prop · GE03181 · 1990-12-31 00:00:00 — Ersättning utges endast för den sjuklön och andralönekostnader som en arbetsgivare har att svara för enligt denna lag. En i lagrådsremissen upptagen regel av innebörd attkostnader för sjuklön i varje sjukdomsfall inteskulle ersättas har fått utgå. Likaledes har, bl.a. av skäl som lagrådetutvecklat, slopats ett i remissen uppställt krav på särskilt samtycke avarbetstagaren för att ersättning över huvud taget skulle få lämnas. Som framgår av 24 § inträder iarbetstagarens rätt till sjuklön gentemot arbetsgivaren i den utsträckning somkassan betalat ut ersättning enligt 20 §. Vad arbetsgivaren med anledninghärav betalar till kassan är inte att anse som kostnader för sjuklön enligtdenna paragraf. Av andra stycket framgår att arbetsgivaren har att ansökaom ersättningen 80 hos den allmännaförsäkringskassan. Självfallet måste han kunna styrka att Prop. han har betalatut den sjuklön som han grundar ersättningsanspråket på. Ett 1990/91:181 lönebeskedtorde i de flesta fall kunna godtas av kassan. I tredje stycket finns en preklusionsbestämmelse.Ersättning utges inte retroaktivt tillbaka än föreansökningsmånaden. Genom hänvisningen i 26 § blir den preskriptionsregel somfinns i 20 kap. 5 § AFL tillämplig på ersättning enligt denna paragraf. Somframgår av 28 § skall föreskrifterna i 20 kap. 10-13 §§ AFL fillämpas på ettbeslut enligt förevarande paragraf. Det innebär att beslutet - efter detomprövning skett enligt 20 kap. 10 § nämnda lag - kan överklagas tillförvaltningsdomstol. Iparagrafen ges föreskrifter om möjlighet för företag med få anställda att försäkrasig hos den allmänna mot de sjuklönekostnader som företagetkan drabbas av. Endast sjuklönekostnader som en arbetsgivare har att svara förenligt denna lag avses. Avförsta stycket, som jämkats redaktionellt i förhållande till lagrådsremissensförslag, framgår att möjligheten att försäkra sig i detta hänseende skall bedömasmed utgångspunkt i de sammanlagda lönekostnader som arbetsgivaren beräknas haunder ett kalenderår. I uppbördsdeklarationen lämnar arbetsgivaren ettunderlag för den månadsvisa inbetalningen av arbetsgivaravgifter och särskildlöneskatt. Detta underlag bör kunna tjäna till vägledning vid förevarandebedömning. Genom andra meningen i första stycket undantas vid denna beräkningvissa kostnader, nämligen kostnader enligt lagen (1981:691) om socialavgifteroch lagen (1982:423) om allmän löneavgift samt lagen (1990:659) om särskildlöneskatt på vissa förvärvsinkomster (den sistnämnda lagens namn enligt förslagi prop. 1990/91:166). Om de sammanlagda lönekostnader som skall medräknasberäknas överstiga 60 gånger basbeloppet, dvs. något mer än 1,9milj. kr., får försäkring inte tecknas hos . Gränsen harbestämts högre än i lagrådsremissen. Uppskattningen av lönekostnadernasstorlek beträffande ett visst kalenderår skall göras med hänsyn tillförhållandena då arbetsgivaren ansöker om att få tecknaförsäkringen. Det ankommer på arbetsgivaren att visa att han uppfyllervillkoret i detta avseende. Till grund för den prövning som skall göras iförsäkringsfrågan kan läggas bl.a. redovisning av lönekostnader för fidigareår samt uppgifter om inbetald preliminärskatt och underlag för beräkning avsociala avgifter . Avandra stycket framgår att regeringen bestämmer de närmare villkoren förförsäkringen. Somframgår av 24 § inträder i arbetstagarens rätt till sjuklöngentemot arbetsgivaren i den utsträckning som kassan betalat ut ersättningenligt 20 §. Vad arbetsgivaren med anledning härav betalar till kassan är inteatt anse som lönekostnader enligt denna paragraf. Enligt28 § kan ett beslut att inte lämna försäkring efter det ivederbörlig ordning omprövat beslutet - överklagas fill förvaltningsdomstol.Däremot kan de villkor som kassan bestämmer för försäkringen 6 1990/91. På framställning av arbetsgivaren skallkassan emellertid Prop. ompröva beslutet i det hänseendet, 1990/91:181 I övrigt hänvisas till vad som har anförts i den allmännamotiveringen (avsnitt 4.11). I paragrafen ges föreskrifter om tystnadsplikt. Frågan harbehandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 4.8). Föreskrifterna omfattarden som i arbetsgivarens personaladministrativa verksamhet får del avläkarintyg eller försäkran som har lämnats enligt lagen om sjuklön.Beskrivningen av personkretsen och utformningen av lagtexten i övrigt i förstastycket följer lagrådets förslag. Som har framgått av det föregående ärarbetstagarens rätt till sjuklön, under närmare angivna förutsättningar,kopplad till en skyldighet att inge försäkran och intyg av en läkare eller entandläkare. Bestämmelserna i förevarande paragraf syftar till att skyddaarbetstagaren från att sådana uppgifter om hans hälsotillstånd och personligaförhållanden i övrigt som därigenom framkommer röjs obehörigen. Tystnadspliktenavser således endast sådana uppgifter om enskilds hälsotillstånd ellerpersonliga förhållanden i övrigt som har lämnats i en försäkran enligt 9 §eller i ett intyg av läkare eller tandläkare. Uppgifter som har lämnats på ettannat sätt än det nu nämnda omfattas inte av tystnadsplikt enligt denna lag. Tystnadsplikten omfattar den som i arbetsgivarenspersonaladministrativa verksamhet fått kännedom om angivna förhållanden genomläkarintyg eller försäkran. Hit hör självfallet främst arbetsgivaren - om dennaär en fysisk person - och administrativ personal. Även den som i övrigt tarbefattning med sådana handlingar hos arbetsgivarna torde emellertid göra det idennes personaladministrativa verksamhet, även om vederbörande vanligen inte utförarbetsuppgifter i sådan verksamhet. En verkställande direktör eller styrelseledamotsom av någon anledning befattar sig med ett läkarintyg eller en försäkran tordesålunda omfattas av tystnadsplikt. Detsamma gäller t.ex. en arbetsledare somtar emot en sådan handling för vidare befordran till arbetsgivaren ellerpersonalavdelningen. Vid tolkningen av obehörighetsrekvisitet torde en vissledning kunna sökas i det skaderekvisit som finns i sekretesslagens (1980:100)motsvarande bestämmelser (jfr prop. 1980/81:28 s.21ff). Eftersomtystnadsplikten är föreskriven till förmån för arbetstagaren är det givet attdenne själv kan efterge tystnadsplikten. Detta får anses följa av kravet attröjandet skall vara obehörigt. För ADB-behandling av uppgifter som här avses tordedatainspektionens tillstånd erfordras. Av andra stycket framgår att uppgiftsskyldighet i lageller förordning bryter tystnadsplikten enligt denna lag. Föreskriften i den förevarande paragrafens tredje styckemedför att tystnadspliktsbestämmelsen i lagen om sjuklön endast gäller ienskild verksamhet. Föreskrifter om sekretess i det allmännas verksamhet finnsi sekretesslagen, t.ex. i 7 kap. 11 § tredje och fjärde styckena. 19 § Prop. I paragrafens första stycke straffsanktioneras denanmälnings- och uppgifts- 1990/91:181 skyldighet som en arbetsgivare har enligt12 §. Som påföljd anges i lagtexten böter, vilket avses innebära dagsbötereller, i fall då brottet förskyller lägre straff än 30 dagsböter, penningböter.Detta innebär en anpassning till beslut om ändringar avbötesstraffets utformning (prop. 1990/91:68, JuUlO, rskr. Andra stycket innehåller en upplysning om att straffansvarutkrävs enligt regler för den som bryter mottystnadspliktsbestämmelsen i 18§. I 2024 §§ finns bestämmelser som syftar till att ge enarbetstagare ersättning av medel från sjukförsäkringen enligt AFL närarbetsgivaren ifrågasätter arbetstagarens rätt till sjuklön med hänvisningtill att dennes arbetsförmåga inte är nedsatt på grund av sjukdom eller intenedsatt i en sådan omfattning som svarar mot sjukfrånvaron hos arbetsgivaren.Avsikten med denna reglering är att bereda arbetstagaren ett ekonomiskt skyddnär tvist uppstår. Det förhållandet att en arbetstagare befinns vara berätfigadtill ersättning enligt dessa förskrifter hindrar honom således inte från attgöra gällande sin fordran på lön på sedvanligt sätt. Av 24 § framgåremellertid att inträder i arbetstagarens