prop · GE03183 · 1990-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1990/91:183 Regeringenföreslår att anta det förslag som har tagits upp i bifogade utdrag urregeringsprotokollet . Ipropositionen föreslås vissa inskränkningar i prövningsplikten enligt lagen(1987:588) om träfiberråvara enligt följande. Skogsindustriella anläggningar undantasfrån prövningsplikten. Prövningsplikten bibehålls för eldningsanläggningar meninskränks till att avse endast spån för eldningsändamål. I 1990/91. Propositionenslagförslag pp- i 990/91:183 Lag omändring i lagen (1987:588) om träfiberråvara Härigenomföreskrivs i fråga om lagen (1987:588) om träfiberråvara dels att 2 § skallupphöra att gälla, dels att 1, 3, 4 och 10 §§ skall ha följande lydelse. 1§ Denna lag är tillämplig på an- Denna lag är tillämplig på an vändningen av träfiberråvara. La- vändningen av såg- och kutterspån gens syfte är att motverka brister (spån) för eldningsändamål. Lagens inom skogsindustrins råvaruförsörj- syfte är att motverka brister inom ning. Träfiberråvarafår inte utan till- Spån får inte utan tillstånd av stånd av regeringen ellerden myn- regeringen eller den myndighet som dighet som regeringenbestämmer regeringen bestämmer användas i användas i eldningsanläggning eller anläggning 1. eldningsanläggningeller an- för framställning av trädbränsle om läggning för framställning av träd- användningen av spån uppgår till bränsle om användningen av träji- minst 10000 m fast mått per ka- berråvara uppgår till minst 10000 lenderår. m' fast mått perkalenderår, 2. skogsindustrien anläggning om användningen av träfiberråvara uppgår till minst 200000 m fast mått per kalenderår. Regeringenfår meddela föreskrifter om undantag från kravet på tillstånd för sådana falldär prövning inte bedöms nödvändig för att tillgodose syftet med denna lag. Etttillstånd skall avse använd- Ett tillstånd skall avse använd ning av en viss mängd träfiberrå- ning av en viss mängd spån per ka- vara per kalenderår. Tillståndet får lenderår. Tillståndet får förses med förses med villkor. Densom uppsåtligen eller av oakt- Den som uppsåtligen eller av samhet använder träfiberråvara oaktsamhet använder spån utan be- utan behövligt tillståndeller bryter hövligt tillstånd eller bryter mot fö- motföreskrift eller villkor som har reskrift eller villkor som har med- meddelats med stöd avdenna lag delats med stöd av denna lag skall skall dömas till bötereller langeise i dömas till böter eller fängelse i Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Prop. 1.Denna lag träder i kraft den 1juli 1991. 2.Tillstånd, som har meddelatsenligt 3 § första stycket 1 i dess äldre lydelse, skall i den utsträckning detanger träfiberråvara i fortsättningen avse spån. fl 1990/91. Utdragur protokoll vid regeringssammanträde . Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , R. ,, , , G. , , , ,, , , . Proposition om ändrad träfiberprövning 1 Inledning Lagen(1987: 588) och förordningen (1987: 589) om träfiberråvara trädde i kraft den Ijuli 1987 och ersatte bestämmelser om hushållning med träfiberråvara i 136a§byggnadslagen (1947:385, omtryckt 1981:872). Reglerna innebar en betydandebegränsning av prövningsskyldigheten. Lagenom träfiberråvara syftar till att motverka brister inom skogsindustrinsråvaruförsörjning. Råvaruprövningen avser dels användningen av träfiberråvarori stora skogsindustriella anläggningar, dels i anläggningar som använderindustridugliga råvaror för eldningsändamål. Regeringenbeslutade om vissa undantag från kravet på tillstånd föratt använda träfiberråvara för eldning, fastställda i förordning (1990:1067) omundantag från vissa föreskrifter i lagen (1987: 588) om träfiberrävara. Regeringen beslutade om direktiv för en översyn av lagstiftningen.