prop · GE03150 · 1990-12-31 00:00:00 — beror i huvudsak på att AP-fondens ochkommunemas sparande försvagas. Detoffentliga sparandet försämras normalt i en konjunktumedgång, när tillväxtenviker och de offentliga inkomstema till följd av dette ökar långsammare. Såsker också , trots att kommunemas tillväxt har begränsats sterkt och attåtgärder vidtegits för att förstärka stetens budget. Finanspolitikenär så avvägd i nuvarande situation att inflationen dämpas snabbt och attunderskotten i handelsbalansen minskar som den offentliga sektomväxer långsamt. Tillgängliga prognoser tyder också på att tillväxten på denkonkurrensutsatte sektom kommer att skjute fert . Arbetetmed att minska de offentliga utgifternas andel av BNP skall fullföljas medkraft och uthållighet. Därmed skapas utrymme för att sänkaskattetrycket. är angeläget för att förbättra ekonomins funktionssätt ochöka tillväxten. Stetsbudgetenför innevarande budgetår har försvagats. I budgetpropositionen i januari 1991beräknades budgetsaldot till -2,. beräknas saldot till -18,5miljarder kr. Anledningen till den stora försämringen är denlågkonjunktur vi nu är inne i. aU skatteinkomstemautvecklas långsammare än vad som fömtsågs i Prop. 1990/91:150 januariprognosema. Ifinansplanen beräknades budgetsaldot för /92 till -0,6niiljarder kr. Även för näste budgetår väntes en försvagning avbudgetunderskottet som beräknas till -10,. Denna utvecklingberor framför allt på en långsammare ökning av inkomsterna, vilken dockmotverkas av engångsvisa inkomstförstärkningar, t.ex. inleveranser från vissaaffärsverk. Inkomstema- inkl. de engångsvisa förstärkningama - mellan de båda åren stiger med ca 8 %.Utgiftemas ökningstakt beräknas bli någon procentenhet mindre. Regeringenhar redan tidigare presenterat sina förslag till utgiftsbegränsningar förnäste budgetår. Dessa har varit omfettande och gällt bl.a. förändringar i sjuk-och föräldraförsäkringen och en reformering av bostedsfinansieringssystemet.Även på en rad andra områden har regeringen presenterat förslag till avlastningav stetsbudgeten, t.ex. vad gäller kostnadema för förläggning av flyktingar genomkortere handläggningstider och genom att kostnadema till viss del kommer attavräknas mot biståndsramen. Utgiftema på stetsbudgeten påverkas också av detförslag om minskning och omställning av den stetliga administrationen sompresenteras i bilaga II till kompletteringspropositionen. När programmet ärfullt genomfört beräknas belastningen på budgeten minska med ca . Förslagläggs nu om sjuklön under de förste 14 dagama av en sjukperiod. Sjuklönenföreslås gälla fr.o.m. . Under /92 beräknasåtgärden minska de offentliga utgiftema med . På helårsbasisberäknas utgifterna minska med . För att neutralisera kostnademaför arbetsgivarna sänks sjukförsäkringsavgiften med 1,9procentenheter. (exkl. statsskuldräntor) 382,4 62,5 -18,5 -16,1 394,5 61,0 -0,6 -15,6 409,0 61,0 -10,3 -25,3 Detfinansiella sparandet i offentlig sektor föratses bli försämrat med ca enprocentenhet , från en nivå /90 på av BNP till 2,5 /92. Enligtlångtidsbudgetens huvudaltemativ för perioden /92-1995/96 beräknasbudgetsaldot försämras 1992/93 för att sedan ånyo förbättras. En av deviktigaste orsakema till försämringen 1992/93 är de skatteut- betelningar till kommunemasom då skall göras. Dessa utbetelningar sker Prop. 1990/91:150 med två årseftersläpning och hänför sig därför till den höga löneöknings- Bilaga 1:1takt som har gällt fram till . feller de stora engångsinkoms-temafrån 1991/92 bort. Sammanfettningsv is kan konsteteras att stetsbudgeten försvagas budgetåren 1990/91och 1991/92. Det beror på att stetens inkomster beräknas växa relativt långsamtsamtidigt som utgiftema fortsätter att öka relativt kraftigt, särskilt under1990/91. Bakom denna utveckling ligger en konjunkturelit betingad försvagningav inkomstsidan. Dessutom innebär på kort sikt en nedväxling avlöneökningstakten en försvagning av budgeten via en långsammare utveckling avinkomstema som transfereringama inte växlas ner i