prop · GE03197 · 1990-12-31 00:00:00 — Eftersomkostnadseffekterna knappast ännu kan bedömas på ett tillförlitligt Sätt, kandet finnas skäl att längre fram, när man har fått närmare erfarenhet av lagen,överväga om några justeringar då är befogade. Också den framtida utvecklingenutomlands, särskilt inom EG, kan motivera sådana överväganden. Inspektionenanser atl frågan om en obligatorisk kollektiv försäkringslösning, lik den påmiljöskadeområdet, bör övervägas under det fortsatta lagstiftningsarbetet. Försäkringsinspektionendelar uppfattningen att sociala och humanitära skäl talar för att den somtillfogas produktskador pä person eller egendom får ekonomisk gottgörelse.Inspektionen ansluter sig till tanken att ersätiningsmöjligheten nu börutvidgas genom att bygga på en princip om strikt ansvar. Inspektionen anserdärför också att del finns skäl alt lagstifta om en lösning med denna innebörd. Äveni övrigt tillstyrker inspektionen det remitterade förslaget och biträder deskäl som - ofta efter ett ingående och nyanserat resonemang -bär upp deföreslagna reglerna. Marknadsdomstolendelar uppfattningen att en särskild lag som reglerar produktansvar bör införas i svensk rätt. En sådan lagstiftning kan i huvudsak utformas som föreslagits i promemorian. Med hänsyn till den betydelse som fästs vid att harmonisera svenska regler med EGs, kan emellertid ifrågasättas om del inte i förslaget gjorts onödiga eller åtminstoneotillräckligt motiverade avvikelser från EG-direktivet angäende Prop.1990/91:197 produktansvar. Marknadsdomstolentillstyrker i huvudsak förslaget till produktskadelag. Domstolen vill dockanföra följande synpunkter i fråga om förslaget. allmänna motiveringen (kap. 3.1.2) anges att strävandena mot envästereuropeisk integration utgör ett av motiven för en lagstiftning omproduktansvar och att det därför är en självklar utgångspunkt att den svenskaproduktskadelagen skall bygga på samma principer som EG-direktivet. Samtidigtanges att "särskilda svenska intressen" kan väga över intresset avrättslikhet mellan länderna. Dessa svenska intressen synes vara att "deskadelidandes skydd skall förbättras ytterligare" (s 212). Somframhålls i prop 1987/88:66 och den västeuropeiska integrationen (s 4) är deten svensk önskar att bredda för fördjupa samarbetet med EG så långt detta ärförenligt med nuetraliietspolitiken. Detta innebär en mycket långtgåendeharmonisering och synes, även med beaktande av de uttalanden som redovisats ipromemorian (s 210 f), ge ringa utrymme för svenska avvikelser från EGsgällande regler (jfr även nämnda prop s 27). Utgångspunkten vid de överläggningarsom pågår med EG är också att skall godta det regelsystem som pä olikaområden införts i EG. Naturligtviskan i vissa fall särskilda svenska lösningar vara lämpliga. Mot bakgrund av vadsom anförts ovan måste det dock föreligga mycket tungt vägande skäl för sådanasärlösningar. Promemorianslagförslag innebär avvikelse från EG-direktivet på en rad punkter. mening har i de flesta fall inle anförts tillräckligt starkaskäl för de föreslagna avvikelserna. NOkonstaterar att förslaget till produktskadelag inte ligger väl i linje i::ed desvenska strävandena till en harmonisering med EG. Såvitt nu kan bedömasföranleder förslaget emellertid inga allvarligare invändningar frånkonkurrenssynpunkt. Med hänsyn till de konsumenipolitiska motiv som åberopatstill stöd för förslaget vill NO inte motsätta sig detta. Konsumentverketser med stor tillfredsställelse att produkiansvarsfrågorna regleras i lag ochalt hänsynen till de skadelidandes intressen tillmätts stor betydelse vidutformningen av lagbestämmelserna. Verket har inga invändningar motpromemorieförslaget utom pä följande punkter. - Produktbegreppet bör omfatta även elektricitet. - Vikten av utförlig säkerhetsinformation bör framgåklarare av lagmoliven. - Sättetatt lämna säkerhetsinformation bör behandlas mer utförligt i motiven. - Produktskadelagenbör göras tillämplig även i fråga om produkter Prop. 1990/91:197 som tillhandahålls i