prop · GE03153 · 1990-12-31 00:00:00 — Om dessa personer istället folkbokförs enligt vanliga regler skulle självfallet folkbokföringenbättre än återge de faktiska förhållandena. Enligt min mening bör manemellertid här ta särskild hänsyn till att det rör sig om äldre personer som avflera skäl kan känna stark anknytning till den tidigare bosättningsorten ochvill behålla den. Jag anser därför att någon inskränkning i nuvarande valfrihetinte bör göras. Tvärtom bör motsvarande möjlighet öppnas även för dem somflyttar till kommunala för äldre eller privat drivna hem för äldre. 5.8 Sjukvård och kriminalvård m. m. Mitt förslag: Vistelsesom föranleds enbart av vård vid en , vård av unga,kriminalvård eiler vård av missbrukare skall inte anses leda till ändradbosättning. 1983 årsfolkbokföringskommittés förslag: Överensstämmer med mitt bortsett från att kommitténföreslog att den som är intagen för långtidssjukvård i en annan församling änden där han är folkbokförd skulle få en valfrihet att bli folkbokförd påsjukhuset om han saknar annan bostad. Remissinstanserna: Endastnågra remissinstanser har yttrat sig över förslaget. pekarbeträffande intagning på sjukvårdsinrättningar på att det finns vissa fall avtvångsvård som inte är reglerade i den föreslagna bestämmelsen, bl.a. psykisktutvecklingsstörda intagna i vår- dhemenligt 35 § lagen (1967:940) angående omsorger om vissa psykisktutvecklingsstörda, samt vissa former av tvångsvård utom anstalt. Beträffandeden föreslagna möjligheten till frivillig folkbokföring på långvårdssjukhusavstyrker styrelsen att den delen av förslaget genomförs . Riksskatteverketifrågasätter behovet av den föreslagna valfriheten för patienter ilångtidssjukvård. pekar på att den föreslagnavalfriheten för patienter i långtidssjukvård kan få betydelse för omfattningenav kommunernas ekonomiska ansvar . Skälenför mitt förslag: Vistelse på sjukhus eller hem för vård av unga (s.k. 12§-heni) kan ibland ha en sådan längd och karaktär att bosättning skulle kunnaanses föreligga. Detsamma kan gälla i fråga om intagning påkriminalvårdsanstalt. Vistelse på sådana institutioner skall dock enligt 24 §GFBL inte medföra ändrad kyrkobokföring. Detråder viss osäkerhet om vad som avses med sjukvårdsinrättning i dessa fall. Pålandstingens sjukhus och på privata sjukhem som har tillståndär bestämmelserna med säkerhet tillämpliga. Vårdhem för utvecklingsstörda ansesdäremot inte vara sjukvårdsinrättningar i sjukvårdslagstiftningens mening ochtorde därmed inte omfattas av bestämmelserna i . Inte heller i framtidenbör en vistelse på en sjukvårdsinrättning eller kriminalvårdsanstaltbeaktas vid bedömningen av en persons bosättning. -En person bör inte gärna anses bosatt där han placerats med tvång. fråga om en vistelse avmer frivilligt slag är det normalt så att den som har behovav vård inte har någon möjlighet att välja var vården skall erhållas. Kommitténhar föreslagit att den som är intagen för långtidssjukvård och saknar annanbostad skall få folkbokföras på sjukhuset om han begär det. Förslaget haravstyrkts av bl.a. , och jag anser även för egen del att det nuinte finns tillräckliga skäl att göra en sådan ändring. 5.9 Utsänd UD- och SIDA-personal m. fl. Mitt förslag: Densom är utsänd i svenska statens tjänst folkbokförs tillsammans med medföljandefamilj i den församling där han var folkbokförd vid utsändandet. Efter ansökanskall en utsänd kunna få folkbokföras i en annan församling där han ägerfastighet eller innehar en bostadsrättslägenhet. 