prop · GE0363 · 1990-12-31 00:00:00 — IKomL finns inte någon motsvarande hänvisning till hemförsäljnings- Prop.1990/91: 63 lagen. I stället har det i 12 § andra stycket hemförsäljningslagenfunnits en erinran om att det i KomL finns särskilda bestämmelser omhandelsagenter och handelsresande. Denna erinran utgår nu urhemförsäljningslagen (se lagförslag 3). kommer alltså inte agenteroch handelsresande att undantas från hemförsäljningslagens bestämmelser oms.k. Haragenten slutit avtal om försäljning eller köp på huvudmannens vägnar utan attvara behörig till det, skall huvudmannen, om han inte godkänner avtalet,meddela tredje man detta. Huvudmannen skall lämna meddelandet utan oskäligtuppehåll efter det att han har fått kännedom om avtalet. Gör huvudmannen intedet, är han bunden av avtalet. (Jfr34 § i kommitténs förslag) Iparagrafen föreskrivs en skyldighet för huvudmannen att reklamera till tredjeman, om han inte vill godkänna ett avtal om försäljning eller köp som agentenhar träffat på hans vägnar utan att vara behörig därtill. Bestämmelsenmotsvaras av 78 och 80 §§ KomL och 16 § andra stycket i den danska lagen. Paragrafenavser fall då agenten har slutit avtal på huvudmannens vägnar. Fall då han barahar tagit emot ett anbud regleras i 19 §. Vidaretar paragrafen bara sikte på fall då agenten har överskridit sin behörighet.Har agenten hållit sig inom behörigheten men gått utöver sin befogenhet, fårsituationen bedömas enligt 11 § avtalslagen. Huvudmannen blir i det falletbunden av avtalet i och med avtalsslutet, om inte tredje man insåg eller bortinse att agenten överskred sin befogenhet. Dethar enligt paragrafen ingen betydelse hur huvudmannen har fått kännedom omavtalet. Detta innebär en ändring i förhållande till KomL, där det imotsvarande situation förutsätts att agenten inberättar avtalet (78 §) elleratt tredje man underrättar huvudmannen därom (80 §). Den nu valda lösningenstämmer överens med den i den danska lagen. För att undgå att bli bunden avavtalet måste huvudmannen alltså reklamera även om han har fått kännedom omavtalet genom någon utomstående. Huvudmannensmeddelande skall ges till tredje man. Det kan ofta vara lämpligt att låtameddelandet gå genom agenten. Huvudmannen står i den situationen risken för attagenten underiåter att vidarebefordra reklamationen till tredje man eller atthan gör det . Av 36 § framgår att det däremot inte går ut överhuvudmannen om en ändamålsenligt avsänd reklamation försenas, förvanskas ellerförkommer på väg direkt från honom till tredje man. Detsamma bör gälla om ettsådant missöde skulle drabba en reklamation som på ändamålsenligt sätt harvidarebefordrats av agenten. Men skulle missödet inträffa under reklamationensbefordran från huvudmannen till agenten, torde huvudmannen inte kunna åberopareklamationen mot tredje man. Reklamationskall ske utan oskäligt uppehåll från det att huvudmannen har fått kännedom om avtalet. Hur lång denna tidsfrist är får bli beroende 88 av omständigheterna i detenskilda fallet. En omständighet som kan in ver- Prop. 1990/91:63 ka påbedömningen är vilket slags vara köpet avser, t. ex. om det rör sig om varorsom är underkastade hastiga prisväxlingar. Huvudmannen bör i den situationeninte kunna spekulera på tredje mans bekostnad genom att dröja med en eventuellreklamation. Bedömningen kan också påverkas av om tredje man är näringsidkareeller privatperson. Man kan ofta kräva att reklamation sker mera skyndsamtmellan näringsidkare, t.ex. genom användande av telefax. Att reklamation skervia agenten, är inte i sig att betrakta som ett "oskäligt uppehåll".En sådan ordning är i många fall naturlig, i synnerhet när huvudmannen ochagenten har sina respektive driftställen i olika länder. Underlåterhuvudmannen att reklamera på det sätt som anges i paragrafen, blir han bundenav avtalet genom passivitet. En förutsättning för detta får dock anses vara atttredje man har varit i god tro, dvs. att han varken insåg eller bort inse attagenten saknade behörighet. Villhuvudmannen inte