Översynen borde enligt direktiven utmynna i förslag om en avreglering ellerförenklingar i den prövning som sker med stöd av lagen. Landshövding som särskild utredare. Arbetet har avrapporterats i betänkandet (SOU1991: 22) Översyn av lagstiftningen om träfiberråvara. Betänkandet har remissbehandlats.Utredarens sammanfattning av arbetet bör bifogas protokollet i detta ärendesom bilaga 1. En förteckning över remissinstanserna och en sammanställning avremissyttrandena bör bifogas protokollet i detta ärende som bilaga 2. Regeringenredovisade i propositionen 1990/91:87 Näringspolitik för tillväxt, huvuddrageni den särskilde utredarens förslag samt angav som sin uppfattning attregleringen på träfiberområdet bör upphävas förutsatt att detta kan ske utan allvadiganegativa industriella och regionalpolitiska konsekvenser. 2 Bakgrund Prop. 1990/91: 183 2.1 Nuvarande prövning av träfiberråvara Byggnadslagenupphörde att gälla . Lagens bestämmelser om hushållning medträfiberråvara ersattes med bestämmelser i lagen (1987: 588) om träfiberråvara (träfiberiagen)och förordningen (1987: 589) om träfiberråvara (träfiberförordningen) (prop.1986/87:105, NU 40, rskr. Syftetmed lagen är att motverka brister i skogsindustrins råvamförsörj-ning. I denproposition som låg till grund för lagstiftningen ansågs sådana brister kunnauppkomma till följd av otillräckliga avverkningar och obalanser påvirkesmarknaden. Vidare angavs att försörjningsproblem kunde uppstå på grundav ojämna styrkeförhållanden mellan olika parter på virkesmarknaden. De storaskogsbolagen konstaterades ha ett avsevärt övertag på virkesmarknaden över defristående s. k. köpsågverken genom att de dels ofta är betydande skogsägare,dels bedriver ett organiserat samarbete vad gäller råvaruinköpen. Råvarubristinom skogsindustrin ansågs kunna bli särskilt problematiskt i glesbygder där industrinofta har stor betydelse för näringslivet och sysselsättningen. Energipolitiskastimulanser antogs vidare kunna medföra en snabbt ökad trädbränsleanvändning.Som grundprincip angavs att användningen av träfiberråvaror föreldningsändamål, dvs. för eldning eller tillverkning av bränslen, inte borde fåhindra skogsindustrins råvaruförsörjning. I första hand borde råvaror som inteär industridugliga eller konkurrensutsatta användas för eldningsändamål. Träfiberråvaradefinieras i träfiberlagen som mndvirke och sådan råvara som härrör frånrundvirke, dock inte bark. Prövningen omfattar således timmer, massaved ochbiprodukter från träbearbetning, huvudsakligen ftis och spån från sågverk ochhyvlerier. Skogsavfall, klen röjningsved, ved från energiskogsodling m.m.omfattas inte av prövningen. Tillståndsskyldighetenför skogsindustriella anläggningar inträder när användningen av träfiberråvarauppgår till minst 200000 mfub (fast mått under bark) råvara per kalenderår.Ökning av den medgivna råvarumäng-den med högst 10000 mfub kräver enligtträfiberförordningen inte tillstånd. I eldningsanläggningar och i anläggningarför framställning av trädbränsle inträder tillståndsskyldighet när användningenuppgår till minst 10000 mf (fast mått) råvara per kalenderår. Prövningen berörsåledes de största skogsindustrierna, dvs. flertalet massabruk, ett 20-tal storasågverk och träskiveindustrier samt de bränsleanläggningar som använder skogsindustrielltförädlingsbara råvaror för sin verksamhet. Regeringen prövar ärenden om råvaruanvändninginom den skogsindustriella sektorn, medan statens industriverk svarar förprövningen inom bränslesektorn. Skogsvårdsstyrelserna är tillsynsmyndigheterinom sina respektive regioner. Regeringenfår föreskriva om undantag från kravet på tillstånd för sådana fall därprövning inte bedöms nödvändig för att tillgodose lagens syfte. Under hösten1990 beslutade regeringen om undantag från prövnings- skyldigheten under åren19901991 för de anläggningar i de sju länen i Prop. 1990/91: 183 ,, och som använder flis från sågverk för eldningsändamål.Bakgrunden till beslutet var att sågverken i dessa län, pä grund av dels egenhög produktion, dels avtagande råvarubehov i massabruken, hade fått besvärandestora lager av flis. 2.2 Skogs- och energipolitiska utgångspunkter Analyserav virkesförrådet, tillväxten och avverkningarna i våra skogar visar