1983års folkbokföringskommittés förslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna:Förslaget har inte kommenterats av remissinstanserna. Skälen för mitt förslag:För närvarande gäller,att utsända statsanställda skall kyrkobokföras även efterstationeringen utomlands (20 § GFBL). Detta innebär ett avsteg från principenatt folkbokföringen skall grundas på bosättningen. Den personkrets som avseshar emellertid en speciell situation. Personerna är exempelvis skattskyldigahär för sin inkomst och är normalt undantagna från folkbokföring och socialaförmåner i tjänstgö- Normaltvarvas utlandsstationeringen med perioder av tjänstgöring i . Den nuvarande ordningensynes i stort sett tillgodose behoven. Jag finner därför inte skäl att göra annatän justeringar i den gällande ordningen. En sådan justering är att en utsändbör kunna få bli folkbokförd i en annan församling under utlandstjänstgöringen förutom då han äger fastighet även då han innehar en bostad medbostadsrätt. På en annan punkt i GFBLär en större justering befogad. Den som äger eller innehar fast egendom menendast under någon del av året vistas på egendomen eller i övrigt inom denförsamling där egendomen är belägen kan efter ansökan hos regeringen fåfolkbokföras i den församlingen, om det är skäligt med hänsyn till egendomensbetydenhet och övriga omständigheter (19 § GFBL). Bestämmelsen torde inte hatillämpats på åtskilliga år. Enligt min mening bör någon motsvarighet intefinnas i den nya lagen. 6 Kontrollmetoder m.m. 6.1 Flyttningsanmälan Mittförslag: Den som flyttat skall inom anmäla detta. Motsvarande skallgälla för den som ändrat postadress utan att flyttning skett om adressen skallgälla . Anmälan får görastill en skattemyndighet, en allmän försäkringskassa eller ett postkontor. 1983 årsfolkbokföringskommittés förslag: Kommittén föreslog att anmälningsskyldighetenskulle knytas till ändrad adress. Bostadsadress eller ändrad postadress somskall gälla skulle anmälas inom . Remissinstanserna:Riksåklagaren anför att förslaget att ny postadress skallanmälas i vissa fall kan upplevas som stötande från integritets- ochsekretessynpunkt, t. ex. beträffande personer som är utsatta för förföljelse.Postverket anser att anmälningsskyldigheten inte bör avse ny postadress för såkort tid som . anser att den föreslagna gränsen föranmälan av ny postadress, , är för kort samt att definitionen avbegreppet postadress är olyckligt vald eftersom den tillåter flerapostadresser. Länsrätten i avstyrker att tiden förflyttningsanmälan förkortas till . Länsrätten i framföratt anmälningsskyldighet beträffande ändrad postadress bör föreligga endast ompostadressen skall gälla . Länsrätten avstyrker vidareförslaget om att ändrad adress skall anmälas inom och föreslår attnuvarande frist kvarstår. Länsrätten i är tveksamtill utformningen av anmälningsskyldigheten och pekar på att missförstånd lättkan uppstå om vad som är en anmälningspliktig ny postadress. JO anser attförslaget kunde skapa oklarhet om när anmälan skulle göras och att tillräckligaskäl för att införa enskyldighet att anmäla postadress inte Prop. 1990/91; 153anförts och avstyrker att anmälningsskyldigheten utformas på det sätt somföreslagits. anser att tidsfristen för anmälan även i fortsättningenskall vara . Skälenför mitt förslag: Den nuvarande skyldigheten att anmäla flyttning är knutentill sådan flyttning som bör föranleda ändring i kyrkobokföringen. Kommitténhar föreslagit att anmälningsskyldigheten skall knytas till begreppet adressoch att anmälan skall göras både om ändring av bostads-och postadress.Kommittén menade med sitt förslag att skapa ett mer konkret och för allmänhetenlättbegripligt begrepp. Förslaget har fått ett blandat mottagande avremissinstanserna. Bl.a. har JO ansett att den föreslagna regleringen skullekunna skapa oklarhet om skyldighetens omfattning. För egen del är jag inteövertygad om att någon förbättring uppnås genom att anmälningssskyldighetenknyts till begreppet adress. Jag föreslår därför att allmänhetensanrriälningsskyldighet alltjämt skall vara knuten till begreppet flyttning. Enligtde nuvarande bestämmelserna skall anmälan göras efterflyttning. Kommitténs förslag om en förkortning av tidsfristen till en veckahar mött viss kritik. Till bilden hör också att bland kommitténs förslagingick att det skulle införas en administrativ avgift (förseningsavgift) förförsenad anmälan om ny adress. Jag avser vilket jag återkommer till inte att föreslå en sådan förseningsavgift. De nu aktuella bestämmelserna