rätt enligt lagen omsjuklön gentemot arbetsgivaren i den utsträckning som ersättning betalats utav kassan. Regleringen som bygger på förslag av sjuklönekommittén, harbehandlats i den allmänna motiveringen i avsnitt 4.10. Som framgår av första stycket i förevarande paragrafförutsätts för att ersättning skall utges att det råder tvist mellanarbetsgivare och arbetstagare om rätten till sjuklön enligt denna lag. Tvistenskall avse huruvida arbetsförmågan är nedsatt på grund av sjukdom eller avse nedsättningensomfattning. Rör tvisten något annat förhållande - t.ex. om beräkningen av denlön och andra anställningsförmåner som arbetstagaren gått miste om till följdav sjukdomsfallet - utges inte ersättning av . För att kassanskall kunna utge ersättning enligt berörda bestämmelser krävs självfallet attdet föreligger ett anställningsförhållande och att kvalifikationskravet i 3 §är uppfyllt. Är parterna själva överens om att så är fallet torde kassanvanligtvis kunna utgå från detta. Är parterna oeniga också i den frågan måstekassan emellertid, såsom en preliminärfråga i ersättningsärendet, ta ställning fillden. Föreligger tveksamhet om förevarande lag är tillämplig på förhållandetmellan parterna bör någon ersättning inte utges av . Kassanbör då i stället se till att en prövning enligt sjukpenningreglerna kommer tillstånd. I denna del hänvisas till vad som anförs beträffande följdändringar i 3kap. 1§ AFL (avsnitt 8.2). Ansökan om ersättning skall göras skriftligen hos denförsäkringskassa där arbetstagaren är inskriven. Inskrivningskravet medför attendast den som är bosatt i landet och är eller äldre kan komma i frågaför ersättning enligt förevarande paragraf. 21 § Prop. Såsom framgår av första meningen i förevarande paragraflämnas ersättning 1990/91.181 om det finns sannolika skäl för att arbetstagarenhar rätt till sjuklön. I detta rekvisit ligger att de skäl som talar för attarbetsförmågan är nedsatt på grund av sjukdom, eller nedsatt i den omfattningsom arbetstagaren hävdar, sammantagna framstår som i vart fall något starkareän de skäl som talar för motsatsen. måste sålunda göra enindividuell prövning i varje ersättningsärende. Det förutsätts att upplysningarinhämtas från både arbetstagare och arbetsgivare. Som utgångspunkt förbedömningen bör kunna gälla följande. De uppgifter som arbetstagaren lämnar vidansökan enligt 20 § torde regelmässigt vara förenliga med innehållet i enskriftlig försäkran som arbetstagaren har avgett enligt 9§ SjLL. Om uppgifternainte direkt motsägs av andra framkomna omständigheter, bör de kunna godtas somtillräckligt underlag för slutsatser i fråga om arbetsförmågans nedsättningtill följd av sjukdom. Eftersom läkarintyg eller motsvarande normalt krävsförst fr.o.m. den sjunde dagen efter sjukanmälningsdagen behöver frånvaro avsådan utredning inte tilläggas någon betydelse. Om däremot arbetstagarensståndpunkt stöds av läkare eller tandläkare, genom intyg eller på annat sätt,bör naturligtvis sannolika skäl anses föreligga för att rätt till sjuklönfinns, om inte omständigheter av särskild styrka pekar i en annan riktning.Skälen för arbetstagarens ståndpunkt får anses tillräckliga också omarbetsgivaren underlåter att medverka i utredning ellerlämnar ofullständiga eller osannolika upplysningar etc. För att skall kunna utge ersättningenligt förevarande paragraf krävs inte att kassan fullt ut godtararbetstagarens ståndpunkt i sjuklönetvisten. Villkoret är uppfyllt t.ex. omkassan finner att arbetsförmågan på grund av sjukdom är nedsatt med hälftenmen inte mer, medan arbetstagaren anser arbetsförmågan vara fullständigtnedsatt och arbetsgivaren finner någon nedsättning överhuvud inte föreligga.Detta framgår av uttryckssättet "den begärda sjuklönen eller deldärav". Ersättning enligt 20 § utges inte om inte fordran på lönär obetald och har förfallit till betalning. Det finns alltså inte skäl förförsäkringskassan att besluta om ersättning med anledning av en ansökan innanarbetstagarens ordinarie löneutbetalningsdag har infallit. 