samma takt.Det omfettande besparingsarbete som regeringen har genomfört under det senasteåret har förhindrat en än mer negativ utveckling. Deunderliggande problemen i den svenska ekonomin motiverar en fortsatt stramfinanspolitik, med omprövning av existerande utgiftsåtegan-den. Utrymmet förnya utgiftsåteganden från stetens sida är nu mer begränsat än på flera år.Reformer kan endast komma till stånd genom effektiviseringar och besparingarinom befintliga områden. Kommunemaoch landstingen svarar för den helt dominerande delen av den offentligaverksamheten. Den kommunala verksamheten har under 1980-telet vuxit långsammareän under de närmast föregående decenniema. Tillväxttakten har ändå varitalltför hög i ett samhällsekonomiskt perspektiv. måstetillväxten i kommunema hållas tillbaka ytterligare för att det skall blimöjligt att skapa utrymme för en tillväxt i ekonomins konkurrensutsatte delaroch därmed lägga en grand för en varaktig balans i ekonomin. Ocksådet ekonomiska läget i kommuner och landsting motiverar en sterk begränsning avtillväxten. Sektom har redovisat ett negativt finansielltsparande. En tillfällig förbättring kan förväntes . Menomprövningar och effektiviseringar måste genomföras redan nu för att degrandläggande problemen i den kommunala sektom skall kunna lösas. Underinnevarande och nästkommande år råder ett av beslutet kommunaltskattestopp. En överenskonunelse har träffets mellan företrädare för regeringenoch för om att det kommunala skattetrycket inteheller efter 1992 bör öka och att kommunema och landstingen därför inte börhöja sina skatter. Regeringen har klarort att den är beredd att föreslå ettförlängt, lagfäst skattestopp, eller att på annat sätt begränsa konoununemasoch landstingens möjlighet att expandera, om det visar sig att kommuner ochlandsting ändå överväger skattehöjningar eller om volymtillväxten i denkommunala konsumtionen skulle bli för hög. 4.4 Penning-och valutapolitiken Prop. Bilaga 1:1 Under1970-telet och början på 1980-telet var växelkursförändringar relativtvanliga i industriländema. Även förändrade sin valutekurs vid ettflertel tillfällen . Växelkursförändringar medför enbetydande ryckighet i den ekonomiska utvecklingen. Perioder med snabb expansionföljs inte sällan av omfettande ulslagning. De samhällsekonomiska kostnadematill följd av en sådan politik kan vara betydande. Återkommande devalveringarförsvårar också inflationsbekämpningen. Förväntningar om nya devalveringar gören devalveringspolitik allt mindre ändamålsenlig. aktuella debatten har tanken förts fram att möjligt bordeöverge den nuvarande korgen av valutor och ersatte den med en korg aveuropeiska valutor. Som motiv har angetts att det därmed skulle undvikas attkronan följde med i en förvänted uppgång för dollam och således stärktes motEG-ländemas valutor. Entrovärdig fest växelkurspolitik kan inte baseras på sådana kortsiktigaöverväganden. Valutepolitiken skall präglas av festhet och konsekvens. Denskall stå i överensstämmelse med den ekonomiska politikens långsiktigasträvanden och med ekonomins intemationella inriktning. Densvenska valutepolitikens mål är fest eteblerat. Valutakorgens konstraktion harvarit oförändrad och valuteindex . Genom valutakorgenssammansättning har effektema på svensk ekonomi av förändringar i andra ländersvalutor jämnats ut, vilket bidragit till stebilitet. Vidnågra tillfällen har det skapats osäkerhet om kronans ställning medvaluteutflöden som följd. Regeringen och har därvid genom finans-och penningpolitiska åtgärder med kraft markerat att valutepolitikens målligger fest. Det är viktigt för alla, inom och utom landet, att vete attstetsmaktema är fest beslutna att fullfölja denna linje. Detfinns flera skäl för dette. Ett skäl är att kampen mot inflationen är ettcentralt mål för den ekonomiska politiken. Förändringar i växelkursen skulle allvarligtförsvåra arbetet med att stebilisera ekonomin. Ett annat skäl är strävandenaatt få till stånd ett närmare samarbete med EG. Sverigeser positivt på det