prop · GE0381 · 1990-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1990/91: 81 1990/91: 81 Regeringen föreslår att anta de förslag som hartagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollet . I propositionen tas upp vissa frågor om inriktningen av filmpolitikensamt två anslagsfrågor. Den ena av anslagsfrågorna går ut på att det statligafraktstödet för film upphör med utgången av och att resurserna försöver till visningsnämnden vid . I propositionen redovisas ocksåett avtal mellan staten, filmbranschen och videobranschen om den fortsattaverksamheten vid stiftelsen . Avtalet är en förlängningav film- och videoavtal och gäller fr.o.m. t.o.m. den31 . Avtalet har ingen automatisk förlängning, varför nyaförhandlingar måste föras före avtalstidens utgång. Nya parter i avtalet ärvideobranschens detaljhandelsorganisationer. Den viktigaste ekonomiska förändringen är att avgifternaför videogram sänks. Detta gäller både hyrvideogram och köpvideogram. 1 1990/91. biografbesökare ochvideouthyrningen har minskat kraftigt under årProp. 1990/91: 81 1990. Detta leder till att kommer att få lägre intäkter /90 erhöll ca 175 milj.kr. genom filmavtaletoch intäkterna beräknas förinnevarande budgetår bli 177 milj.kr. För budgetåret1991/92 beräknas intäkterna uppgåtill ca 155 milj.kr. Statsbidraget till kommer under /92 att ökamed . Statens andel av dentotala finansieringen av verksamhet kommer att öka. Avtalet innebäratt en större andel av de totala resursernaavsätts för produklionsstöd till svensk långfilm. resurser för gemensam förvaltning,för administrativa basresurser för viss verksamhet samt för övriga filmkulturellaändamål minskar. kommer att ha färre ledamöteroch inga suppleanter. De två garantinämnderna förlångfilm ersätts med en |)ro-(dessa förändringar blir styrformerna tydligare. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 14februari 1991 Närvarande: Statsministern , ordförande ochstatsråden , S. , , , , R. ,, , , G. , , , , ,, , , , Proposition om filmstöd 1 Inledning E,nligt film- och videoavtal mellan staten ochfilm- och viileo-branscherna skall en tioprocentig avgift på biljettintäkternaerläggas av de större biograferna, samt en avgift på för varje hyrvideogram.Avgiften för hyrvideogram har höjts till ochdet har införts en avgift om på köpvideogram. Avgifterna betalasin till och används dels för stöd till produktion av svensk filmoch dels för institutets övriga verksamhet. Villkoren för avtalet var altbiografbiljetter var befriade från mervärdeskatt och att videobranschen varbefriad från kassettskatt för de videogram för vilka avgift betalades. Film- och videoavtalet löper till den 30 juni 1991.Avtalet har sagts upp av staten . harförhandlingar pågått mellan företrädare för ochrepresentanter för filmbranschen och videobranschen om ett fortsattavtalsförhållande på filmpolitikens område. Förhandlingarna har resulterat iett ilen undertecknat avtal, som från statens sida slutits underförbehåll för regeringens godkännande. Avtalet bör fogas till protokollet som bilaga 1. 1990/91:100 (bil. 10 s. 322) har jag anmält attjag avsåg att återkomma till regeringen med en särskild proposition om denframtida statliga filmpolitiken. I denna skulle resultatet av nämndaförhandlingar anmälas. 1 avvaktan på den särskilda propositionen har regeringenföreslagit att till fraktstöd för film för /92 beräknaett förslagsanslag på , samt att till filmstöd för budgetåret1991/92 beräkna ett reservationsanslag av . Jag anhåller om att få ta upp dessa frågor. Föröverblickens och sam- Prop. 1990/91: 81 manhangets skull behandlar jag i detföljande även frågor som inte fordrar beslut av . 2 Utvecklingen på filmområdet var.filmen ensam om attförmedla rörliga bilder. Det gjorde filmen viktig för underhållning och upplysning,liksom för nyhetsförmedling och propaganda. Biografpubliken var stor ochutgjorde underlag för en omfattande filmproduktion. I expanderade filmbranschen stadigt fram tillmitten av . Antalet biografsalonger var som flest , då detfanns 2 583 registrerade biografsalonger. Uppgifter om filmpublikens storlekfinns inte , men detta år uppgick antalet besökare till 78,2 miljoner.Produktionen av svensk spelfilm var störst då i genomsnitt 38spelfilmer hade premiär. 