de drabbade själva sökt kunskap och möjligheter att göra sinaliv mer drägliga. Genom folkrörelseraas bredd har deras företrädare kunnat talapå mångas vägnar. Styrkan har legat i kravens djupa förankring. Beskrivningenav dagens ohälsoproblem visar tydligt att det finns stora uppgifter även fördagens folkrörelser - att förmedla kunskaper, formulera krav och påverka. Inommånga av folkrörelseraa har också verksamhet direkt förknippad med folkhälsofrågoren central plats. 6.1 Folkbildningens roll för kunskapsuppbyggnaden Inomramen för det fria och frivilliga folkbildningsarbetet görs många värdefullainsatser som syftar till att öka människors intresse och medvetenhet om olikafaktorer som formar våra liv psykiskt, fysiskt och socialt. Ett stort antalfolkhögskolor anordnar såväl korta som längre kurser med inriktning motfriskvårdsfrågor. Deolika studieförbunden anordnar ett mycket stort antal studiecirklar i olikaämnen, som har anknytning till folkhälsofrågor i vid bemärkelse. Inomstudieförbundens verksamheter erbjuds studiecirklar, dels till en bredareallmänhet, dels till särskilda målgmpper, t. ex. ungdomar, pensionärer ochhandikappade. Därtill anordnar flera studieförbund enstaka föreläsningar ellerföreläsningsserier inom detta ämnesområde. 6.2 Folkrörelsemas roll för den fysiska aktiviteten Idrotti olika former utgör en mycket stor och livaktig del av vår kultur. Dettamanifesteras i det stora antal människor, omkring 4 miljoner, som aktivt ägnarsig åt någon form av regelbunden fysisk träning. Det fmns 1,9 miljoner personersom ofta är fysiskt aktiva, 700 000 som fåvlar och 7 000 som utövar idrott påelitnivå. Genom det stora intresse och utrymme som idrott får i våra massmediautgör idrotten en viktig påverkansfaktor särskilt för ungdomen vad gällernormer, värderingar och livsstil.Samhällsekonomiska analyser visar att samhällets vinst av idrott Prop.1990/91:175 och motionsaktiviteter vida överstiger deras kostnader. 1den organiserade idrotten är cirka 2 miljoner människor aktiva. Riksidrottsförbundetär en paraplyorganisation för 62 olika specialidrotts-förbimd. arbetar den samlade idrottsrörelsen i för attutveckla idrotten och motionen. har definierat sin strävansåsom att "idrott skall organiseras så att den i någon form blirtillgänglig för alla". Vissakategorier är underrepresenterade bland de aktiva. En sådan kategori ärkviimor, som i jämförelse med män ägnar åt idrott och motion. Äldremänniskor visar också bristande benägenhet för idrott och motion. Aktivitetsgradenskiljer sig också åt mellan olika socioekonomiska grapper. Tjänstemän medeftergymnasial utbildning är aktiva inom idrott och motion i störreutsträckning än arbetare med kortare utbildning. Det är av största vikt för engod folkhälsa att hitta vägar att stimulera de grapper som ännu intemotionerar. Sverigeär i relativa termer framgångsrikt när det gäller handikappades möjligheter tillidrott och motion. Genom de handikappades eget arbete och ekonomiskt stöd frånsamhället har idrott och motion blivit viktiga delar i personlig utveckling ochrehabilitering. Verksamheten skapar gemenskap och bidrar till en aktiv ochskapande fritid. Idrottoch motion får en allt större betydelse för att sfårka folkhälsan. Det ärviktigt att idrottsrörelsen fortsätter att medverka i folkhälsoarbetet genom enmotionsverksamhet riktad till de breda folklagren. Goda motionsvanor ärgrandläggande behov för en god folkhälsa. Folkhälsan har inte betydelse enbartför den enskilda människans välbefinnande. Ett samhälle där människansnaturliga fömtsättningar till fysisk verksamhet tillgodoses blir ett samhällemed senare åldrande, minskad utslagning på arbetsplatserna samt fårre sjukdomaroch skador genom förslitning i arbetet. Det innebär vidare ökade kunskaper omoch möjligheter till god rekreation i den natur som allemansrätten ger osstillträde till. 6.3 Folkrörelsemas roll i det alkohol- och drogförebyggandearbetet Folkrörelseraahar en lång tradition och en mycket viktig roll i det alkohol- ochdrogförebyggande arbetet. Vikten av deras insatser har betonats i 1977 årsalkoholpolitiska proposition (1976/77:108) och narkotikapolitiskaproposition (1984/85:19). Det gäller särskilt deras roll som opinionsbildare,men också deras möjligheter att erbjuda en positiv och meningsfull fritid.Folkrörelseraas och organisationernas engagemang i drogfrågoraa är av storbetydelse för möjligheteraa att komma till rätta med drogproblemen i