prop · GE03130 · 1990-12-31 00:00:00 — Utredningsförslaget om sttaffsanktionering avde generella förvaringsföreskriftema har fått etl blandat mottagande. Bland desom är positiva märks RA, överåklagaren i , polismyndigheterna iSundsvall, , , och . Negativa tillsttaffsanktionering är bl.a. Frivilliga skytterörelsen, Svenska Jägarförbundetoch Jägarnas Riks-förbundlLandsbygdens jägare, vapenhandlares föreningsamt . Vid bedömning av behovel av särskildaförvaringsvillkor anser bl.a. och JägarnasRiks-förbundlLandsbygdens jägare att inbroitsrisken skall vara det avgörandeceh inte som det antal vapen som nägon innehar. Uttedningsförslageiom inspektionsräli för polisen i syfle all konttollera omförvaringsföreskriftema efterlevs avstyrks eller möler invändningar från bl.a.hovrätten för Nedre , kammarrätten i , ,, länsstyrelserna i och , och Västerbottenslän, och jägarförbanden. Skälen för mitt förslag:Skjutvapen är farliga föremål och kräver att innehavama hanterar dem med stortansvar. Förvaringsföreskriftema för skjutvapen och ammunition och derasefterlevnad är av grundläggande betydelse för atl hindra att sädana saker skallkomma i orätta händer. Det är således absolut nödvändigl med ändamålsenligaförvaringsföreskrifier. Det är självklart bland alla som handskas seriöst medvapen att de skall förvaras sä atl obehöriga inle kommer ät vapen ellerammunition. Det räcker inte med generella ålgärder som all bekämpa sådankriminalitet som bostadsinbrott I likhet med uttedningen och en majoritet avremissinstansema anser jag att det finns skäl att skärpa dem. Eninnehavare av skjutvapen är enligt 26 § vapenlagen alltid skyldig att se tillatt dessa förvaras på ett sådant sätt atl det inte är fara för att någonobehörig kommer ät vapnet. Detsamma gäller bettäffande ammunition. Enligtsamma lagmm skall därför skjutvapen och ammunition förvaras pä särskill sätt,nämligen antingen i säkerhetsskäp eller i form av s.k. delad förvaring avendera vapen eller s.k. vital vapendel under lås eller på annat betryggandesätt. Somuttedningen har föreslagit bör reglema ändras för atl uppnå slörre säkerhet närdet gäller förvaring av skjutvapen ceh ammunition. Jag föreslär därför attskjutvapen och ammunition som inte hålls under uppsikt skall förvaras isäkerhetsskåp eller åtskilt, helst på xte olika ställen under säkert eller påannat lika betryggande sätt Vapensom hålls under uppsikt bör vara undantagna frän föreskrifter om särskildförvaring. Med uppsikt över vapnet får förstås att innehavaren har omedelbarkonttoll över vapnet. När tillståndshavaren själv ttansporterar sitt vapen cehammunition gäUer alltid att han skall ta sådan vård om vapnet sä att ingenobehörig kommer åt det. När del gäller vilkakrav som bör ställas på säkerhetsskäp bör meddela närmareföreskrifter om dessas tekniska beskaffenhet Del finns egentillverkade skåpsom når upp till samma säkerhetsnivå som gcxlkända säkerhetsskäp. Andra skåp änsådana som godkänt som säkerhetsskäp skall jämställas medsäkerhetsskåp, om det kan anses vara lika säkra förvaringsutrymmen. Del ärsökandens sak att visa atl den tilltänkta förvaringen är tilhäckligt säker. Somalternativ till förvaring under uppsikt eller i säkerhetsskåp bör s.k. deladförvaring kunna godtas, om den är säker. Många vapen kan utan större svårighetdelas så att en vital vapendel kan avlägsnas. inteanvändas, om inte vapendelen sätts tiUbaka. En delad förvaring innebär Prop. 1990/91:130 att vapnet, ammunitionen och den lösa vapendelen förvaras påolika ställen. Allmänna Jag förordar att ttedelad förvaring i lagen skallvara allernalivet till överväganden förvaring i säkerhetsskäp, om en vitalvapendel kan las bort från vapnet Ävenvid delad förvaring anser jag dcek atl enkel inlåsning i garderob ellerskrivbord är normalt otillräcklig. Förvaringen måste vara säkrare än vad ensådan inlåsning oflasl är. Del är inle lämpligt att i lag föreskriva merdetaljerade bestämmelser för delad förvaring. Principen bör dcek vara attförvaringen från