prop · GE0341 · 1990-12-31 00:00:00 — Fullmäktigehar även föreslagit att de bestämmelser om särskilda avgifter i denkreditpolitiska lagen som är knutna lill diskontot alternativt skall kunnaknytas till den gällande penningmarknadsräntan. Dessutom föreslåsatt avgiftsnivån höjs på så sätt att referensräntan får överskridas med femprocentenheter mot som . Somjag tidigare nämnt har den kreditpolitiska lagen kommit att tillämpas i alltmindre utsträckning. Lagen är föremål för översyn medinriktning på att göra den till en ren beredskapslag. Mol denna bakgrund anserjag del inte påkallat att ändra avgifisbe-slämmelserna i denlagen. Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom upprättatsförslag till lag om ändring i lagen (1988:1385) om riksbank. Förslagethar som framgår av det tidigare granskats av lagrådet. Jaghemställer att regeringen föreslår atl anta det av lagrådet granskadeförslaget lill lag om ändring i lagen (1988: 1385) om riksbank. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå alt anta del förslag föredraganden har lagt fram. SVERIGESRIKSBANK Dnr 90-40-DlR Prop. Bestämmelser om högsta särskild avgift 1 Inledning 1denna skrivelse hemställer fullmäktige i om ändrade bestämmelseravseende högsta medgivna särskild avgift. Sådan avgift skall betalas till statenom ett kreditinstitut inte uppfyller uppställda kassakrav enligt lagen(1988:1385) om riksbank eller om ett kreditinstitut eller annanåsidosätter föreskrift som meddelats med stöd av förordnande enligt lagen(1974:922) om kreditpolitiska medel. Särskild avgift avseende kassakrav fåruppgå till högst två gånger diskontot medan särskild avgift avseendelikviditetskrav, utlåningsreglering och allmän placeringsplikt får fastställas tillett belopp som motsvarar en ränta som får översliga diskonto medhögst . Genomdiskontots ändrade roll inom penningpolitiken är det inle längre räntestyrande.Diskontot fastställs i efterhand till redan etablerade nya räntenivåer, vilkabedöms vara varaktiga. Vid räntehöjningar finns därför risk för att särskildavgift som anknyter till diskontot, vilket sålunda fastställs med visseftersläpning, blir alltför låg och därigenom ineffektiv. Vid sidan av sådananknytning bör därför finnas en relatering lill del aktuella ränteläget. som inte uppfyller uppställda kassakrav skall enligt 51 § riksbankslagenbelala särskild avgift lill staten. prövar frågan om särskildavgift, vilken enligt 52 § skall svara mol en ränta på underskottet för varjedag som får uppgå till högst två gånger diskontot vid varje lid. Avgiften fårnedsättas eller efterges om det finns särskilda skäl. Dessabestämmelser flyttades över till den nya riksbankslagen i samband med att kassakravsbesiammelsernaöverfördes från den kreditpolitiska lagen (prop 1986/87:143). 1 den kredilpoliliskalagen finns också bestämmelser om särskild avgift som skall eriäggas vid åsidosättande av föreskrift som meddelats med stöd av förordnande enligl den lagen. 1 vissa fall är den särskilda avgiften också i den kreditpolitiska lagen baserad på diskonto, nämligen vid åsidosättande av likviditetskrav, utlåningsreglering och allmän placerings plikt (30 § första slycket 1, 2 och 4). Vid beräkning av särskild avgift i sådana fall skall beloppet motsvara ränta som får överstiga diskonto med högst . 3 Överväganden Prop. Diskontotanpassas numera i efterhand till redan inträffade varaktiga förändringarav marknadsräntorna och utgör alltså inle längre ett styrmedel för att påverkaränteutvecklingen. var diskontot den ränta till vilken bankerna fickla upp lån i . påverkar i stället ränteutvecklingengenom atl styra likviditeten i banksystemet och härigenom bankernasupplåningsbehov i samt genom all tillämpa en progressivräntesättning för sådan upplåning, den s. k, ränletrappan. 