prop · GE0390 · 1990-12-31 00:00:00 — Omställningen av energisystemetleder till avveckling av kärnkraften och till introduktion av naturgas samttill satsning på inhemsk förnybar energi i form av vindkraft ochenergiodlingar. Bebyggelsestrakturen kommer därför inte att förändras medhänsyn till energifaktorerna. Den åkerareal, som behövs foratt klara landets behov av livsmedel, kommer att vara väsentligt mindre . Nya former av jordbruksföretag kommer att utvecklas, och deltidsarbeteblir vanligare i jordbruket. av åkermarken kommer att användas för energigrödor eller för nyaodlingsformer, till exempel agroforestry. Dessutom kommer en del attskogsplanteras, dels för ökad virkesproduktion, dels för att skapa nyarekreationsområden i tätbefolkade områden. Denekologiska funktionen i odlingslandskapet kan komma att behöva restaurerasgenom miljö- och landskapsvårdande åtgärder såsom återskapande av tidigarevåtmarker och vattendrag. Fastighetsägarnakommer liksom nu att ha stor betydelse för vården av vardagslandskapet, varförnya stimulerande incitament kan behövas. Hävdenav odlingslandskapet kommer att vara beroende av de ekonomiska möjligheternaatt erbjuda produkter som efterfrågas på marknaden (träfibrer, livsmedel,energiråvaror, ekologisk nytta och rekreation). Huvuddelen av skogenkommer att vara en kulturskog med ett väsent- 45 ligt ökat virkesförråd.Den kan väntas ha ökad lövträdsinblandning Prop. samt ökad lövskogsareal. Avsättningen ochefterfrågan på skogsindustrins produkter kommer att få stor betydelse förskogens utseende. Det behövs mycket arbeteför att behålla en levande landsbygd och för att utveckla resursernaoch skapa bärkraftiga företag. Förteckning över remissinstanser som yttrat sig över Prop. rapporten - Bilaga 7.2 Framtidsbedömningar om kulturlandskapets utveckling (Ds1988:35) Efterremiss har yttranden över rapporten avgetts av ,lantbraksstyrelsen (som bifogat yttranden från lantbraksnämnderaa i ,, , , och , ,och ), , statens energiverk,, , statens järavägar, meterologiska ochhydrologiska institut, luftfartsverket, statens geotekni-ska institut,, universitets- och högskoleämbetet (som bifogatyttranden från universiteten i , , och samt tekniskahögskolan i och ), forskningsrådsnämnden,, ,, lantbraksuniversitet, skogs- och jordbraketsforskningsråd, statens råd för byggnadsforskning, statens institut förbyggnadsforskning, statens lantmäteriverk, ,delegationen för glesbygdsfrågor (I 1977:02), expertgruppen för forskning ochregional utveckling (I 1979:E) geologiska undersökning, statskontoret,, energiforskningsnämnden, ,statens kämkraftin-spektion. Sydvästra kommunalförbund, . Kungliga vetenskapsakademin.Kungliga Vitterhets Historie och Antikvitets ,, . ,, , . , riksidrottsförbund.Centralorganisationen /SR, , , . ,, Näringslivets byggnadsdelegation. och i län. Vidarehar yttranden inkommit från länsstyrelserna i län, ,, (som bifogat yttrande frånskogsvårdsstyrelsen i länet), , , län.Västernorrlands län och samt från landstingen i Stockholmslän, och . Dessutom har yttranden inkommitfrån följande kommuner . Sammanfattning av statens naturvårdsverks rapport . Regionala miljöanalyser Bilaga 7.3 Regeringengav genom beslut länsstyrelserna i samtliga län i uppdrag attanalysera och redovisa det regionala miljötillståndet. uppdrogs åtstatens naturvårdsverk att ställa samman länsstyrelsernas redovisningar ochatt med eget yttrande redovisa dessa till regeringen senast den 15 september1989. Tilluppdraget fogades en promemoria med vissa riktlinjer betr. arbetets bedrivandeoch redovisningens innehåll. Avpromemorian framgår bl. a. att man bör angede viktigaste miljöproblemen och deras orsaker analyseraorsakerna bakom de redovisade miljöproblemen diskuteratänkbara åtgärder inkl. översiktliga bedömningar av kostnader ochansvarsfördelning redovisavilken prioritering av egna erforderliga arbetsinsatser som man finnermotiverad bedömavilka åtgärder som kan behöva vidtas av andra myndigheter på central, regionaloch lokal nivå utformaredovisningen så att den kan ligga till gmnd för bedömningar av resursbehov m.m. Ettantal exempel nämns på vad redovisningen kan innefatta: miljöpåverkande verksamheteroch påverkade områden miljöpåverkan från verksamheterutanför regionen områden utsatta för starklandskapsförändring verksamheter och områden som ärsärskilt känsliga för miljöpåverkan Vidare sägs att länsstyrelsernas arbete bör skei fortlöpande kontakt med samt ikontakt med kommuner, mellankommunala planeringsorgan och landsting. Uppdragettill länsstyrelserna är med andra ord mycket brett formulerat. Möjligheternaatt som stått till förfogande åstadkomma en fullständig miljöanalysär självklart begränsade. Vadgäller insatser sägs bl. attverket i viss utsträckning bör kunna medverka med råd och vägledning i olika avseendenbl.a. vad gäller den tekniska utformningen av länsstyrelsernas