1 och med televisionens genombrott från mitten av1950-talet och framåt fick filmen konkurrens. Det nya mediet övertog heltrollen som nyhetsförmedlare och biografernas publik minskade kraftigt. Besökssiffrorna sjönk stadigt under 1950- och 1960-talen.Under 1970-talet varierade antalet biobesök runt ett årligt medelvärde av ca 24miljoner. första hälft fortsatte nedgången i antalet biobesök,för att under senare hälften av decenniet stabilisera sig på en lägre nivå.Under år 1990 har det skett en ytterligare nedgång i antalet biografbesökare.Den drastiska utvecklingen kan sammanfattas genom att antalet biografbesökareår var ca 78 miljoner, ca 40 miljoner, ca 22 miljoner, år1983 ca 18 miljoner och för ca 15,3 miljoner. Nedgången sammanfaller med videobandspelarnasgenombrott och den ökade uthyrningen av videogram. Utbyggnaden av kabelnät för vidaresändningav satellitprogram har vidare ökat utbudet av televisionsprogram och då inteminst utbudet av spelfilmer. I konkurrensen mellan olika TV-kanaler harfilmutbudet blivit ett viktigt instrument. Delta har inneburit att ävenSveriges Televisions kanaler har ökat sitt filmutbud . Detanförda kan vara en förklaring till den nedgång i biografbesök som harinträffat . De riktigt stora publikfilmerna var få. Allt färrespelfilmer på biograferna svarar dessutom för en allt större andel avpubliken. /90 svarade de tio mest populära filmerna för av detotala bruttointäkterna och hade ca 6,7 miljoner besökare. Av de tio filmernavar fyra svenska. /83 fanns del I 253 biografsalonger /86 1 116 biografsalonger. Under senare hälften av 1980-talethar antalet biografsalonger varit i stort sett . /90fanns det totalt 1131 biografsalonger i . Undersenare minskade den svenska spelfilms- Prop. 1990/91: 81produktionen kraftigt. värdet genomsnittliga antaletspelfilmspremiärer lägre än 18 . filmavtal ökadeproduktionen av svensk film. Under spelåren 1964/65-1969/70 uppgick det genomsnittligaantalet premiärer för svenska och svensk-utländska filmer till över 25 per år.Produktionstakten var i genomsnitt 18,5 premiärer per år.Under 1980-talet steg det genomsnittliga antalet premiärer för svenska ochsvensk-utländska filmer till över 22 [)er år. /76-1981/82 premiärvisades 129 svenskaeller svensk-utländska filmer. /83-1988/89 var motsvarandesiffra 153. Det innebär att antalet premiärvisade svenska ellersvensk-utländska filmer ökade meil mellan de två perioderna. Underperioden /76-1981/82 premiärvisades 1 804 utländska filmer och underperioden /83-1988/89 var motsvarande antal I 504. Det innebär alt antaletpremiärvisade utländska filmer minskade med mellan de båda perioderna. /76-1981/82 var den svenska andelen avpremiärvisade filmer för att /83-1988/89 stigatill . Svensk film har alltså kunnat öka sinandel av pre-miärsatta filmer och den ökningen har varit tydlig. Antalet biografbesökare har minskat för svensk film, menminskningen för utländsk film har varit ännu större. Under perioden1975/76-1981/82 var antalet biografbesökare på svenska filmer ca 24,5 miljoner,för att /83-1988/89 minska till ca 21 miljoner. Det är enminskning med . Utländska filmer hade /76-1981/82totalt ca 113 miljoner biografbesökare, för att /83-1988/89minska till ca 83,4 miljoner. Det är en minskning med . Det genomsnittliga antalet biografbesökare underpremiäråret på svenska filmer var /76-1981/82 ca 145000, förall /83-1988/89 falla till ca 114000. Det är en minskningmed . Enligt behöver en normal svenskspelfilmsproduktion en biografpublik på ca 600 000 personer för att filmenskall bära sina kostnader. Med tanke på vårt språkområdes storlek är det bara iuntlan-tagsfall möjligt all få så stora publiksiffror. Spelåren 1987/88-1989/90hade av de premiärsatta svenska långfilmerna en publik per film somvar färre än 5 000 personer. 