1en av en arbetsgrupp på avgiven promemoria ("Diskontotsåsom referensränta" Ds 1989:76) dras konsekvenserna av den utveckling somskett. Där föreslås sålunda alt i efterhand skall fastställadiskontot såsom en referensränta för de regler i författningar och avtal somhänvisar till diskontot. Denna referensränta framräknas på visst sätt pågrundval av ränteläget . Formeln härför är konstrueradså all det "nya" diskontot skall hamna på samma nivå som om tidigareprinciper följts. Avsikten härmed är alt säkra all de regler som hänvisar lilldiskontot i olika sammanhang inle skall få elt annat materiellt innehåll. Medhänsyn härtill kan synas alt också hänvisningarna till diskontot iriksbankslagen och i lagen om kreditpolitiska medel kunde behållas oförändrade.Den gradvisa anpassning som kommer att känneteckna del nya diskontot, och somkan fungera utmärkt i flertalet lagar där diskontot utnyttjas, är emellertid enallvarlig nackdel i ett penningpoliliskt sammanhang. Detta problem finns iviss mån redan i det nuvarande systemet, där den praxis som säger att diskontotskall anpassas i efterhand lill varaktiga förändringar i räntelägel medför enmotsvarande eftersläpning. Detkan från tid till annan uppslå situationer då en mycket snabb och kraftiguppdragning av marknadsräntorna är nödvändig. 1 ett sådant fall kan det inträffaall de marknadsräntor som önskar etablera närmar sig eller till ochmed överskrider en nivå motsvarande det dubbla diskontot. Med den nuvarandeutformningen av bestämmelserna för särskild avgift för underskridande avkassakrav kan det därvid vara mer förmånligt för etl kreditinstitut all dra nerbehållningen på kassakravskon-tot i än all låna upp nödvändiga medelpå marknaden. En särskild avgift som skall kunna vara bindande och förhindraatt kreditinstituten i sådana situationer medvetet underskrider de uppställdakraven måste därför vara kopplad lill del aktuella ränteläget som detframträder på marknaden. Detsagda visar på nödvändigheten av att ändra den föreskrivna max imigränsen för särskild avgift för underskridande av kassakrav. Vid sidan av anknytning lill diskontot bör alternativt finnas möjlighet alt knyta avgiften till någon kortfristig penningmarknadsränta. Den kortaste ränta för vilken en officiellt noterad kurs f n. finns är räntan på lån mellan banker med en veckas löptid, dvs. Denna bör kunna användas som mått på räntan på den korta marknaden. För den händelse någon STIBOR-ränta inte finns att tillgå kan den ränta till- ,-, lämpar för inlåning fråneller utlåning lill banker utnyttjas som referens- Prop. 1990/91:41 räntaför särskild avgift. Den högsta särskilda avgiften motsvarar därmed Bilaga1 antingen det dubbla diskontot eller den dubbla penningmarknadsräntan. Ävenbestämmelser om högsta särskilda avgift enligt lagen om kreditpolitiska medelbör ändras i de fall maximigränsen har knutits till diskontot, nämligen vidåsidosättande av föreskrift som avser likviditetskrav, utlåningsreglering ochallmän placeringsplikt. Föratt den särskilda avgiften enligl lagen om kreditpolitiska medel alltid skallkunna bli verkningsfull föreslås att sanklionsmöjligheten förstärks genom altavgiften högst får motsvara diskontot eller den gällandepenningmarknadsräntan plus . Med penningmarknadsräntanåsyftas de räntor som ovan redogjorts för. Ändringarna bör träda i kraft den 1juli 1990. Förslagtill lag om ändring i riksbankslagen och till lag om ändring i lagen om kredilpoliliskamedel framgår av bilaga I och 2. Fullmäktigei hemställer att regeringen föreslår alt anta dels lag omändring i lagen (1988:1385) om riksbank, dels lag om ändring i lagen(1974:922) om kredilpoliliska medel. Bilaga I.l Prop. 1990/91:41 Bilaga I Lag om ändring i lagen (1988:1385) om riksbank Enligt beslulföreskrivs alt 52 § lagen (1988:1385) om riksbank skall ha följandelydelse. Den särskilda avgiften enligl51 § skall svara mol en ränta på underskottet för som får uppgå tillhögst två gånger diskontot vid varje