omflyttning'kommer att tillämpas under andra förhållanden än de som råder i dag.Tolkbokföringen har då överförts till skatteförvaltningen ochfolkbokföringsregistren förs med hjälp av ADB. Ambitionen från skattemyndigheternassida kommer att vara att ändringar i folkbokföringen, t.ex. flyttningar, skallregistreras som underlaget kommer in till myndigheten. Motcdenbakgrunden finner jag det rimligt att anmälningsfristen förkortas till envecka. Jag kan i sammanhanget nämna att samtliga övriga nordiska länder harkortare anmälningsfrist vid flyttningar än den här nu gällande. Enpersons postadress överensstämmer i allmänhet med adressen till bostaden. Mångagånger är emellertid adresserna olika. 1 vissa fall saknar bostaden annanadress än fastighetsbeteckningen, vilket inte sällan förekommer i glesbygder.Postadressen är då vanligen en postlåda, vilken inte är direkt knuten tillbostaden. I andra fall har personen sin post-ställd exempelvis till en postbox. Kommitténhar föreslagit att ändrad postadress skall anmälas. Förslaget har motiverats dels med att en sådan anmälnings skyldighet skulle ge bättre, underiag för prövningen av bosättningen i de fall då personen själv inte ansåg att folkbokföringen borde ändras, dels med att i folkbokföringsregistren kunna registrera, utöver bostadsadres sen, en tillfällig adress eller en stadigvarande särskild postadress. För egen del har jag svårt att tro att det förstnämnda syftet skulle kunna uppfyllas genom den föreslagna anmälningsskyldigheten. Den som genom att under låta att anmäla ändrad bostadsadress avsiktligt försöker vilseleda skatte myndigheten angående sin bosättning torde knappast till samma myndig het anmäla adressen som postadress. I de lokala register somskall föras enligt lagen om folkbokföringsregister finns möjligheter attregistrera två olika adresser. En del personer har önskemål om att deraspost ställs till en särskild postadress som avviker från bostadsadressen. Atttillgodose detta önskemål leder enligt min mening till en förbättrad servicebåde gentemot de berörda personerna och myndigheter och andra som använderadressuppgifterna. När en sådan möjlighet öppnas bör även finnas en skyldighetatt anmäla ändringar av postadressen för att registren skall kunna hållasaktuella. Som har påpekats av flera remissinstanser skulle den av kommitténföreslagna tidsgränsen för tillfälliga postadresser medföra attett stort antal sommarstugeadresser och andra liknande adresser skulleregistreras. Detta bör enligt min mening inte ske. Anmälan om ändrad postadressbör därför endast göras när den nya adressen är avsedd att gälla för minst sexmånader. Flyttningsanmälan görs normalt med postens kombinerade blankett för begäran om eftersändning ochanmälan till folkbokföringsmyndighet. En sådan samordning är till fördel bådeför den enskilde och för myndigheterna. Enligt GFBL skall flyttningsanmälangöras till folkbokföringsmyndigheten. En flyttningsanmälan som görs i sambandmed begäran om eftersändning anses därmed inte vara gjord förrän den kommit intill folkbokföringsmyndigheten. Detta innebär att den enskildes kyrkobokföringblir beroende av hanteringstiden hos posten. I NFBL bör därför tas in enbestämmelse som möjliggör att skyldigheten att anmäla flyttning fullgörs genomanmälan till posten. Anmälan om flyttning skall även kunna göras hos en allmänförsäkringskassa. Jag återkommer till frågan om försäkringskassornas medverkani folkbokföringen i avsnitt 9. 6.2 Uppgifter från fastighetsägare Mitt forslag: Dennuvarande skyldigheten för fastighetsägare att löpande lämna uppgifter ominflyttande (bostadsanmälan) slopas. I stället skall skattemyndigheten ha rättatt förelägga en fastighetsägare att uppge till vilka han upplåter bostad ochvilka som enligt hans kännedom bor i bostaden. 