europeiska monetära samarbetet. Det har verksamt bidragittill att stärka samordningen av den ekonomiska politiken med goda resultet somföljd och skapat ett område av valute-politisk stebilitet i , vilket ävenutanförstående länder har stor fördel av. Ettsvenskt bidrag till dette samarbete föratsätter att vår kostnadsutvecklingbringas under kontroll med sikte på att nå en inflation som är jämförbar medvad som gäller i de i dette avseende mest framgångsrika ländema i . Detteskall ses som ett väsentligt inslag i vår Europapolitik och kan lägga grandenför ett närmare monetärt och valutepolitiskt samarbete i linje med strävandenainom EG. Riksbankenansvarar för penning- och valutepolitiken. En sterk riksbank kan effektivtbidra till inflationsbekämpningen. Utredningen om mål och former förriksbankens verksamhet (dir. 1990:61) är nu tillsatt. Utredningen skall bl.a.överväga möjlighetema att med lagstiftning eller Prop. 1990/91:150 på annatsätt ange tydligare mål för verksamhet. Utredningen 1:1skall vidare i sitt arbete beakte den fortsatte utvecklingen av det monetärasamarbetet inom EG. Utredningens arbete skall vara slutfört före den 1 juli1992. Underhösten och vintem har allvarliga problem uppdagats i finansbolagssektorn.Bankema har drabbats av betydande kreditförluster till följd av dels utlåningtill finansbolag, dels att det försämrade konjunkturläget orsakat problem förmånga företeg. Denna utveckling förklaras till en del av den mycket kraftigakreditexpansionen som skedde efter avregleringen av kreditmarknaden i mitten av1980-telet. Utlåningen från vissa kreditinstitut har varit alltför vidlyftig. Iflera fell har kreditprövningen blivit eftersatt. resulterar nu ibetydande kreditförluster för en del banker och andra kreditinstitut.Regeringen beslutede att utreda orsaken till de problem somuppstod för vissa finansbolag. Densvagare konjunkturen och de stigande kreditförlustema har medfört en ökadförsiktighet i kreditinstitutens utlåning. Dessutom harkapiteltäckningsrcgleraa skärpts i enlighet med intemationella överenskommelser,vilket torde ha medfört att vissa kreditinstitut blivit mer restriktiva i sinutlåning. har under de senaste månadema de svenska räntoma fellit medflera procentenheter, vilket underlätter låntegamas situation och därmed ävenkreditinstitutens. Dethar under vintem framhållits av företrädare för småföretegen attkreditförsörjningen inte ftingerar tillfredsställande, framför allt vad gällerutlåning till dessa företeg, och att steten borde agera för att råda bot pådenna situation. Regeringen har tegit initiativ till samtel i denna frågamellan bankema och företrädare för småföretegen. Några stetliga ingripanden ikreditgivningsverksamheten är dock inte aktuella. På en avreglerad marknadmåste aktörema själva te ansvar för sina beslut. Stetsmaktema har emellertidett ansvar för att skapa sådana regler och föratsättningar att kreditgivningenfungerar väl. Avregleringenpå kreditmarknaden har medfört ökade möjligheter för hushållen att självabestämma över sin finansiella situation. Konkurrensen i fmanssektom bidrarockså till lägre räntor och ökade framtida rationaliseringsvinster. Underdet har tillväxten i sysselsättningen avtegit och arbetslöshetenökat. I huvudsak är dette en följd av försämrad konkurrenskraft beroende påstora kostnadsökningar, den intemationella konjunkturavmattningen och en svaginhemsk efterfrågetillväxt. En varaktigt full sysselsättning kan baraåstedkommas om kostnadsutvecklingen i anpassas till omvärlden och konkurrenskraftendärmed vämas. Regeringen följer nu noggrant hur arbetsmarknaden utvecklas. Uppgångeni arbetslösheten kan inte mötes med en generell efterfrågestimulans. En sådanpolitik skulle bara motverka sitt syfte. Visserligen skulle aktiviteten i ekonominkortsiktigt stiga men balansproblemen skulle Inflationen skulle bli högre och underskottet i Prop. 1990/91:150bytesbalansen växa. Ett tryck uppåt på räntoma skulle skapas och därmed Bilaga 1:1 skulle investeringama hämmas. Sysselsättningen skulle