tid. Omdet finns särskilda skal, får avgiften nedsättas eller efterges. Den särskilda avgiftenenligt 51 § skall svara mot en ränta på underskottet för som fåruppgå lill högst två gånger antingen diskontot vid varje lid efter den varjedag gällande penningsmarknadsräntan. Om det finns särskildaskäl, får avgiften nedsättas eller efterges. Lagom ändring i lagen (1974:922) om kreditpolitiska medel Enligtriksdagens beslut föreskrivs att 30§ lagen (1974:922) om kredit-politiska medelskall ha följande lydelse 1990/91:41 Bilaga 1 Särskildavgift skall utgöra, vid åsidosättande av föreskrift i fråga om 1.likviditetskrav, ett belopp somsvarar mot ränta på underskottet för tiden från föregående beräk-ningslidpunkteller, om tidigare beräkning ej skett, från del föreskriften trätt itillämpning eller för beräkningsperioden, varvid räntesatsen för år fåröverstiga diskonto med högst , 2.utlåningsreglering, elt beloppsom för tiden från den föregående beräkningslidpunkten eller, om en tidigareberäkning ej skett, från del föreskriften trätt i tillämpning eller förberäkningsperioden svarar mot ränta på det belopp med vilkel utlåningen,garantiförbindelserna eller leasingobjektens värde överskridit den fastställdagränsen, varvid räntesatsen för år får med högst överstigariksbankens diskonto, 3.emissionskontroll, högst två procentav hela lånesumman av den för lånet bestämda längsta löptiden, 4.allmän placeringsplikt, elt beloppsom för beräkningsperiod svarar mol ränta på den del av ålagd placeringspliklför perioden eller för perioden och tidigare beräkningsperioder sammatagna somej uppfyllts, varvid räntesatsen för år får med högst överstigariksbankens diskonto. Särskildavgift skall utgöra, vid åsidosättande av föreskrift i fråga om 1.likviditetskrav, elt belopp somsvarar mot ränta på underskottet för liden från föregående beräk-ningslidpunkteller, om tidigare beräkning ej skett, från det föreskriften trätt itillämpning eller för beräkningsperioden, varvid räntesatsen för år fåröverstiga diskonto eller den gällande penningmarknadsräntanmed högst /é'/« procentenheter, 2.utlåningsreglering, etlbelopp för liden från den föregående beräkningstidpunkten eller, om en tidigareberäkning ej skett, från det föreskriften trätt i tillämpning eller för beräkningsperiodensvarar mot ränta på del belopp med vilket utlåningen, garantiförbindelsernaeller leasingobjeklens värde överskridit den fastställda gränsen, varvid räntesatsenför år får med högst översliga diskonto ellerden gällande penningmarknadsräitlan, 3.emissionskontroll, högst två procentav hela lånesumman av den för lånet bestämda längsta löptiden, 4.allmän placeringsplikl, eltbelopp som för beräkningsperiod svarar mol ränta på den del av ålagd placeringspliktför perioden eller för perioden och tidigare beräkningsperioder sammantagnasom ej uppfyllts, varvid räntesatsen för år får med högst procentenheter överstigariksbankens diskonto eller den gällande penning- 5.särskild placeringsplikt, av den del av ålagd placeringsplikt som ej uppfyllt, 6.räntereglering, två gånger det beloppmed vilket räntan avviker från den ränta som skolat utgå enligt fastställdräntesats. Vid tillämpning av förstastycket 1 får utjämning ske mellan över-och underskott vid olika beräk-ningslidpunklereller under två eller flera beräkningsperioder och räntan beräknas på detgenomsnittliga underskottet. 