prop · GE03106 · 1990-12-31 00:00:00 — Somsäkerhet för återgångsfordran gentemot förvärvaren i fall som avses i 1 § fårpenningmarknadscentralen tillförsäkra sig panträtt i den skuldförbindelse somär föremål för förvärv. I den mån det erfordras får centralen tillförsäkra sigpanträtt i andra skuldförbindelser för vilka förvärvaren är antecknad somborgenär utan inskränkning i rätten att förfoga över förbindelserna. Penningmarknadscentralenkan genom avtal förbehålla sig annan säkerhet än som avses i första stycket. Förstastycket andra meningen gäller inte i fråga om förvaltarregistrera de skuldförbindelser. Paragrafenbehandlar panträttigheter till säkerhet för penningmarknads- Prop. 1990/91:106centralens likvidansvar. Rättenför penningmarknadscentralen att tillförsäkra sig de panträttigheter som avsesi stycket följer direkt av lagen och föratsätter alltså inte anmälan av part.Det ankommer i enlighet med 5 kap. 2 § andra stycket på penningmarknadscentralenatt sörja för registrering av panträttigheterna. Dessa gäller mot tredje manförst sedan registrering ägt ram. Denna ordning motsvarar vad som gäller ifråga om andra jämförbara legala panträtter, se t. ex. 31 § lagen (1914:45) omkommission, handelsagentur och handelsresande. Beräkningenav tilläggssäkerhet enligt andra meningen avses ske enligt av riksbankengodkända grander. Dessa innebär att en skuldförbindelses pantvärde sättes tillmarknadsvärdet reducerat med belopp motsvarande dels den värdeförändring sommarknadsvärdet skulle undergå vid en räntehöjning om en procentenhet dels detkapitalkrav som enligt 2 kap. 10 § bankrörelselagen (1987:617) gäller förifrågavarande kategori av skuldförbindelser. Tilläggssäkerheten skall täckaskillnaden mellan marknadsvärde och pantvärde. Utöver hänsynstagande till kreditrisker,bedömda efter sädana generella grunder, måste emellertidpenningmarknadscentralen och uppenbarligen fortlöpande bedöma denenskilde emittentens kreditvärde. I förhållande till är det medhänsyn till rättsförhållandets natur inte bara en rättighet utan en skyldighetför penningmarknadscentralen att ta i anspåk skuldförbindelser som pant enligtden beräkningsgrand som är aktuell. Beräkningsgranden är inte fastlagd i lagenutan kan ändras genom överenskommelse mellan penningmarknadscentralen ochriksbanken. Detskulle kunna hävdas att en teoretisk risk för missbrak av det sålundaförutsatta systemet existerar genom att penningmarknadscentralens styrelse iotillbörligt konkurrenssyfte skulle kunna särbehandla en viss medlem,exempelvis genom att bestämma kreditvärdet hos en viss förbindelse lägre än vadsom på objektiva grunder är motiverat. Risken torde visserligen inte utgöranågon praktisk realitet men det bör ändå påpekas att bankinspektionens tillsynmåste inbegripa att se till att något sådant missbrak inte förekommer. Skullemisstankar i denna riktning uppkomma, kan det vara lämpligt att en utomståendevärderingsman anlitas. Systemetbygger på att det är penningmarknadscentralen som väljer ut de skuldförbindelser som skall tas i anspråk som pant. Så till vida avses också systemet vara flexibelt att penningmarknadscentralen, bl.a. av om sättningsskäl, kan frisläppa en tagen pant under föratsättning att ny pant till motsvarande belopp kan registreras i andra skuldförbindelser för vilka pantens ägare är antecknad som borgenär. Om exempelvis förvärvsobjek tet vidaresäljs, är avsikten att penningmarknadscentralen normalt skall frisläppa detta, såvida centralen kan tillförsäkra sig säkerhet i andra för bindelser. Den nya säkerheten kommer att gälla mot tredje man först sedan registrering av denna säkerhet har ägt ram. (Angående frisläppande av pant, se även departementspromemorian s. 62). Enligt förevarande styckekan bara sådana skuldförbindelser för vilka Prop. 1990/91:106 förvärvaren ärantecknad som borgenär tas i anspråk såsom pant. Är en medlem avpenningmarknadscentralen förvärvare för egen del kan alltså endast sådanaförbindelser för vilka han är antecknad som borgenär tas i