attvirkesförrådet ökar. Tillväxten är långt större än avverkningen. Någon risk förråvarubrist för skogsindustrin på grund av avverkningsrestriktioner föreliggersålunda inte totalt sett. Enligt skogsvårdslagen (1979:429) skall skogen ochskogsmarken skötas så att man får en hög och värdefull uthålligvirkesavkastning. Skogspolitiken utvärderas och ses över av 1990 årsskogspolitiska kommitté. Kommitténs förslag skall redovisas . Användningenav trädbränslen har ökat . Skogsindustrin använder själv storamängder trädbränslen, oftast med ursprung i den egna verksamheten. Sågverkenanvänder främst egna biprodukter som bark och spån som bränsle och säljer ocksåbiprodukter för extern eldning. Storskalig eldning med trädbränslen sker ocksåi t.ex. kommunala värmeverk och baserar sig främst på skogsavfall, röjningsvedoch biprodukter från skogsindustrin. Småskalig uppvärmning av bostäder med vedär relativt vanlig. har startats företag som tillverkar trädbränslen,t. ex. bränsleflis, pellets eller briketter. Detsvenska energisystemet skall i största möjliga utsträckning grundas påvaraktiga, helst inhemska och förnybara, energikällor. har i olikasammanhang fastslagit att biobränslen skall ha en viktig roll i omställningenoch förnyelsen av energisystemet. Trädbränslen är det viktigastebiobränsleslaget i . Olika stimulanser för att öka användningen avträdbränslen har förekommit , bl. a. investeringsstöd tilleldningsanläggningar och skattebefrielse av bränslet. Den 1 januari 1991infördes en koldioxidskatt pä de fossila bränslena olja, kol, naturgas, gasoloch bensin och en skatt på svavel från förbränning av olja, kol och torv (prop.1989/90:111, SkU31, rskr. De nämnda bränslena är också belagda med allmänenergiskatt. Biobränslen, t.ex. bränslen baserade på skogsråvaror, är befriadefrån sådana styrmedelsskatter, varigenom deras konkurrenskraft gentemot defossila bränslena ökar. Ipropositionen 1990/91:88 om energipolitiken har regeringen föreslagit att stödunder en femårsperiod skall lämnas till investeringar i anläggningar förkraftvärmeproduktion med biobränslen. Stödsystemet föreslås träda i kraft den 1juli 1991. Vidare har regeringen beslutat tillkalla en biobränslekommission (dir.1991:11) som skall analysera de långsiktiga fömtsättningama för en ökadkommersiell användning av biobränslen och lämna förslag till åtgärder för attstärka biobränslenas konkurrenskraft. Allmäntbedöms det vara möjligt att öka uttaget från skogsmarkerna av t.ex. avverkningsrester och röjningsved. Sådana råvaror är lämpliga att använda för bränsleändamål men utnyttjas sällan inom skogsindustrin. Hur mycket av dessaråvaror som kan tas ut från markerna beror bl. a. på vilka ekologiskarestriktioner som behövs samt i vilken takt teknik utvecklas för att ta framråvarorna. Intresset för att elda med trädbränslen av olika slag beror påutvecklingen av eldningsteknik och i hög grad på trädbränslenas pris i relationtill alternativa bränslen. Intresset för att använda industridugliga råvarorför bränsleändamål påverkas också av prisutvecklingen på den skogsindustriella råvarumarknaden.Samhällets reglering av användningen av träfiberråvara har en roll i dettasammanhang. Jag kommer i det följandeatt redovisa mina slutsatser och förslag beträffande prövningen avträfiberråvara inom skogsindustrin respektive bränslesektorn. 3.1 Träfiberprövningen upphävs inom Skogsindustrisektorn Mittförslag: Kravet på tillstånd för att använda träfiberråvara skogsindustriellaanläggningar upphävs. Utredarensförslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Samtliga remissinstanser som har yttrat sig över denna del av utredarensförslag tillstyrker eller accepterar att prövningen upphör eller att denförenklas avsevärt. Några instanser har framhållit att prövningen har inneburiten möjlighet att få löpande information om de stora skogsindustriernas råvaruanvändning,vilket bl.a. underlättar virkes-balansberäkningarna. Denna möjlighet bortfallerom träfiberprövningen upphör. Skälenför