anta ett anbud som agenten har mottagit, skall huvudmannenmeddela tredje man detta utan oskäligt uppehåll efter det att han har fåttkännedom om anbudet. Gör han inte det, är anbudet antaget. Vadsom sägs i första stycket gäller inte då agenten och tredje man har avtalat attanbudet skall förfalla om huvudmannen inte uttryckligen antar det. (Jfr35 § i kommitténs förslag) Paragrafeninnehåller en bestämmelse om skyldighet för huvudmannen att reklamera tilltredje man, om han inte vill anta anbud som denne har avgivit till agenten.Motsvarande bestämmelse finns i 79 och 80 §§ KomL och 17 § i den danska lagen. 1paragrafen regleras bara fall då agenten har mottagit anbud för huvudmannensräkning. Har agenten slutit avtal på huvudmannens vägnar kan i stället 18 § blitillämplig. Huvudregelniförsta stycket bygger på förutsättningen att en tredje man, som agenten harinhämtat anbud från, i allmänhet räknar med att anbudet kommer att antas utanuttrycklig accept från huvudmannens sida. Vill huvudmannen inte anta anbudet,måste han reklamera till tredje man utan oskäligt uppehåll. Fristen löper fråndet att han tog emot anbudet eller på något annat sätt fick kännedom om det.Det förutsätts inte som i 80 § KomL att underrättelsen i det senare falletkommer från tredje man. Reklamationsskyldigheten gäller alltså även i fall dåhuvudmannen får kännedom om anbudet genom någon utomstående. Denna lösning harvalts även i den danska lagen. Huvudmannensreklamation kan antingen ske direkt till tredje man eller överbringas genomagenten. När det gäller risken för att reklamationen försenas, förvanskas ellerförkommer gör sig samma synpunkter gällande som beträffande reklamationerenligt 18 §. Även när det gällerinnebörden av begreppet "oskäligt uppehåll" hänvi sas till vad som har anförts under 18 §. Iandra stycket finns ett undantag från reklamationsskyldigheten enligt Prop.1990/91: 63 första stycket. Motsvarande undantag finns i både KomL och dendanska lagen. Undantaget innebär att huvudmannen inte behöver reklamera för attundslippa bundenhet, om agenten och tredje man har avtalat att anbudetuttryckligen måste accepteras av huvudmannen för att denne skall bli bunden.Eftersom huvudmannen i regel torde sakna närmare kännedom om ett sådant avtalmellan agenten och tredje man, kan det vara tillrådligt för honom att alltidreklamera i fall där han inte vill anta ett anbud. Omhuvudmannen och tredje man från början har avtalat att anbud uttryckligen måsteantas av huvudmannen för att binda denne, träder detta avtal i stället förbestämmelsema i förevarande paragraf I det läget kan huvudmannen således intebli bunden av passivitet på det sätt som anges i paragrafen. Hartredje man avgett ett anbud till agenten och har denne sänt in anbudet tillhuvudmannen, har tredje man samma rätt att återkalla anbudet hos huvudmannensom om han själv hade sänt in anbudet. Vadsom sägs i första stycket gäller inte, om annat har avtalats mellan agenten ochtredje man. (Jfr36 § i kommitténs förslag) Paragrafenhandlar om tredje mans möjlighet att återkalla anbud som avgetts till agenten.Den motsvaras av 81 § KomL och 18 § i den danska lagen. Enligtavtalslagens bestämmelser är ett anbud i princip bindande för den som haravgett det. Anbudet gäller dock inte om det återkallas hos adressaten innandenne tar del av det eller därmed (7 § avtalslagen). Dennabestämmelse i avtalslagen är direkt tillämplig när det gäller tredje mansmöjlighet att återkalla ett anbud hos agenten. Förstastycket i förevarande paragraf ger tredje man möjlighet att återkalla anbudetäven sedan agenten har tagit del av det och sänt det vidare till huvudmannen.