prop · GE03129 · 1990-12-31 00:00:00 — dåre deltagitpolisöverdirektören , bittädande rikspolischeferna /91:129 , och saml px)IisintendentenOlof Bilaga 1 och kriminalkommissarien . Polisingripanden när folksamlingar allvarligt stör den Prop. i990/9i :129 allmänna ordningen ''s Vidnågra tillfällen har haft att lösa vissa svårbemästtadeordningsproblem. Del gäller bl.a. oroligheier av det slag som förekom iStockholms innerstad i anslutning till mellan ochEngland och då närmast de engelska fotbollssupportramas uppttädande.Generellt sett får polisen, som bl.a. tillämpade omhändertagandereglema ipolislagen (1984:387), sägas ha löst dessa problem pä etl sätt som innebar attden allmänna ordningen och säkerheten kunde upprätthållas och som dessutomvann allmänt erkännande. JO(chefs-JO ) har emellertid gjort en preliminär granskning av demetoder som polisen använde och har inlett fömndersökning mot ett antalpolisbefäl. Brottsmisstankarna avser olaga frihetsberövande altemativt myndighelsmissbmk.JO:s beslul och den promemoria som låg till gmnd för beslulel bifogas (bilaga 1och 2). Därav framgår bl.a. att man från JO-ämbelels sida ifrågasätter omförhållandena var sådana atl beslämmelserna i 13 § polislagen omomhändertagande för ordningens upprätthållande var tillämpliga somdel enligt ämbetet förefaller som om omhändertagandebeslulen inte har gmndatspä någon prövning av om del i varje särskill fall förelåg fömtsättningar föringripande. Vidarekan anmärkas att JO pä sitt bord har en avslutad fömndersökning - överlämnadtill ämbetet är 1988 - rörande likartade brottsmisstankar mol polisbefäl. I delärendel har nägot beslul ännu uile fattats i åtalsfrågan. PoUsmyndigheteni Slockholm har vänl sig till och påpekat att det blandpolispersonalen förmärkts en tilltagande rveksamhet om hur upploppsliknandesituationer i fonsäilningen skall hanteras. Myndigheten har föreslagil att slyrelsenanalyserar den uppkomna situationen. Oavsettdenna begäran frän stockholmsmyndigheien finns del emellenid anledning tilleftertanke. arrangerar europamästerskapel i fotboll. Matcherkommer atl spelas pä olika häll i landel och oroligheier värre än dem i Slockholmi kan antas bli akluella. Med hänsyn till den huliganism somföljer i den intemationella fotbollens spär finns det enligt styrelsensuppfattning anledning all hysa stor oro för vad som kan komma att hända, ompolisen då inle har möjligheler att trygga den allmänna ordningen ochsäkerheten. St>Telsenser det som sin skyldighet att på delta sätt belysa det akuiella problemet ochlämna förslag till hur det kan lösas. Om statsmakterna delar styrelsensuppfattning och lagändringar skall genomföras, bör del ske i god lid föresommaren 1992. Mot den bakgrunden torde JO:s beslul i åtalsfrågan och en evdomstolsprövning inte kunna avvaktas. 2 Gällande ordning Prop. Bilaga2 Denna skrivelse tar inte sikte på vad som kan kallas normala polisingripandenutan pä fall där större antal deltagare i folksarrlingar uppträder våldsamt ochdärigenom stör eller hotar den allmänna ordningen och säkerheten. Ett exempelerbjuder just det fallet då engelska fotbollssupportrar - kända för vJJdsbenägenhel- drar fram i slora horder i och lamslär all ordnad verksamhelsaml uppffäder våldsamt och hotfullt och bedriver skadegörelse, kanskeprovocerade av svenska supporttar som gäma vill fä igång mera allmännaslagsmål. Enligt2 § polislagen hör det tilll polisens upp,,;rter - och därmed skyldigheter -att bl.a. förebygga brotl och andra siömingar av den allmänna ordningen ellersäkerheten och att övervaka den allmänna ordningen och säkerheten, hindra siömingardärav samt ingripa, när sädana har inttäffat. Ibegreppet allmän ordning oc:h säkerhet ligger all polisens verksamhel i deltahänseende skall bedrivas med sikte pä atl ge allmänheten, dvs. sam-hällsmedlemmamai gemen, en ttygg och säker tillvaro. Polisens skyldigheter enligtbestämmelsen är inte begränsade till atl motverka överttädelser av sttaffsanktioneradebestämmelser, även om del naturligtvis i första hand är sådana störningar somman tänlcer pä. Särskill när del gäller ingripanden mot annat än brott måste enavvägning ske med beaktande av motstående intressen. För att ell ingripande iden allmänna ordningens och säkerhetens inttesse i sådana fall skall kunnaaktualiseras lorde krävas att det är fråga om en risk som enligt en naturligbedömning lätt kan fä en allvarlig ulveckling, om nägot ingripande inle sker. (Se till det anförda ; Kommentar till polislagen, sid. 30 och34). 