stöldskyddssynpunkt skall ge ett godtagbart skydd medbeaktande av vapnets farlighet och vapeninnehavarens totala vapenmängd. Det börregleras i verkställighetsföreskrifler vad som skall iakttas för attförvaringen skall anses vara säker. Vapenär stöldbegärliga ceh risken för inbrott hos vapeninnehavare måste motverkas. Polismyndighetenkan i samband med att tillständ beviljas beslula om särskilda förvaringsvillkor.Jag instämmer i den frågan i de principer som uttedningen anser bör varavägledande vid bedömningen av vilken förvaring som kan komma i fråga. Vapnetsfarlighet ceh beskaffenhet i övrigt skall vara avgörande för vilken förvaringsom bör krävas. I lUchei med uttedningen anser jag vidare att antalet vapen somnågon innehar är av stor betydelse. Delfinns i ceh för sig myckel som talar för uttedningens förslag altsttaff-sanktionera överträdelser av förvaringsföreskriftema. För all fatta ettbeslul om kriminalisering bör del emellertid krävas att en sädan kan antas fåbrottsavhållande betydelse, att inle andra negativa verkningar väger över dennaeffekt saml att del går att konttollera efterlevnaden. När del gäller personersom bettotts med vapentillsiånd har del skett en allmän prövning av derasperson. Vidare kan deras tillstånd återkallas under vissa omständigheter, t.ex.om del upp>dagas aUvarliga brisler i vapenförvaringen. Därtill kan envapeninnehavare under vissa omständigheter drabbas av skadeståndsansvar, ombrister i förvaringen av ett vapen har orsakat alt ett vapen brukats av enobehörig för en skadeståndsgmndande handling. Mol bakgmnd av dessasanktionsformer framstår det inte som sannolikt att en kriminalisering av degenerella förvaringsföreskriftema har självsländig brottsavhällande betydelse.Det går heller inle att bortse frän vad vissa remissinstanser anfört om att enkriminalisering skulle verka hämmande på benägenheten att anmäla stöld av vapensom inte har förvarats i enlighel med de generella föreskrifterna. En sådanstöldanmälan skulle ju medföra att anmälaren angav sig själv för brotl. Utredningensförslag om inspektionsräli för polisen har mött siarkt motstånd från en mängdremissinslanser. Inte minst med lanke på del stora anlal personer som inneharvapen är det tveksamt om en inspektions-möjlighet ger någon verklig effekt. Delskulle bara kunna bli fråga om ett myckel litet antal inspektioner. Den artenav verksamhel är inte heller nägon uppgift polisen bör ha (jfr prop.1989/90:155) ceh annal lämpligt övervakningsorgan saknas. Jag föreslär därföringen inspektionsräli för polisen. Vapensom tillhör staten m.m. Någraremissinstanser har berört frågan om förvaring av vapen som tillhör staten menchsponeras av främst personal inom försvarsmakten samt frivilligorganisationer.Det är här fråga om en krets som vapenlagen inte äger tillämpning på. Givetvismåste vapen som inte omfattas av vapenlagens regler förvaras fullttillfredsställande. När det gäller vapen för försvarsändamål är problemetaktualiserat och frågan bereds inom försvarsdepartementetProblemet kommer därför att få en lösning i ett annal sammanhang. Jag har idenna fråga samråll med chefen för försvarsdepartementet Inomverkskyddei har lidigare förekommit beväpning. Detta är inte längre fallel.Reglema om vapen ceh ammunition för verkskyddsändamål bör därför las bort. Jagföreslår atl föreskriftema i detta avseende skall upphöra att gälla. Jaghar i denna fräga samrätt med chefen för försvarsdepartementet 3.7 Transport av vapen och långtidsförvaring Mittförslag: Den som ttansporterar vapen åt någon annan skall se till att del skerpå ett bettyggande sätt sä att ingen obehörig kommer ät vapnen. Möjlighelentill s.k. långtidsförvaring ulsttäcks från ett tUl tte år. Utredningensförslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna:Förslagen om skärpta regler vid ttansport av vapen ceh ulsttäckt tid förlångstidsförvaring tillstyrks av samtiiga som ytttat sig i frågan. Skälenför mitt förslag: När det gäller frågan hur vapen och ammunition skallförvaras