Återkallelse skall i så fall ske hos huvudmannen som om anbudet hade avgettsdirekt till denne i stället för till agenten. Frågan vilken verkan som skalltillerkännas återkallelsen får sedan bedömas enligt den nämndabestämmelsen i avtalslagen, varvid huvudmannen betraktas som anbudetsadressat. Har återkallelsen kommit huvudmannen till hända innan denne har tagitdel av anbudet eller därmed, är anbudet alltså inte bindande förtredje man. Enåterkallelse som avses i denna paragraf omfattas inte av bestämmelsen i 4 §utan går på avsändarens risk. Paragrafenavser inte fall då agenten har fullmakt att sluta avtal om försäljning ellerköp på huvudmannens vägnar. Tredje man kan alltså inte återkalla ett anbud hoshuvudmannen efter det att han har träffat ett avtal med agenten. Tredje mansmöjlighet att återkalla anbudet hos agenten får bedömas enligt den bestämmelsei avtalslagen som har berörts. Detkan i sammanhanget nämnas att tredje mans bundenhet av ett 90 anbudefter det att huvudmannen har tagit del av det i undantagsfall kan Prop.1990/91:63 komma att påverkas av vad som i 39 § avtalslagen sägs om rättslägetinnan en parts rätthandling inverkat bestämmande på motpartens handlingssätt.Av andra stycket framgår att agenten och tredje man kan avtala bort möjlighetentill återkallelse enligt första stycket. Ett skäl att sätta upp ett sådantavtalsvillkor kan vara att agenten vill förvissa sig om att ett vampartiverkligen försäljs, så att han inte behöver ta kontakt med andra eventuellaköpare. Haren tredje man som är näringsidkare förhandlat med agenten och därefter fått ettmeddelande från huvudmannen att denne bekräftar ett avtal eller antar ett anbudsom agenten har sänt in, skall tredje man, om han anser att han inte har slutitnågot avtal eller avgett något anbud eller att avtalet eller anbudet äroriktigt återgivet, meddela huvudmannen detta utan oskäligt uppehåll. Görtredje man inte det och kan han inte heller visa att meddelandet var oriktigt,anses han ha ingått ett avtal med det innehåll som meddelandet från huvudmannenutvisar. (Jfr37 § i kommitténs förslag) Iparagrafen föreskrivs en skyldighet för tredje man att reklamera tillhuvudmannen i situationer där tredje man får en bekräftelse från huvudmannensom tredje man anser avviker från vad som har förekommit mellan honom ochagenten. Bestämmelsen motsvaras av 82 § KomL och 19 § i den danska lagen. Reklamationsskyldighetenenligt denna paragraf gäller bara om tredje man är näringsidkare. Termennäringsidkare är ganska vanligt förekommande i näringsrättslig ochkonsumenträttslig lagstiftning. 1 överensstämmelse med vad som är fallet idenna lagstiftning skall termen fattas i vidsträckt mening, dvs. såsomomfattande varje fysisk eller juridisk person som yrkesmässigt driververksamhet av ekonomisk natur. Även statliga och kommunala organ som driververksamhet av denna natur är att betrakta som näringsidkare i lagens mening.Det ligger i sakens natur att paragrafen bara gäller när näringsidkaren harhandlat i och för sin rörelse. Om t. ex. en innehavare av en affärsrörelse harköpt en bil för privat bmk genom en handelsagent är han inte att betrakta somnäringsidkare såvitt avser den aflfören. Enligtden danska lagen gäller reklamationsskyldigheten bara om tredje man sedantidigare står i affärsförbindelse med huvudmannen. Denna förutsättning, som förövrigt återfinns danska kommissionslag, har inte tagits in idet svenska lagförslaget. Paragrafens bestämmelse om reklamationsskyldighetgäller alltså även en tredje man som kommer i förbindelse medhuvudmannen. Enytterligare förutsättning för att reklamationsskyldigheten skall inträda äratt det har förekommit förhandlingar mellan tredje man och agenten. I de flestasituationer då dessa har varit i kontakt med varandra och diskuterat t. ex.priser och andra avtalsvillkor, får förhandlingar i paragrafens mening ansesha ägt rum. Om agenten däremot har blivit avvisad redan vid den förstakontaken med tredje man utan att denne har gått in i Prop. 1990/91:63 någradiskussioner med anledning av agentens initiativ, kan förhandlingar inte ansesha kommit till stånd. Bevisbördan för att förhandlingar har ägt rum ligger påhuvudmannen. 