den offentliga verksamheten. - Kravetpå bevisning om sambandet mellan orsak och skada bör regleras i lagen. Konsumentverketanser vidare att man nu också bör överväga en motsvarande reglering avskadeansvaret på tjänsteområdet. Delär ett grundläggande allmänt inresse all produktskador så långt det är möjligtkan förebyggas. Det sker främst genom all de produkter som förekommer påmarknaden görs så säkra som möjligt. Ansvaret för detta vilar på företagen. Bristerdet i fräga om säkerheten beror detta i de flesta fall pä atl tillräckliga,förebyggande åtgärder inle vidtagits. Exempelvis kan provning eller annankontroll ha underlåtits. Ingripanden mot farliga varor - och tjänster - kan imånga fall ske med stöd av produktsäkerheislagen. Ingripande görs dä av denansvariga myndigheten, KO och i sista hand . Konsumentverketanser att civilrättsliga produktansvarsregler som komplement tillmarknadsrättsliga produktsäkerhelsregler behövs. Del är tillfredsställande attdetta också markeras så tydligt som det görs i betänkandet. Även andra skäl -inte minst den internationella utvecklingen - talar starkt för reglering avproduktansvaret, något som inte heller torde ifrågasättas av någon. Ifärsk rättspraxis finns exempel på att ett strikt ansvar för produktskada hartillämpats. De föreslagna produktansvarsreglerna innebär därför inte någongenomgripande nyhet för svensk rätt. Enligt verket är det självklart attproduktansvaret måste regleras närmare genom lagbestämmelser efter de linjersom nu föreslagits. Idetta sammanhang kan verket inte underlåta att påpeka att det sannolikt kommeratt bli svart för många att skilja mellan produktsäkerhetslagen och denföreslagna produktskadelagen. Förståelsen av skillnaden skulle sannolikt underlättasom den sistnämnda lagen kallas för produktansvarslagen. Detär enligt nämndens mening angeläget att den osäkerhet som för närvaranderåder om rättsläget rörande produktskador undanröjs genom lagstiftning.Det framlagda lagförslaget är väl genomarbetat. tillstyrker- med de modiflkationer som redovisas nedan - att förslaget Frågorrörande produktansvar är relativt vanligt förekommande inom Som exempel kan nämnas att tvätt- och diskmaskinerläcker och skadar byggnader eller att tvättgods skadas vid maskintvält.Ett annat typfall är s.k. migrering eller mjukgörarvandring, som kan uppstå när tväplast- eller gummiprodukter kommer i inle alltför Prop. 1990/91:197kortvarig kontakt med varandra och färg från den ena produkten vandrar övertill den andra och missfärgar denna. Produktskadelagenkommer inte ensam att reglera produktskadefallen. Lagen kompletteras avbestämmelser i annan lagstiftning, bl.a. i konsumentköplagen ochkonsumenttjänstlagen. Det finns kanske en viss risk för alt rättsområdet kankomma alt uppfattas som splittrat och svåröverskådligt. Den valdalagstiftningsmetoden torde emellertid knappast leda lill några mer påtagliga tillämpningsproblem.Med hänsyn härtill och då den delvis dubbla regleringen leder till ett mycketgott skydd i sak för de konsumenter som drabbas av en produktskada, ansernämnden att den valda metoden kan godtas. Arbetarskyddssiyrelsenvill starkt underst ryka promemorians ut talanden om behovet av enproduktskadelag. Enligt styrelsens uppfattning är det viktigt atl näringsidkaresom tillhandahåller produkter har ett ansvar för skador som dessa produkterorsakar. Det är uppenbart all tillverkare och leverantörer är de som bästkänner produkterna och har de bästa möjligheterna att se till att de utformassä att risken för skador hos användarna minimeras. I många fall är de ipraktiken de enda som har realistiska möjligheter att påverka produkternasutformning ur risksynpunkt. Man kan utgå från att benägenheten att åstadkommasäkra produkter påverkas positivt av att ett ansvar för eventuella skador läggspå tillverkaren. Insiktenom detta har växt alltmer i samhället och tendensen har både iSverige och internationellt gått mot alt ge de konstruktörer, tillverkare ochleverantörer ett större ansvar för sina