under ttansport gäller enligt 28 a § vapenlagen att den som ätar sigatl ttansportera skjutvapen bör vidta betryggande ålgärder för att förhindraall någon obehörig kommer åt egendomen. har gett allmännaråd om hur vapen bör förvaras under resor med bil, tåg osv. Regelni 28 a § gäller när någon annan än vapeninnehavaren transporterar vapen. Närvapeninnehavaren själv ttansporterar sitt vapen gäller reglema i 26 §. Transportörenbör enligt det nämnda lagmmmet se till att ttansporten sker på ett betryggandesätt Till slöd för förslagel att detta skall ändras till en bindande cehsttaffsanktionerad föreskrift har utredningen anfört bl.a. att del förekommeratt vapen ttansporteras lättvindigt på etl lastbilsflak och lämnas obevakadelånga stunder. Detta är givetvis inle godtagbart. All vapentt-ansport måsle skepå ett tettyggande sätt Fråganom förvaring under ttansport har varit föremål förlagstifmingsöverväganden (jfr prop. 1981/82:1 s. 34). Då avstod regeringen fränatt föreslå en tvingande formulering av regeln om betryggande förvaring underttansport eftersom bl.a. förhållandena kunde variera avsevärt nellan olikatransportmedel. Idet nämnda tidigare lagstifmingsärendel gjordes dei även gällande attttansportbranschen har egna tilhäckliga regler för hur ttansport skall ske.Detta är utomordentiigt värdefullt. I lUchei med ulredningen ceh remissinstansernaanser jag emellertid att det inte är tillfredsställande att helt överlåta påbranschen atl utforma reglema pä områdel. Alt de som seriöst ceh säkertttansporterar vapen har egna tillräckliga regler löser inte problemet för andrasom ttansporterar vapen. Det saknas nu möjligheter enligt vapenlagen attingripa mot även de mest vårdslösa transporterna. Det bör därför i lagen läggasfast att ttansporten av vapen ceh ammunition skall ske på ett betryggande sättsä atl ingen obehörig kommer ät den. Jagföreslär därför all det uttryckligen föreskrivs all den som transporterarvapen för annans räkning skall vara skyldig att vidla bettyggande åtgärder förall förhindra att någon obehörig kommer ät etl vapen eller ammunition. Vidarebör den nya skyldigheten straffsanktioneras. Det ligger i sakens naluralt de krav som måsle ställas upp vid ttansport kan växla avsevärt beroende påvad som skall transporteras, vilken sträcka ceh med viUcet transp)ortmedel. Jaganser det vara tilhäckligt att i lag föreskriva att ttansporten skall ske päett sådant sätt att någon obehörig inte skall kunna komma åt vapen ellerammunition. Detär i detta fall inte lämpligt att ge i uppdrag att utfärdabindande verkställighetsföreskrifter. Vapenttansporter fömtsätter nämligen intesärskill tillstånd av polisen. De som ätar sig transport av vapen kommer därförinte på samma sätt i kontakt med en polismyndighet min mening får detöverlåtas åt rättstillämpningen att avgöra vilka krav som bör ställas i frågaom bettyggande ttansport. Inget hindrar emellertid atl allmänna råd som harutfärdals av tjänar som praktisk vägledning. Omen person , exempelvis på gmnd av utlandsvistelse, ärförhinchad art själv ta hand om sitt vapen, har han behov av att kunna deponeravapen och ammunition hos nägon annan . vapenlagen finns för dessafall en möjlighet tiU förvaring hos annan. Det kan vara t.ex. annan enskildperson eller skytteförening. En sådan långtidsförvaring kan enligt gällanderegler pågå under ett är och fömtsätter en skriftUg anmälan tiUpolismynchgheien. Det har gjorts gällandeatt tiden för långtidsförvaring behöver ulsttäckas avsevärt för attbestämmelsen skall fylla någon furUclion. Några problem med långtidsförvaringhos annan som skulle vara ett hinder för en generösare regel har inte kommitfram. Jag föreslår därför all liden för långtidsförvaring förlängs tillperioder . Densom för annans räkning förvarar vapen är bunden av de generellaförvaringsföreskriftema ceh de förvaringsvillkor som kan ha bestämts. Den somförvarar vapnet får inte heller använda vapnen utan atl han har ell egeltillstånd att inneha etl vapen av det slag som han förvarar. 