prop · GE0358 · 1990-12-31 00:00:00 — Sådana patienter bör givetvis kunnavårdas på sjukhus eller behandlingshem i hemorten tillsammans med andrapatienter. Man kan dock inte bortse från att det bland lagöverträdarna finnspersoner som vid upprepade tillfällen har begått grova våldsbrott och därskyddsaspekterna är särskilt framträdande. I sådana fall kan det vara befogatmed en placering på särskilda sjukhus eller särskilda enheter. Normaltbör en patient till en början vårdas inom den rättspsykiatriska organisationen.I en del fall bör en överföring till hemortssjukhus kunna ske mycket snart. 1undantagsfall kan det finnas anledning att över huvud taget undvika placeringinom den rättspsykiatriska vården, liksom det kan finnas fall då någon inte börvårdas utanför den rättspsykiatriska organisationen. Vissaav de nuvarande riksenheterna är förlagda till gamla byggnader som är hårtnedslitna och dåligt lämpade för moderna behandlingsmetoder. Oberoende av våraförslag finns det ett stort behov av uppmstning. Även när det gäller psykisktstörda lagöverträdare är individuell behandlingsplanering och småbehandlingshem att föredra. Möjligheter finns att lösa de säkerhetskrav som kanbehövas också på sådana institutioner. Medicinskbehandling mot den enskildes vilja, fastspänning med bälte och avskiljande frånmedpatienter skall liksom enligt akutlagen bara få förekomma i undantagsfall.Reglerna bör därför vara desamma. Beträffandeejlervården bör det dock gälla vissa särskilda bestämmelser för de psykisktstörda lagöverträdarna. Här kan kravet på samhällsskydd leda till att en visskontroll bör ske efter utskrivningen. Vidare är det här ofta fråga om betydligtlängre vårdtider än enligt akutlagen. Mångagånger kan man säkert komma överens med patienten om hur eftervården skall ordnas. Något särskilt beslut om övervakning eller före skrifter behövs då inte. Om patienten inte vill samarbeta bör det däremot vara möjligt att besluta om övervakning eller att ge särskilda föreskrifter om fortsatta kontakter med läkare och om innehållet i övervakningen. Den övervakning som skall kunna förekomma bör i första hand vara av 361 stödjandeoch hjälpande karaktär. Kontrollfunktionen bör komma i andra Prop.1990/91:58 hand men kan inte helt undvaras. Övervakningstiden bör maximerastill Bilaga 1:2 . Möjlighetenatt förordna om övervakning och särskilda föreskrifter bör dock bara gälla densom fortfarande vårdas inom rättspsykiatrin när han skall skrivas ut. Om andrapatienter behöver stöd i någon form när de skall skrivas ut skall de givetvisfå detta. Ett sådant stöd bör dock kunna ordnas på frivillig väg. Underden tid som den rättspsykiatriska vården pågår är det en lång rad beslut iolika jrågor som måste fattas. F.n. fattar utskrivningsnämnderna beslut omt.ex. permission och utskrivning när det gäller psykiskt störda lagöverträdare.Utskrivningsnämnderaa skall inte finnas kvar i det nya systemet. Ett annatorgan bör då ta över utskrivningsnämndernas beslutsfunktioner och även fattabeslut i de nya situationer som uppstår till följd av det förändradepåföljdssystemet. Detta organ bör ligga utanför sjukvården och ha juridiskkompetens. En uppgift bör vara att tillgodose de samhällsskyddsaspekter somfinns i vissa fall. Deövervakningsnämnder som finns inom kriminalvårdens frivårdsorga-nisation harvisserligen fått en ändrad sammansättning och delvis förändradearbetsuppgifter. fattar de dock en lång rad beslut beträflfandekriminalvårdens frivårdsklientel, beslut som ofta har ett nära samband med debeslut som måste fattas beträffande de psykiskt störda lagöverträdare somgenomgår eller skall skrivas ut från rättspsykiatrisk vård. Vi har därförstannat för att föreslå att övervakningsnämnderna skall få vissabeslutsfunktioner även beträflfande dem som har dömts till rättspsykiatriskvård. Bl.a. skall övervakningsnämnden besluta om permission, utskrivning ochöverföring av patienter från en rättspsykiatrisk vårdenhet till en psykiatriskklinik e. dyl. och frän psykiatrisk värd till