produkter. Ett exempel på detta är deti promemorian nämnda produktansvarsdirektivet inom EG. Styrelsentillstyrker därför att en produktansvarslagstiftning skapas med i huvudsak detföreslagna innehållet. Styrelsen finner atl den framlagda lagtexten i huvudsakhar en lämplig utformning. På en punkt har dock styrelsen allvarligainvändningar. Styrelsen har ocksä vissa synpunkter på lagens rubrik. Kemikalieinspektionentillstyrker förslaget till produktskadelag. Enligtlagen (1985:429) om kemiska produkter skall tillverkare och importörer självautreda, bedöma och informera om hälso- och miljöfarligheten hos sinaprodukter. Den föreslagna produktskadelagen resulterar förhoppningsvis i ettavsevärt ökat tryck på leverantörsledei i hälsofarlighetsfrägorna, något somligger helt i linje med vad kemikalieinspektionen vill uppnå. Inspektionenräknar med positiva effekter ocksä för den yttre miljön. instämmer i huvudsak med promemorians förslag. Verketanser dock atl effekterna av en längre preskriptionstid för ansvar förpersonskador borde ytterligare undersökas. Idagens samhälle lanseras produkter i stegrande takt. P.g.a. den snabbateknikutvecklingen tenderar enskilda produkters livscykel att bli allt kortare.Härtill bidrar utvecklingen av system för att lansera och göra reklam för nyaprodukter. Konsumenternakan inte själva förväntas i någon större utsträckning kunna bedöma risken förproduklskador. Därför instämmer verket i au det är angeläget, att vi i Sverigefår en produktskadelag som ålägger företagen ett striktare ansvar än vad somf.n. Detinnebär att skador som uppstår p.g.a. "säkerhetsbrisler" skall genomskadestånd ersättas av tillverkaren. Detta omfattar både sak- och personskador. Lagförslagetliknar i stor utsträckning det EG-direktiv, som blir lag i länderna som ärmed i EG. Allmäntvill verket framhålla vikten av alt den svenska lagstiftningen även påproduktskadeomrädet så långt som del är möjligt, harmoniseras medEG-lagstiftningen. ställer sig positivt till huvuddelen av förslaget lill Främjandeav fri handel är en viktig målsättning för närmandel mellan EG och EFTA.Utvecklingen innebär att den offentliga kontrollen minskar, vilketställer större krav på företagens egen kontroll. Att bygga uppskadeständsskyldigheten kring ett strikt ansvar är i detta sammanhang enlösning att föredra. Det främjar ett näringsidkaransvar och därmed enkvalitetshöjning av produkterna. Tillämpning av culparegeln, skulle däremot intefå samma effekt. Den skulle dessutom medföra ett för den enskilde konsumentenorimligt stort krav på utredning. Motbakgrund av utvecklingen mellan EG och EFTA är det av största vikt alt Sverigeredan i sin nationella reglering markerar konsumentens ställning ochnäringsidkarens ansvar. Boverkethar inte något alt erinra mot förslaget till produktskadelag. anserallmänt att det är av största vikt att den som råkar ut för en skada till följdav alt en produkt inte hållit en acceptabel säkerhetsnivå skall ha möjlighetertill ersättning. Inom industrin sker material- och produktutveckling i enallt snabbare process. Nya ämnen och produkter släpps ut i handeln, i mångafall utan alt det har analyseratstillräckligt huruvida dessa kan ha skadlig inverkan på person Prop. 1990/91:197och egendom. Den enskilda människan har svårt att vidta åtgärder för att självskydda sig och tvingas förlita sig på att produkterna i handeln ärriskfria och att erforderlig omsorg och aktsamhet har iakttagits undertillverkningen och distributionen. För förebyggande av uppkomsten avproduktskador krävs att det bl.a. finns en effektivt fungerandeprodukt-kontroll som förhindrar att farliga och skadebringande produkter kommerut pä marknaden. Boverketansluter sig till uppfattningen all ansvaret för produktsäkerheten i förstahand skall vila på företagen själva. Inom industrivärlden, bl.a. inom EG, skerfortlöpande en utveckling mot ett ökat ansvar för främst tillverkare ochimportör. Detta synsätt som är grundläggande för produktansvarslagstiftningenåterfinns bl.a. i den svenska