1paragrafen förutsätts vidare att det är agenten som har underrättat huvudmannenom att han har träffat avtal med tredje man eller att denne har avgett ettanbud. Denna förutsättning finns inte i KomL men ingår i den danska lagensbestämmelser. Förevarande paragraf gäller alltså inte fall då tredje man självunderrättar huvudmannen om avtalet eller anbudet. I dessa situationer fårhuvudmannens svar bedömas enligt bestämmelserna om oren accept i 6 §avtalslagen. Enannan skillnad i förhållande till KomL är att det i förevarande paragraf inteställs upp något krav på att huvudmannen i sitt meddelande till tredje manuttryckligen åberopar de mellan denne och agenten förda förhandlingarna (sebetr. tillämpningen av KomL:s bestämmelser NJA 1939 s. 556). Att så ändå skerär väl i de flesta fall naturligt, men skulle det ha underlåtits får huvudmannenlikväl åberopa meddelandet. Denna lösning överensstämmer med regleringen i dendanska lagen. Paragrafenomfattar både fall då tredje man gör gällande att han över huvud taget inte haringått något avtal eller avgett något anbud och fall då han anser att avtaleteller anbudet är oriktigt återgivet. Villtredje man reklamera, skall han göra det utan oskäligt uppehåll efter det atthan har fått meddelandet från huvudmannen. Tidsfristens längd får bli beroendeav omständigheterna i det enskilda fallet (jfr vad som sagts under 18 §).Reklamationen skall sändas direkt till huvudmannen och inte gå genom agenten.Huvudmannen står enligt 36 § risken för att en ändamålsenligt avsändreklamation försenas, förvanskas eller förkommer. Följdenav att tredje man underlåter att reklamera i behörig ordning är att han fårbevisbördan för att han inte har ingått ett avtal av det innehåll som anges imeddelandet från huvudmannen. Underlåtenheten föranleder alltså inte som vidtillämpning av passivitetsregeln i 6 § avtalslagen att han direkt blir bundenav det av motparten hävdade avtalsinnehållet. Kantredje man visa att något annat har förekommit vid förhandlingarna mellanhonom och agenten än vad som angivits i meddelandet från huvudmannen, får vadsom sålunda visats läggas till gmnd för bedömningen av parternas eventuellaförpliktelser. Om agenten har haft behörighet att sluta avtal på huvudmannensvägnar, blir huvudmannen bunden av det avtalsinnehåll som har styrkts av tredjeman. Lyckas tredje man visa att han har avgett ett anbud av visst innehåll, fårbedömningen ske utifrån det förhållandet. 1 många fall torde därvidhuvudmannens meddelande till tredje man vara att betrakta som en reklamationenligt 19 §, innfattande ett avslag på tredje mans anbud. Motsvarande resonemangkan föras om agenten har överskridit sin behörighet på det sätt som anges i 18§. Och kan tredje man visa att han över huvud taget inte har träffat någotavtal eller avgett något anbud, får detta bli utgångspunkten för bedömningen. Förmårtredje man inte visa att hans version är den riktiga, leder hans underiåtenhetatt reklamera till att han blir bunden av det avtalsinnehåll Q2 som framgår av meddelandet frånhuvudmannen. 22 § Prop. Agentenfår inte utan särskilt bemyndigande ta emot betalning för sålda varor ellerefter det att ett avtal har ingåtts medge anstånd med betalningen ellernedsättning i priset eller annan ändring i avtalet. Fårhuvudmannen kännedom om att agenten utan bemyndigande har vidtagit en åtgärdsom avses i första stycket beträffande ett avtal som kan anses ha kommit tillstånd genom agentens medverkan eller som har ingåtts med en tredje man som hörtill ett område eller en kundkrets som har tilldelats agenten, skallhuvudmannen, om han inte vill godkänna åtgärden, meddela tredje man detta utanoskäligt uppehåll. Gör han inte det, anses han ha godkänt åtgärden. 