1 paragrafens tredje mening finns en preklusionsbestämmelse.Ersättning lämnas inte för sjuklön som har förfallit till betalning tidigare före ansökningsmånaden. Bestämmelsen motiveras dels av deninterimistiska karaktären på ersättningar enligt förevarande ordning, dels avutredningsskäl. Bestämmelsen motsvaras inom den allmänna försäkringen närmastav 16 kap. 5 § femte stycket AFL. Enligt lagen (1970:741) om statlig lönegaranti vid konkursbetalar staten i vissa fall en arbetstagares lönefordran hos en arbetsgivaresom försatts i konkurs. i paragrafen medför att ersättning enligtförevarande bestämmelser inte utges i ett sådant fall. 23 § Prop. Avparagrafen framgår att ersättning lämnas med skäligt belopp. Detta får lyVU/yi.löldock motsvara högst ett belopp som för dag utgör en trehundrasextiofemtedel av90 % av maximal SGI. Det innebär med utgångspunkt basbeloppmaximalt . Vid skälighetsbedömningen bör hänsyn, i görligutsträckning, tas till arbetstagarens övriga inkomster, såsom inkomster frånandra arbetsgivare eller av annat förvärvsarbete än anställning. Ävensocialförsäkringsersättningar som utges och som syftar tillatt ersätta ett inkomstbortfall bör beaktas. Det skall dock inte behöva görasnågon omfattande utredning av inkomstbortfallets närmare storlek. Självfalletbör inte utge ersättning med högre belopp än den sjuklön somarbetstagaren enligt förevarande lag kan antas vara berättigad till för dentid som är i fråga. Bl.a. bör beaktas att en lägre kompensationsnivå gällerför med sjuklön. Ersättningsom här avses föreslås bli pensionsgrundande och skattepliktig. I denna delhänvisas till förslagen till ändring i AFL och kommunalskattelagen underavsnitt 8.2, 8.8 och 8.9. I 7 kap. 1 § första stycket 4 och 15 kap. 2 § förstastycket 5 utsökningsbalken föreskrivs om utmätning resp. införsel i sjukpenningoch vissa andra socialförsäkringsförmåner som utges på grund av sjukdom. Denersättning som kassan utger till en arbetstagare enligt förevarande lag tordeutan lagändring kunna bli föremål för utmätning och införsel enligt utsökningsbalkensbestämmelser. Avparagrafen framgår att inträder i arbetstagarens rätt tillsjuklön gentemot arbetgivaren intill ett belopp som svarar mot den ersättningsom kassan utgett enligt 20 §. Om arbetstagarens anspråk på sjuklön överstigerdetta belopp är det honom obetaget att kräva arbetsgivaren på återstående del.Kassans anspråk på arbetsgivaren får bedömas efter sedvanliga regler. Talanprövas av allmän domstol. Vadarbetsgivaren betalar till med anledning av den fordran somkassan har mot honom - frivilligt eller genom medverkan av domstol eller annanmyndighet - skall vara socialavgiftsgrundande för honom. Detta framgår avförslaget till ändring i socialavgiftslagen (avsnitt 8.7). Iparagrafens andra stycke föreskrivs skyldighet för arbetstagaren att till försäkringskassanåterbetala uppburen ersättning som avses i 20§, om den omtvistade sjuklönenkommit att utbetalas t.ex. till följd av en dom eller en uppgörelse i godo.Frågor om sådan återbetalning handläggs i den ordning som gäller inomsocialförsäkringen. Av 26 § framgår vidare att arbetstagaren kan bliåterbetalningsskyldig för ersättning enligt 20 § som har betalats ut för myckettill honom under sådana förhållanden som anges i 20 kap. 4§ AFL. Paragrafeninnehåller föreskrifter om dels vilken försäkringskassa som är behörig attpröva ärenden enligt 10, 13, 14, 16, 17 och 20 §§ samt 24 § andra stycket och27 § andra stycket, dels till vilken försäkringskassa en arbetsgi- vareskall fullgöra anmälnings- och uppgiftsskyldigheten enligt 12 §. tredjestycket framgår att den behöriga kan uppdra åt en 1990/91:181 annan försäkringskassa att handlägga ärenden som avses i 10, 13,14, 16, 17 och 20 §§ samt 24 § andra stycket och 27 § andra stycket. 