prop · GE03117 · 1990-12-31 00:00:00 — En annan olikhet är altdebatten med anledning av en fråga är begränsad till den som ställer frågan ochden som svarar. Inte minst i ett läge där fullmäktige i ökad utsträckning skallstyra genom mål och riktlinjer, kan man förutse etl behov för ledamöterna ifullmäktige av att snabbt få svar av den ansvarige nämndordföranden.Regeringen föreslår därför atl frågeinstilulet behålls Prop. 1990/91: 117och att det i fråga om adressalkrels och ämnesområde regleras på samma sätt somvi har föreslagit beträffande interpellationer. Ävenom en fråga främst är avsedd för all få fram upplysningar, är del vikligt atlde begränsningar som gäller ämnet iakttas. Vi anser bl. a. av del skälet attfullmäktige skall avgöra huruvida en fråga skall få ställas. Gränsenmellan interpellationer och frågor blir tydligare Omman skall behålla möjligheten alt ställa både interpellalioner och frågor, bördet vara en fördel om de förtroendevalda direkt av lagtexten kan utläsa vissasärskiljande drag mellan dessa. På så säll betonas att det i varje särskiltfall skall övervägas om det är en interpellation eller en fråga som skallställas för att det avsedda syftet skall nås. Regeringenanser alt riksdagsordningens regler om interpellation och fråga är en lämpligförebild. Där föreskrivs att interpellalioner endast bör väckas iangelägenheter av större allmänt intresse. Någon motsvarande bestämmelse omfrågor finns inte. Skillnaden markeras också av att del föreskrivs att eninlerpellation skall ha ett bestämt innehåll och vara försedd med motivering.En fråga skall ha etl bestämt innehåll och får vara försedd med en kortinledande förklaring. När en fråga besvaras får endast den ledamot som harställt frågan och del statsråd som lämnar svaret delta i överläggningen. Vianser atl denna ordning bör tillämpas även av fullmäktige i kommuner ochlandsting. Regeringen föreslår därför atl frågeinstilulet regleras på dettasätt i den nya lagen. 1989/90:155 om förnyelse inom polisen behandlades frågan om den lokalaförankringen av polisens verksamhet bl.a. i form av lokala polisnämnder. Isamband med detta förutskickades atl möjligheter skulle skapas för att ifullmäktige diskutera polisiära ämnen av lokal betydelse. Detta skulle kunnaske i form av interpellalioner eller frågor lill en ledamol i polisstyrelsen(s. 40). En vidgning av del ämnesområde som inlerpel-lationer och frågor fåromfatta kräver med hänsyn lill den kommunala kompetensen särskildaöverväganden. Detsamma gäller en vidgning av kretsen av adressater vid sådanainitiativ i fullmäktige. Mol bakgrund av detta lägger vi inte fram någraförslag nu utan avser att återkomma lill delta ärende i elt annat sammanhang. 4.6Styrelsen och övriga nämnder 4.6.1Förtroendevalda och anställda 1 nämnderna Regeringensbedömning: Det bör i en ny kommunallag inte las in några allmänna bestämmelserom de förtroendevaldas och de anställdas uppgifter i den kommunala förvaltningen. Kommitténsbedömning: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna:De flesta remissinstanserna instämmer i kommitténs bedömning eller lämnar denutan erinran. Fleraremissinstanser, bl.a. , läns landsling, TCO och Sverigessocionomers, personal- och förvaltningstjänstemäns riksförbund, anser dock attlagen bör innehålla allmänna bestämmelser om de förtroendevaldas och deanställdas uppgifter i den kommunala förvaltningen. Några, bl.a. Boxholmskommun, och , vill atlåtminstone de anställdas roll i den kommunala förvaltningen bör framgå avlagen. Enligtden nuvarande kommunallagen är del nämnderna som sådana som svarar förförvaltning, verkställighet och beredning. Lagen bygger på principen atl detär de förtroendevalda som har hela ansvaret för den kommunala förvaltningen. Idet perspektivet framstår de anställda som biträden till nämnden. Ipraktiken kan de förtroendevalda inte fullgöra alla uppgifter själva. Deanställda anförtros i allt större utsträckning all sköta den löpande förvaltningenoch verkställa de åtgärder som nämnden beslutar om. I generella termer kan manuttrycka det som alt de förtroendevalda i första hand har blivit beslutsfattaremedan verkställigheten rent faktiskt har överlåtits till de anställda. Dessabereder också ärenden (jfr prop. 1982/83:132 s. 4 och SOU 1982:5 s. 129-130). Enutveckling mot elt mer målstyrt system kan förstärka tendensen att låta deanställda ansvara för att ärenden bereds och verkställs. 