1fråga om hemförsäljning finns särskilda bestämmelser i hemförsäljningslagen(1981:1361). (Jfr38 § i kommitténs förslag) Avparagrafen framgår att agenten som huvudregel måste ha särskilt bemyndigandefrån huvudmannen för att få ta emot betalning eller medge ändring i ett avtal.Skulle agenten obehörigen vidta en sådan åtgärd har huvudmannen enreklamationsplikt gentemot tredje man, om han inte vill godkänna åtgärden.Motsvarande bestämmelse finns i 83 § KomL och 20 § i den danska lagen. Enagent kan enligt 17 § få bemyndigande att sluta avtal om försäljning eller köppå huvudmannens vägnar. Ett sådant bemyndigande innefattar inte rätt att taemot betalning eller att efter avtalsslutet medge ändring i avtalsvillkoren.För att agenten skall få vidta sådana åtgärder krävs ett särskilt bemyndigandeenligtförsta stycket i förevarande paragraf Närdet gäller rätt att ta emot betalning för sålda varor och att medge anstånd medbetalningen tar paragrafen bara sikte på försäljningsagentur. Agentensmöjligheter att medge andra ändringar i ett avtal kan däremot aktualiseras ävenvid inköpsagentur. Ettbemyndigande att ta emot betalning kan ges i form av en inkassofull-makt frånhuvudmannen. Men bemyndigandet kan också framgå på annat sätt. Om huvudmannenhar deponerat ett mindre varulager hos agenten för försäljning över disk, kanman normalt utgå från att agenten har behörighet att ta emot betalning fördessa varor. Och har en agent vid upprepade tillfällen tagit emot betalning försålda varor utan protest från huvudmannens sida, får agenten i många fall ansesha förvärvat s.k. toleransfullmakt från denne. Av6 § andra stycket framgår att mottagna medel skall hållas avskilda. Omagenten obehörigen har tagit emot betalning eller medgett ändring i ett avtal,måste huvudmannen enligt andra stycket reklamera till tredje man, om han intevill godkänna agentens åtgärd. Enligt KomL föreligger reklamationsplikt bara idet fallet agenten har tagit emot betalning. I de andra fallen avbehörighetsöverskridande har rättsläget varit oklart med avseende påhuvudmannens reklamationsplikt. Den danska lagen omfattar samma typer avbehörighetsöverskridande som det nu framlagda förslaget. Huvudmannensreklamationsplikt enligt andra stycket gäller bara i fall då det ursprungliga avtalet kan anses ha kommit till stånd genom agentens 93 medverkan (jfr 9 § punkt1) eller då det har ingåtts med en tredje man som Prop. 1990/91:63 hör till ettområde eller en kundkrets som har tilldelats agenten (jfr 9 § punkt 3).Begreppet "kundkrets" omfattar vid försäljningsagentur köpare och vidinköpsagentur säljare, jfr vad som sagts under 9 §. Reklamationspliktföreligger alltså inte om det ursprungliga avtalet är fmkten av huvudmannenseget arbete eller insatser av en annan agent, fömtsatt att tredje man inte hörtill det område eller den kundkrets som har tilldelats den agent som sedan hargått med på betalningsanståndet eller ändringen av avtalet. Den nu valdaavgränsningen av tillämpningsområdet stämmer överens med motsvarandebestämmelse i KomL men är snävare än regleringen i den danska lagen. Huvudmannensreklamation till tredje man skall ske utan oskäligt uppehåll efter det atthuvudmannen har fått kännedom om betalningen eller ändringen av avtalet. Vadsom skall anses utgöra "oskäligt uppehåll" beror på omständigheternai det enskilda fallet (jfr vad som sagts under 18 §). Det har ingen betydelsehur huvudmannen har fått kännedom om agentens handlande. Detta är en skillnadi förhållande till KomL, där det förutsätts att underrättelsen om agentensåtgärd kommer från agenten eller köparen. Däremot stämmer den lösning som idetta avseende valts i förevarande paragraf överens med den danska lagen. Av36 § framgår att det är tredje man som står risken för att en ändamålsenligtavsänd reklamation från huvudmannen försenas, förvanskas eller förkommer. 1 denfrågan hänvisas till vad som anförts under 18 §. Följdenav att huvudmannen underlåter att reklamera på angivet sätt är att tredje mankan åberopa betalningen resp. det nya avtalsinnehållet mot honom. Enfömtsättning för detta får dock anses vara att tredje man har varit i god tro,dvs. att han varken insåg eller bort inse att agenten saknade behörighet. Itredje stycket finns en hänvisning till hemförsäljningslagen. Enligt 12 §första stycket denna lag skall ett ombud som anlitats av en näringsidkare ansesha behörighet att bl.a. ta emot betalning för näringsidkarens räkning. Andrastycket i samma paragraf har innehållit en erinran om att det i KomLfinns särskilda bestämmelser