produktsäkerhetslagen (1988:1604) och bakomförslaget beträffande införande av lag om information om byggprodukter, m.m. idepartementspromemorian. Ds 1990:14, Byggnaders inomhusmiljö m.m. Byggforskningsrädet(BFR) tar i sitt svar endast upp frågor som har anknytning lill byggandet, dessparter och till de som nyttjar byggnader antingen som ägare, hyresgäst ellerarbetstagare. Förslagettill produktskadelag är ett positivt uttryck för det ökande intresset av att gekonsumenterna bättre rättslig ställning. BFR konstaterar också att andra lagaroch lagförslag där byggandets frågor berörs, delvis i väsentligare grad än iföreliggande förslag till produktskadelag har betydelse. Detta gäller bl.a.: 1.Jordabalken - Konsumentskyddet vid förvärv av småhus m.m. (Regeringensproposition 1989/90:77 avtalsbundna köp.) Köp av lös egendom, allmänt (Förslag lilländring enl. prop. 1989/90:77. Skadeståndslagen (gällande lag). Miljöskadelagen (gällande lag). Ny konsumentköpiag (Regeringens proposition1989/90:89). KonsumenttjänsUagen (Förslag lill ändring enl.prop. 1989/90:77). Byggnaders inomhusmiljö m.m. (Betänkandebostadsdepartementet Ds 1990:14). (SoU 1989:76 .) Tillsammansinnebär dessa lagförslag m.m. avsevärda steg på vägen mot ett strikt tekniskt och ekonomiskt ansvar för funktionerna hos en byggnad och dess delar. Ansvaret måste tas av den som bygger och konstruerar hus eller som levererar komponenter eller "lösa saker" till detta.Syftet är att säkra bruksskedet hos byggnaden. I en sådan syn på det tekniska och 2S4 ekonomiska ansvaret blirsamhällets roll att kontrollera utförandet - Prop. tillblivelsen- mindre än . I stället faller det på samhället att precisera de funktionsnivåerbeträffande klimat, akustik, energihushållning etc som är lägsta acceptablagränser under bruksskedet och där ansvarskraven kan utlösas.Del är viktigt att FoU-verksamhet och regelarbete med denna inriktningkommer till stånd i tillräcklig omfattning. Hyresgästeroch arbetstagare är ofta skadelidande på samma sätt och i lika hög grad somköpare av produkter och hus. Det vore önskvärt med en lagstiftning somunderlättade för dessa all få rättelse vid missförhållanden förorsakade avproduktfel. BFR är väl medveten om att helt andra lagar berörs om hänsyn skatas till dessa kategorier (hyreslag, arbelar-skyddslagar). Regeringensproposition 1989/90:77 - kompletteringar i jordabalken för konsumentskyddet vidförvärv av småhus m.m. - föreslår enligt BFR's bedömning i praktiken merverkningsfulla åtgärder än vad förslaget till produktskadelag gör. Eftersompraktiskt taget alla fastighetsköp baserar sig på avtal blir det naturligt atthävda jordabalkens regler i första hand. Köparen synes med jordabalken bättrekunna hävda krav på rättelse av funktionsfel och miljöfel vilka enligt BFR'serfarenheter är de dominerande . Preskriptionstiden bör inte vara kortare än10 år eftersom funktions- och miljöfel lar att uppdaga. har inget att invända mot promemorians lagförslag och har iövrigt inga synpunkter. Promemorianavser inte sådana spörsmål som primärt berör irafiksäker-hetsverkets arbete.Verket har dock inte något att erinra mot förslaget till ny produktskadelag. () tillstyrker i huvudsak promemorians förslag om en svenskproduktskadelag. FMV anser dock att lagens föreslagna utformning vad gällerutvecklingsskador och preskriptionstid vid personskada riskerar atl försämrasvensk industris konkurrenskraft. FMVhar direkt under regeringen ansvaret för atl utveckla, anskaffa samttillhandahålla huvuddelen av försvarsmaktens materiel och övriga förnödenheter.FMV upphandlar för varav huvuddelen ianspråkiasför större system anskaffade hos ett fåtal större svenska leverantörer. Underberedningen av delta ärende har FMV inhämtat synpunkter frän några större leverantörer. Vad därvid framkommit styrker det som anförs 155 iförslaget om att omfattningen av och inom vilka områden produklskador Prop.1990/91:197 uppträder jämte företagens kostnader härför är osäker. Detta medförgivetvis att det är svårt för FMV