fängelse. Övervakningsnämndernaskall dock bara fatta beslut så länge någon är kvar på en rättspsykiatriskenhet och när han skall flyttas därifrån, dvs. då samhällsskyddsaspekterna ärmest framträdande. Desärskilda påföljdsregleraa för psykiskt störda lagöverträdare bör liksomhittills finnas i . Närmare bestämmelser om vård, vårdorganisationm. m. bör finnas i en särskild lag om rättspsykiatrisk vård. Gränsdragningsproblemkan inte undvikas helt. Givetvis kan en person under sin levnad bli aktuellbåde enligt de bestämmelser som skall gälla för lagöverträdarna och enligtakutlagen. I vissa fall är situationen helt klar. Har någon dömts för ett brottoch har domstolen förordnat om psykiatrisk vård, så skall givetvis de särskildabestämmelser som gäller lagöverträdare tillämpas. Lika klart är att akutlagenskall tillämpas när tvångsvård är nödvändig beträflfande den som inte harbegått något brott i anslutning till att han drabbas av en allvarlig psykiskstörning. Detfinns dock flera situationer då det kan vara tveksamt, om akutlagen eller de särskilda reglerna för psykiskt störda lagöverträdare skall tilläm pas. Sådana situationer kan uppkomma när någon är anhållen eller häktad och medan verkställighet av ett fängelsestraff pågår. I de flesta fall kan säkert psykiatrisk vård åstadkommas på frivillig väg. Om så inte är fallet, 362 föreslårvi att vård med tvång skall kunna ges enligt lagen om rättspsykia- Prop.1990/91:58 trisk vård. Föratt sådan vård skall kunna ges bör samma krav ställas som enligt akutlagen,dvs. vårdbehovet skall vara akut och oundgängligt. Särskilt beslut skall fattasav överläkaren, i de flesta fall sedan vårdintyg har utfärdats av en annanläkare. Beroende på vad som är lämpligast i det enskilda fallet skall vård gespå antingen rättspsykiatriska vårdenheter eller på vanliga psykiatriskavårdenheter. De rättspsykiatriska vårdenheterna måste dock ha ett särskiltansvar för psykiatrisk vård i dessa fall. Vissa begrepp inom hälso- och sjukvården (kap. 11) Viskall enligt våra direktiv försöka hitta lösningar så att begreppen överläkare,sjukhus, klinik, öppen och sluten vård kan tas bort ur lagstiftningen. Vihar stannat för att i stället för sluten vård använda begreppet vård dygnetrunt. Öppen vård förekommer i en mängd olika former och kan inte närmaredefinieras. Vi har därför funnit att det inte är av något större intresse attintroducera ett nytt begrepp för denna vårdform. Redani HSL har ordet klinik tagits bort. Inte heller i våra förslag har vi använtklinikbegreppet. Det behövs inte för att definiera någon särskild funktion. 1våra förslag använder vi däremot ordet överläkare. Skälet är att en överläkarealltjämt i praktiken är medicinskt ledningsansvarig för en viss vårdenhet.Överläkare är således ett praktiskt begrepp att använda. Ivåra förslag används också begreppet sjukhus. Såvitt vi har kunnat finnabehövs, i vart fall i en tvångslag, en sådan beteckning för den organisatoriskaenhet inom hälso- och sjukvården som ordet sjukhus utgör. Socialtjänst psykiatri (kap. 12) har detskett en omfattande förändring av den institutionsbundna psykiatriska vårdentill vård i öppnare former, en förändring som måste fortsätta och påskyndas. De människor som flyttar utfrån mentalsjukhus och sjukhem måste få samhällets och medmänniskornas stöd föratt skapa ett meningsfullt liv. Det samarbete som i vissa fallredan finns mellan och psykiatrin måste förstärkas och konkretasamarbetsformer av olika slag utvecklas. Det trygghetssystem inom olikaområden i samhället som har byggts upp i vårt land måste bättre anpassas tillde behov som finns hos människor som har en lång tids institutionsvård bakomsig. Underde har vårdplatserna på mentalsjukhusen sjunkit med ca 10000. Det innebär att en stor del av de tidigare långtidsvårdade har skrivits ut till ett liv utanför sjukhusen. vårdas dock ett stort antal personer på mentalsjukhus och sjukhem som skulle kunna leva 363 ute i samhället, om detfanns ett lämpligt stöd i bostad, dagverksamhet och Prop. 1990/91:58 fritid. Kommunernahar enligt 3 § SoL det yttersta ansvaret för att de som vistas i kommunen fårdet stöd och den hjälp som de behöver, vilket dock inte innebär någoninskränkning i det ansvar som vilar på andra huvudmän. På andra ställen i SoLbetonas att kommunernas socialtjänst bör samarbeta med andra samhällsorgan ochmed organisationer, föreningar m.m. särskilda ansvar för handikappadeav olika slag, bl.a. psykiskt handikappade, betonas också. 