1986/87:91 om aktivt folkstyre i kommuner och landsting angavs atl deförtroendevaldas roll som medborgarnas ombud i den kommunala verksamhetenbehöver förstärkas. Det föreslogs atl delta skulle markeras genom enprecisering i kommunallagen av de förtroendevaldas huvudsakliga uppgifter.Enligt förslaget bör de förtroendevalda i styrelsen och övriga nämnder särskiltägna sig åt frågor som rör verksamhetens mål, inriktning, omfattning ochkvalitet. Ett syfte med förslaget var atl främja utvecklingen mol en klararerollfördelning mellan förtroendevalda och anställda. Ipropositionen föreslogs även en bestämmelse om att nämnderna biträds avanställda. Förslagen ledde inte lilllagstiftning. Konstilutionsulskollet ansåg att man borde avvakta resultatet avdet fortsatta kommunallagsarbetel innan ställning tas till utformningen av ensärskild bestämmelse i ämnet (KU 1987/88:23). Lagstiftning fel väg i detta fall Detråder ingen tvekan om att utvecklingen går mot en förskjutning i fråga omförhållandet mellan förtroendevalda och anställda i kommuner och landsling. Dentraditionella lekmannaförvaltningen är alltmer på väg att ersättas av en professionellförvaltning. Parallellt har det på många håll skett en förändring i denpolitiska styrningens innehåll på så sätt att detaljstyrningen alltmer övergestill förmån för en mera övergripande styrning med mål och ramar. Utvecklingenär en naturiig konsekvens av dels verksamhetens omfattning och komplexitet,dels den ökande kompetensen inom förvaltningen. Enviktig uppgift är att finna former för att stödja den utveckling som pågår ochanpassa kommunallagens regler därefter. exempel på della är de nya reglerom delegering inom nämnderna som regeringen föreslår i det följande. Genomdessa är del möjligl all ge de anställda ökade befogenheter och slörreansvarslagande i fråga om verksamhetens bedrivande. kan det skapasett utrymme för de förtroendevalda att ägna sig åt mer övergripande frågor somatt formulera mål för verksamheten och all lägga fast rikllinjer för hurverksamhetens skall skötas. Ytterst handlar det om ett fungerande samspelmellan politik och förvaltning. Med utgångspunkt i detta vore del enligi vårmening fel att införa en särskild regel om vad de förtroendevalda och deanställda huvudsakligen bör ägna sig åt. Etl fungerande samspel mellanförtroendevalda och anställda måste bygga på ett ömsesidigt förtroende för deskilda rollerna. perspektivet skulle enligt vår mening en lagreglering vara olycklig,eftersom en sådan skulle kunna leda till en diskussion om en strikt gränsdragningmellan politik och förvaltning. Dessutom skulle det leda lill elt minskatspelutrymme för de enskilda kommunerna och landstingen atl ta ställning tillhur de vill organisera sin verksamhet. 4.6.2Nämndernas ansvar för verksamheten Regeringensförslag: I en ny lagregel slås fast att varje nämnd inom sitt område har ansvarför atl verksamheten bedrivs i enlighet med fullmäktiges mål och riktlinjersamt de föreskrifter som gäller för verksamheten. Del slås ocksåfast i lagen alt styrelsen skall ha uppsikt inte bara över övriga nämndersverksamhet utan även över de kommunala företagens verksamhet. Kommitténs förslag:Överensstämmer med regeringens med undantag av atl kommittén inteföreslår någon bestämmelse om att styrelsen skall ha Prop. 1990/91: 117uppsikt över de kommunala företagens verksamhet. Remissinstanserna:De flesta remissinstanserna tillstyrker kommitténs förslag eller lämnar delutan erinran. Fleraremissinstanser, bl.a. samt , ochÖstersunds kommuner, anser dock atl del av lagen bör framgå att styrelsen skallha uppsikt över