mitt förslag: Enighet har rått om att skogsavverkningarna kan uppgå till åtminstone75 milj. m'sk (skogskubikmeter) utan att den långsiktiga hushållningenmed skogsresursen äventyras. Utredaren har i sin översyn av träfiberprövningenpåpekat att kapacitetsutnyttjandet har varitextremt högt i massa- och pappersindustrin. I den mån avverkningarna inte harhållit jämn takt med det ökade råvarubehovet, har industrin försörjt sig medimporterad råvara. Detta har bidragit till att motverka råvarubrist som annarsmöjligen kunde ha bromsat sågverkens produktionsutveckling. Trots den högaproduktionen och råvaruefterfrågan inom industrin har inte någon påtagligråvarubrist uppstått. De problem som främst de nordligaste sågverken kan hahaft med sin råvaruförsörjning, har i större utsträckning att göra med denaturliga, skogliga restriktionerna i dessa regioner än konkurrensen gentemotmassaindustrin. Utredarenhar funnit att träfiberlagen inte har kunnat påverka de styrkeförhållanden somgenereras av de stora bolagens samarbete på virkesmarknaden. Bolagen harblivit allt färre och större och deras inflytande på virkesmarknadenbedöms vara stort, oavsett samarbetet, och oåtkomligt Prop. 1990/91: 183med en råvarureglering. Utredarensslutsats är att andra instrument som står till regeringens och industrinsförfogande visat sig betydligt mer verkningsfulla än träfiberlagen för attundvika råvarubrist inom skogsindustrin. Utredaren föreslår därför attprövningen av skogsindustrins råvaruanvändning enligt träfiberlagen skallupphävas. Jaganser, liksom utredaren, att lagen inte har visat sig på något avgörande sättbidra till att upprätthålla balans mellan råvaruutbud och efterfrågan påvirkesmarknaden. Skogsindustrins råvaruanvändning kan nu avregleras helt genomatt bestämmelserna på detta område upphävs i lagen om träfiberråvara. Jag utgårifrån att den planerade nya näringspolitiska myndigheten kommer att följautvecklingen inom skogsindustrin, bl.a. vad gäller råvaruförsörjningen i de regionalpolitisktviktiga inlandssågverken. Olikamyndigheters informationsförsörjning har aldrig varit ett syfte medlagstiftningen. Det får ankomma på berörda myndigheter att på annat sätttillgodose sitt behov av information om råvaruanvändningen i skogsindustrin. 3.2 Träfiberprövningen inskränks inom bränslesektorn Mittförslag: Lagen om träfiberråvara bör inskränkas till att avse prövning avanvändningen för eldningsändamål av spån från den träbearbetande industrin. Utredarensförslag: Utredaren har föreslagit att träfiberprövningen upphävs även inombränslesektorn men att prövningen ersätts av ett restitu-tionssystem till stödför träskiveindustrin. Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser instämmer i utredarens bedömning att de energipolitiskastimulanserna till biobränslen kan komma att höja priset på spån. Någrainstanser anser att träfiberprövningen ändå bör upphävas utan annan åtgärd,några tillstyrker utredarens förslag om ett restitutionssystem, några anser attträfiberprövningen bör behållas, åtminstone vad gäller användningen av råvarorför bränsleändamål. Skälenför mitt förslag: Utredaren har bedömt att de energipolitiska styrmedelsskattersom har påförts de fossila bränslena, bl.a. för att förstärka biobränslenaskonkurrenskraft, kan komma att avsevärt driva upp priset på spån, om ingasärskilda åtgärder vidtas. Flera orsaker anges till att spånråvarans prispåverkas. Bl.a. påpekas att produktionen av bränslen baserade på skogsavfallfortfarande är liten, varför spånet som redan finns på marknaden, kan komma attefterfrågas i första hand. Prishöjningarna skulle särskilt drabbaträskiveindustrin som har en stor regionalpolitisk betydelse. Av övrigaskogsindustriella råvaror väntas vissa kvaliteter för massatillverkning kunnapåverkas av en ökad konkurrens med bränslesek- torn.Utredaren bedömer dock att massabruken kommer att kunna an- Prop.1990/91:183 passa sin råvaruförsörjning till detta, antingen genom att ändra råvaru-mixeneller genom att importera