anspråk. Är återförvärvaren en placerare som företräds av placerarombud, gäller panträttenenligt förevarande stycke inte i ombudets egna utan endast i placerarensförbindelser. Vilka förbindelser som det här blir fråga om framgår genom denför placeraren fastställda identifikationsbeteckningen. Som nedan framhållskan emellertid penningmarknadscentralen genom avtal tillförsäkra sig rätt attinregistrera pant även i placerarombudets förbindelser. Somframgår av lagtexten kan penningmarknadscentralen förbehålla sig annan säkerhetän som avses i första stycket. Exempelvis kan penningmarknadscentralen med ettplacerarombud avtala att panträtt i dennes skuldförbindelser får inregistrerasför betalningsförpliktelser som åvilar en placerare. Ett sådant avtal kan varagenerellt till förmån för en viss placerare, men det kan också träffas isärskilt fall. Avsiktenär vidare att penningmarknadscentralen med medlemmarna skall avtala om rätt attinnehålla likvid för en medlem tillkommande redovisningsfordran gentemotpenningmarknadscentralen till säkerhet för de betalningsförpliktelser somkommer att åvila medlemmen i anslutning till nästa avräkning. då likvideninnehålls normalt uppkommer alltså en säkerhet förpenningmarknadscentralen enligt principen om "panträtt i egen skuld "(se , i sakrätt, 1985, s. 540 ff). Förevarande stycke och därmedäven 5 § blir tillämpligt även på en sådan säkerhet, som alltså övergår tillriksbanken för den händelse nödfallskredit blir erforderlig. Säkerheten kan dåtas i anspråk genom kvittning. Ävenrätten till ränta och inlösen är en sådan redovisningsfordran gentemotpenningmarknadscentralen som efter förhandsregistrering tillkommer medlemmen.Penningmarknadscentralen bör därför kunna ta också sådan fordran såsomsäkerhet. Den blir då på samma sätt "panträtt i egen skuld" och tas ianspråk genom kvittning. Under föratsättning att både och styrelsenför penningmarknadscentralen godkänner det kan säkerheten vidare bestå i medelsom spärrats i bank eller av skuldförbindelser som inte konverterats tillkontoform hos penningmarknadscentralen. Stycketger utrymme även för avtal om säkerhet i annan form. Avsikten är emellertid attde avtal om säkerhet som avses i stycket skall ingås enligt av riksbankengodkända grunder (jfr specialmotiveringen till första stycket). Tredje styckd Prop. 1990/91: 106 Penningmarknadscentralenhar inte ansetts böra få tillgodoräkna sig tilläggssäkerhet i förvaltarregistreradeförbindelser. Det får föratsättas att i förekommande fall i stället den medlemsom fungerar såsom ombud ställer erforderlig tilläggssäkerhet eller attförvaltaren gör det ur eget lager. Däremot har penningmarknadscentralen rättatt tillgodoräkna sig pant i förvärvsobjektet på vanligt sätt även när dettautgörs av en förvaltarregistrerad förbindelse. Omett placerarombud erlägger likvid för förvärvarens räkning, gäller panträtt somavses i 3 § till säkerhet för ombudets fordran mot förvärvaren. Omett placerarombud eriägger likvid för en placerares räkning, blir någon betalningsskyldighetför penningmarknadscentralen inte aktuell. De panträttigheter som avses i 3 §gäller emellertid enligt förevarande paragraf till säkerhet för ombudetsfordran gentemot placeraren. Vad nu sagts avser inte bara säkerhet enligt 3 §första stycket utan också sådan säkerhet som grundar sig på avtal enligt andrastycket i nämnda paragraf. mån lämnar penningmarknadscentralen kredit för fullgörande avlikvidansvar enligt I § gäller säkerhet som avses i 3 § för riksbankensfordran gentemot centralen. Påmotsvarande sätt som enligt 4 § gäller enligt förevarande paragraf till förmånför inte bara panträtt som avses i 3 § första stycket utan ocksåsådan säkerhet som grandar sig på avtal enligt andra stycket i sistnämndaparagraf Föreskriftemai 1-5 §§ gäller i tillämpliga delar vid pantsättning och frisläppande av pantsamt vid erläggande av i skuldförbindelsen utfast kapitalbelopp och ränta. Vid eriäggandeav kapitalbelopp och ränta skall därvid vad som sägs i 4 § om placerarombud ochförvärvare i stället gälla emittentombud och utfärdare av skuldförbindelse. Paragrafeninnebär till en början att penningmarknadscentralen, sedan förhandsregistreringav en pantsättning har skett, blir ansvarig jämte pant-förvärvaren för attlånevalutan eriäggs. 