2.2 8 § Polislagen Enligt8 § första stycket polislagen skall en polisman som har atl verkställa en ijänsieuppgiflingripa på ett sätt som är försvarligt med hänsyn till åtgärdens syfte ochövriga omständigheter. Ingripandet skall vidare ske under iakttagande av vadsom foreskrivs i lag eller annan författning. Mäste tvång tillgripas, skalldetta ske endasl i den form och den uisttäckning som behövs för atl det avseddaresultatet skall uppnäs. Av andra slyckel framgär att ett ingripande sombegränsar någon av de gmndläggande fri- och rättigheter som avses i 2 kap. regeringsfomieninte får gmndas enbart på bestämmelsema i första stycket. Deprinciper som har lagts fast i 8 § polislagen bmkar benämnas behovs-och proportionalitelsprincipema.Behovsprincipen innebär all elt polisingripande fär ske bara om det ärnödvändigt för atl en fara eller stöming skall kunna undanröjas eller avvärjas.Proportionalitetsprincipen bmkar sägas innebära att det inte får råda ettmissförhållande mellan de olägenheter som ingripandelkan medföra för ett motstående inttesse och syftet med ingri- Prop.1990/91:129 pandet. Idet här sammanhanget knyter sig emellertid inttessei i första hand till andrastycket. Därav framgår att en polisman måste ha uttryckligt lagstöd för atlkunna göra ett ingripande som för den berörde innebär en inskränkning i någonav de gmndläggande fii- och rättigheter som avses i 2 kap. regeringsformen(RF). Till dessa fri- och rättigheter hör bl.a. mötesfrihet och demonsötionsfrihet(2 kap. 1 § RF) saml rörelsefrihet och skydd mol frihetsberövanden (2 kap. 8 §RF). Lagstöd för ingripanden som begränsar dessa rättigheter finns i bl.a.11-18 §§ polislagen och rättegängsbalkens regler om gripande. 2.3 13 § Polislagen 13§ polislagen innehåller bestämmelser om vad polisen får och skall göra, när denallmänna ordningen är hotad. Paragrafenhar följande lydelse. Omnågon genom sitt uppttädande stör den allmänna ordningen eller ulgör enomedelbar fara för denna, fär en polisman, när del är nödvändigl för attordningen skall kunna upprätthållas, avvisa eller avlägsna honom från vissl omrädeeller utrymme. Detsamma gäller om en sådan åtgärd behövs for atl en Sttaffbelagdhandling skall kunna awärjas. Ären åtgärd som avses i första slyckel otilhäcklig för att del avsedda resultatetskall uppnås, får personen tillfälligt omhändertas. Härskall inte göras nägon djupgående analys av de motivutlalanden som gjons ianslutning till bestämmelsen och dess föregångare i lagen om tillfälligtomhändertagande. Det räcker med att konstalera att bestämmelsen i principkräver att en polisman vid en ordningsstörande händelse i första hand avvisareller avlägsnar fridstöraren från området eller utrymmet i fråga. Först omnågon av dessa åtgärder framstår som otillräcklig, får personen omhändertas.En sådant omhändertagande får bara avse jusl den person som stör den allmännaordningen. Nägra andra - exempelvis åskådare eller förbipasserande - fär inteomhändertas. Delpåpekandet bör kanske också göras att lagtexten kan synas fömtsätta attpolismannen - i fall där det förekommer tvä eller flera fridstörare - har allför var och en av dessa pröva de angivna åtgärdema - avvisande,avlägsnande och lill sist omhändertagande (se även bilaga 2 sid. 13 f). 