1HSL regleras landstingens och de landstingsfria kommunernas ansvar för hälso-och sjukvården. Även den psykiatriska hälso-och sjukvården styrs av HSL. Lagenlägger ett ansvar på alla nivåer i sjukvårdsorganisationen att förbättramedborgarnas hälsa genom förebyggande åtgärder. Den ställer krav på landstingenatt samarbeta/samverka med primärkommun, statliga och regionala organ,frivilliga organisationer och enskilda och att ta aktiv del isamhällsplaneringen. 1HSL slås fast vissa huvudpunkter som skall karaktärisera en god hälsoochsjukvård. Landstingens ansvar att tillsammans med andra samhällsorgan,organisationer och enskilda planera befolknigens behov av hälso- och sjukvårdslås också fast i lagen. Vår uppgift att beskriva former för samarbete mellansocialtjänst och psykiatri är ett led i den planeringssamverkan som beskrivs iHSL och som kommunförbunden understmkit i en gemensam rekommendation. Utslussningenav patienter från mentalsjukhusen och då menar vi en planerad och förbereddåtergång till samhället av personer med långa vårdtider är av mycket sentdatum. skedde vanligtvis en försöksutskrivning till föräldrar ellerandra anhöriga med tillsyn av hjälpverksamhetens läkare och sköterska. Efterförsökstidens utgång bröts kontakten. Samplanering med socialbyrå ellerprimärvård inför försöksutskrivningen var inte särskilt vanligt förekommande,även om det här finns undantag. Olika "vägen tillbaka"-projekt pågår t.ex. ute i landet, där RSMH har fått stöd av landstingsförbundet och . Människorsom har vårdats på mentalsjukhus och sjukhem möter ett förändratsamhälle, när de lämnar institutionen. Inför utflyttningen är det viktigt atttillsammans med patienten ta reda på vad han redan behärskar av det som hankommer att möta ute i samhället och sedan fylla på med nya kunskaper. Mångamoment kan inte alls tränas på sjukhuset utan måste utföras i en reell miljöute i samhället, bl. a. i den bostad och i det bostadsområde, där patientenskall bo. Vid beslutet om utflyttning bör en kontaktman utses för den enskildepatienten, om detta inte skett tidigare. Med en behandlingsplan som grund kansedan kontaktmannen och patienten besluta om de olika åtgärder som måstevidtas innan patienten flyttar från sjukhuset. När patienten flyttar utfrån sjukhuset eller sjukhemmet behövs stöd i olika hänseenden. Viktigt är det stöd som ges för att hitta rätt form av bostad för patienten, t. ex. om han skall bo ensam eller tillsammans med andra. Behovet av stöd i bostaden kan givetvis variera kraftigt. noggrannaförberedelser tillsammans med socialtjänst och primärvård. De Prop.1990/91:58 måste samordna och avstämma sina insatser så att patienten kan kännasig Bilaga 1: 2 trygg och få en god introduktion hos . Ettvårdbiträde kan ofta vara ett gott stöd för att patienten skall våga mötasamhället. Enannan viktig fråga gäller arbete och sysselsättning. Arbetets stora betydelseför den enskilda människan har kommit att uppmärksammas allt mer. Många avpsykiatrins patienter är förtidspensionerade eller arbetslösa. Det är viktigtatt rehabiliteringsarbetet hos arbetsförmedling, försäkringskassa, socialtjänstoch sjukvård samordnas och förbättras och att arbetet i de s. k. REHA-gmppernaeffektiviseras. Det är också viktigt att meningsfulla aktiviteter ordnasutanför den reguljära arbetsmarknaden. De aktiviteter som i första hand kankomma i fråga är dagliga aktiviteter i kommunensregi (t. ex. dagcentraler), aktiviteter i reell arbetsmiljö(t.ex. vissa arbetsuppgifter på lämpliga arbetsplatser inom näringslivet menockså inom primärkommuner och landsting), arbetskooperativ (t. ex. att engmpp tidigare patienter startar systugor, cykelverkstäder ellercafeteriaverksamhet på dagcentraler e. dyl.). Depatienter som skrivs ut från mentalsjukhusen har ofta ett stort behov avutbildning. Det finns patienter som behöver komplettera sina kunskaper pågmndskole- eller gymnasienivå eller som behöver kunskaper om hur samhälletfungerar, om ekonomi, matlagning m. m. De olika utbildningsalternativ somfinns är GRUNDVUX, KOMVUX, folkhögskolekurser och studiecirklar. Studiecirklarkan också vara ett lämpligt instmment för att skaffa sig mer kunskaper ochbättre möjligheter att ta tillvara det kultumt-bud som finns. Mångaav de människor som har långa vårdtider inom psykiatrin bakom sig saknar ettfungerande socialt nätverk av anhöriga, nära vänner och arbetskamrater. Enviktig fömtsättning för rehabilitering är att skapa möjligheter till att knytasociala kontakter. Ett led i detta är att försöka stimulera till kontaktergenom att t. ex. visa på och lära sig utnyttja fritids-och kultumtbud. Enmycket viktig uppgift har de klubbar som bl.a. klientorganisationerna startarpå en del håll. Klubb Lindormen i och i ärvälkända exempel. Samspeletmed anhöriga/närstående betraktas numera som betydelsefulla inslag både förden psykiska störningens uppkomst och för att bearbeta den. De som har vårdatsinom psykiatrin har vanligtvis en sparsam kontakt med sinaanhöriga. har många sjukhus och sjukhem med varieranderesultat försökt att återknyta kontakten. Vi menar att de anhöriga kan vara enviktig resurs när patienten skall skrivas ut, om de får det stöd och den hjälpde behöver, känner personalens förtroende och känner att kraven på derasinsatser är rimliga. Inombåde psykiatrins och verksamhetsområden är per sonalen det huvudsakliga behandlingsinstrumentet. Det är därför nödvän digt att försöka definiera de roller som olika personalgmpper har eller kommer att få och att erbjuda en adekvat utbildning. Både inom social tjänsten och psykiatrin finns krav på ett förändrat arbetssätt. Inom psykiatrin minskar den traditionella vården på mentalsjukhusen och per- 365 sonalen börjar arbeta utei samhället i team som består av olika personal- Prop. 1990/91: 58 kategorier,t. ex. läkare, sjuksköterskor, skötare, kuratorer och psykologer. Bilaga 1: 2Personalens arbete förnyas också genom att man starkare betonar att patientensproblem måste lösas tillsammans med honom i hans närmiljö och genom attaktivera honom själv och hans omgivning i problemlösningen. Detta ökar kravetpå handledning, fortbildning och en bättre grundutbildning för depersonalkategorier som har en dålig sådan. Enfömtsättning för att genomföra en förayelse av psykiatrin är att landstingenoch primärkommunerna känner ett gemensamt eller samordnat ansvar för attåtgärder vidtas och insatser kommer till stånd. Detta är nödvändigt för attdels skapa trygghet inför en utflyttning från mentalsjukhus och sjukhem fördem som vårdats , dels för att förhindra att nya gmpperlångstidsvårdade uppstår. Somunderlag för den gemensamma planeringen bör ligga en inventering av patienterinom psykiatrisk dygnsvård, främst personer i långtidsvård. Inventeringen skalltjäna som underlag dels för insatser med sikte på en i gmndenförändrad vård utan mentalsjukhus, dels för kommunernas insatser för attanpassa och utveckla kommunala stödformer till de aktuella medborgaraas behov.Planeringssamarbetet bör beröra fyra delar, där de två första punkterna ärgemensamma eller avstämda beslut och där de övriga bör behandlas i samråd,nämligen Mål, ansvar och avgränsning avuppgifterna. Gemensamma eller samordnadeinsatser, innehållet i dessa, utbildning m.m. Landstingens organisation och insatser, både länsövergripande, distriktsvis och kommunvis. Kommunernas resurser ochmöjligheter till en anpassning och utveckling av dessa. Konsekvenser av förslagen (kap. 13) Dennya lagstiftningen ställer krav på utbildning och information. Det gäller såvälallmänheten som de politiker och tjänstemän som skall tillämpa den. Förinformations- och