hela den kommunala verksamheten, dvs. också över de kommunalaförelagen. Några remissinstanser vill dessutom att styrelsen skall få en ilagen fastslagen rätt atl inhämla upplysningar från de kommunala företagen. Ikommunallagen finns ingen annan allmän beskrivning av nämndernas uppgifter änregeln i 1 kap. 5 § andra stycket om atl förvaltning och verkställighetankommer på nämnderna. Ändradestyrformer i den kommunala verksamheten reser krav på ett slörre ansvarslagandehos nämnderna och ökade krav på all fullmäktige följer upp verksamheten.Revisionen får en ökad betydelse med en ytterligare markering avförvaltningsrevisionen. 1 detta läge är det nödvändigt att nämnderna bedriversin verksamhet så all fullmäktiges och revisorernas uppföljning och kontrollunderiättas. Nämnderna måste alltså själva fullgöra en fortlöpande kontrollöver utvecklingen inom respektive verksamhetsområde. Regeringen anser att detbör införas en direkt regel om nämndernas ansvar i detta hänseende. Regelnbör utformas sä, att ansvaret slälls i relation dels till fullmäktiges mål ochriktlinjer för verksamheten, dels till de föreskrifter som kan finnas förverksamheten. Del är självklart att verksamhetskontrollen också bör avse sådantsom hänger samman med ekonomi, budgetering och annat som är föremål förrevisorernas granskning. Däremotbehöver enligt vår mening ändrade styrformer inte innebära atl styrelsensförhållande till övriga nämnder påverkas. Den övergripande ledningsfunktionensom bl.a. innebär att slyrelsen skall ha uppsikt över övriga nämndersverksamhet ligger fasl. En annan sak är att styrelsens uppgifter rent faktisktkan påverkas av en övergång till målstyrning, t.ex. på det sättet atl slyrelsenägnar mindre lid ål detaljfrågor. Slyrelsenoch de kommunala förelagen Redani dag anses gälla att styrelsen skall ha uppsikt även över de kommunalaföretagens verksamhet. Skyldigheten följer av del övergripande ansvar för denkommunala verksamheten som styrelsen har enligt 3 kap. I § första stycket KL(se prop. 1975/76:187 s. 436 f). Dettorde enligt regeringens mening vara av värde om denna uppsikts skyldighet kommer till klart uttryck i lagen. Därigenom betonas styrelsens ansvar även för denna sida av den kommunala verksamheten. därför en bestämmelse omatl slyrelsen skall ha uppsikt även över de kommunala företagen. Däremot anser vi inte atldel bör införas någon i lag föreskriven rält för styrelsen alt inhämlaupplysningar från kommunala förelag. Vi är medvetna om att styrelsen kanbehöva upplysningar från företagen för atl den skall kunna utöva sinuppsiktsskyldighet på etl meningsfullt sätt. Frågan bör emellertid inte lösasgenom lag, utan på del sätt som under avsnitt 4.3.5 anvisats för att trygga kommunenseller landstingels inflytande i och kontroll över de kommunala förelagen. Det blir alltså en uppgiftför fullmäktige atl se till all det vidtas åtgärder så alt styrelsen kommer attfå de upplysningar av de kommunala företagen som styrelsen behöver för atlkunna fullgöra sina uppgifter enligi lagen. Regeringensforslag: Styrelsen skall liksom väljas . Huvudregeln är atltjänstgöringen börjar året efter etl valår. De kommuner ochlandsting som så önskar får dock låta slyrelsen tillträda tidigare. Fullmäktigefår bestämma övriga nämnders mandattider fritt. Möjlighetges alt låta kommunstyrelsen och förvaltningsutskottet tillträda tidigare änden 1991. Kommitténsförslag:Överensstämmer i huvudsak med regeringens med undantag av att kommitténföreslår all samtliga nämnder skall ha treåriga mandattider och all andranämnder än slyrelsen inte skall kunna tillträda tidigare än åretefter ett valår. Remissinstanserna:Flertalet av remissinstanserna tillstyrker kommitténs förslag eller lämnar detulan erinran. Mångaremissinstanser, bl.a. , och kommuner,anser dock atl kommunerna och landstingen bör fä bestämma mandattiderna själva.Svenska kommunförbundet och förordar treåriga mandatliderför slyrelsen och frihet för kommunerna och landstingen att själva bestämmamandattiderna för övriga nämnder. Någraremissinstanser, bl.a. kommun och läns landsling, anser altmöjligheten atl börja tjänstgöringen tidigare än den efter ett valårbör gälla inte bara styrelsen utan även övriga nämnder. Mandattidernaär olika för styrelsen och övriga nämnder. De regleras både ikommunallagen och i speciallagar. Enligt 3 kap. 5 § KL väljsstyrelsen räknat från och med den 1 Prop. 1990/91: 117 januariåret efter valet av fullmäktige. Despecialreglerade nämnderna följer bestämmelserna för slyrelsen. De tillträdersåledes årel efter valet och har en mandatperiod . Mandatperiodernaför de kommunallagsreglerade nämnderna bestämmer kommunerna och landstingensjälva. I förarbetena till kommunallagen har betonats atl fullmäktige bör setill att mandatperioden följer fullmäktiges. gäller särbestämmelsen att kommunstyrelsen väljs åriigen påförsta sammanträdet med kommunfullmäktige, dvs. Mandatperiodenför övriga nämnder i är oreglerad. Ipraktiken tillämpar de allra flesta kommuner treåriga mandattider för samtliganämnder. Så är även fallet i landstingen. Fråganom ett snabbare valgenomslag för styrelsen behandlades i förarbetena till dennuvarande kommunallagen ulan alt några förändringar gjordes. Starka praktiskainvändningar framfördes. a. påpekades det att det från demokratisk synpunktviktiga nomineringsarbetet skulle behöva, bedrivas så snabbt alt de politiska partiorganisationernasinflytande skulle inskränkas kraftigt om man skulle införa ett snabbarevalgenomslag. Ett annat skäl mot en ändrad ordning som framfördes varsvårigheten att bryta ut nomineringarna till styrelsen (KU 1976/77:25 s. 26). Regeringenföreslår att styrelsen skall väljas för en treårig mandatperiod. Styrelsenscentrala roll och övergripande funktioner kräver kontinuitet och detta ärenligt vår mening elt tungt vägande argument för treårsperioder. Det är ocksåvikligt atl mandatperioden så nära som möjligt sammanfaller med fullmäktigesför alt samspelet mellan styrelsen och fullmäklige skall kunna fungera. Vi kaninte finna att det skulle vara förenat med några nackdelar atl tillämpatreåriga mandatperioder även för styrelsen i . Vianser också att kommunerna och landstingen själva bör få bestämma övriganämnders mandatperioder. Vi ser det som helt naturligt med en sådan ordning ietl system med en friare nämndorganisation. Kommunerna och landstingen måsteunder löpande mandatperioder kunna få förändra sin nämndorganisation. Delhar visserligen ansetts viktigt med treårsperioder i nämnder med uppgifter sominnefattar myndighetsulövning mol enskilda för alt ledamöterna skall fåtillfälle atl skaffa sig goda kunskaper och rik erfarenhet inom sinaansvarsområden. Ingenting hindrar emellertid de kommuner och landsling som såönskar att välja nämnderna även om inte lagen kräver det. En snabbare valgenomslagför styrelsen Prop. Ledamöteri styrelsen väljs räknat från och med den I januari årel efter etlvalår. Valet förrättas av nyvalda fullmäktige. I väljskomi'nunstyrelsen på första sammanträdel med fullmäktige undertjänstgöringsåret. Mandatperioden börjar således som regel . Iförarbetena till den nuvarande kommunallagen diskuterades ingående frågan omhur en snabbare majoritelsväxling skulle kunna ske efter valen tillfullmäktige. Såväl föredragande statsrådet som konstitutionsutskottel framhöllatt "det principiellt är att föredra om samtliga kommunala ochlandstingskommunala organ kan tillträda och börja arbeta så snart som möjligtefter valet." riktades praktiska invändningar mol elt snabbarevalgenomslag. Enfördel med ett snabbare valgenomslag för styrelsen är att den tillträdandemajoriteten får bättre möjlighet att påverka utformningen av budgeten för detnästkommande året. Men även för andra frågor, särskilt sådana som har varitpartiskiljande i valdeballen och sålunda kan ha haft belydelse för valulgången,är det viktigl att den nya majoriteten kan avgöra ärendenaoch därmed ta politiskt ansvar för besluten. Regeringenvill också understryka värdet av att kommunerna och landslingen får