3.8 Återkallelse av vapentillstånd och omhändertagande avvapen, m.m. Mittförslag: Tillstånd att inneha eller införa skjutvapen till får återkallas,om tillslåndshavaren har missbrukat vapnet, visal oaklsamhel med vapnet ellerpå annat sätt visat att han är olämplig atl inneha vapen. Möjlighet ges attockså återkalla ett tillstånd att inneha skjutvapen eller ammunition närfömtsättningama för tillståndet inte längre föreligger Närsärskilda omständigheter föranleder del får ell skjutvapen och den ammunitionsom hör till vapnet omhändertas, om det finns risk all vapnet missbmkas ellerom det är sannolUct att ell tillstånd att inneha kommer att återkallas. Den nuvarandeanmälningsskyldigheten för en läkare som är ansvarig för vård av nägon som ärintagen på sjukhus för psykisk stöming ceh som har vapen skaU regleras ivapenlagen. Utredningens förslag: Närbehov av skjutvapen inte längre fmns kan ell tillstånd återkallas med slöd avgällande föreskrifter. Nya regler behövs inte i den delen. Tillstånd förmålskyiievapen skall och kan enligt gällande regler äterkallas, omtillståndshavaren går ur en skytteförening utan alt gå in i en annan förening.Skytteföreningarna åläggs en rapporteringsskyldighet till polisen bettäffandedem som går ur en förening ulan att gå in i en annan skytteförening. Möjlighetinförs att interimistiskt återkalla vapentillständ i avvaktan pä ett slutUgiavgörande av frågan om ålerkallelse enligt 29 -31 §§ vapenlagen. Vid beslul ominterimistisk ålerkallelse får polismyndigheten omhänderta vapen cehammunition. Remissinstanserna:Sakliga ändringar som beträffande förslagel att med Slöd av gällande regleråterkalla vapentillsiåndei när behov av ett vapen inte längre föreligger måsleenligt bl.a. hovrätten för Nedre och polismyndigheten i Karlstadkomma till uttryck genom lagänching. åklagaren,överåklagaren vid regionåklagarmyndigheten i , Prop. 1990/91:130kammarrätten i , polismyndigheterna i , , Karls- Allmanna hamn m.fl. anser atl gmndema för återkallelse när behov av ett vapeninte v v g n n längre föreligger är svåra att tillämpa och intehell klara till sin innebörd. Vissa remissinstanser däribland överåklagarna i , iJämtlands län, polismyndigheterna i , , och ärpositiva lUl uttedningens förslag om interimistisk återkallelse och anser atldet fyller ett behov. Polismyndigheterna i , ochSkellefteå, Föreningen och jägarförbanden ifrågasätterbehovel mol bakgmnd av reglema om omhändertagande eller avstyrker uttedningensförslag. i efterlyser en möjlighet att tillfälligtåterkalla ett tillstånd. Tveksamma till förslaget med rapporteringsskyldighetför skytteföreningar är överåklagarna i Slockholm, och ,polismyndigheterna i , , , och ,Frivilliga Skytterörelsen och jägarförbunden m.fl. Detfinns i bland omständigheter som gör all etl tillstånd atl inneha eller införavapen måsle återkallas. Enligt 29 § vapenlagen får ett tillstånd återkallas, omen innehavare av ett skjutvapen genom missbmk av vapnet eller oaklsamhel medvapnet eller på något annal sätt visar att han är olämplig att inneha vapeneller om del annars finns skälig anledning lill det. När del gäller pistoleller annat enhandsvapen eller kulspmtepistol eller annat helautomatiskt vapenfår enligt huvuchegeln i 29 § andra styckel ett tillstånd äterkallas, om desynnerliga skäl som förutsattes vid tillslåndsgivningen inie längreföreligger. Har en tillsiåndshavare missbmkat vapnet, visat oaklsamhel med deteUer på annal sätt visal att han är olämplig att inneha vapen bör hanstillstånd normalt återkallas. Delhar vid tillämpningen ansetts vara oklart om tillstånd kan återkallas därföratt t.ex. behov av vapnet inle längre föreligger. Jag anser altäier-kallelsereglema är olydliga och oiilhäckliga i della avseende. Del rådersålunda delade meningar i praxis om tillstånd kan äterkallas av den anledningenall innehavaren av vapnet inte längre har behov av detta. Ilikhel med utredningen ceh flertalet remissinslanser anser jag alt etl vapentillståndmåsle