då mycketsnart åter vika. Motdenna bakgmnd får arbetsmarknadspolitiken en viktig roll. Den måste utformas påett sådant sätt att den bidrar till inflationsbekämpningen och därmedmedverkar till ekonomisk tillväxt. Prisstegringar motverkas om arbetsmarknadensfunktionssätt förbättras så att utslagning kan undvikas och uppkomsten avflaskhalsar förhindras. Omfettande passivt stöd förhindrar en balanseradutveckling av den svenska ekonomin och motverkar därmed sitt syfte att vämafull sysselsättning. Arbetslöshetskall inte vara ett medel i den ekonomiska politiken. Lediga platser skalltillsättes så snabbt som möjligt för att undvika inflationsdrivande flaskhalsari produktionen. skall varje person som är eller riskerar att bliarbetslös få möjlighet att så snabbt som möjligt komma in i ett nytt arbete.Stödinsatser måste prioriteras till sökanden som riskerar långvarigarbetslöshet, ungdomar och andra som saknar fest förankring på arbetsmarknaden. Redannu har en av de mest effektiva arbetsmarknadema inom OECD-området. Detgäller dock att ytterligare förbättra funktionsförmågan så att skillnademamellan utbud och efterfrågan reduceras. Rörlighetsfrämjande åtgärder är idette sainmanhang centrala, liksom åtgärder som stimulerar aktivtarbetssökande, kompetenshöjning, omskolning och yrkesinrikted rehabilitering. Denekonomiska politiken skall bidra till tillväxt genom att stimuleraproduktiviteten och sparandet. Utrymme skall skapas för investeringar iproduktion och infrastruktur; i motsvarande mån måste tillväxten i privat ochoffentlig konsumtion begränsas. Ommedborgama skall få de levnadsvillkor de önskar och den trygghet de behöver,och om vi också skall kunna lämna en god iniljö i arv till våra efterkommandemåste ekonomin växa. måste de gemensamma resursema användas så attde bidrar till arbete, sparande, hushållning och utveckling. synsätt ärbärande i regeringens konsekvente satsning på arbetslinjen. Det har väglettarbetet med skattereformen och det präglar de propositioner som regeringen lagtunder innevarande riksdagsår om ekonomin på medellång sikt, om tillväxten ochom miljön. 1980-teletsekonomiska tillväxt vanns främst genom att fler märmiskor arbetede mer äntidigare (se tebell 4). Det är bara ett större utbyte per arbeted timme, enhögre produktivitet, som ger utrymme för högre timlöner. Även om skattereformenkommer att stimulera en fortsatt ökning av arbetskraftsutbudet, förslår intedet för att möte de närmaste årtiondenas växande anspråk på välstånd ochvälfärd. Produktiviteten måste växa snabbare. Tabell 4 Arbetsinsats,produktivitet och tillväxt 1970-1990 Prop. Procentuell förändring p.. . , Sysselsättning itimmar -5,1 10,5 Vaden snabbare produktivitetstillväxt innebär framgår tydligt av de beräkningarsom redovisas i den reviderade nationalbudgeten för . Om dengenomsnittliga årliga produktivitetstillväxten blir , jämfört med de som gällt , kanbmttonationalprodukten växa med i genomsnitt . Under den senaredelen av femårsperioden kommer reallönema att kunna öka i ungefär samma taktsamtidigt som en snabb utbyggnad av den utlandskonkurrerande sektom kan kommatill stånd. Föratsättningamaför en högre produktivitetstillväxt är i många avseenden goda. Den avgörandeförändringen är det svenska deltegandet i den europeiska integrationen.Hittills har bara begränsade delar av den svenska ekonomin varit utsatt förintemationell konkurrens. Den offentliga sektom har utsatts för skärpteeffektivitetskrav, men den private skyddade sektom - som under 1980-telet vuxitpåtegligt - utgör hälften av näringslivet. Den europeiska inre marknadeniimebär att stora delar av denna sektor nu öppnas för konkurrens. Både på egenhand och som en följd av politiska beslut måste dessa skyddade branscher nuhöja sin effektivitet och produktivitet. Äveni en rad andra avseenden har tillväxtföratsättningama förbättrats. Engenomgripande skattereform har genomförts. En energiuppgörelse har träffets.