3 Den svenska filmpolitiken Svensk film|)oruik syftar till att inom vårt begränsadespråkområde uppehålla en filmproduktion av en sådan omfattning att vi kanbehålla en egen filmidentitet. En såilan produktion har blivit ännu viktigare ge- 11 1990/91. nom denmassiva exponering av utländsk film som sker genom det öka- Prop. 1990/91: 81de televisionsutbudet i kombination med videotekniken. Till detta kommer dendominans som utländsk film har på de svenska biograferna och på den svenskamarknaden för uthyrning av videogram. Den svenska produktionen bör vara kvalitetsinriktad.De filmpoliiiska åtgärderna skall vidare syfta till ökade möjligheter att visakvalitetsfilm utanför storstadsområdena. Insatserna för barn och ungdom har ensärskilt stor betydelse inom hela det filmpoliiiska området. Svensk film kan gebarn och ungdom en nationell, kulturell identitet. Inom filmpolitikens ram bör detockså finnas utrymme för alt bevara och levandegöra det filmkulturella arvet.Filminstitutet fungerar som ett centralt instrument för den statligafilmpolitiken. Filmpolitiken har utformats under en lång period.Organisatoriska och finansiella frågor har ofta lösts på annat sätt än inomövriga kulturområden. förekom inga statliga bidrag till svenskfilmproduktion. utvecklades vissa former för stödtill filmen i form av återbäring av erlagd nöjesskatt. Förutsättningarna förden svenska filmpolitiken ändrades i grunden genom filmavlal. skulle biografägarna erlägga av biljettiniäkterna till tien genomavtalet bildade stiftelsen . Medlen skulle användas föratt enligt bestämmelser i avtalet i olika former stödja svensk film. Samtidigtmed att avtalet trädde i kraft avskaffades nöjesskatten påbiografföreställningar. Genom film- och videoavtal kom videobranschenin i avtalet. Detta innebar alt en avgift för hyrvideogram skulle erläggastill . Avtalet ändrades , vilket innebar att hyrvideogramsavgiflenhöjdes från ursprungliga . för varje videogram till . för varjevideogram, saml att det tillkom en avgift för köpvideogram. Under 1960-talel finansierades de filmpolitiska åtgärdernauteslutande med biografavgifter. har staten gradvis ökat sinafinansieringsinsatser för de filmpoliiiska åtgärderna dels genom generellabidrag till , dels specialdestinerade statliga insatser. Denstörre delen av åtgärderna finansieras emellertid fortfarande med avgiftsmedelfrån de avtalsslulande branscherna. 4 Förlängningen av film- och videoavtal filmavlal och film- och videoavial harunder utgjort grunden för den svenska filmpolitiken. Staten harsagt upp film- och videoavial till . Parterna hardärefter fört förhandlingar om stiftelsen fortsattaverksamhet och om möjligheterna att behålla ett avtalsförhållande även efter (lennuvarande avtalsperiodens slut. Videogramtekniken har en stor betydelse för spridning och visningav film. Med hänsyn härtill har förhandlingarna om en förlängning av film- och videoavtal även förts medrepresentanter för video- Prop. 1990/91: 81branschens detaljistorganisationer. Mellan filmbranschen genom ,Folkets , , u.p.a. och Föreningen , videobranschen genom ,VideoHandelns och Videouthyrarnas Samarbetsorganisationsamt staten, har träffatsell avtal om att förlänga film- och videoavtal. Jag avseratt i eu annat sammanhang föreslå regeringen all godkänna avtalet. Förlängningen av film- och videoavtal är kortsiktig och avser perioden fr.o.m. den 1 juli1991 t.o.m. . Det sker ingen automatisk förlängning avavtalet om ingen av parterna säger upp det.En orsak till att det inte har varit möjligtatt sluta ett långsiktigt avtal är osäkerheten omhur televisionen kommer all utvecklas. Televisionen har en viktig roll, både som distributionskanal för film och som producent av filmer av olika slag.Satelliter och kabelnät har på ett avgörandesätt ändrat förutsättningarna på detta område. En huvudfrågai svensk filmpolitik är hur de televisionsföretag som med sina sändningar vänder sig till skall kunnabidra till nyproduktion av svensk spelfilm. Samarbetet mellan stiftelsen ochSveriges Television kommer