valfriheti fråga om styrelsens tillträdesdag och därmed ökade möjligheter att anpassasin organisation efter lokala förhållanden och önskemål. Vi föreslår därför atten sådan modell införs. Fullmäktigebör kunna meddela bestämmelser om ändrad mandatlid för styrelsen i etl särskillbeslut eller i reglementet för styrelsen. Etl sådant ärende bör inte behövaberedas, eftersom en tilllrädande fullmäkligeför-samling, som vill införa ellsnabbare valgenomslag för den nya styrelsen, måste kunna beslula om detta vidsitt första sammanträde. Härigenom undviks också risken för att denfullmäkligeförsamling som skall avgå och de beredningsorgan som den har utsettförhindrar alt en sådan ordning införs. Eusnabbare valgenomslag jÖr övriga nämnder Deargument som talar för atl ge möjlighet till ett snabbare valgenomslag förstyrelsen har samma bärkraft när del gäller övriga nämnder. All kommunerna ochlandslingen helt fritt utan begränsningar skall få bestämma tillträdesdagen fören nämnd anser regeringen också ligga i linje med förslaget om en friarenämndorganisation. Vi föreslår därför att möjligheten till ett snabbarevalgenomslag skall omfatta även övriga nämnder. Dennya kommunallagen avses träda i kraft , dvs. allmänna val i landet. Enligt regeringens mening bör möjligheten att låta styrelsen fram till 93 den 1 januari 1992förvallningsutskotlel hos landstingen tillträda tidigare kunna utnyttjas avde kommuner och landsting som så önskar val. Vi föreslårdärför atl en sådan möjlighet ges kommunerna och landstingen. Regeringensförslag: Rätlen all inrätta utskott inom en nämnd skall uttryckligen framgå avlagen. Både fullmäktige och nämnderna skall liksom kunna bestämma om atlinrätta utskott. Nämnderna skall dock ha kompetens atl beslula om utskott baraom fullmäktige inte har fattat något beslut om sådana. Delskall också framgå av lagen all nämnderna har frihet att bestämma om och i såfall i vilka former deras ärenden skall beredas. Kommitténsförslag:Överensstämmer med regeringens med undantag av att kommittén inteföreslår atl nämnderna bara skall ha kompetens alt besluta om utskott omfullmäktige inte har beslutat om sådana. Remissinstanserna:Flertalet av remissinstanserna tillstyrker kommitténs förslag eller lämnar delulan erinran. och Eksjökommuner anser dock att bara nämnderna själva skall få besluta om att inrättautskott. pekar därvid på en del oklarheter med kommillénsförslag att både fullmäktige och nämnderna skall ha den rätten. Skellefteåkommun anser atl enbart fullmäktige skall ha kompetens att inrätta utskott. 1både kommuner och landsting är det vanligt atl det inom nämnderna inrällasutskott. En nämnd kan också ha andra typer av organ, t.ex. enpresidieberedning, ijänstemannaberedning eller en beredning som består av bådeförtroendevalda och tjänstemän. I den nuvarandekomi'nunallagen finns ingen uttrycklig regel om att nämnderna kan inrättautskott eller andra beredningsorgan. Detta framgår endast av bestämmelsen omproportionellt val i 3 kap. 10 § KL och av delegeringsbestämmelserna i 3 kap.12 §. Etl utskott kan fä tilluppgift atl beslula i olika ärendegrupper. Utskottet kan också ha enberedningsfunktion i fråga om en nämnds ärenden. Ett exempel på delta ärpresidieberedningar. Det finns också exempel på andra typer av renaberedningsorgan, både sådana som består av anställda och sådana som består avsåväl anställda som förtroendevalda. Både fullmäklige ochnämnderna har kompelens att bestämma om organ inom nämnderna. Det saknas dockregler om beredningsorganens arbetsformer. Dessa regleras i reglementen somantas av fullmäktige. Regeringenanser att del bör framgå direkt inte som bara indirekt av lagtexten atlnämnderna kan inrätta utskott. Vi föreslår därför en sådan lagregel. Termen utskott börreserveras för olika typer av politiskt sammansatta organ. Det bör uttryckas påså sätt att utskottet skall väljas bland ledamöterna och ersättarna i nämnden,varvid det blir klart att tjänstemannainslag inte får förekomma. Vidare föreslår vi en nyregel