2.4 Brott mot den allmänna ordningen Sälångl alltså polislagen. Här bör emellertid ocksä belysas bestämmelserom brott mot den allmänna ordningen, närmasl brotten upplopp, våldsamt upploppoch ohörsamhet mol ordningsmakten (16 kap. 1-3 §§ BrB). Deangivna bestämmelserna tar sikte på fall när folksamlingar stör den Dennärmare innebörden av begreppet folksamling är inte berörd i brottsbalkskommeniarema.Hur många personer del skall vara Prop. 1990/91:129 fräga om för att detillsammans i lagens mening skall bilda en folksamling Bilaga är därför inlehelt klart. Ansvarenligt upploppsbestämmelsema i 1 och 2 §§ fömtsätter att folk-sarrtiingen -innan en skingringsbefallning ges - visar atl den avser att med förenat våldsälta sig upp mot en myndighet - eller på annat säll framtvinga eller hindra enåtgärd. Därmed avses all folksamlingens kollektiva syfte skall vara alt tvingaen myndighel att göra eller underlåla någol. Detta brottsrekvisil leder tillslutsatsen att upploppsbestämmelsema inle är tillämpliga på en samling avmänniskor som drar fram genom en stad och stör den allmänna ordningen och säkerheten,och detta inte ens om deltagama gör sig skyldiga till brotl som är ril:tade molenskilda. Däremolkan det i en sådan situation bli aktuellt att tillämpa beslämmelsen omohörsamhet mol ordningsmakten i 16 kap. 3 § BrB. Enligt den kan deltagare i enfolksamling slraffas, om folksamlingen stör den allmänna ordningen och dellagamaunderlåter all lyda en befallning som meddelas för ordningens upprätthållande. Beslämmelseninnebär alltså all deltagare i en folksamling, som stör den allmänna ordningen,gör sig skyldiga till brott, om de inte lyder en av poUsen meddelad skingringsbefallning. Sttaffetför ohörsamhet mol ordningsmakten är böler eller fängelse i högsl sex månader.Brottet är med andra ord inte av den svårhetsgraden att del enligt huvudregelni 24 kap. 1 § (RB) kan föranleda användande av personella rvångsmedelmot dem som deltar i folksamlingens förehavanden. Enligt den angivna beslämmelsenkrävs nämligen för att häktning skall kunna ske att det alttuella brottet kanmedföra fängelse . För mindre allvarliga brotl kan häktningeller anhållande inte bli aktuellt. Därav följer all en polisman inle omedelbanfår gripa den som är misstänkt för ell sådant brott. (Se till del anförda 24kap. 1, 6 och 7 §§ RB; här bortses från undantagsbestämmelsen i 24 kap. 2 § RB.) Dennu akluella frågeställningen är inte dttekt inriktad på sådana sammankomstersom avses i lagen (1956:618) om allmänna sammankomster men kan stundom få belydelseäven i sädana sammanhang. Delbör därför påpekas alt rätten att hålla och della i allmänna sammankomster - bl.a.möten för överläggning, opinionsyttting eller upplysning -utgör en iregeringsformen inskriven rättighet (2 kap. 1 § RF). De begränsningar som hargjorts i denna mötesfrihet framgår av lagen om allmänna sammankomster (LAS).Där anges bl.a alt en allmän sammankomst inte utan tillstånd av polisen fårhållas på gata, torg, park eller annan allmän plals och all tillstånd till ensådan sammankomst fär vägras bara om del är nödvändigl med hänsyn till trafikeller allmän ordning (3 § första och andra Slyckena). Anordnarenav sammankomsten har alt svara för att god ordning råder. Prop.1990/91:129 har emellertid möjligheter att i viss uisttäckningmeddela Bilaga föreskrifter som behövs for att upprätthålla ordning ochsäkerhet (7 §). Polismyndighetenhar också befogenhet att inställa eller upplösa en sammankomst som föranleder"svårare oordning" eller avsevärd fara för dem som är tillstädes, omandra älgärder för att återställa ordningen och säkerheten visat sig orilhäckliga.Ett sädant beslul bör fattas av polisman i befälsställning (10 §). Dethar inte givits nägra särskilda bestämmelser som reglerar hur polisen i sä fallskall upplösa en sammankomst som föranleder svärare oordning. Här tordeemellertid jwlislagens regler gälla, nämasi 8 och 13 §§. 