att fortsättai samma omfattning som förut. Vissa restriktioner i detgamla avtalet har strukits. De hatle den effekten att Televisionmissgynnades i förhållande till andra televisionsbolag samtiiligi som del var det endabolag som lämnade finansiella bidrag till . I del följandekommer jag alt redovisa de huvudsakliga ändringarnai det förlängda film- och viileoavtalet. Inledningsvis anger jag vissa institutionellaförändringar. I ilel tidigareavtalet bestod styrelsen av åtta ledamöter och tre suppleanter. I det nu förlängda avtaletkommer styrelsen att beslå av sju ledamöter och det kommer inle att finnas några suppleanter. Detta sker för att görastyrformerna tydligare. Tydligare styrformer är nödvändiga som avtalet avser främst på grund av denekonomiska situationen, vilket jag sirax ämnaråterkomma till. Vör all inle fasta tillgångar skall överföras till den löpandeörlängda avtalet införts en bestämmelse som görtiet omöjligt för styrelsen att säljaeller ytterligare belåna utan regeringensmedgivande. Vid skall det enligt det förlängda avtaletfinnas en pro-duktionsstödsnämnil för långfilm. Nämnden ersätter de tidigare två garantinämnderna för långfilm. Garaniinämnderna har haft en gemensam ordförande utan rösträtt, som utses av stiftelsens har en ordförande meil rösiräii .somutses av stiftelsens styrelse. Förutom ordförande har varje garaniinäinnd för långfilmhaft fem ledamöter och tre suppleanter. I den ena nämnden ut- Prop. 1990/91: 81ser filmbranschen fyra ledamöter och två suppleanter medan Svenska teaierförbundetutser en ledamot och en suppleant. 1 den andra nämnden utser filmbranschen enledamot och en suppleant medan Svenska teaterförbunilet utser fyra ledamöteroch två suppleanter. består av femledamöter, varav en är ordförande. Ordförande utses av styrelsen, tvåledamöter av filmbranschen och två leilamöter av . Dennaförändring innebär att får ett större ansvar för helastiftelsens verksamhet, medan nämnden har ilen lydliga och begränsade uppgiftenatt fördela produktionsstöd till svensk film. Minskningen av antalet ledamöteroch suppleanter från 17 iill 5 i)ersoner innebär ett tydligare ansvar. De fempersonerna i kommer att få mandatet allfastlägga färdvägen för svensk långfilmsproduktion med tydligt ansvar fördenna verksamhet. Namnbytet från garantinämnil iill produktionsstödsnämndavspeglar ilen verklighet som gäller. Det stöil som utgår är ett proiiukiionsstödoch inte ett garanlibelopp. 5 Förutsättningarna för ett nytt avtal har under sin 27-äriga existens varitframgångsrikt. Avtalet äi unikt i sitt slag. Det är en frivilligöverenskommelse mellan avtalsparterna om stöd till filmproduktion och en radfilmkulturella ändamål. De ekonomiska förutsättningarna har förändrats till följdav film-och viileobranschernas utveckling, men avtalet har via Filminstitutetsverksamhet åstadkommit en filmproduktion som varit omfattande. Det gäller långfilm,dokumentärfilm och kortfilm. Det gäller också insatser för filmvisning somunder senare tid fått ökad betydelse. Avtalet har också skapat förutsättningarför filmkulturella insatser (arkiv, filmre-siaurering, bibliotek m.m.), som iett internationellt perspektiv varit omfallanile. Under senare liil har en lillbakagång förmörkat en tidigaremycket ljus situation. Till följd av detta har branschernas lönsamhetförsämrats och många företag visar stora förluster. Ekonomiskt innebär avtaletatt film- och viileobranscherna anslår en del av omsättningen till Filminstitutet.Detta betyder alt stora inkomster från utländska filmer används för svensk filmi)ro(luktionoch filmkulturella ändamål. Det är viktigt all inse att avtalet inle garanteraren fast årlig inkomst till . I de förhandlingar som fördes framkom det allvideobranschen till följil av ekonomiska |)roblem inte var beredd alt slå kvari avtalet på nuvarande villkor. Denna förändring tillsammans med färrebiografbesökare kommer alt minska ilen ekonomiska ramen. I detta läge kan ilcl ligga nära till hands att övervägaall staten skulle la över hela ansvaret för