råvaror. Träskiveindustrinbedöms inte på motsvarande sätt ha möjlighet att snabbt manövrera undan frånökade spånpriser. Därför anser utredaren att det behövs särskilda åtgärder fördenna industri om lagen om träfiberråvara upphävs i sin helhet. Utredarenföreslår att träskiveindustrin kompenseras för denprishöjning på industrispånet som beror på styrmedel och stimulanser för attöka användningen av biobränslen. En restitution skall ske till industrin avskillnaden mellan det av energistyrmedlen påverkade spånpriset och ett med enanvisad metod framräknat normalt pris på industrispån. Utredarenanser att systemet är internationellt konkurrensneutralt, eftersom det skullehålla relationerna mellan svenska och utländska tillverkare oförändrade.Systemet bör därför kunna accepteras enligt internationella konventioner mot konkurrenssnedvridandeindustristöd. Det bör dock granskas av . Utredaren har inteutformat de närmare detaljerna om restitutionen utan endast skisserathuvudprinciperna för hur den skulle ske. Remissinstansernadelar i flertalet fall utredarens uppfattning att olika stöd till biobränslenakan komma att öka spånpriset på ett sätt som blir negativt för träskiveindustrin.Åsikterna om vilka åtgärder som bör vidtas skiljer sig däremot åt. konstaterar att ytterligare stöd för att ökabiobränslenas konkurrenskraft skall föreslås av den tillsattabiobränslekommissionen, varför det är olämpligt att nu besluta om att avskaffaträfiberprövningen i dess helhet. Kommerskollegiumifrågasätter utredarens slutsats att restitutionssyste-met skulle godkännas viden granskning enligt GATT- och EG-regler om industrisubventioners tillåtlighet. Jagkonstaterar för egen del att remissutfallet vad gäller restitutionsför-slagetför träskiveindustrin är splittrat. Jag anser att systemet visseriigen skulleinnebära att råvaruregleringen kunde upphävas men konstaterar att detnya systemet skulle kräva särskilda tekniska och administrativa lösningar. Jaganser också att risk föreligger att restitutionen vid granskning i EG-kommissionenskulle kunna klassificeras som ett driftstöd som är oacceptabelt frånkonkurrensneutralitetssynpunkt. Jag anser därför inte att förslaget omrestitution bör genomföras. Jagdelar emellertid uppfattningen att det är träskiveindustrins försörj ning med spån som i första hand kan beröras av utvecklingen på biobräns- ' lemarknaden. Särskilt om eldningsanläggningar för trädbränslen tillkom mer i snabb takt men produktionen av bränsleflis av skogsavfall dröjer kan efterfrågan på spån för eldning och därmed priset öka kraftigt. Det vore enligt min bestämda uppfattning olyckligt om energipolitiska styrmedel som har beslutats bl.a. för att främja biobränsleanvändning i allmänhet, kortsiktigt får ett sådant genomslag på träskiveindustrins råvarupris att produktion och företag slås ut. Industrin har en stor regionalpolitisk betydelse. Där finns också utvecklingsbart kunnande och teknik, vilket 9 manifesteras i ett antalpågående utvecklingsprojekt, för att ta fram och Prop. 1990/91: 183tillverka nya träfibermaterial och produkter, som bl.a. kan ersätta miljöstörandeprodukter. Inriktningen på detta slag av fiberhantering är naturlig förträskiveindustrin men inte inom skogsindustrin för övrigt. Jaganser att den mycket speciella situationen vad gäller spånråvaran ochträskiveindustrins beroende av denna motiverar att träfiberprövningen behålls.Fortsättningsvis bör prövningen begränsas till att omfatta användningen av såg-och kutterspån för eldningsändamål och syfta till att motverka råvarubrist inomträskiveindustrin. Lagen om träfiberråvara bör därför ändras i de nämndaavseendena. Utvecklingen vad gäller användningen av flis från sågverk förmassaproduktion respektive eldning bör noga följas av den näringspolitiskamyndigheten. Tillståndsprövningenbör fullgöras av en förvaltningsmyndighet som regeringen bestämmer. Jag anservidare att regeringen liksom bör vara bemyndigad att besluta omundantag från prövningsskyldigheten i sådana fall