Ökade resurser har avsatts för forskning och utbildning och för att bygga utinfrastrakturen, bl.a. vägar, järnvägar och telekommunikationer. Inomalla dessa områden fullföljs arbetet med att skapa föratsättningar förförbättrad produktivitet. Det är nu en uppgift för alla, näringslivet,kommunema, landstingen och steten att se till att de nya möjligheter somerbjuds tes tillvara och att de resurser som satsats verkligen leder till högreproduktivitet och välstånd. Investeringarspelar en viktig roll för att höja produktiviteten. När kapitelstocken fömyasdrar fömyelsen med sig ny, effektiv teknik. Om sparandet ökar förbättrasföratsättningama att få till stånd investeringar. Men ett högre sparande behövsframför allt för att lägga en stebil grand för framtida generationers välstånd.Behovet av att öka sparandet är särskilt stort under 1990-telet, mot bakgrandav att de äldre som andel av befolkningen kommer att öka under 2000-teletsförste decennier. 5.1 Skattepolitiken Prop. Bilaga1:1 Omläggningen av skattesystemet är ett viktigt led i regeringens tillväxtpolitik.Skattesystemet har stor betydelse för den ekonomiska utvecklingen och därmedför den framtida välfärden. Skattereformen innebär att skattesystemets negativaeffekter på resursanvändningen reduceras kraftigt. Föratsättningar skapas fören mer effektiv användning av arbete, kapitel och energi som arbeteoch sparande stimuleras. sker på flera sätt: Fördet stora flertelet löntegare har marginalskatten sänkts från år 1988till . Den högste marginalskatten har sänkts från tillca . För många deltidsarbetande har marginalskatten sänkts från ca 35 %till , där den särskilt låga marginalskatten beror på skatterabatten förlåginkomsttegare. har skattesatsen för bl.a. bank- ochobligationssparande liksom aktieutdelningar sänkts från normalt år 1988till kr 1991. Skattelättnaden för ränteutgifterna har sänkts från 50 %till . Olikatyper av arbetsinkomster - kontantlön, löneförmåner, egenföre-tegaresarbetsinkomster etc. - beskattes numera på ett likformigt sätt. Därmed minskasde snedvridningar i ekonomin som beror på att olika ersättningsformer förarbetsinsatser koster olika mycket i skatt. Olika typer av sparande ochinvesteringar beskattes likformigt. Det innebär att snedvridningar mellan olikasparformer och mellan olika typer av investeringar försvinner, somutrymmet för skatteplanering reduceras radikalt. Skattebelastningenhar i väsentlig utsträckning minskats på arbete och finansiellt sparande,som den ökats på varor och verksamheter med negativ miljöpåverkan,energianvändning och konsumtion. Bland annat har miljöskatter införts påkoldioxid och svavel. - Skattesatsen för företeg har sänkts från år1988 till kr 1991. Den nya företegsbeskattningen skapar godaföratsättningar för investeringar och produktion i . Skattepolitiken börunder inriktes på att befäste de framsteg som uppnåtts genomskattereformen. Krav från olika särintressen om att erhålla lättnader ochundanteg måste avvisas. Skattereformenminskar skillnadema i beskattning jämfört med vad som gäller inom EG, bl.a.genom att mervärdeskatten utvidgats till att omfatte energi och nästan allatjänster samt genom att flera punktskatter avskaffas . Skattereformeninnebär att skattesystemet förbättras och modemiseras inom ramen för ett ihuvudsak oförändrat skatteutteg. De offentliga utgiftemas andel avbrattonationalprodukten skall emellertid successivt sänkas. Härigenom skapasmöjligheter att sänka skattetrycket och därmed ytterligare förbättra betingelsemaför en god ekonomisk tillväxt. Detnya skattesystemets regler minskar utrymmet för skatteplanering ochskatteflykt. gäller det att tillvarate dette tillfälle att eteblera en festoch god skattemoral. Skattemyndigheterna och de rättsvårdande 3 1990/91. 