samhället. Underde har organisationeraas betydelse accentuerats ytterligare, bl.a.genom att de aktivt deltagit i de centrala opinionsbildan- de insatser som regeringeninitierat - t.ex. inom ramen för Boman- och Prop. 1990/91:175Athena-gropperaas arbete. Utgångslägetför samhällets insfållning till folkrörelseraas engagemang inom alkohol- ochdrogområdet är att dessa skall kunna bedriva sin verksamhet med utgångspunktfrån sina värderingar och välja arbetssätt och typ av insatser utifrån de egnaföratsättningaraa. Informationens och verksamhetens innehåll skall kunnapräglas av varje folkrörelses särart. Påalkoholområdet finns framför allt organisationer samt olikalänkorganisationer som arbetar med att stödja f.d. miss-bmkare. Inomnarkotikaområdet finns klientorganisationer som organiserar människor somsjälva är direkt berörda av missbrakarproblemen, t.ex. Riksförbimdet för hjälpåt läkemedelsmissbmkare (RFHL) och (). Debedriver en rad olika verksamheter som syftar till att stödja de egnamedlemmaraa, men även andra miss-brakare och deras anhöriga. Detfinns också ett antal organisationer med kyrklig anknytning som arbetar med atthjälpa och stödja missbmkare, t.ex. De Kristna Sam-fiindens Nykterhetsrörelse(DKSN), som bedriver ett viktigt förebyggande arbete genom RIA-byråeraa(Rådgivning i alkoholfrågor), samt sociala verksamhet. Undersenare år har även organisationer som huvudsakligen arbetar med andra områdenuppmärksammat drogfrågoraa, t.ex. idrottsrörelsen, fackföreningsrörelsen,föräldraföreningar inom skolan, m.fl. Statsbidragutgår till organisationeraa för deras arbete med alkohol- och drogfrågor.Stödet, som under budgetaret 1991/92 föreslås uppgå till cirka 58 milj. kr.,avser dels organisationsstöd, dels bidrag till olika drogförebyggande projekt. Organisationsstödutgår till nykterhetsorganisationer för deras centrala verksamhet. En särskildnämnd - statsbidrag till vissanykterhetsorganisationer - som regeringen utser, fördelar statsbidraget. Detutgår även bidrag till sammanslutningar av f.d. alkoholmissbrokare,sanunanslutningar för stöd och hjälp åt narkotikamissbrokare samt vissaorganisationer som bedriver rehabiliteringsarbete inom missbroksområdet. Ävende så kallade KALV-organisationema (,Alkoholproblematikers riksorganisation, och )erhåller organisationsstöd. Socialstyrelsenoch fördelar bidrag till olika drogförebyggande projekt.Under de senaste åren har man prioriterat verksamheter som främst är inriktadepå ungdomar i syfte att vända tendensen från en ökad alkoholkonsumtion blandungdomar till en minskad. Deområden som har getts företräde vid fördelning av projektbidrag är: - Arbetslivet, genom bl.a. arbetsmarknadensorganisationer och företagshälsovården. - Skolområdet, såväl vid högstadier, gymnasier ochfolkhögskolor som vid universitet och högskolor. för att informera om droger, lagstiftning och Prop. 1990/91:175 hjälpmöjligheter samt för att bidra till att utveckla drogfria nöjesaktivi teter och metoder för att nå och stödja ungdomar som är på väg in i ett - Fritidssektorn,genom att bl.a. utveckla drogfria nöjesaktiviteter för ungdomar , aktiviteter som bidrar till gemenskap i bostads områden och andra fritidsaktiviteter. Defackliga organisationeraa har av tradition starkt engagerat sig även ihälsofrågor - givetvis då i första hand i relation till arbetslivets och arbetslöshetensohälsofaktorer. (), som i särskilt stor utsträckningorganiserar lågavlönade och icke fackutbildade, har på flera sätt arbetat meddessa frågor - ofta utifrån ett jämlikhetsperspektiv. Ett exempel på detta ärdet stora folkhälsoprojekt som , med statligt stöd,bedriver i samarbete med bl.a. kommuner och landsting. Erfarenheteraa av detlokalt baserade folkhälsoarbetet är goda. LO har också uppmärksammatmedlemsgmpperaas hälsosituation i en rapport i utredningsserien. Rapporten kommer att redovisas vidsommarens . FOLKHALSOARBETET I ETT INTERNATIONELLT PERSPEKTIV Sammanfattning:Utgångspunkten för det interaationella folkhälsoarbetet är WHOs strategi om"Hälsa 2000". Den föratsätter att regionala ochnationella folkhälsostrategier utarbetas och följs upp. WHOs mål är attskillnaderna i hälsotillstånd mellan länder och befolkningsgropper skallminska. Ensvensk anslutning till EG innebär ökade krav på en tydlig nationellfolkhälsopolitik. Det gäller dels vid en tillnärmning till EGs direktiv ochriktlinjer, dels i samarbetet kring en europeisk folkhälsopolitik. EGhar ingen gemensam