utbildningsverksamhet som rör lagens genomförande initialtföreslår vi därför att en arbetsgrupp bildas med representanter frånsocialstyrelsen, kommunförbunden, de fackliga organisationerna och RSMH. Derasuppgift bör i första hand vara att förbereda informationen till allmänheten ochutarbeta studiematerial för politiker och personal inom hälso- och sjukvårdenoch inom men också för de domstolar som kommer att beröras avlagstiftningen samt för insynsnämnder och övervakningsnämnder. Förslagenfår också konsekvenser i kostnadshänseende. Sammanfatt ningsvis beräknar vi att våra förslag medför en årlig merkostnad på ca 10 milj.kr. Denna merkostnad bör ställas i relation till dagens vårdkostnader inom psykiatrin. Den motsvarar i runda tal endast 20 årsplatser i akut psykiatrisk vård. i förhållande till statens bidrag till psykiatrin /84 på ca är de ökade kostnaderna för staten rent marginella. Prop.1990/91:58 Bilaga 1:3 Efterremiss har yttranden över betänkandet avgetts av hovrätten över och , kammarrätten i , , , , länsrätten i , länsrätten i , länsrätten i län, länsrätten i , , riksåklagaren (), (), , kriminalvårdsnämnden, övervaknings nämnden i , övervakningsnämnden i , , psykiatri ska nämnden, södra utskrivningsnämnd, utskrivningsnämn den för , utskrivningsnämnden i , hälso och sjukvårdens ansvarsnämnd (), , univer sitets- och högskoleämbetet (UHÄ), (), sta tens invandrarverk, statskontoret, (), länsstyrel sernas organisationsnämnd (), ombudsmän (), . , , Karis- krona kommun, , Falu kommun, , kommun, landstingskommun, läns lands tingskommun, läns landstingskommun, läns landstingskommun, läns landstingskommun, läns landstingskommun, läns landstingskommun, landstingskommun, läns landstingskommun. landstingskommun, läns landstingskommun, och läns landstingskommun. läns landstingskommun, borgs läns landstingskommun, läns landstingskommun, Öre bro läns landstingskommun, läns landstingskommun, parbergs läns landstingskommun, läns landstingskommun. läns landstingskommun, läns landstingskom mun, läns landstingskommun, läns landstings kommun, , kommun, , sjukvårdens och socialvårdens planerings- och rationaliseringsinstitut (Spri), i (LO), Tjänstemännens Centralorga nisation (TCO), (), Svenska hälso- och sjukvårdens tjänstemannaförbund (SHSTF), (), , , socionomers personal & förvaltningstjänstemäns riksförbund (SSR), , Svenska Psykiatriska För eningen, , . Övervakares och , Han dikappförbundens centralkommitté (HCK), , Mental Hälsa (RSMH), ver- dandi. åt läkemedelsmissbmkare (RFHL), Alko holproblematikers (), lingsstörda Barn, Ungdomar och Vuxna och fangelsestraffkommittén (Ju 1979:04). CentralorganisationenSACO/SR som har avstått från att avge ett eget Prop. 1990/91: 58 yttrande,har hänvisat till yttranden av , SSR och Bilaga 1:3Sveriges samt till ett av centralorganisationen överlämnatyttrande av , samhällsvetare och ekonomer (). RÅhar överlämnat yttranden från överåklagaren i samtfrån länsåklagarmyndigheterna i , , länoch . Kriminalvårdsstyrelsenhar överlämnat ett yttrande av (ST-Vård, Avd. 225). Socialstyrelsenhar till sitt yttrande fogat skriftliga synpunkter från medlemmarna avstyrelsens vetenskapliga råd, professorn i allmänpsykiatri lagmannen . Styrelsen har även bifogat yttranden ochskriftliga synpunkter från bl. a. statens rättspsykiatriska kliniker iGöteborg, , och samt rättspsykiatriska stationer i ochLinköping. har överlämnat yttranden från västra utskrivningsnämnd,utskrivningsnämnden för med undantag av och>-'yköpings kommuner, utskrivningsnämnderna för och Kalmarlän, utskrivningsnämnden i , utskrivningsnämnderna för län.