om handelsagenter och handelsresande. Dennaerinran utgår nu ur hemförsäljningslagen (se lagförslag 3). När en agentbedriver hemförsäljning kommer alltså konsumenten alltid att kunna betala tillagenten med befriande verkan. I23 § behandlas det fallet att agenten har träffat avgörande med tredje man med anledning av dennes reklamation på gmnd av fel eller dröjsmål. Det kan ibland vara vanskligt att dra gränsen mellan ett sådant avgörande och en ändring av avtalet. Om agenten av good-will-skäl godtar en ogrun dad reklamation från tredje mans sida eller överkompenserar denne med anledning av en i och för sig befogad reklamation, finns det visst utrymme för att se det hela som en ändring av avtalet i stället för ren reklamations hantering. Med tanke på sådana gränsfall har 22 och 23 §§ utformats i nära anslutning till varandra. Det torde därför inte spela någon roll i praktiken, om man kommer fram till att ett gränsfall av detta slag är att betrakta som ett avgörande med anledning av tredje mans reklamation (23 §) eller som en ren ändring av avtalet (22 §). Villtredje man åberopa fel i en köpt vara eller dröjsmål med dess avlämnande ellervill han ge huvudmannen något annat meddelande som rör uppfyllelsen av ettavtal, får han vända sig till agenten, om avtalet kan anses ha kommit tillstånd genom agentens medverkan eller har ingåtts med en tredje man som hör tillett område eller en kundkrets som har tilldelats agenten. Denne får inte utansärskilt bemyndigande träffa något avgörande med anledning av ett sådantmeddelande. Fårhuvudmannen kännedom om att agenten utan bemyndigande har träffat ett sådantavgörande som avses i första stycket, skall huvudmannen, om han inte villgodkänna avgörandet, meddela tredje man detta utan oskäligt uppehåll. Gör haninte det, anses han ha godkänt avgörandet. (Jfr39 § i kommitténs förslag) Paragrafenger tredje man rätt att under vissa förhållanden vända sig till agenten istället för till huvudmannen, om han vill framföra en reklamation eller någotannat meddelande som rör uppfyllelsen av avtalet. Den reglerar också i vad månhuvudmannen blir bunden av agentens handlande i dessa situationer. Paragrafenmotsvaras delvis av 84 § KomL och 21 § i den danska lagen. Avjörsta stycket framgår vilka slags meddelanden från tredje man som omfattas avparagrafens bestämmelser. Där tas först upp reklamationer med anledning av feli försålda varor eller dröjsmål med deras avlämnande. I den delen gällerparagrafen bara försäljningsagentur. Iförsta stycket nämns sedan andra meddelanden som rör uppfyllelsen av ett avtal.Sådana meddelanden kan förekomma vid både försäljningsagentur ochinköpsagentur. Hit hör meddelanden enligt 6 § hemförsäljningslagen (1981:1361)från konsumenter som vill utnyttja sin ångerrätt. Vidare avses t.ex. order omleverans vid s.k. avropsavtal och specifikationsuppgifter i fall där köparenförst efter köpslutet närmare skall bestämma varans form, mått eller andraegenskaper. Vid inköpsagentur kan paragrafen bli tillämplig på säljarensuppmaning till köparen att omhänderta eller avhämta varor. Däremot handlarparagrafen inte om sädana meddelanden från tredje man till huvudmannen som rörnågot annat än fullgörande av ett ingånget avtal. Utanför paragrafen fallerexempelvis meddelanden enligt 21 § att tredje man anser att ett besked frånhuvudmannen avviker från vad han har överenskommit med agenten. Tredjeman har, i de situationer som avses, fullgjort sin underrättelseskyldighet t.ex. avseende reklamation om underrättelsen har lämnats i rätt tid hosagenten. Tredje mans rätt påverkas inte av om agenten sedan underiåter attomedelbart föra meddelandet vidare eller om detta förkommer eller försenas påvägen mellan agenten och huvudmannen. Tredje mans rätt att riktameddelanden till agenten gäller i fall då avtalet kan anses ha kommit till stånd genom agentens medverkan (jfr 9 § punkt 1) eller det har ingåtts med en tredje man som hör till ett område eller en kundkrets som har tilldelats agenten (jfr 9 § punkt 3).