kunna återkallas i del fallet. Ocksåpå andra sätt kan fömtsättningama för ett vapeninnehav på ett väsentligt sättha förändrats i förhållande till omständighetema vid tillslåndsgivningen. Ävenom cekså laglexten kan tolkas så att det är möjligt attåterkalla ett tillstånd även i sådana fall anser jag i likhet med bl.a.hovrätten för Neche att det är lämpligt att detta utttyckligen framgärav lagen. Jagföreslår därför en lycUigare formulering av återkallelsereglema så att delklart framgår att ett tillstånd kan återkallas vid ändrade fömtsättningar. Fömtsättningamakan som regel sägas vara så ändrade att tillståndet bör kunna återkallas, omdet inle längre finns fömtsättningar för att ett tillstånd skulle beviljas uileskulle bevUjas. Det skulle dock föra alltför längt att återkalla allatillstånd där sådana förändringar skell. I varje enskUt ärende måste ensjälvstänchg bedömning göras. Del är därvid naturligt att främsl beakla deomständigheter som kan hänföras till tillståndshavaren. Exempel på sådanaomständigheter är att tillståndshavaren inte längre har behov av vapnet, attsynnerliga skäl föreligger inte längre för alt inneha en revolver, att ensamling upplöses eller atl brisler uppslår i den personliga lämpligheten atlinneha vapen. Närändrade regler mbbar fömtsättningama för tillstånd och ålerkallelse därför kankomma i fråga finns del anledning till särskild försiktighet vid bedömning avom ett tillstånd skall återkallas. Detta kan exempelvis vara fallel vid skärpiautbildningskrav för en viss vapentyp, högre krav pä skjut-skicklighet ceh höjdaåldersgränser. Ifräga om målskyiievapen krävs del enligt praxis normall medlemskap i enskytteförening för att man skall anses ha behov av vapnet Enligt uttedningenkan ceh bör tillstånd för målskyiievapen återkallas redan enligt gällandeföreskrifter, om behov av vapnet inte föreligger. Behov skulle inle ansesföreligga, om medlemskap i en skytteförening upphört. Efterlevnaden av kravetpä medlemskap skall enligt uttedningen konttolleras genom en skyldighet förskytteföreningama att anmäla när nägon utträder ur en förening ulan alt gä ini en annan skytteförening. Förslaget har fått kritik under remissbehandlingen. Uttedningensförslag all lägga på skytteföreningama att anmäla utträde ur en förening kanvara effektivt från kontrollsynpunkl. Emellertid är del mindre lämpligt frånandra synpunkler ceh bör inte genomföras. Bl.a. bör man undvika all åläggaenskilda ideella organisationer att rapportera förhållanden till myndighetersom kan föranleda ålgärder mol en enskild person. Särskilt gäller detta iförhållande till medlemmama eller tidigare sädana. Jag är emellertidöverens med utredningen om att den som inte är medlem i en skytteförening inteheller normalt kan anses ha behov av atl inneha målskyiievapen. Genom miltförslag till formulering av regeln i 29 § om återkallelse av tillstånd kommerdet att klart framgå att återkallelse kan komma i fråga i dessa situationer.Ingel hindrar i dessa fall att polisen genom en enkel förfrågan hostillsiändshavarna tar reda pä om de är medlemmar i någonskytteförening. Utvidgculmöjlighet till omhändertagande av skjunapen m.m. är reglema om omhändertagande av vapen i 32 § vapenlagen förnärvarande inte tillräckliga. Enligt della lagmm får polismyndigheten beslulaatt omhänderta ett skjutvapen ceh därtill hörande ammunition, om delföreligger risk för missbmk av vapnet Är faran för missbmk överhängande, får enpolisman även utan sådant beslul omhänderta vapnet och ammunitionen. Uttedningenhar föreslagit att reglema om omhändertagande kompletteras med en föreskriftom interimistisk återkallelse. Jag delar uppfattningenatl de nuvarande reglema inte ger tilhäckliga möjligheler att ta hand om vapeninnan frågan om återkallelse är slutligt prövad. Det finns fall där detframstår som klart olämpligt att vapen och ammunition fär finnas kvar hos enperson som i ceh för sig inle har fält sitt tillstånd återkallat. Den möjlighetsom nu fmns är att omhänderta vapen