att nu bedöma förslagets eventuellakostnadsdrivande effekt. Ingentingtyder dock på någon mera påtaglig sådan effekt. Detta kan dockmed säkerhet konstateras först sedan lagen tillämpats och erfarenheterdärav kunnat utvärderas. Till exempel kan en höjning av skadeståndensbetoppsnivåer snabbt förändra nuvarande förutsättningar. Lantbruksstyrelsentillstyrker lagförslaget i huvudsak. Styrelsen vill dock framhålla att detframför allt för naturprodukter - säd, grönsaker, frukt, bär och djur m.m. -kan uppkomma särskilda bevisproblem. Del kan t.ex. vara svårt att visa i vilketskede en säkerhetsbrist i produkten har uppkommit, vilket har betydelse för vemsom är skyldig att utge ersättning när en skada inträffat. Ansvarsfrågan förskador som inträffar p.g.a. gentekniskt förändrade naturprodukter och p.g.a.atomolyckor bör enligt styrelsens mening belysas ytterligare. Lanlbruksstyrelsenär central förvaltningsmyndighet bl.a. för frågor om lantbruket,trädgårdsnäringen, växtskyddet samt djurens hälso- och sjukvård. De produkter ilagförslaget som berör lantbruksslyrelsens verksamhetsområde ärnaturprodukterna. Styrelsensyttrande begränsar sig till dessa produkter. Medbeaktande av de intressen som statens jordbruksnämnd företräder har nämndeninget att erinra mot att produktskadelagens tillämpningsområde föresläsomfatta även naturprodukter. Enligt nämndens uppfattning saknas skäl atlsärbehandla jordbruksnäringen. Fiskeristyrelsenhar, efter övervägande av förslaget till produktskadelag, funnit attföreskrifter om ett strikt skadeståndsansvar vad gäller fiskprodukter bliralltför långtgående. Om ett sädant ansvar ändå införs anser fiskeristyrelsenatt undantag skall göras för vild fisk som säljs i obearbetat skick. () delar i stort promemorians uttalanden om behovet aven produktskadelag. Styrelsen anser dock atl begränsningarna i § 2 p 3 delvismotverkar syftet med lagförslaget. MPRär central förvaltningsmyndighet för teknisk kontroll och mätteknik ochär nationellt ackrediteringsorgan för laboratorier, (från 1990-07-01 se prop.89/90:88) certifierings- och kontrollorgan. harMPR att bevaka och delta i internationellt arbete. riksprovplalsernas verksamhet enligt lagen om kontroll genom tekniskprovning och om mätning. MPR noterar med tillfredsställelse att lagförslagetutesluter kontroll- och provningsorgan från kretsen av Inledningsvisvill SPK peka pä den avvikelse frän EG:s rådsdirektiv somlagförslaget innebär, särskilt vad gäller frägan om 25 års preskription vidpersonskada och ansvar även då en producent följt tvingande föreskrifterutfärdade av offentliga myndigheter. Enligt SPK:s mening är det angeläget att iförsta hand eftersträva en harmonisering i ett läge då förhandlingar om ellEES-avtal skall inledas och i vilka svenska särlösningar kommer att försvåraett avtalsslut. Enharmonisering inom innebär bl.a. en strävan efter att skapa ett frittflöde av varor och tjänster mellan stater. Även elableringsfriheten ingår somen viktig del i integraiionsarbeiel. Om förutsättningarna för företagensproduktansvar varierar mellan olika länder kan detta påverka företag i envalsituation att etablera sig i ett land med för företaget lindrigareproduktansvar. Om det svenska konsumentskyddet ställer härdare krav för densvenska marknaden än som finns på andra utländska marknader kan detta ävenpåverka exporten från andra länder till . Dessa båda effekter synes försvensk del vara negativa från konkurrenssynpunkt. Promemorianbygger på produktansvarskommilléns betänkande (1979:79) Produktansvar II. Under det decennium som gått sedan kommitténs lagförslag framlades haråtskilliga förskjutningar i det svenska rättsläget ägt rum. Den internationellabilden har också undergått stora förändringar, särskilt genom EG-direktivetrörande produktansvar. Allt detta har på ett värdefullt sätt beaktats ipromemorian, som sålunda kompletterar Produktansvar II. Iflera hänseenden har förslag också reviderats i promemorian. Nämndentillstyrker i huvudsak den föreslagna lagen men föreslår all