1 gengäld har penningmarknadscentralen säkerhet i pantenoch befogenhet att tillförsäkra sig ytteriigare säkerhet enligt bestämmelsernai 3 §. Vid frisläppande av en pant ansvarar penningmarknadscentralen påmotsvarande sätt för att långivaren får betalt för sin fordran. Vidareinnebär paragrafen att penningmarknadscentralen, under de för utsättningar som närmare anges i 1 - 5 §§, skall jämte emittenten svara för att borgenären erhåller i skuldförbindelsen utfast kapital och ränta. Enskuldförbindelse i vilken panträtt har stiftats enligt denna lag får av panthavarenförsäljas eller åter pantsättas utan tillämpning av 10 kap. 2 § handelsbalkeneller lagen (1979:750) om rätt att förfoga över annan tillhöriga fondpapper. Medhänsyn till risken för prisfall kan, inte minst i ägarnas intressen, skuldförbindelseri vilka panträtt har stiftats enligt förevarande lag behöva realiserasomedelbart. Det förfarande som föreskrivs i lagen (1979:750) om rätt attförfoga över annan tillhöriga fondpapper kan då inte alltid iakttas. Iförevarande paragraf föreskrivs därför att panthavaren får sälja panten eller återpantsättadenna utan tillämpning av nämnda lag. För tydlighetens skull har undantag ävengjorts frän 10 kap. 2 § handelsbalken (det har i doktrinen yppats tvekan i vadmån de ålderdomliga reglerna i sistnämnda lagrum skall anses obsoleta, se bl.a.Rodhe, a.a. s. 99). Paragrafenär tillämplig inte endast när det är fråga om en panträtt enligt 3 6 §§ iförevarande kapitel utan även när en panträtt i andra fall har stiftats enligtdenna lag. I de senare fallen är det fråga om transaktioner utan likvidansvarför penningmarknadscentralen. Dennalag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 2.Bestämmelser i annan lag ellerförfattning om rättigheter som representeras av skuldebrev skall tillämpasäven i fråga om rättigheter som registreras enligt denna lag. 3.Om denna lag skall tillämpas påen skuldförbindelse för vilken skuldebrev har utfärdats, skallföljande iakttas. Behörighetatt första gängen antecknas som borgenär eller som förvaltare av förbindelsenpå ett penningkonto hos penningmarknadscentralen tillkommer den som enligt reglemai lagen (1936:81) om skuldebrev är behörig att som borgenär förfoga överskuldebrevet. skall makuleras på betryggande sätt och förvaras avutfärdaren . En panthavare är behörig att påkalla attbestämmelserna i detta stycke tillämpas, om han visar upp skuldebrevet. Innehavarenav ett skuldebrev som har utfärdats innan denna lag blev tillämplig påskuldförbindelsen har inte rätt till därefter förfallen betalning förräninnehavet har registrerats på penningkonto. Isamband med att skuldförbindelsen första gången registreras på penningkontofår penningmarknadscentralen fastställa avstämningsdag för ränta ochkapitalbelopp. Frågorom auktorisation och tillstånd enligt 3 kap. 1 § får prövas före ikraftträdandet. Ett beslut i en sådan fråga skall gälla tidigast från och med ikraftträdandet. Ikraftträdandebestämmelseni denna punkt har behandlats i den allmänna motiveringen, avsnitt 3.9. Punkt 2 Prop. Iåtskilliga författningar finns bestämmelser om rättigheter som innefattas iskuldebrev. Denna punkt innebär att dessa bestämmelser skall tillämpas även omen rättighet registreras enligt förevarande lag i stället för att representerasav ett skuldebrev. Punkten har en motsvarighet i 2 § lagen om införande av aktiekontolagen. AvI kap. I § i förevarande lag framgår att befintliga pappersbaseradeskuldförbindelser övergår till att bli hanterade enligt denna lag, om förbindelsernaingår i en läneemission för vilken penningmarknadscentralen övertarförvaltningen. Det sagda gäller oavsett om de pappersbaserade förbindelsernahar tillkommit före eller efter ikraftträdandet av