3 Den polisiära verkligheten Denpolisiära verkligheten är, som har antytts, inte alllid sä enkel ochlätthanterlig som 13 § polislagen och 16 kap. 3 § BrB kan synas utgå frän. Somexempel kan nämnas tvä av de händelser som är föremål för JO:sprövning. Hustmntill president skulle besöka . skulle statsministerIngvar besöka och sammanttäffa med president förekom mellan och , därdet från UD:s sida framfördes önskemal om att under ingaforhållanden fick utsättas för siömingar under sitt besök här. förehennes ankomst attackerades den amerikanska ambassaden, varvid en vaktlokaldemolerades och någon dag före hennes ankomst blev en iStockholm totalt sönderslagen. Gärningsmännen bar svarta huvor. - Under besöketbodde pä som hade spärrats av med skyddssiakel. Denaktuella kvällen samlades 2(X)-300 personer på och började drasig mot . I drog somliga på sig svarta huvor och börjadespringa mot hotellet, där man försökte forcera staketen och kastade ägg,plastpåsar med färg m.m. mot enttén. De polismän som bevakade hotelletlyckades med nöd och näppe atl upprätthålla avspärrningen. Folksanilingenbörjade dä röra sig i rikming mol den amerikanska ambassaden. Polisen omgmpperadesin personal och stoppade demonsttantemas framfart pä . De ätersamladesdärefter i . Enligt civila spanare på platsen skulle därefter enny attack göras mot . Polisen ringade in folksamlingen och grep 106personer misstänkta för våldsamt upplopp. Somen upptakt till orolighetema rapporterades före matchen om enengelsk färja med 3(X)-400 fotbollssupporttar som hade blivit totalt sönderslagentill sjöss, varvid en person hade kastats över bord. Befälhavaren hade avbmtilresan och ätervänt till . På matchdagen uppstod det kalabaliki Slockholms centtum. Ett hundratal engelska folibollssupportrar drog från centtalsiaiionenlängs i rikming mot . Trafdcen lamslogs.Radioantenner på btiar bröts av. Skyltfönster krossades och varor tillgreps.Man försökte välta bilar i vilka det satt människor. Utanför Åhléns vamhusvälte man omkull glasskiosken och sparkade ner innehavaren. (Uppgiftemavarierar; det kan ha varil fråga om en telefonkiosk och en telefonerandeperson.) Därefter attackerade man en pxjlisbil i vilken det satt polismän -slog ut mtoroch började gunga bilen i sjfte att välta den. - Frän polisledningens Prop.1990/91:129 sida hade man inte väntat sig oroligheter så tidigt pä dagen. Den exttainkal- Bilaca 2 lade polisstyrkan fanns emellertid på plats påKungsholmen och kunde -när larm gick om vad som höll på att hända - rycka utoch omhänderta deltagama i folksamhngen. Delskall tilläggas att dessa redogörelser bygger på uppgifter som har lämnats avpolispersonal som har delgivils brottsmisstanke i de fömnder-sökningar sominitierats av JO. Detär alldeles givet att polisen skall hålla sig inom de ramar som lagstiftarenanvisar, när den fullgör den skyldighet att ttygga den allmänna ordningen ochsäkerheten som anges i 2 § polislagen. Problemet är emellertid att de medel somnu står till förfogande inte synes räcka till för atl polisen på etl för allmänhelentillfredsställande säll skall kunna ingripa när den allmänna ordningen ochsäkerheten störs av ell större anlal personer - exempelvis när ett hundratal fotbollshuliganereller en otillåten demonstration drar fram genom en stad och lamslår all ordnadverksamhet samt utövar våld och skadegörelse. Det är uppK:nbart all polisensskyldighet enligt polislagen att ingripa för atl upprällhålla allmän ordningoch säkerhet omfattar även upploppsliknande situationer av detta slag. Detmedför alltid svårigheter niii polisen har att ingripa mol en folksamling somstör den allmänna ordningen och säkerheten. Svårigheterna blir nalurliglvis slörreju slörre folksamling som del är fråga om och ju mer ordningsstörande deltagamabeter sig. Därtill kommer att de olika deltagarna i folksamlingen kan vara mereller mindre aktiva i det rena ordningsstörande beteendet. Som regel finns det emelleniden kärna av aktiva provokatörer som leder den här typen av folksamlingar ochsom söker få till stånd en konfrontation mellan folksamlingen och polisen. Delär som var och en förslär, en omöjlig uppgift för pohsmännen att i en störrefolksamling lokalisera jusl provokatörema eller andra som begår allvarligare brotl.Och det är dessutom förenat