5.särskild placeringsplikl, av den del av ålagd placeringsplikt som ej uppfyllts, 6.räntereglering, två gånger del beloppmed vilket räntan avviker från den ränta som skolat utgå enligt fastställdräntesats. Vid tillämpning av förstastycket 1 får utjämning ske mellan över-och underskott vid olika beräkningstidpunktereller under två eller flera beräkningsperioder och räntan beräknas på detgenomsnittliga underskottet. Prop.1990/91:41 Bilaga I Sammanställning av remissyttranden över Prop-1990/91:4i riksbanksfullmäktiges framställning om '' bestämmelser om högsta särskild avgift Efterremiss har yttranden över framställningen avgetts av bankinspektionen,försäkringsinspektionen, , . , , (), , . Bankinspektionentillstyrker i sak förslagen. Inspektionen vill dock tillfoga alt den iförfattningsförslagen definierade räntenivån som avses utgöra grund för densärskilda avgiften kan framstå som alltför obestämd. "Den varje daggällande penningmarknadsräntan" kan avläsas på många sätt och även om manlyckas precisera exakt vilken delmarknad som avses, så varierar dessa kortaräntor . Att använda räntetrappa som bas stöter påliknande problem eftersom bankerna normalt lånar på skilda trappsteg i sinupplåning i . Nämndasvårigheter, som också riksbanksfullmäktige brottats med, uppstår så snart manär obenägen att acceptera att ensidigt fastställer de särskildaavgifternas nivå som man måste medge en obegränsad flexibilitet medhänsyn till räntesättningen i en vid lagstift-ningstillfället helt oförutsebarframlida ekonomisk-politisk situation. Detgäller sålunda all finna en objektivt fastställbar räntenivå som kan preciserasi författningstext och som medger obegränsad anpassning av avgiftsnivån tilläven mycket höga räntenivåer. Somett alternativ till riksbanksfullmäktiges förslag vill bankinspektionen pekapå möjligheten atl använda den vägda in- eller utlåningsränlan för banker iriksbanken vid slutet av . Som vikter skulle användas in- ellerutlåningsvolymen för varje individuell bank i . Delföreslagna alternativet är objektivt fastställbart, låt vara att deindividuella bankernas transaktioner med inte publiceras av riksbanken.Ställningen vid utgången av låter sig klart anges. Metoden kan ocksåanvändas oberoende av om tillämpar en ränletrappa eller ej. Penningmarknadsräntornoteras normalt för ett flertal olika perioder (ex. O/N, T/N, , , 1, 2 resp. 3 månader samt 6, 9 resp. 12 månader). Enligt inspektionen måste av lagtexten framgå den särskilda penningmarknadsränla som avses. Utifrånde synpunkter försäkringsinspektionen har alt beakta har in- Prop.1990/91:41 spektionen ingenting dämtöver att erinra mol riksbanksfullmäktigesför- Bilaga 2 slag. Desärskilda avgifter, som finns och som enligt förslaget skallutvidgas, utgör lill sin faktiska karaktär vad som närmast kan liknas vidstraffavgifter; i likhet med straffsankloner har de prohibitiva syften. Det ärdärför enligt bankföreningens uppfattning väsentligt att avgifternas storlekkan fömtses av de berörda företagen och att de därför i möjligaste mån framgårav lagtexten; det är mindre väl förenligt med god lagstiftning att normgivningeni sådana frågor av överlämnas till myndighet, i detta fallriksbanken. Bankföreningenkonstaterar till en början den ändringen i förhållande till gällandeavgiftsbestämmelser att enligt lagtextförslagen ges möjlighet attvid avgiftsberäkningen välja mellan två olika beräkningsmetoder: diskontot ochpenningmarknadsräntan. Av lagtexten och motiveringen framgår inte någonprioritering mellan dessa båda metoder eller under vilka omständigheterriksbanken skall välja den ena eller andra metoden. Det bör inte lämnas åtmyndighet att på detta sätt fritt välja avgiftsberäkningsalternativ. 1de föreslagna lagtexterna används vidare uttrycket "den gällandepenningmarknadsräntan". Enligt motiven avses härmed räntan på lån mellanbanker med en veckas löptid (sjudagars STIBOR). Eftersom även andra räntor ändenna enligt vedertaget språkbmk torde kunna hänföras till "den varje daggällande penningsmarknadsräntan", är sistnämnda uttryck inte tillräckligtpreciserat för att lämpligen böra användas i lagtexter som avhandlar straffliknandesanktioner. Enligtmotiven synes till "den gällande penningmarknadsräntan"kunna hänföras även den ränta som tillämpar för inlåning från ellerutlåning till banker. Av motiven men inte av lagtexten framgår att