lagen. För dessa fall finnssärskilda övergångsbestämmelser i denna punkt. Andrastycket innehåller bl.a. regler om vem som är behörig att antecknas påpenningkonto som innehavare av en skuldförbindelse. Bestämmelserna i styckethar motsvarigheter i 7 § första stycket samt 9 och 10 §§ lagen om införande av aktiekontolagen. Omen låneemission överförs från pappersbaserad till kontobaserad hantering,upphör inte därmed redan utfärdade skuldebrev att vara giltiga. För att förmåskuldebrevsinnehavarna att medverka till övergången till den kontobaseradehanteringen föreskrivs emellertid i tredje stycket att en långivare inte harrätt till betalning förrän han har låtit registrera skuldförbindelsen påpenningkonto. Bestämmelsen har en motsvarighet i 8 § första stycket lagen ominförande av aktiekontolagen. Registreringenhos penningmarknadscentralen av skuldförbindelser som innefattas i en vissserie skuldebrev kan i många fall av praktiska skäl antas komma att skesuccessivt under en övergångstid som fastställs av penningmarknadscentralen.För tiden innan möjlighet har öppnats för registrering av en vissskuldförbindelse har givetvis borgenären rätt att få betalning i kraft av sittinnehav av skuldebrevet. Omett lån redan från sin tillkomst är anslutet till penningkontosystemet, kommerlånevillkoren att innehålla föreskrifter om avstämningsdag (jfr 7 kap. 1 §andra stycket). För lån som överförs från pappersbaserad till kontobaseradhantering saknar däremot lånevillkoren ofta bestämmelser om avstämningsdag.Även om sådana bestämmelser finns, kan dock av-stämningsdagen av praktiska skälbehöva ändras vid övergängen till det kontobaserade systemet. För dessa fallges i frärde stycket penningmarknadscentralen befogenhet att fastställa avstämningsdagför ränta och kapitalbelopp. En sådan avstämningsdag får givetvis verkanendast för framtiden. En tidigare i länevillkoren bestämd ränteavstämningsdagsom penningmarknadscentralen ändrar gäller alltså för tiden fram till dessskuldförbindelsen första gången registreras på konto. Avpraktiska skäl medges i punkten att auktorisations- och tillståndsfrågor fär prövas redan föreikraftträdandet. 6.2 Förslagettill lag om Penningmarknadscentralen PmC Prop. 1990/91:106 AB Denföreslagna lagen motsvarar lagen (1989:829) om Värdepapperscentralen VPCAktiebolag. I3 § i den föreslagna lagen föreskrivs att bolagsordningen för penningmarknadscentralenskall fastställas av regeringen och att den inte får ändras utan regeringensgodkännande. Med hänsyn till viktiga roll i penningmarknadssystemettorde det vara lämpligt att regeringen inhämtar yttrande innanbolagsordningen fastställs eller en ändring av denna godkänns. Någon särskildföreskrift om detta i lagen har emellertid inte ansetts erforderlig. 6.3 Förslaget till lag om ändring i lagen om kommission, handelsagentur och handelsresande Ändringeni andra stycket innebär att en försäljningskommissionär tillerkänns legal panträtti skuldförbindelser som avses i penningkontolagen på samma sätt som gäller ifråga om rättigheter enligt aktiekontolagen. Hänvisningeni 36 § till 31 § innebär att den föreslagna bestämmelsen får motsvarandetillämpning då det är fråga om en inköpskommissionärs rätt mot en kommittent. av regeringen beslutad prop. 1990/91:63 om handelsagenturföreslås en lag om handelsagentur som skall ersätta bestämmelserna om sådanagentur i förevarande lag. I samband därmed föreslås att sistnämnda lag skallbyta namn till lag om kommission. Däremot föreslås inte i nu nämnda prop. någonändring i förevarande paragraf 6.4 Förslaget till lag om ändring i utsökningsbalken 4 kap. 30 § och 6 kap. 2 § Ändringarnaöverensstämmer i huvudsak med dem som gjordes i lagrummen vid aktiekontolagentillkomst. I motsats till vad som gäller enligt aktiekontosystemet föreskrivsemellertid nu att utmätning av en pantsatt skuldförbindelse som hanteras enligtpenningkontolagen och som inte är förvaltarregistrerad skall medföraförmånsrätt och säkerställas genom underrättelse till panthavaren eller, iförekommande fall, dennes placerarombud. 