denna omarbetasoch fullständigas i enlighet med vad nedan framgår. Enligtdepartementet (s. 62) utgör strävandena mot en västeuropeisk integration ett avmotiven för lagstiftningen om produktansvar. vara en självklarutgängspunkt alt den svenska produtkskadelagen skall Prop. byggapå samma principer som EG-direktivet. Två skäl anges till varför maninle på alla punkter kanske kan uppnå en fullständig harmonisering Det första är att direktivet i vissa Det andra är att särskilda svenska intressen kanväga över intresset av rättslikhet mellan länderna. Nämndenfinner angeläget understryka att endast myckel starka skäl kan motivera attintresset av rättslikhet mellan länderna skjuts åt sidan. Produktansvaret ärnäst efter traflkskadeansvaret det område av skadeståndsrätten där EG-ländernafunnit en harmonisering angelägnast. Skadeståndsrätten över huvud i dessaländer kommer förmodligen att la djupa intryck av den utformningproduktansvaret erhållit genom EG-direktivet. Vill som hittiUs tillstor del varit fallet låta sin skadeständsrätt utvecklas i linje med iövrigt finns anledning låta den föreslagna lagen komma så nära EG-direklivetsom över huvud är möjligt. Eljest kan frågor, vars existens kanvara svåra atl upptäcka och överblicka, förr eller senare dyka upp och geupphov till problem. Intepå någon enda av de punkter, där i promemorian förordas en avvikelse känner signämnden övertygad om att en sådan är motiverad. Att avvikelser frånEG-direktivet inte äger rum i stora, principiellt viktiga hänseenden, ärnaturligtvis angeläget med den utgångspunkt lagstiftningsarbetet nu fått. Mendetta innebär inte att detaljerna är oviktiga (jfr nedan angående elektricitetoch lagens titel), b. Ipromemorian saknas en redovisning av hur produktansvarslagarna ser ut i deländer, som har genomfört den av EG-direktivet påkallade lagstiftningen. Häroch var får läsaren veta hur man resonerat i andra länder. Men del är svårt attbilda sig en uppfattning om relevansen av dessa resonemang, när han inte fårveta hur lagstiftaren arbetat över hela linjen. Det har ett självständigt värdeför den framtida svenska rättstillämpningen att få klarhet i hurlagstiftningen utformats i andra länder. Det är därför angeläget attpromemorian under det fortsatta lagstiftningsarbetet kompletteras medinformation härom. Dennabör inte vara alltför restriktivt hållen. Åtminstone när man diskuterar kärnfrågorpå området mäste internationella jämförelser för atl bli rimliga bygga på enmera ingående upplysning om den skadestånds-rättsliga bakgrunden. När ipromemorian talas om utvecklingsskador konstateras atl ett ansvar för sådanainförts i och och att det övervägs i . Nämnden finneratt information av delta slag för att inle bli vilseledande måste kompletterasmed upplysningar om det strikta ansvarets ställning i just dessa länder. Norgeär ett land, där domstolarna som ingen annanstans i arbetat flitigt meddet strikta ansvaret som instrument för att reformera skadeständsrätten. ILuxemburg och finns redan ett strängt ansvar, så strängt ati en lagom rent strikt produktansvar inte framstår som särskit radikalt; snarare kanman undra över varför trots att EG:s tidsfrist för genomförandeav den nationella lagstiftningen gått ut, ännu inte har genomfört ett ansvar avdenna typ. Del torde vara oslridigt att en Prop. 1990/91:197 övergång tillett strikt skadeståndsansvar för utvecklingsfel är ett myckel större steg förSverige än för nägot av dessa tre länder. Detkan antas att sedan en produktskadelag av det slag som förordas trätt ikraft, rättsfall frän utlandet kommer att kunna utnyttjas på ett helt annatsätt än som varit fallet vid svenska domstolar. Detta är ettförhållande som antecknas i promemorian. Närmare anvisningar om hur långt ochframför allt i vilka avseenden domstolarna bör eftersträva rättslikhet saknasdock. Skall exempelvis personskadebegreppet vid tillämpningen av lagen tolkas isamma anda som direktivets eller skall det väsentligen vara nationella inslag ibedömningen som fäller avgörandet?