1983 årsfolkbokföringskommittés förslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt. Remissinstanserna: Endastfå remissinstanser har yttrat sig. Förslaget lämnas i stort utan erinran ellertillstyrks. tillstyrker att den förslagna skyldigheten förbostadsupplåtare att lämna uppgift om till vilka han upplåter bostad införs.Verket vill däremot inte ta ställning till om skyldigheten att lämnabostadsaninälan bör slopas. Statens person- och adressreglslernämild avstyrkerförslaget från integritetssynpunkt. Skälen för mitt förslag:Den nuvarande skyldigheten för bostadsupplåtare att lämna uppgifter om allabostadsupplåtelser (bostadsanmälningar) medför att en flyttning måste anmälassåväl av den flyttande som av I deallra flesta fall innehåller de båda anmälningarna samstämmiga uppgifter. Attdet krävs in upplysningar från två håll framstår i fråga omhuvuddelen av flyttningarna endast som en onödig omgång. Den skyldighet somfinns nu bör därför kunna begränsas avsevärt. Som kommittén föreslagit bör enfastighetsägare inte behöva lämna uppgifter om bostadsupplåtelser i andra fallän då skattemyndigheten begär det. Uppgifterna, som enligt min mening normaltinte kan anses som särskilt integritetskänsliga, bör kunna varatill god hjälp för kontrollen av folkbokföringens riktighet.Uppgiftsskyldigheten bör utformas så att skattemyndigheten har rätt attförelägga bostadsupplåtaren att lämna uppgifter om vilka personer som hanupplåter bostad åt och vilka personer som enligt hans kännedom bor i bostaden. Minbedömning: bör inte vara skyldig att på skattemyndighetensbegäran göra utredningar i folkbokföringsärenden. 1983års folkbokföringskommittés förslag: skall vara skyldig att görautredning i folkbokföringsärenden på begäran av skattemyndigheten. Remissinstanserna:Förslaget berörs endast av några få instanser. avstyrkermedan välkomnar förslaget. Länsrätten i Slockholms län finneratt invändningar av skilda slag kan riktas mot att polisen utnyttjas förutredningar i folkbokföringsfrågor och avstyrker förslaget. Skälenför min bedömning: Folkbokföringen ligger, som jag tidigare nämnt, till grundför bestämmandet av många skyldigheter och rättigheter. Det kan därför varafrestande att dölja sin verkliga bosättning för folkbokföringsmyndigheternaför att med hjälp av en felaktig folkbokföring orättmätigt kunna uppnåekonomiska förmåner. Sådana förfaranden torde i de allra flesta fall varastraffbara enligt eller ansvarsbestämmelser ispeciallagstiftning. Tillpolisens uppgifter hör att bedriva utredningar i fråga om brolt som hör underallmänt åtal. Intresset av att folkbokföringen är korrekt i sådana fall då denfelaktiga folkbokföringen inte utnyttjas i något bedrägligt syfte kan knappastmotivera att polisens resurser tas i anspråk. Enligt min mening bör polisen närdet gäller bosättningskontrollen därför inte ges någon särskildutredningsskyldighet som ligger vid sidan av den ovannämnda uppgiften attbedriva utredningar om brott som hör under allmänt åtal. Mittforslag: Den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet underlåter att fullgörasin anmälningsskyldighet som avser ändring av adress eller inflyttning tillSverige skall dömas till penningböter. 1 ringa fall skall inte dömas tillansvar. Förseningsavgift ifråga om för sent inkomna eller underlåtna anmälningar införs inte. 1983 årsfolkbokföringskommittés förslag: Den som inte fullgör sin anmälningsskyldigheteller uppgiftsskyldighet enligt anmaning i rätt tid skall påföras enadministrativ avgift (förseningsavgift). Vidare föreslår kommittén att den somuppsåtligen eller av grov oaktsamhet lämnar oriktiga uppgifter enligtfolkbokföringslagen skall dömas till böter. Remissinstanserna:Förslaget om förseningsavgift har fått ett i huvudsak negativt mottagande avremissinstanserna. a. framhålls att införandet av en förseningsavgiftskulle medföra många praktiska problem och kräva stora resurser. Blandproblemen pekas det på svårigheter att utreda när en flyttning faktiskt skett.Göta hovrätt anför att förslaget inte kommer att medföra någon avlastning avdomstolarnas arbetsbörda utan i stället medföra en mer tungrodd ochbyråkratisk ordning. Länsrällen i framför att förseningsavgifteninte löser de problem med skenskrivningar