1paragrafens första stycke ges hänvisning till vissa föreskrifter i 18 och 20 kap.AFL. Föreskrifterna skall fillämpas i ärenden om intyg enligt 10 §, sjukkontrollenligt 11 §, beslut enligt 13, 14 och 16§§, försäkring mot sjuklönekostnaderenligt 17 §, ersättning enligt 20 §, återbetalning enligt 24§ andra stycketsamt sådant yttrande som begärs av enligt 27 § andra stycket.Detta innebär bl.a. att i ärenden om ersättning på grund avsärskilda förhållanden ges rätt att ta del av arbetsgivarens redovisningsmaterial,t.ex. Hänvisningentill bestämmelserna om återbetalningsskyldighet i 20 kap. 4 § AFL har betydelsemed avseende på utbetalningar på grund av föreskrifterna omersättning till arbetsgivare som i sin tjänst har arbetstagare med omfattandekorttidsfrånvaro och till mindre arbetsgivare som har meddelats försäkring motkostnader för sjuklön, samt till arbetstagare som vägrats sjuklön men avkassan befunnits ha visat sannolika skäl för rätt till sådan löneförmån. 4§ AFL skall återbetalningsskyldighet åläggas om någon genom orikfigauppgifter eller genom underlåtenhet att fullgöra en uppgifts- elleranmälningsskyldighet eller på annat sätt har förorsakat att ersättning utgått obehörigeneller med för högt belopp. Återbetalningsskyldighet skall också åläggas om någonobehörigen eller med för högt belopp uppburit ersättning, under förutsättningatt han skäligen hade bort inse detta. När anledning föreligger fill det kanåterbetalningsskyldigheten efterges helt eller delvis. Med uttrycket"någon" avses enligt det åberopade lagrummet i huvudsak den som ärförsäkrad enligt AFL. När i förevarande lag hänvisning görs till lagrummetåsyftas emellertid arbetsgivare och arbetstagare. En situafion som kan tänkasuppstå är t.ex. att oriktiga uppgifter som lämnas av arbetstagaren förorsakatatt ersättning utgått obehörigen eller med för högt belopp till arbetsgivaren.För att arbetsgivaren skall kunna åläggas återbetalningsskyldighet i dennasituation lär förutsättas att han skäligen hade bort inse att han inte varitberättigad till ersättning eller inte berättigad till ersättning med detbelopp som betalats ut. Tvåhänvisningar som i lagrådsremissens motsvarande paragraf gjordes till bestämmelseni 20 kap. 16 § AFL om fillämpningsföreskrifter har på lagrådets förslag utgåttsåsom överflödiga. Avparagrafens första stycke framgår att mål mellan arbetstagare och arbetsgivareom tillämpningen av lagen handläggs enligt lagen (1974:731) om rättegången i arbetstvister(LRA). Hänvisningenmedför att en tvist om sjuklön enligt förevarande lag kom mer att handläggas av tingsrätt, som första instans, eller av arbetsdomstolen. Hur målen fördelas mellan nämnda domstolar anges i LRA. Det kan nämnas 86 att mångakollektivavtal innehåller bestämmelser om sjuklön. Tvister om Prop.tillämpningen av sådan avtalsbaserad sjuklön handläggs redan nu i den ord-1990/91:181 ning som föreskrivs i LRA. I detta sammanhang finns det skäl attuppmärksamma föreskriften i 35 § lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet(MBL). Enligt nämnda föreskrift skall - om det mellan arbetsgivare ocharbetstagarorganisation som är bundna av samma kollektivavtal uppkommerrättstvist om lön eller annan ersättning till medlem i organisationen-arbetsgivaren påkalla förhandling i tvisten. Löses inte tvisten vidförhandlingen är arbetsgivaren hänvisad till att väcka talan vid domstol. Omarbetsgivaren underlåter att påkalla förhandling eller att väcka talan har arbetstagarorganisationentolkningsföreträde avseende det omtvistade beloppet, under förutsättning attkravet inte är oskäligt. I andra stycket, som jämkats redaktionellt i förhållandetill lagrådsremissens förslag, föreskrivs att i vissa fallskall avge yttrande när det råder tvist om arbetstagarens rätt till sjuklönenligt denna lag. Ett sådant yttrande kan avse frågan om sjukdom har satt nedarbetsförmågan eller om nedsättningens omfattning. avger yttrande efter begäran avarbetsgivare, arbetstagare, arbetstagarorganisation eller domstol. Det kanförväntas att behovet av att inhämta yttranden begränsas av de föreslagnareglerna i 20 § om ersättning från vid vissa tvister omsjuklön. Förutsättningen för att kassan skall avge