dessaberäkningsgrunder får användas endast om STIBOR saknas. Till yttermera visso ärockså i denna situation inbyggd en valfrihet för : inlåningsräntaeller utlåningsränta kan tillämpas. ,som på angivna grunder finner de föreslagna lagtexterna som ger riksbankenvalfrihet mellan fyra skilda beräkningsmetoder till sin konstruktiontveksamma, förordar altuttrycket "den gällande penningmarknadsräntan" i lagtextenpreciseras så att det framgår atl hämed avses vad som i fullmäktigesframställning, s. 4, ullrycks med orden "den kortaste ränta för vilken en officielltnoterad kurs föreligger", att,om ytterligare beräkningsmetoder skall förekomma, dessa också preciseras ilagtexten, attdel inte övertals åt all välja metod; i lagen bör anges att en vissandra eller tredje metod får tillämpas endast om praktiska förutsättningar förden första respektive andra saknas, 19 att, således, om flera avgifisberäkningsmetoder erfordras, lagen anger Prop.1990/91:41 prioriteringsordning. Närdet gäller den föreslagna höjningen av "pålägget" från tre till fem procentenheterär fullmäktiges enda motivering lill denna ändring: "För att den särskildaavgiften ... alllid skall kunna bli verkningsfull föreslås atl sanklionsmöjlighetenförstärks...". vill framhålla att del givetvis är svårt alti förväg bedöma exakt hur höga avgifter som kan behövas för att de i olikaekonomiska lägen skall bli "verkningsfulla". Såvitt bankföreningenkan bedöma finns det dock inga belägg för att avgifter med "pålägg"på enligl nuvarande bestämmelser inle skulle ha varit"verkningsfulla" under hittillsvarande period. Bankföreningenifrågasätter därför om höjningen från är behövlig. Föreningenansluter sig till de uppfattningar som framförts av . SFFhar ingenting att invända mol förslaget att får möjlighet all vidberäkning av särskilda avgifter använda penningmarknadsränta istället fördiskonto. Diskontot har ju alltmer upphört alt vara styrmedel för räntesätlningen.Det sätts numera i efterhand och så som anpassning till gällande marknadsränta. SFFifrågasätter om det är nödvändigt all höja taket för den särskilda avgiften enligllagen om kredilpoliliska medel . Det har knappast någon prohibitivbetydelse för överträdelse om taket höjs. Såvitt SFF har erfarit har nuvarande påslagräckt till. Deföreslagna lagtexterna är enligt SFF:s mening inte tillräckligt entydiga. Detger utrymme för alt välja mellan diskonto eller penningmarknadsränla.Det finns inte heller angivet vilken penningmarknadsränta som skalltillämpas.1 motivet till lagändringarna anges att det skall vara STIBOR . 1 defall någon STlBOR-ränla inte finns att tillgå föreslås att räntan riksbankentillämpar för inlåning eller utlåning till banker skall utnyttjas. Det börframgå av lagtexten hur räntorna beräknas. Diskontothar en helt annan roll än då de särskilda avgifterna inför des. tillstyrker att de särskilda avgifterna bör beräknas på andra grunder än diskontot. Den föreslagna räntan, sju dagars STIBOR, kan vara en lämplig ersättning. fömtsätter att banker och andra kreditin- 20 slitul uppfyller de kravsom från tid till annan ställer. 1990/91:41 särskildaavgifterna drabbar därför institut som gör administrativa miss- Bilaga 2tag eller missbedömer likviditetens utveckling. Medveten underlåtenhet att,exempelvis, ha för lite pengar på ett kassakravskonto är inte meningsfullt närde särskilda avgifterna knyts direkt till marknadsräntan i enlighet medförslaget. Denföreslagna grundräntesatsen varierar kraftigt och ligger i allmänhet betydligthögre än diskontot. Grundräntan är naturligtvis särskilt hög när kreditpolilikenär stram. Förändringen leder således till att den högsta avgiften blirbetydligt högre . 