som kommittén pekat på. Risken är istället uppenbar att förseningsavgiften kommer att drabba personer som avolika personliga skäl försummar anmälan. De föreslagna eftergiftsgrundernatorde härvid inte vara tillräckliga. JO påpekar att det inte finns någonnaturlig utgångspunkt för beräkning av om en flyttningsanmälan kommit in itid. I andra fall än då den enskilde i en för sent inkommen anmälan lämnar ensanningsenlig uppgift krävs en utredning av förhållandena. Man kommer därförinte att göra de handläggningsmässiga vinster med att övergå från den nuvarandestraffsanktionen till en förseningsavgift som kommittén hävdar. Däremot innebärförslaget en påtaglig försämring av den enskildes rättssäkerhet. Förslaget om kriminaliseringav oriktiga uppgifter i anmälningar m.m. berörs bara av ett fåtal instanser.Riksåklagaren anför att de fall av oriktigt uppgiftslämnande som kommitténavser att kriminalisera i allt väsentligt kan beivras som osant intygandeenligt och är närmast benägen att avstyrka förslaget. Länsrätteni är tveksam till att felaktigt uppgiftslämnande iöverskottsfrågor skall vara kriminaliserat och anser att det kriminaliseradeområdet åtminstone bör begränsas till osant meddelande som varit ägnat att ledatill felaktig folkbokföring. JO anser sig inte övertygad om att det finns behovav en särskild straffbestämmelse av föreslaget innehåll vid sidan av redanexisterande straffbestämmelser om t.ex. skattebedrägeri, bedrägeri och förvanskandeav familjeställning och avstyrker. Skälenför mitt förslag: Enligt 56 § GFBL kan den som underiåter att göra anmälan omsin flyttning, om sin avsikt att flytta till utlandet eller om upplåtelseav bostad till annan dömas till böter (högst .) 1990/91;153 förutsättning att förseelsen inte är ringa. Kommitténföreslår att bötesstraffet skall ersättas av en administrativ avgift(förseningsavgift). Flera remissinstanser har riktat allvarlig kritik motförslaget. För egen del är jag inte övertygad om att en förseningsavgift förförsenad eller utebliven adressanmälan skulle medföra en sådan förbättring avanmälningsfrekvensen som motsvaras av de nackdelar som remissinstanserna pekatpå. Jag finner därför inte skäl att föreslå att en förseningsavgift införs. Kommitténhar vidare föreslagit en särskild straffbestämmelse i NFBL av innebörd att densom uppsåtligen eller av grov oaktsamhet lämnar oriktiga uppgifter i en anmälanskall dömas till böter. Nödvändigheten av ett särskilt straffstadgande för attoriktiga uppgifter i anmälningar till skattemyndigheterna skall kunna beivras ide grova fall som kommittén syftat på har ifrågasatts av bl.a. riksåklagarenoch JO. Jag delar den uppfattningen. Jag föreslår därför att den nuvarandestraffbestämmelsen för underlåtenhet att göra anmälan om flyttning i principbehålls. Straffet skall utgöras av penningböter. För min del finner jag detdock mindre lämpligt att ansvar skall inträda för försummelse att anmälaflyttning till utlandet. 1sammanhanget bör nämnas att jag föreslår att det i NFBL tas in en bestämmelseom att skattemyndigheten, i fall där det kan antas att en person är skyldig attgöra anmälan enligt NFBL, får förelägga denne att fullgöra sinanmälningsskyldighet. Om föreläggandet inte följs skall myndigheten fåförelägga vite (se författningskommentarerna till 31 och 37 §§ NFBL).Möjligheterna svarar i huvudsak mot vad som gäller . De är nödvändiga föratt myndigheten på ett förhållandevis enkelt sätt skall kunna få in ellerkomplettera de uppgifter som skall registreras i folkbokföringen eller sombehövs for bedömningen av en fråga om bosättning. 7 Beslutande myndigheter och överklagandeordning 7.1 beslutar om folkbokföring Mitt förslag:Skattemyndigheterna övertar pastorsämbetenas roll somfolkbokföringsmyndigheter. En skattemyndighet beslutar efter anmälan eller påeget initiativ om en person skall folkbokföras inom länet. Underställnings- ochsamrådsförfarandet avskaffas. 