6.5 Förslaget till lag om ändring iförsäkringsrörelselagen 7 kap. 9 § Dennya bestämmelsen i första stycket punkt 13 har behandlats i den allmänna motiveringen, avsnitt 4.7. Bestämmelsen innebär att penning marknadscentralens likvidansvar får räknas in i sådana tillgångar som skall täcka de försäkringstekniska skulderna för livförsäkringar. 7 kap. 10 § Prop. 6.6 Förslaget till lag om ändring i aktiekontolagen Detnya tredje stycket som har behandlats i den allmänna motiveringen, avsnitt4.11, innebär möjlighet för ett kontoförande institut att efter särskilttillstånd sätta annan i sitt ställe. Högakrav ställs enligt förarbetena till aktiekontolagen pä den som skall varakontoförande institut (se prop. 1988/89:152 s. 102). Givetvis får en delegationsrättinte medföra att säkerhetskraven i aktiekontosystemet sänks. Krav på betydandeekonomiska, tekniska och juridiska resurser måste alltså även ställas pä densom ett kontoförande institut sätter i sitt ställe. Iett tillstånd för ett kontoförande institut att sätta annan i sitt ställe bör omfattningenav och de närmare förutsättningarna för delegationsrätten anges. Av etttillstånd bör t. ex. framgå i vilken omfattning rätten till insyn i avstämningsregistretfår delegeras. Liksomi ärenden om tillstånd att vara kontoförande institut bör värdepapperscentralenberedas tillfälle att yttra sig över en ansökan om delegationsrätt. Vidregresskrav enligt 7 kap. 5 § aktiekontolagen torde den som ett kontoförandeinstitut har satt i sitt ställe böra jämställas med ett sådant institut. Ändringenhar skett efter förebild i bl.a. 22 § lagen (1984:649) om företagshypotek idess lydelse enligt SFS 1990:455 (se även 5 kap. 8§ i förslaget till lag om penningkontolag). Ändringeninnebär att rättelse av en anteckning på ett aktiekonto skall ske även i defall felet har orsakats av någon annan än den som har vidtagit registreringsåtgärden. Ändringeninnebär att det efter mönster av 7 kap. 1 § i förslaget till penningkontolaginförs en uttrycklig bestämmelse om att den är betal-ningsberättigad som ärantecknad som sådan på en fastställd avstämningsdag. 6.7 Förslaget till lag om införande av aktiekontolagen Prop. Ändringeni första stycket innebär att värdepapperscentralen får fastställa avstämningsdagför ränta och kapitalbelopp då en redan befintlig skuldförbindelse förstagången registreras på konto enligt aktiekontolagen. Dennya bestämmelsen motsvarar punkt 3 fjärde stycket i övergångsbestämmelserna tillförslaget till penningkontolag (se specialmotiveringen till den sistnämndaföreskriften). Dessalagförslag utgör följdändringar med anledning av införandet av penningkontosystemet(jfr avsnitt 4.12 i den allmänna motiveringen). Jaghemställer att lagrådets yttrande inhämtas över förslagen till 3.lag om ändring i lagen(1914:45) om kommission, handelsagentur och handelsresande, 4.lag om ändring i lagen(1924:322) om vård av omyndigs värdehandlingar, 5.lag om ändring i lagen(1927:85) om dödande av förkommen handling, 6.lag om ändring i lagen(1936:83) angående vissa utfästelser om gåva, 7.lag om ändring i , 8.lag om ändring iförmånsrättslagen (1970:979), 9.lag om ändring i utsökningsbalken, 10.lag om ändring i försäkringsrörelselagen(1982: 713), 11.lag om ändring i aktiekontolagen(1989:827), 12.lag om ändring i lagen(1989:828) om införande av aktiekontolagen (1989:827). Regeringenbeslutar i enlighet med föredragandens hemställan. 