1 skrivelsen anges inga behov av skärpta avgifter. föreslår att etl i procentenheter begränsat påslagövervägs. för kreditinstitut som inte uppfyller kassakravenoch ett oförändrat påslag om för övriga uppräknadeförseelser kan vara en rimlig kredilpolitisk anpassning till dagens högstaavgifter. Avgifterna riskerar ändå att bli betydligt högre . Föreningendelar fullmäktiges uppfattning att reglerna bör reformeras i angiven riktning.Del är dock otillfredsställande att spännvidden mellan de två föreslagnaalternativa beräkningsgrunderna kan bli så stor i procentenheter räknat, idagsålunda från max 24 till max . Av rättssäkerhetsskäl vore del altföredraga alt endast en beräkningsmetod fanns alt tillgå. Riksgäidskontoretär kritisk mot riksbanksfullmäktiges framställning om förändrade bestämmelserom högsta särskilda avgift. Förslaget innebär att avgiften kan baseras påpenningmarknadsräntor då diskontot avviker markant från den rådanderäntenivån. Riksgäldskonioreivill betona viklen av att avgifterna baseras på ett enhetligt system som äranpassat till liknande system för andra aktörer i marknaden. Eftersom diskontothar ändrats till att gälla som referensränta med en direkt koppling tillpenningmarknadsräntor anser kontoret att det är en tillräcklig anpassning tillmarknaden. Om följsamheten till marknaden anses otillräcklig bör enligtkontoret diskontots beräkningsmodell förändras. Riksgäldskontoretvill i delta sammanhang åter framhålla vikten av att underlagsräntorna vidberäkning av diskontot utgörs av 3-månaders statsskuldväxlar. Dåavgifterna har karaktären av dröjsmålsränta är det enligt riksgälds- kontoret rimligt att i sina avgifter följer räntelagen. Avgiften följer då diskontot med påslag av . Mot bakgrund avovanslående avstyrker riksbanks- Prop. 1990/91:41 fullmäktigesförslag om högsta särskilda avgift baserat på penningmark- Bilaga 2 nadsränlor.Kontoret vill avslutningsvis påpeka vikten av atl diskontot anpassas så all delkan användas inte bara av marknaden utan även av i sina avgifter. Riksrevisionsverketoch har inte haft några erinringar motförslaget. Lag om ändring i lagen (1988:1385) om riksbank Härigenomföreskrivs att 52 § lagen (1988:1385) om riksbank skall ha följandelydelse. 1990/91:41 Bilaga 3 Den särskilda avgiftenenligt 51 § skall svara mot en ränta på underskottet för som färuppgå till högst två gånger diskontot vid varje lid. Omdel finns särskilda skäl, får avgiften ned.sättas eller efterges. Densärskilda avgiften enligt 51 § skall svara mot en ränta på underskottet förvarje dag som uppgår lill två gånger diskontot vid varje tid om inte annatföljer av andra stycket. Om samladekredit enligl 18§ första stycket lift bankinstituten motsvarar en högsta räntesals(marginalränian) som överstiger den i första stycket angivna räntan minskadmed , .skall avgiften svara mol en ränta på underskottet förvarje dag som överstiger marginalräntan . Omdet finns särskilda skäl, får avgiften sältas ned helt eller delvis. I. Dennalag träder i kraft . 2.1 fråga om underskottsom är hänföriigt till tiden före ikraftträdandet tillämpas 52 § i sin äldrelydelse. Bilaga4 Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1990 10 08 regeringsrådet , regeringsrådet , justitierådetHans-Gunnar Soterud Enligtprotokoll vid regeringssammanträde har regeringen påhemställan av statsrådet beslutat inhämta lagrådets yttrande överförslag till lag om ändring i lagen (1988:1385) om riksbank. Förslagethar inför lagrådet föredragils av hovrättsassessorn . Lagrådetlämnar förslaget utan erinran. Proposition......................................................... .... I Propositionenshuvudsakliga innehåll ...................... .... I Utdragur protokoll vid regeringssammanträde . 4Upprättat lagförslag ....................................................... 11 Bilaga1 Frainställning från riksbanksfullmäktige...... 12 Bilaga2 Sammanställning av remissyttranden........ .. 18 Bilaga3 Lagrådsremissens lagförslag.................... .. 23 Bilaga4 Lagrådels yttrande............................... .. 24 Tryckeri, 1990 25