som gör klart att nämnderna har full frihet att avgöra om och i så fall ivilka former som deras ärenden skall beredas. Enligt gällande rält harsom framgått både fullmäktige och nämnderna kompetens att bestämma om organinom nämnderna. Vi anser i likhet med kommittén alt fullmäktige och nämndernaäven i fortsättningen bör kunna besluta om utskott. För att undvika deoklarheter med kommitténs förslag som har pekat på i sittremissvar föreslår vi dock att nämnderna skall ha kompetens att besluta omutskott endast om fullmäktige inte har utnyttjat sin rält i det avseendet. Regeringensförslag: Fullmäktige åläggs att ta ställning lill i vad mån icke tjänstgörandeersättare som är närvarande vid en nämnds sammanträde skall ha ytlranderätt ochrätt att få avvikande mening antecknad i protokollet. Kommitténsförslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna:Nästan alla remissinstanserna lillslyrker kommitténs förslag eller lämnar delulan erinran. Endast etl fåtal är kritiska. kommunaljuridiska föreninganser att det strider mot de principer som gäller för kommunaltbeslulsfatlande alt ge icke tjänstgörande ersättare rätl atl fä sin meningantecknad i protokollet. kommun menar att nämnden själv bör fä bestämmaom ersättarnas rätt alt yllra sig och få sin mening antecknad. kommunanser alt ersättarna alltid skall ha dessa rättigheter medan vill att ersättarna alltid skall ha rätt all yllra sig. Ifråga om suppleanternas eller med vår terminologi ersättarnas tjänstgöringhänvisas i 3 kap. 8 § KL till vad som sägs om ersättarnas tjänstgöring ifullmäktige. Huvudregeln är därför att en ersättare skall kallas in när enordinarie ledamot har förhinder att inställa sig eller atl vidare delta isammanträdet. Av bestämmelsen framgår atl ersättarna alltid har närvarorätt vidsammanträdena. En ersättare som inte tjänstgör har inte automatiskt någonyttranderätt. I elt reglemente kan dockfullmäktige föreskriva ytlranderätt för ersättarna. Om denna möjlighet intehar ulnyttjals, får nämnden avgöra frågan. Det är ovisst i vad mån en nämnd kanmedge räll all få särskild mening anlecknad i protokollet för icketjänstgörande ersällare. Regeringenanser all fullmäklige skall få beslula om vad som skall gälla i fråga omersättarnas tjänstgöring. Visseriigen talar mycket för atl reglerna omersättarnas tjänstgöring är lika för fullmäktige och nämnderna, men för vissanämnder kan det finnas behov av avvikande bestämmelser. Av kommunaldemokraliskaskäl bör dock den lagstadgade närvarorätten för icke tjänstgörande ersättarebehållas. Fullmäktige bör ta ställning till i vad mån ersättarna skall hayllranderätt och rätt att få avvikande mening anlecknad i protokollet. På såsätt kan man undanröja det oklara läge som i viss mån råder . Vi föreslåralltså en lagregel av detta innehåll. Regeringensförslag: Förvaltningslagens regler om sakägarjäv, intressejäv,ställföreträdarjäv, ombudsjäv och delikatessjäv görs tillämpliga i hela denkommunala förvaltningen. Vissa särreglerskall dock finnas vid dubbla engagemang i nämnder och i kommunala företag samtdå ärenden först handläggs i en nämnd och sedan i en annan nämnd. Kommitténsförslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens med undantag av atlkommiltén inte föreslår atl delikatessjäv skall gälla i den kommunalaförvaltningen. Remissinstanserna:Bortsetl från förslaget atl delikalessjäv inte skall gälla i den kommunalaförvaltningen, tillstyrker de flesta remissinstanserna kommitténs förslageller lämnar det utan erinran. Ett par remissinslanser, bl.a. Mölndalskoriimun, förordar dock undanlag från slällförelrädar-jäv även vid dubblaengagemang i nämnder och i mellankommunala företag. Närdet gäller förslaget att delikatessjäv inte skall gälla i den kommunalaförvaltningen är en majoritet av de remissinstanser som har yttrat signegativa. Många av dessa, bl.a. , kammarrätten iGöteborg och flera kommuner, anser att delikatessjäv av rättssäkerhetsskälmåsle finnas kvar i ärenden som gäller myndighetsutövning mot enskilda.