6 1990/91. Utdragur protokoll vid sammanträde regeringsrådet , juslitierådet , regeringsrådetBjöm . Enligtprotokoll vid regeringssammanräde har regeringen påhemställan av statsrådet valds beslutat inhämta lagrådets yttrande överförslag till penningkontolag m. m. Förslagenhar inför lagrådet föredragits av kanslirådet Per . Förslagenföranleder följande yttrande av lagrådet: Deti remissen föreslagna hanteringssystemet för vissa av penningmarknadensinstrument, nämligen ensidiga skuldförbindelser (penningutfästelser som enligtgällande rätt i princip kan omfattas av skuldebrev, se prop. 1988/89:152s. 124)vilka är avsedda för allmän omsättning, företer i allt väsentligt sammauppbyggnad som hanteringssystemet enligt aktiekontolagen. Det omfattar därtill såvitt avser penningmarknaden samma instrument som aktiekontolagens system.Den som skall ta upp lån på den allmänna marknaden kan följaktligen om han avkostnadsskäl eller eljest vill undvika att hans penningutfästelse på tradionelltsätt knyts till skriftliga dokument som bärare av rättigheter och skyldigheter- valfritt vända sig till antingen en inrättning som genom anslutning tillvärdepapperscentralen (VPC) fått befogenhet att sköta upplåningen("kontoförande institut") eller en inrättning som genom anslutningtill penningmarknadscentralen (PMC) fått samma befogenhet("medlem"). I båda fallen säkras existensen av hans förpliktelsegentemot längivaren (den urspranglige eller en senare förvärvare) genom lagringi system för automatisk databehandling. Där hänförs förpliktelsen till ettkonto för den som äger fordringen. Medavseende på låntagarnas och långivarna ställning förefaller de parallella VPC-och PMC-systemen likvärdiga. I vart fall redovisas i remissen inte några förhållandensom skulle ge det ena systemet företräde framför det andra. Skillnaden mellansystemen hänför sig såvitt kan utläsas av remissprotokollet framför allt tillde anslutna penningmarknadsaktörernas förutsättningar att bedriva sinverksamhet. Anlitas PMC åtföljs marknadstransaktionerna under vissaförutsättningar, över vilka råder, av en garanti av centralen sominnebär att säljaren av en fordran får betalt för denna, varvid avses inträdaett på avtal men ej på lag grundat betalningsansvar för aktörerna i förhållandetill PMC efter huvudtalet. Motsvarighet härtill finns inte i VPC-systemet. 1vad mån de angivna och vissa andra synbarligen smärre skiljak tigheter mellan system motiverar en lagstiftning om PMC vid sidan av VPC-lagstiftningen kan ifrågasättas. I remissen antyds att det kan bli aktuellt att sammanföra det föreslagna systemet med aktiekontola gens. Skillnaden mellan systemen i fråga om likvidansvar för centralen, 82 de anslutna aktörernasansvar gentemot denna och kreditut- Prop. fästdse rör egentligen heller inte ämnen som kräver lagreglering. sammanhang förtjänarframhållas att systemet med konton faktiskt knyter ägaren av ett"värdepapper" till den kontoförande inrättningen respektive den inrättning som är hansplacerarombud. Detta kan åtminstone av allmänheten uppfattas somett hinder vid omsättning. I den mån antalet kontoförande institut och placerarombudhålls lågt kan systemet också få Närdet gäller organisationen för handhavandet av penningmarknadstransaktionerna idet föreslagna systemet är det tänkt att kärnan i PMC:s struktur skall utgörasav ett aktiebolag efter i huvudsak vanliga regler i aktiebolagslagen;avvikelserna från dessa föreslås följdriktigt få lags form. Vid sidan avaktiebolaget skall en inte närmare beskriven, konstitutionellt oklar krets avaktörer, i förslaget kallade "medlemmar", vara verksamma ochgenomföra transaktionerna med varandra och med aktiebolaget. Dessatransaktioner görs dels för egen räkning, dels som ombud för långivare (varvidmedlemmen betecknas "placerarombud") och dels som ombud för låntagare(varvid medlemmen benämns "emittentombud"). Medlemsstatus i praktiken befogenhet att vara verksam i systemet föreslås bli beviljad avaktiebolagets styrelse. Denna skall också kunna utesluta medlem.Bolagsstyrelsens vägran att anta sökande som medlem liksom beslut omuteslutning skall kunna överklagas hos bankinspektionen och därefter hoskammarrätten. Bolagsstyrelsen handhar sålunda ett slags auktorisation, varsrättsliga grand utgörs av lagens fåtaliga bestämmelser i ämnet. En auktorisationsom meddelas efter överklagande till bankinspektionen ellerförvaltningsdomstol kommer att innebära att det allmänna går i god förmedlemmens vederhäftighet medan detta ansvar eljest vilar på bolagsstyrelsen,låt vara efter bankinspektionens tillstyrkan.