yttrande är attdet råder tvist om rätten fill sjuklön. Det krävs däremot inte att tvisten har anhängiggjortsvid domstol. har sålunda, om inte yttrandet begärs av domstol,att pröva att det verkligen är fråga om en tvist. Avsikten är alltså inte att t.ex.fillhandagå en arbetsgivare med utredning som skall ligga till grund för dennesställningstagande om han skall utge sjuklön eller inte. Om en framställning omyttrande görs av en arbetsgivare eller en enskild arbetstagare tordeförsäkringskassan - i den mån tvisten inte redan är anhängiggjord vid domstol -ha att kontrollera att arbetstagarens sjuklönerätt är tvistig. Så kan inteanses vara fallet om arbetstagarens lönefordran ännu inte har förfallit tillbetalning. Det kan också vara lämpligt att kassan i ett sådant fall tar kontaktmed arbetsgivaren, arbetstagaren eller arbetstagarorganisation. Ett beslut av att yttrande skall avgeseller inte avges kan som framgår av 28 § inte överklagas. Den fillsynsskyldighetsom enligt 26 §, genom hänvisningen till 18 kap. 2 § AFL,har i fråga om bl.a. yttrande enligt denna paragraf ansetts tillräcklig isammanhanget. Som framgår av 24 § inträder i arbetstagarensrätt till sjuklön gentemot arbetsgivaren i den utsträckning som kassan betalatut ersättning enligt 20 §. Ett mål mellan kassan och arbetsgivaren medanledning härav är inte ett mål mellan arbetstagare och arbetsgivare och skalldärför inte handläggas enhgt LRA. Av paragrafen framgår att föreskrifterna i 20 kap. 10 och 10a§§AFL om omprövning och ändring av försäkringskassornas beslut skall ha motsvarandetillämpning på beslut enligt förevarande lag som rör intyg eller uflå- tände enligt 10§, frågorom omfattande korttidsfrånvaro enligt 13§, 14§ Prop. andra meningen eller 16 §,försäkring mot sjuklönekostnader enligt 17 §, be- 1990/91:181 slut omersättning enligt 20 §, beslut om återbetalning enligt 24 § andra stycket samti fråga om ett beslut av enligt 27 § andra stycket, ombeslutet innebär att yttrande inte avges. Rätten att överklaga kassans beslutär däremot i vissa avseenden begränsad. Överklagande kan sålunda skebeträffande beslut varigenom kassan prövat frågan om förstadagsintyg enligt 10§ första stycket 2. Vidare kan beslut enligt 13 §, 14 § andra meningen samt16,17 och 20 §§ och 24 § andra stycket överklagas; i fråga om 17 § får dock endastett beslut varigenom arbetsgivaren vägrats att teckna försäkring överklagas. Deförsäkringsvillkor som bestämmer för försäkringen avses intekunna överklagas. Överklagandeavses ske enligt den ordning som föreslås för socialförsäkringsprocessen i prop.1990/91:80, dvs. försäkringskassas beslut överklagas hos länsrätt. Länsrättensavgörande överklagas enligt förvaltningsprocesslagen (1971:291) hoskammarrätten. Slutinstans är försäkringsöverdomstolen. Förutsättningför omprövning av ett försäkringskassebeslut enligt 20 kap. 10 § AFL är bl.a.att omprövning begärs av en "enskild" som beslutet angår. 120 kap. 11§ AFL anges att ett tjänstemannabeslut hos försäkringskassa inte får överklagasav en "enskild" innan beslutet har omprövats enligt 20 kap. 10 § ochatt överklagande av en "enskild" av ett sådant beslut innan beslutet haromprövats skall anses som en begäran om omprövning enligt sistnämnda paragraf.Uttrycket "enskild" syftar i dessa fall till att ange att någon annanän avses. När dessa regler så som nämnts skall ges motsvarandetillämpning på vissa beslut enligt lagen om sjuklön är avsikten givetvis attordet "enskild" skall kunna omfatta inte bara en enskild person utanäven t.ex. ett aktiebolag eller en myndighet i dess egenskap av arbetsgi- 8.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1962:381) om allmänförsäkring Idenna paragraf, som inleder AFLs kapitel om den obligatoriska sjukpenningförsäkringen,har tagits in de nya bestämmelser som behövs för att avskära rätten tillsjukpenning enligt kapitlet för en försäkrad arbetstagare för den tid,sjuklöneperioden, då dennes arbetsgivare enligt lagen om sjuklön (SjLL) har attsvara för sjuklön.