filmpolitiken. ingaförutsättningar för iletta. /90 tillfördes filmfonden Prop.1990/91: 81 vid ca 175 milj.kr., varav staten svarade för ca 27 milj.kr.Därutöver lämnades statsbidrag för särskilda ändamål med ca 22 milj.kr. Filmavtalethar därtill ett egenvärde genom att de kommersiella branscherna tar ett ansvarför filmpolitiken. Mol den nu anförda bakgrunden fann jag det angelägel attbibehålla ett avtalsförhållande. Kontakter med parterna. Filminstitutetsstyrelse, fackliga organisationer och filmarbelare stärkte mig i denuppfattningen. Parterna var i del ekonomiska lägel överens om altfördelningen mellan olika ändamål måste justeras. Resultatet blev att stödettill filmproduktion fick en högre andel av resurserna och att stödet tillförvaltning och vissa filmkulturella ändamål, kortfilm, samt visningsverksamheteni motsvarande grail fick en lägre anilel av resurserna. har filmavtalet varit utomordentligtfördelaktigt för . Inget annat kulturområde har haft en likasnabb anslagsutveckling. Från budgetåret I980,''8I till /90 harintäkterna ökat med i löpande priser och i fasta priser. Omprognoserna över videouthyrning och biografbesök slår in, kommer Filminsliluietunder /92 att ha lägre intäkter, men intäkterna kommer realt allligga betydligt över de intäkter film- och videoavial gav under sittförsta budgetår, dvs. 1982/83. När det gäller fördelningen av intäkterna på olika ändamålbör det uppmärksammas att del är de filmkulturella verksamheterna som fått destörsta förstärkningarna. /83 var intäkterna till detta ändamål16,9 milj.kr. För /92, alltså det första där det förlängda avtaletsfördelningsnyckel tillämpas, beräknas beloppet bli 35,7 milj.kr. eller mer omreservmedel utnyttjas. Det betyder att intäkterna till filmkullur och förvaltningkommer att i betydande grad ha ökai i realt penningvärde fram till budgetåret1991/92. Samma typ av analys kan göras för samtliga ändamål somkommer att få en lägre andel av de fördelningsbara intäkterna. Avtalstiden är nu 18 månader och den korta avtalstidenberor bl.a. på att branscherna inte var bereilila att acceptera en längre tidsperiod.Inför den bör det finnas en helhetsbild för en utökning avantalet avtalsparter, så all ett nytt avtal kan avse samtliga filmvisaie. Jagavser att återkomma Iill hur förberedelserna av detta skall genomföras. har sedan sin tillkomst haft en centralroll i svensk film-politik. Institutets stöd till svensk filmproduktion hargjort det möjligt all upprätthålla en produktion av kvalitetsfilm.Visningsverksamheten inom har bidragit till en stor bredd |)åbiografrepertoaren verksamhet för att bevara och levandegöra Prop.1990/91: 81 del filmkulturella arvet är viktig. bedriver ocksåett viktigt arbete för att ute i världen sprida kännedom om svensk film. Undersenare år har ett arbete inletts för att stärka filmens roll i det lokala kulturlivet. En del av statens filmstödjande verksamhet har förlagtsutanför . Det har funnits skäl som har talatför sådana lösningar. När nu de ekonomiska resurserna för stöd till svensk filmminskar är det angeläget att ytterligare markera roll somcentralt organ för filmen. Jag kommer under punkten 10 Anslagsberäkningar /92 att föreslå att det statliga fraktstödei för film, somstatens biografbyrå svarar för, avvecklas i och med utgången av innevarandebudgetår. Motsvarande resurser tillförs i stället visningsnämnden vidFilminstitutet. Däremot har jag inte ansett det vara lämpligt att överföra tillFilminstitutet de bidrag till projekt på filmområdet som konstnärsnämndendisponerar. Den mångfald för stöd till svensk kortfilm som detta ger börbibehållas. Jag finner det angeläget att stärka ställningsom det centrala organet på filmpolitikens område. har jag varit angelägenatt bevara den unika konstruktion med ett avtalsförhållande mellan staten ochfilm- och videobranscherna, som utgör grunden för . Spridning och visning av värdefullfilm lin central filmpolitisk uppgift är all slå vakt om ilensvenska filmproduktionen. Vi behöver svensk film för att bevara vår