där prövning inte behövs föratt motverka råvarubrist i industrin. Utredaren har t.ex. visat attenergistyrmedlen i vissa regioner i landet inte kan väntas få någon effekt påträskiveindustrins råvarupris. I sådana regioner bör eldning med ellerbränsletillverkning av spån kunna undantas från prövning. Jagavser, förutsatt att antar förslaget, att återkomma till regeringenmed förslag om att inom ramen för träfiberförordningen undanta de regioner ilandet där spån kan användas för eldningsändamål utan att råvarubrist riskerasinom framför allt träskiveindustrin. Ienlighet med det anförda har inom industridepartementet upprättats ett förslag tilllag om ändring i lagen (1987:588) om träfiberråvara. Pågrund av frågans beskaffenhet skulle lagrådets hörande sakna betydelse.Lagrådets yttrande har därför inte inhämtats. Lagenstillämpningsområde avser träfiberråvara. Genom de nu föreslagnaförändringarna inskränks tillämpningsområdet till att avse endast spån. Lagensnamn är dock numera så inarbetat att någon förändring av namnet inte föreslås. Lagenär , enligt I §, tillämplig på träfiberråvara. Genom ändringen inskränks tillämpningen till endast en typ av träfiberråvara, nämligen såg- och kutterspån. Dessa produkter är de biprodukter som uppstår vid såg- ning resp. hyvling inom den träbearbetande industrin. För dessa biproduk ter används i lagtexten i fortsättningen den gemensamma benämningen 10 Som en konsekvens avdenna ändring föreslås den nuvarande 2§, Prop. 1990/91: 183 som innehåller endefinition av begreppet träfiberråvara, bli upphävd. Prövning av spånanvändninginskränks till att avse endast sådan användning som sker för eldningsändamål.Med detta avses dels eldning med spån, dels framställning av trädbränslen medspån som råvara. Det bör observeras att prövningsplikt för eldning endastföreligger då eldningen sker direkt med spån. Om däremot eldning sker medträdbränslen som baserar sig på spån är detta inte prövningspliktigt. I detfallet sker istället prövningen då spånet används för framställning avträdbränslet. Lagenssyfte är att motverka brister inom skogsindustrins råvaruförsörjning. Somhar utvecklats i den allmänna motiveringen inskränks syftet nu till attmotverka brister inom träskiveindustrins försörjning med spån. Medmåttenheten fast mått avses fast mått efter omräkning från ms (stjälpt mått) med en omräkningsfaktorpå 0,4. Genomden föreslagna lagändringen inskränks tillståndsplikten. Det innebär att äldretillstånd som avser anläggningar eller typ av träfiberråvara som ifortsättningen inte är tillståndspliktiga blir utan verkan. De enda tillståndsom i fortsättningen kommer att vara giltiga blir de tillstånd som gällereldningsanläggningar och anläggningar för framställning av trädbränsle och somavser spån. Många sådana tillstånd anger just spån som tillåten träfiberråvara.För dessa tillstånd innebär lagändringen inga problem. Andra tillstånd vidnyssnämnda typ av anläggningar anger däremot inte vilken typ av träfiberråvarasom avses utan de anger bara viss mängd träfiberråvara. Åter andra tillståndanger viss mängd träfiberråvara, varav högst viss mängd angiven typ av träfiberråvara.Genom punkten 2 i övergångsbestämmelserna kommer dessa tillstånd ifortsättningen att avse spån i den utsträckning de avser träfiberråvarautan angivande av viss typ av träfiberråvara. Jaghemställer att regeringen föreslår attanta förslaget till lag om ändring i lagen (1987:588) om träfiberråvara.Ärendet bör behandlas under innevarande . Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att .. genomproposition föreslå att anta det förslag som föredraganden har lagtfram. översyn av lagstiftningen om träfiberråvara (SOU Pp. 1990/91:183 1991:22) '' Utdrag av betänkandets sammanfattning Lagenom träfiberråvara syftar till att motverka råvarubrist inom skogsindustrin.Den prövning som sker med stöd av lagen avser användningen av träfiberråvaror istora skogsindustriella anläggningar samt användning av industridugliga råvarorför eldningsändamål.