1 satnl Nr 150. institutionemamåste se till att uppföljning och kontroll fungerar väl och Prop.1990/91:150 att resursema sätts in där de behövs för att beivra överträdelser Bilaga1:1 Regeringenhar initierat en översyn av hur den verksamheten kan förbättras. Det äremellertid i minst lika hög grad företegens, förvaltningamas och medborgamassak att hjälpas åt att röja undan kvardröjande rester av brist på gemensamtansvar och lojalitet mot vad vi tillsammans byggt upp. Infrastrakturenär avgörande för näringslivets utveckling. El, transporter, kommunikationerm.m. måste fungera för att människor i dagens samhälle skall kunna leva ocharbete. Den infrastmktur söm byggs upp är avgörande för näringslivetsteknikval framöver. Valet av infrastraktur har därmed ettavgörande inflytande på vår tillväxt och miljö. Stetsmaktemahar ett ansvar för att infrastrakturen i är modem och fungerar väl.Ökade resurser behöver nu kanaliseras till vägar och järnvägar. Behovet avresurser för att under 1990-telet säkerställa en väl fungerande infrastrakturvad gäller vägar samt jämvägar och annan kollektiv trafik är emellertid såstort att det inte fullt ut kan täckas med stetliga medel. För att få tillstånd en kraftig ökning av investeringama inom dessa områden krävs därför ökadavgiftsfinansiering av vissa objekt liksom samfinansiering med näringsliv ochkommuner. Infrastraktureni har traditionellt varit väl utbyggd. Det sena 1800-telets satsning påstembanenätet och det tidiga 1900-telets uppbyggnad av Vattenfell är två godaexempel. Vi måste också nu på 1990-telet gemensamt se till att nya tekniskamöjligheter tes tillvara och lägga granden för ekonomins fortsatte tillväxt ochutveckling. Mot denna bakgrand har betydande resurser avsatts för att bygga utoch förbättra infrastrakturen. har initiativ tegits till flera nyainfrastrakturella projekt: Storasummor har under 1980-telet satsats på att bygga ut den modemasteinfrastrukturen, telekommunikationema. Huvuddelen av investeringama har gjortsi uppbyggnad av ett digiteliserat telenät, vilket medfört ett kraftigt ökatutbud och en ökad användning av teletjänster. Under 1990-telet beräknasinvesteringama öka ytterligare och uppgå till i genomsnitt ca 10 miljarder kr.per år. Avtelet mellan och regeringar om en fast förbindelseöver kommer att påverka den ekonomiska utvecklingen i Öresundsregionenpositivt. Inte minst förbättras villkoren för spårbundna kommunikationer meddet övriga . För att få till stånd en kraftig utbyggnad avinfrastrakturen föreslås att steten bidrar med . i extrainvesteringsmedel under 1990-telet. Medlen skall användas till störresammanhållna väg- och jämvägsprojekt av strategisk nationell betydelse. Inomden ramen avsätts . till en satsning på trafiksystemen istorstedsregionema. 5.3 Forsknings-och utbildningspolitiken Prop. Bilaga1:1 En av den offentliga sektoms viktigaste uppgifter är att ansvara för Omkunskapsuppbyggnad helt skulle lämnas åt individemas och marknadensbetelningsvilja finns stor risk för att inte tillräckligt många kommer att utbildasig. Värdetav kompetens är mycket påtegligt för var och en, inte minst i ekonomiskt kärvatider. Den som har god utbildning löper mindre risk att bli arbetslös. Detligger i såväl individemas som samhällsekonomins intresse att en lågkonjunkturi ekonomin innebär högkonjunktur i utbildningen. Genom att fler gripertillfället att förbättra sin kompetens kan den framtida efterfrågan inomnäringslivet tillgodoses bättre. Därmed bidrar utbildning till att läggagranden för en uthållig återhämtning och tillväxt, som fler människorfår säkrare sysselsättning. Betydelsenav goda kunskaper är ändå störst i ett längre perspektiv. En högutbildningsnivå är en konkurrensfördel för det svenska näringslivet. Flerastudier har pekat på vikten av att stärka de arbetandes kompetens.Regeringen har mot denna bakgrand genomfört ett omfettande program för attreformera forsknings- och utbildningspolitiken: Efterforskningspropositioner har ökade resurser för forskningavsatts. Den senaste forskningspropositionen (1989/90:90) innebär att destetliga anslagen ökar med . Särskild viktläggs vid den grandläggande forskningen. Två nya forskningsråd inrättes förteknikvetenskapema och social-vetenskapema. I tillväxtpropositionen (1990/91:87)föreslås också en avsevärd förstärkning av forskaratbildningen inom tekniskfakultet.