nationellaidentitet på ett område som domineras av multinationell produktion för en världsmarknad.I det nu förlängda film- och viileoavtalet har det, som jag redovisar underavsnitt 8, skett en ännu kraftigare markering av stödet till svenskfilmproduktion. Den svenska filmens utveckling beror dock på allaliem som är verksamma inom filmproduktionen. Bra filmer kan bara skapas avdessa personer och inte genom administrativa eller politiska beslut. Det finns två faktorer som är viktiga att framhålla. Detär väsentligt all en tillräcklig produktionsvolym kan upprätthållas. Delförlängda film- och viileoavtalet ger sådana förutsättningar, men ilet går inteatt garantera en viss produktionsvolym enbart genom offentliga insatser. Det ärangeläget att de offentliga insatserna samverkar meil andra tillgängligaresurser både inom och utom landet. De sammanlagda resurserna bestäms också genomfilmernas framgång hos publiken. Publikmässigt framgångsrika filmer stödjernyproduktion av svensk film på fie-ra sätt. Dels ger de intäkter tillFilminstitutet genom avgifter på biografbiljetter och genom videogramavgifter,dels bär publikmässigl framgångsrika filmer sina egna kostnader bättre. mycket framgångsrik kan produktionsstödet återbetalas IillFilminstilu- Prop. 1990/91: 81 tet. Filmutbudei på de svenska biograferna och på den svenskavideomarknaden hänger samman med de marknadsmässiga förutsättningarna. Delvisgäller detta också filmutbudei i olika televisionskanaler. 1 storstäderna därpublikunderlaget är större blir filmutbudei bredare och omfattar film förolika smakriktningar. På mindre orter begränsas ulbuilel. Filmer som attraherarmindre delar av publiken kommer dit. har filmintresserade människor inte nöjtsig meil delta. Detta är bakgrunden för filmstudiorörelsen och till deinsatser för spridning och visning av värdefull film som kanaliseras viavisnings-nämnden vill . utgår från att biografavgifier ochvideoavgifter skall finansiera de olika delarna av verksamhet.Därtill kommer statliga bidrag både i allmän och speciaUlestinerad form. Inför förhandlingarna om filmavtalet har ilet som jagtidigare har anfört funnits en strävan från samtliga parter alt viilmaklhålladen nuva-ranile konstruktionen med ett filmavtal. Del har inte varit möjligtatt öka det nuvarande procentuella avgiftsuttaget från biograferna. Däremot hartiet varit möjligt att bibehålla den tidigare avgiftsnivån trots alt detekonomiska läget för biografbranschen är bekymmersamt. var det hittillssämsta publikåret i filmavtalets historia. 1990, som nämnts, 15,3 miljoner vilketskall jämföras med 16,6 miljoner besökare för , vilket var den tidigarebottennoteringen. Biografbranschens ekonomi kommer alt försämras ytterligareden 1991, när ilen breddade mervärdeskattengenomförs. Genom att biografbiljetter aldrig har varit belagda med mervärdeskattinnebär den breddade mervärileskatlen att biografbranschen måste betala ilen breililningenfullt ut, eftersom de inte har möjlighet att dra av ingående mervärdeskatt molutgående medvärdeskatt. Viileobranschen betalar även i fortsättningen en avgiftför både hyrvideogram och köpvideogram. Enligt film- och videoavtalvar avgiften för varje hyrvideogram . höjdes avgiften till60 kr. Avtalet kompletterades senare genom att ilel för varje köpvi-ileogramskulle utgå en avgift på . Viileobranschen har fått vidkännas enkraftig minskning av omsättningen. Det är nu en bransch som har en vikandemarknad. Del har trots delta varit angelägel för videobranschen att fortsättasom part i film- och videoavtalet. Detta har varit möjligt genom att avgiftenför varje hyrvideogram har återgått till nivå, dvs. en avgift på 40kr. för varje videogram. Avgiften för varje köpviileogram blir . Antaletavtalsparter från videobranschen har utökats. har tidigare haft en överenskommelsedirekt med Prop. 1990/91: 81 om samarbete på filmproduktionensområde. Detta förhållande består. Enligt vad jag erfarit kommer SverigesTelevision att förbinda sig att för /92 betala 5 milj.kr. ochför /93 2,5 milj.kr.