med risker - både for polispersonalen och för deltagamai folksamlingen - om pohsen i en sädan situation bryter in i folksamlingen ochförsöker gripa enbart dem som gör sig skyldiga till allvarliga brotl.Folksamlingen i sig utgör provokatöremas skydd. Ompx)hsen skall kunna fä stopp på en sådan här folksamlings förehavanden -vilket alltså krävs enligt 2 § polislagen - måste man antingen upplösa deneller på nägot säll ta hand om de deltagare som inte frivilligt avbryter verksamhelen. Polisensinsatser mot den här typen av folksamlingar bmkar avpassas efler hur våldsamma oroligheiersom det är fråga om och värdet av de inttessen som står på spel. Om del intehar varil möjligt att lösa upp situationen pä annat sätt, har dellagama i folksamlingenomhändertagits enligt 13 § polislagen. Frän polisens sida lorde man därvid haansett sig kunna utgå från all var och en som deltar i en ordningsstörandefolksamling ocksä själv bidrar till de ordningsslörandeaktiviteterna och att således deltagandet som sädanti sig konstituerar en befogenhet för polisen att göra ett omhänderta- Prop.1990/91:129 gande enligt 13 § polislagen. Slutsatsen kan sägas bygga pä enanalogi med Bilaga _ bestämmelsema om upplopp och våldsamt upplopp (16 kap. 1och 2 §§ BrB) och del sttaffansvar som drabbar varje deltagare i de där akluellafolksamlingars förehavanden. Denna tolkning av 13 § pohslagen - som alltså nu ifrägasätts- har enligt styrelsens uppfattning fog för sig. För att undanröja eventuelltveksamhet bör emellertid lagtexten förtydligas pä den här punklen. Manhar naturligtvis ocksä anledning att fräga sig om det kan finnas andrapolisiära metoder att lösa dessa problem inom ramen för nu gällande regler.Säkert kan en del vinnas genom att utveckla polisens taktik och genom att ökaantalet polismän som kan sättas in för att upprätthålla ordningen. Det är dockorealistiskt att tto att man därigenom kan lösa problemet. Enligtstyrelsens uppfattning mäste man också slälla sig frågande inför straffbestämmelsenom ohörsamhet mol ordningsmakten (16 kap. 3 § BrB). Beslämmelsen fömtsätter attpolisen skall ge en befallning för ordningens upprätthållande men är samtidiglså utformad atl polisen inte har befogenhet att ingripa med straffprocessuellatvångsmedel om befallningen inte åtiyds. Denna anomali bör enligt styrelsens uppfaimingrättas till Slyrelsenvill dämtöver fasta uppmärksamheten pä att en av anledningama till allpolispersonalen får svårigheter vid ingripanden mot folksamlingar förordningens upprätthållande är jusl avsaknaden av klara regler på områdel. A enasidan krävs enligt 2 § polislagen all polisen upprätthåller ordningen ochsäkerheten även i dessa situationer. A den andra sidan ler sig den närmasltilllämpliga straffbestämmelsen om ohörsamhet mot ordningsmakten inkonsekvent samtidiglsom regeln i polislagen om ingripanden för ordningens upprätthållande kan synasta sikle enbart på ingripanden mot enstaka fridstörare. Denhuliganism och det våld som följer i spåren på internationella idrottstävlingar- och framför allt intemationella fotbollsmatcher - är en relalivt nyföreteelse. I har vi varit förskonade från delta, om man bortserfrån vad som hände i . Men det kan vara pä sin plalsall erinra om händelsema pä Heyselsladion i , då 29 personermisshandlades till döds, och till händelserna i , dä etthundratal personer klämdes till döds när huliganer ttängde sig in på en fotbollsarena. Slyrelsenanser för sin del atl den nuvarande situationen är ytterst oroande. NärSverige arrangerar i fotboll, kan oroligheier värre än dem vidVM-kvalmatchen mot förväntas uppkomma. Det kan nämnas att när ifotboll ägde mm i fanns 30 000-40 000 tillresta engelsmänpä plats och ungefär lika många holländare. Naturligtvis var det bara enbråkdel av dessa som ägnade sig ät våldsamheter. De var emellertidtillräckligt mänga för att det skulle förekomma regelrätta gaiusttider mellanpolis och fotbollssupportrar. Man räknar inom polisen med all 50 000-1(X)0(X) utiändskafotbollssupporttar