1983 årfolkbokföringskommittés förslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt. Remissinstanserna: Ett parremissinstanser har anfört att det bör klargöras vilken skattemyndighet somskall besluta vid flyttning mellan två län. I övrigt har remissinstanserna intesärskilt kommenterat förslaget. Skälen för mitt förslag:För närvarande beslutar pastorsämbetet (i in-flyttningsfbrsamlingen) efteranmälan eller när annat skäl föreligger att en person skall kyrkobokföras iförsamlingen. Rör det sig om en person som är kyrkobokförd i en annanförsamling har pastorsämbetet i utflyttnings-församlingen möjlighet attifrågasätta om ny folkbokföring skall ske. Vid oenighet mellan pastorsämbetenaskall kyrkobokföringsinspektören rådfrågas. Om oenigheten därefter kvarstårskall pastorsämbetet i inflyttningsförsamlingen underställa ärendetlänsrättens prövning. 1 folkbokföringsmål som rör församlingar i olika länskall den länsrätt som prövar det underställda ärendet inhämta yttrande frånlänsrätten i det andra länet. Om länsrätterna är oense skall ärendetunderställas kammarrätten. Avtidigare fattade beslut om folkbokföringens omorganisation följer attskattemyndigheten skall överta de arbetsuppgifter inom folkbokföringen som förnärvarande ankommer på pastorsämbetet och därmed också skall fatta beslutenligt folkbokföringslagen om var en person skall anses bosatt m.m. Normaltaktualiseras frågan om en persons folkbokföring i samband med att personenanmäler flyttning. Att en person är rätt folkbokförd påverkar i storutsträckning personens rättigheter och skyldigheter i samhället. Det är därförangeläget att skattemyndigheten, på motsvarande sätt som pastorsämbetet enligtden nuvarande ordningen, även utan anmälan kan ta upp en persons folkbokföringtill prövning när det föreligger skäl till det. Varje skattemyndighet börha möjlighet att besluta om en persons folkbokföring på en fastighet eller ien församling i länet oavsett var personen ifråga för tillfället ärfolkbokförd. Övriga beslut bör fattas av den skattemyndighet inom vars verksamhetsområdeen person är eller, om hon eller han är folkbokförd, senast harvarit folkbokförd. Närden löpande folkbokföringen nu datoriseras och omorganiseras, förbättrasmöjligheten atl snabbt och enkelt göra utredningar och bedömningar i ärendenrörande folkbokföring. Genom den organisatoriska förändringen fårriksskatteverket också ökade möjligheter att verka för en enhetligrättstillämpning och stärka kompetensen hos de beslutande myndigheterna.Eftersom skattemyndigheten har hela länet som verksamhetsområde kommer vidareett ökat antal av flyttningarna att ske inom en och samma myndighetsansvarsområde. Mot denna bakgrund finner jag att det omständliga och tidsödandeförfarandet med obligatoriskt samråd och underställning kan avskaffas. 7.2 Dag för giltighet av ny folkbokföring Mitt fiirslag: Ettbeslut om ändrad folkbokföringsort skall gälla fr.o.m. den dag då flyttningenskedde om anmälan görs i föreskriven tid. 1983 årsfolkbokföringskommittés forslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna:Förslaget kommenteras endast av en remissinstans. Länsrätten i länifrågasätter om inte ett beslut om ändrad folkbokföring bör kunna få fullrelroaktivitet även i de fall anmälan gjorts för sent eller inte alls. Skälen för mitt förslag:Nuvarande ordning innebär att ett beslut om ändrad kyrkobokföringsort gällerfr. o. m. den dag då flyttningsanmälan kommer in till myndigheten. Dettainnebär i sin tur att kyrkobokföringen anmälningsfristen löperinte överensstämmer med den faktiska bosättningen. I de fall en flyttningregistreras strax efter den korrigeras förhållandet imantalsskrivningen. När skyldigheter ochrättigheter knyts direkt till den löpande registreringen måste regelsystemetockså vara så utformat att folkbokföringsregistret avspeglar denrätta folkbokföringen för den som på rätt sätt fullgör sinanmälningsskyldighet. Om folkbokföringsbeslut ges full relroaktivitet skulle ioch för sig registret ännu bättre återge den faktiska bosättningen. En sådanordning skulle emellertid också kunna utnyttjas för manipulationer.