Älvsborgs län, , kommun, och Jämtlandslän samt utskrivningsnämnden i . Yttrande har vidare inkommit frånutskrivningsnämnden för . UHÄhar överlämnat yttranden från juridiska fakultetsnämnden och institutionen försocialt arbete vid , juridiskafakultetsstyrelsen och medicinska fakultetsnämnden vid ,medicinska fakultetsstyrelsen vid i , juridiskafakultetsstyrelsens forskningsnämnd, medicinska fakultetsstyrelsen,och rättssociologiska institutionen vidLunds universitet, och medicinskafakultetsnämnden vid samt . Flerakommuner och landsting har bifogat yttranden och skriftliga synpunkter frånunderställda organ och befattningshavare. Yttrandehar även kommit in från statens brandnämnd. Yttrandenoch skriftliga synpunkter har inkommit från ett antal organisationer ochenskilda personer, bl. , , Kvinnorätts-gmppen, samrådsgruppenför socialtjänst och vårdpolitik. ,Samarbetsgmppen KALV, , Skyddskonsulenten i Sundsvallsdistrikt. Föreningen och habiliteringsnämnden vidStockholms läns landsting. Prop.1990/91:58 Bilaga 1:4 Lag om psykiatrisk tvångsvård 1 §Föreskrifterna i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) gäller all psyki atrisk vård. Kompletterande föreskrifter om psykiatrisk vård som är för enad med frihetsberövande och annat tvång {tvångsvård) ges i denna lag. Föreskrifterom tvångsvård i andra fall än som avses i denna lag finns i lagen (1990:000) omrättspsykiatrisk vård. Vadsom sägs i denna lag om en landstingskommun gäller också en kommun som inteingår i en landstingskommun. 2 §Tvångsvård skall syfta till att avhjälpa ett oundgängligt behov av psykiatrisk vård på en sjukvårdsinrättning och motivera patienten så att han kan antas vara i stånd att frivilligt medverka till fortsatt behandling och ta emot stöd för att återvinna den psykiska hälsan. 3§ Tvångsvård får ges endast om 1. patientenlider av en allvarlig psykisk störning, 2.patienten på gmnd av sittpsykiska tillstånd och sina personliga förhållanden i övrigt har ettoundgängligt behov av psykiatrisk vård, som inte kan tillgodoses på annat sättän genom att patienten är intagen på en sjukvårdsinrättning utan avbrott ivården, och 3.patienten motsätter sig sådanvård som sägs i 2 eller till följd av sitt psykiska tillstånd uppenbart saknarförmåga att ge uttryck för ett grundat ställningstagande i frågan. Tvångsvårdfår inte ges, om patientens psykiska störning enligt första stycket 1 utgörenbart en psykisk utvecklingsstörning som kan ge rätt till särskilda omsorgerenligt lagen (1985:568) om särskilda omsorger om psykiskt utvecklingsstörda m.fl. Ompatienten till följd av sitt psykiska tillstånd kan befaras komma attallvarligt skada sig själv eller någon annan, skall detta beaktas vid bedömningenav vårdbehovet enligt första stycket 2. 4§ Ett beslut om intagning på en sjukvårdsinrättning för tvångsvård får intefattas utan att ett läkarintyg {vårdintyg) har utfärdats, av vilket det framgåratt det finns sannolika skäl för att patienten får ges tvångsvård. Enundersökning för vårdintyg får företas endast om det finns skälig anledning till det. Undersökningen utförs av en legirimerad läkare. Om undersökningen inte kan utföras med patientens samtycke, får patienten 369 24 1990/91. tasom hand för undersökning. Ett beslut om ett sådant omhändertagande Prop.1990/91:58 får fattas endast av läkare som enligt beslut av landstingskommunenhar Bilaga 1:4 befogenhet till det. Vårdintygfår inte utfärdas för den som är intagen på en sjukvårdsinrättning förfrivillig psykiatrisk vård. 5 §Ett vårdintyg får utfärdas endast i omedelbar anslutning till en under sökning enligt 4 §. Intyget skall innehålla ett uttalande att det finns sanno lika skäl för att patienten får ges tvångsvård samt en redogörelse för den psykiska störningen och de omständigheter i övrigt som ger upphov till vårdbehovet. Vidutfärdande av vårdintyg gäller bestämmelserna om jäv i 11 och 12 §§förvaltningslagen (1986:223) även för läkare som utövar yrket en-skih. Denläkare som har utfärdat vårdintyget skall se till att det kommer tillden sjukvårdsinrättning där frågan om intagning för tvångsvård skall prövas. 6 §En fråga om intagning för tvångsvård skall avgöras skyndsamt efter undersökning av patienten, dock från patientens ankomst till vårdinrättningen. Patienten får efter beslut av tjänstgörande läkare hindras att lämna vårdinrättningen tills frågan om intagning avgörs. Vid beslut om intagning får vårdintyget inte vara äldre än .