kommer att besöka i anslutning till EM. 1 sammanhangelkan också nämnas att man i underpågående dels har infört viss tillfällig lag- Prop. 1990/91:129stifining dels har tagit i anspråk ungefär 45 000 man (pohsiär och militär Bilaga 2 personal) för att upprätthålla ordningen och säkerheten. Förhållandenakan alltså , om inte förr, bli mycket allvarliga, om polisen inte har depersonahesurser och de befogenheler som krävs- för att klara de åligganden somföljer av 2 § polislagen. Enligtstyrelsens uppfattning krävs det alltså författningsändringar, om man skallkunna få en adekvat lösning på det aktuella problemet. Dessa ändringar börgöras i och pohslagen och på ell säll som innebär att de nya reglemakompletterar varandra. av problemet kan lösas, om man ändrar straffskalan för brottet ohörsamhetmot ordningsmakten så all den omfattar böler eller fängelse i - förslagsvis -högst rvä år. Omsttaffskalan justeras på deiui sätt får polisen bättte möjligheler att ingripamed tvångsmedel i de situationer som avses i denna skrivelse. I den praktiskatillämpningen skulle polisen, när en folksamling - bestående av exempelvis fotbollshuliganer- genom sitt uppträdande stör den allmänna ordningen och säkerheten kunna ge enskingringsbefallning. De deltagare i folksamlingen som inte önskar delta i detfortsatta händelseförloppet får därmed möjlighet all dra sig ur. De deltagare,däremot, som inte lyder skingringsbefallningen utan fortsätter atl slöraordningen och säkerheten, kan gripas och föras till polisstationen för förhörmed anledning av misstanke om ohörsamhet mot ordningsmakten och ev. andrabrott som de kan ha gjort sig skyldiga till. Det bltt med denna lösning polisensom beslular och verkställer del omedelbara frihetsberövandet. En polisman kan ocksähålla det första förhöret. Men i den delen kan även åklagaren träda in enligt 24kap. 8 § andra styckel RB. Närdet första förhöret har hållits är det åklagaren som skall ta ställning till omden gripne skall friges eller anhållas. Givetvisskall polispersonalen gripa även deltagare som lyder skingringsbefallningen mensom är misstänkta för allvarligare brott -exempelvis misshandel, grovskadegörelse eller förmögenhetsbrott. En följd av den tänkta ordningen kanemellertid bli att personer som i skydd av folksamhngen har begått allvarligarebroll lyder skingringsbefallningen och beger sig från platsen. Del kan däi-medbli svårt all utteda dessa brott som då alltså kan komma atl bli ouppkJarade. Slyrelsenär medveten om detta problem. Om del nu framlagda förslaget genomförs, avser slyrelsenatt följa utvecklingen och vid behov återkomma i frågan. Mankan naturligtvis ställa sig iveksam lill att på delta sätt skärpa Sttaffskalanför etl broll - inte, som det kan förefalla, som ett uttryck för en Sttängaresyn pä brottet som sädant ulan för att ge formella möjligheter lill Prop.1990/91:129 rvängsmedelsanvändning. Mot detta kan invändas atl bestämmelsen isin Bilaga nuvarande utformning ter sig ologisk med hänsyn tagen även tillrättegångsbalkens regler om personella tvångsmedel. Därtill kommer att del enligtstyrelsens uppfattning är på sin plats all staismakiema generellt sell markeraren skärpt hållning gentemot dellagande i folksamlingar som samlas i syfle att slöragatufriden. Detta bör i synnerhet gälla ifräga om huliganer som erfarenhetsmässigtenbart är ute för all ställa till bråk och andra oroligheter. En sädanmarkering frän statsmakternas sida kan få en viss preventiv effekt Detförtydligandet bör göras atl den möjlighet till rvängsmedelsanvändning somstyrelsen efterlyser bara är avsedd att användas i fall av allvarliga störningarav den allmänna ordningen och säkerheten. Vid mera stillsamma siömingar -exempelvis aktioner av s.k. ttädkramare och liknande gmpper - lorde det varkenför ordningens skull eller för ev. brottsuttedning finnas behov av den typen avingripande. Detta följer - om inle annal - av den tidigare nämnda proportionalitetsprincipen(jfr också NJA 1989 s. 308).