alkoholpolitik. har dock uttalat att EGsagerande på alkoholområdet bör anpassas till WHOs verksamhet. I fråga omalkoholskatten har föreslagit att en obligatorisk miniminivåoch en s.k. målskattenivå skall införas. Deflesta av dagens grondläggande principer för folkhälsoarbete återfinns iVärldshälsoorganisationens (WHOs) stadgar . I stadgaraa lyftssärskilt fram föratsättningaraa för baras utveckling, alla människors behov avkunskap för att aktivt kunna delta i frågor av betydelse för hälsoutvecklingensamt förbättringar vad gäller kost, boende, sanitet, rekreation, ekonomi,arbetsförhållanden och andra miljöfrågor som är av betydelse för hälsan.Betydelsen av den psykiska hälsan och relationeraa mellan människor finns ocksåsärskilt markerad. InomWHO har folkhälsofrågoraa alltid varit centrala. I och med resolutionom "Hälsa 2000" skedde en ny politisk kraftsamling kringen bred syn på hälsa och en förayelse av instramenten för folkhälsoarbetet.Baserat bl.a. på om primärvården som bas i hälso- ochsjukvården antogs den globala Hälsa för alla-strategin. Denna strategiförotsatte också att regionala och nationella folkhälsostrategier utarbetadesoch följdes upp. År1984 antog ländema i WHOs europaregion för alla-strategin med 38hälsopolitiska mål. Strateginsövergripande målsättning är: - att uppnå jämlikhet i hälsa mellan och inom ländemagenom att minska skillnader i hälsotillstånd mellan länder och mellanbefolkningsgropper i länderaa med , - att lägga liv genom att människor fiilltut skall kunna utnyttja sina egna fysiska och psykiska resurser för att hanteraden egna livssituationen på ett hälsosamt sätt. - att lägga hälsa till livet genom att öka antalet årsom människor lever ' fria från sjukdom och handikapp med minst 10 %till är 2000 och - att lägga är till livet, bl.a. genom en fortsattminskning av spädbaras-och mödradödligheten och för tidig död till följd avhjärt- och kärlsjukdomar, olycksfallsskador och cancer m.m. Föratt kunna nå dessa mål krävs enligt WHO att den nationella hälsopolitikeninriktats på jämlikhet i hälsa och levnadsvillkor, hälsofrämjande ochförebyggande arbete, aktivt engagemang hos medborgaraa, tvärsektorielltsamarbete samt en hälso- och sjukvård med inriktning mot primärvård ochinteraationellt samarbete. VidVärldshälsoförsamlingen förtydligades denna önskvärda inriktning av dennationella hälsopolitiken ytterligare. I en resolution, som stöddes bl.a. avSverige, uppmanades medlemsländeraa att identifiera hälsopolitiska mål för enrad samhällssektorer, bl.a. jordbrak, utbildning och bosfåder, och att sökaprecisera hälsoeffekter av aktuella program inom dessa onnråden. Vidareuppmanades medlemsstateraa att precisera jämlikhetsmål för att förbättra hälsanför underprivilegierade grapper. Medlemsstateraa uppmanades också att användahälsotillståndet hos befolkningen och särskilt bland underprivilegieradegrapper som en viktig indikator på samhällsutvecklingen. Deglobala uppföljningaraa av Hälsa för alla-strategin har visat att specielltindustriländeraa har använt sig av strategin för att utveckla det förebyggandearbetet och primärvården inom de egna länderaa. har ca tvåtredjedelar av de 32 länderaa i antagit Hälsa föralla-strategin. 7.1.1 WHO och alkoholpolitiken Ettav de hälsopolitiska målen för länderaa i WHOs europaregion är att det skallske en påtaglig minskning i hälsovådligt beteende, bl.a. i fråga omöverkonsumtion av alkohol och läkemedel samt i fråga om användning avnarkotika och farliga kemiska ämnen. Detfinns enligt för omfattande belägg för att alkoholär en av de viktigaste bidragande orsakeraa till sociala och hälsomässigaproblem. För att underlätta förverkligandet av målet att åstadkomma en påtagligminskning i hälsovådligt beteende är det därför viktigt att de enskildanationeraa utformar särskilda alkoholpolitiska program i syfte att fram till år2000 minska alkoholkonsumtionen med , räknat . 1propositionen (1984/85:181) om utvecklingslinjer för hälso- och sjukvårdenm.m. framhöll dåvarande socialministern att det skulle innebära stora välfårds-och hälsomässiga vinster för del om vi lyckades sänkaalkoholkonsumtionen i enlighet med WHOs rekommendationer. Socialministera ansågdärför att detta var en angelägen målsättning för den svenska alkoholpolitiken.Riksdagen har sfållt sig bakom denna målsättning. Denordiska länderaa imdersöker möjligheteraa att gemensamtfinansiera en insats för att sfårka WHOs alkoholpolitiska arbete inomeuroparegionen.