och ammunition enligt 32 § vapenlagen. Etlsådant omhändertagande fömtsätter atl risk för missbmk kan konstateras. För attåterkalla etl vapentillständ krävs dock inte att det finns risk för att vapnetmissbrukas. Jag föreslär därför att en polismyndighet får möjlighet altomhänderta vapen och ammunition även i fall då det är sannolikt atl etttillstånd kommer att återkallas ceh särskilda omständigheter motiverar ettomhändertagande. Jag anser att det inteskall vara regel att någon berövas förfoganderätten över ett vapen i avvaktanpå att rätten atl inneha vapnet prövas. Genom alt föreskriva krav på särskildaomständigheter bltt omhändertaganden inte aktuella regelmässigt utan blttmöjliga endast när det finns skäl för det i det enskilda fallet. Mot bakgmnd av mittförslag till ökade möjligheler till omhändertagande av vapen m.m. anser jag attdet inte finns behov av någon sädan möjlighet till tillfälliga återkallelsersom har föreslagits. Omnågon som är intagen på sjukhus för vård av en psykisk sjukdom är innehavareav eller kan tänkas vara innehavare av skjutvapen och det kan antas att haninte bör inneha elt sädant vapen, skall enligt 55 § vapenkungörelsen denläkare som har ansvaret för vården anmäla förhållandet till poUsen. Regeln fyller syflel aupolisen vid behov skall kunna vidta de åtgärder som behövs, om någon psykisktsjuk person som är intagen för vård har vapentillstånd. Det kan exempelvisfinnas skäl att omhänderta ell vapen vid uttalad suicidrisk eller till skyddför hotade personer. Åtminstone för läkare påprivata sjukvårdsinrättningar innebär föreskriften ett sådant åhggande förenskild som avses i 8 kap. 3 § regeringsformen vilkel kräver lagform. Som enjämförelse kan nämnas föreskriften i 17 a § körkortslagen (1977:477) om läkaresanmälningsskyldighet i fräga om innehavare av körkortstillsiånd (se prop.1988/89:134, SFS 1989:591). Jag föreslår därför att regeln placeras ivapenlagen. 3.9Sekretess för uppgifter i vapenregister Mittförslag: Uppgifter i polismynchghelers lokala vaperuiegister och uppgift omvapenmarkeringama i folkbokföringen skall inte fä lämnas ut, om del inle slårklart att regisiemppgifien kan röjas utan fara för att vapen kommer tillbrottslig användning. Utredningensförslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt förslag. Uttedningen har förordatlokala vapenregister framför elt centtalt Remissinstanserna;Det övervägande antalet remissinstanser, däribland datainspektionen, som ytttatsig i frågan om skärpt sekretess för dala-baserade vapenregister cehvapenmarkeringar i folkbokföringen, är posiliva till förslagel. Negativa ärendasl , Svenska Vapensiiftelsen och . i påpekar att förslaget ledertill så goll som full sekreless med åtföljande tillämpningsproblem.Polismyndigheten föreslär därför som altemativ att registtet beläggs med fullsekreless med undanlag av ett fåtal särskill utvalda typfall t.ex. förforskningsprojekt i anser atl sekretessregeln börutvidgas så alt den skyddar inle bara mot fara för all vapen kommer tillbrottslig användning ulan också mot sådana risker som kan ligga exempelvis iall främmande makt kartlägger hos vilka enskilda personer det finns vapen. Deremissinslanser som är negativa till förslagel instämmer inte i uppfattningenatl sekreless bidrar till alt minska risken för brolt samt all inskränkningen ioffentlighetsprincipen inte står i rimlig proportion till den nytta som kanförväntas. Överåklagareni anser atl ell centtall vapenregister skulle ha fördelar förbrotlsspaning men delar uttedarens uppfattning att del är olämpligt fränsärbarhetssynpunkt Datainspektionen förordar lokala register avintegrilelsskäl. anser att etl centtall register är allföredra. Skälen för mitt mittförslag: Offentlighetsprincipen är starkt förankrad i vårt samhälle. För vissauppgifter måsle vi ändå ha sekreless till skydd för olika inttessen. Vilkauppgifter som omfallas av sekreless anges i princip i sekretesslagen(1980:100). Att förhindra allvarliga brott är ett vitall inttesse.