redovisningar (isamråd med ) attverkets sammanställning bör vara utförd så att den kan ligga till gmnd förbedömningar och prioriteringar av redovisade åtgärds- och resursbehov. Boverkethar avgett samrådsyttrande över samman- ° ställningi vilket verket för det fortsatta arbetet vill framhålla vikten av attmiljöanalyseraa planeringsanpassas och att rapportering inordnas i länsstyrelsernasregionala underlagsmaterial för kommunernas översiktsplanering. Boverketpåpekar också att det är viktigt att "miljöfrågor" inte görs synonymtmed "miljöproblem", dvs. att man enbart får missförhållanden, skadoroch konflikter i tankarna. Det är viktigt att styra uppmärksamheten även ipositiva banor, att lyfta fram sådana miljövärden och ekologiska kvaliteter somdet finns skäl att ta tillvara och som annars riskerar att gå förlorade. Naturvårdsverketssammanställning av länsstyTelsernas redovisning med vissa kommentarer Samtligalänsstyrelser har lagt ned ett omfattande arbete på att beskrivamiljösituationen i resp. län och olika hot mot miljön. Därmed har man förförsta gången fått en bred och sammanhållen miljöbeskrivning för varje län. Attupprätta och förankra en dokumentation av det här slaget är mycket tidsödande.Det är därför inte förvånande att flertalet länsstyrelser haft svårt att hinnamed i vissa led i arbetet. Det gäller speciellt kontakteraa med kommuner m. fl.organ i länet och utarbetandet av konkreta åtgärdsprogram. Miljöredovisningaraahar disponerats efter olika miljö- och problemtyper. Luftföroreningaraa harinte fått någon separat behandling utan redovisas där deras effekter gör sigmärkta, t. ex. under mark, vegetation och grand vatten eller tätorter. Tillföljd av en hög deposition av försurande ämnen i huvudsak av utländsktursprang är marken försurad i stora delar av Syd- och MeUansverige.Nedfallet tycks ha böriat att minska något men ligger i Syd- och Västsverigeofta långt över den s. k. kritiska belastningen. De låga pH-värdena i markenfrigör olika metaller som påverkar växtligheten negativt, bl. a. skogen. LågtpH och hög kvävemättnad i marken medför ökat läckage till omgivande vatten avbåde metaller och växtnäringsämnen. Försuraingenspåverkan på skogen belyses bl. a. med hjälp av trädens barrförluster i olikadelar av landet. Stora barrförluster konstateras i både norr och söder. I norrtorde dock klimatfaktorer spela en större roll än luftföroreningar. Fleralänsstyrelser ser vitaliseringsgödsling av skogen som en adekvat åtgärd iavvaktan på kraftigt minskade utsläpp av försurande ämnen. Utlandetsbidrag till försurningen betonas av många län. Åtskilliga konstaterar att de svenska nationella utsläppsmålen kan bli svåra att nå 49 4 1990/91. utanytterligare åtgärder (utöver de beslutade). Det gäller spec. kväveox- Prop.1990/91:90 iderna. Luftdepositionenav metaller har halverats i Syd- och . Mycket mer deponeras isöder än i norr. Det mönstret bryts ibland av stora punktutsläpp (t. ex.Rönnskär). Iområden med sura marker förekommer också problem med surt grundvatten, främst iprivata brannar. Flera län förespråkar en fortsatt bidragsgivning för attstimulera innehavarna till åtgärder. I jordbraksbyg-derna har grundvattnet oftahöga nitrathalter, inte sällan högre än gällande riktvärden. Här föreslås ingasärskilda åtgärder. Åtskilligalän redovisar läget vad gäller radon och cesium. Omkring15000 sjöar och upptill rinnande vatten är skadade av försurning medbl. a. stora skador på fiskfaunan som följd. Försuraingen har främst drabbatlän i Syd- och men också delar av flera nordliga län. Mångalänsstyrelser betonar att kalkningen av vatten och mark måste fortsätta i storskala till dess att nedfallet av försurande ämnen når ned till den kritiskabelastningen. Blandföreslagna åtgärder märks fortsatta begränsningar av punktutsläpp och avavgaser från trafiken. ,, och anger eutrofieringen som ett avde allvarligaste miljöproblemen. Tack vare utbyggnaden av de kommunalareningsverken har en av de viktigaste källorna för fosfor kraftigt strypts.Belastningen ligger dock ofta kvar på hög nivå, bl. a. på grand av det storabidraget från odlad mark. Kvävehalten har fortsatt att öka inom stora delar avSyd- och . Ica 10000 svenska sjöar har gäddorna kvicksilverhalter som överskridersvartlistningsgränsen. Försurningen bidrar starkt till att kvicksilver frigörs.Gamla punktkällor ( gmvor m. läcker stora mängder metaller till bl.a.Dalälven och . Länenrelaterar ofta halterna av olika ämnen i vatten till SNV:s (prel.)bedömningsgrander för vattenkvalitet. Dessa utgår ifrån "naturlig bakgrand"och indelar vattnen i olika klasser, alltefter hur förhöjda halteraa är. Radioaktivtcesium anrikas kraftigt i fisk och är därför ett problem även i sjöar ochvattendrag. Halteraa väntas avta långsamt och nå gränsvärdet först . Påallt fler ställen i jordbmkslänen påvisas olika bekämpningsmedel i vattendrag. Miljösituationeni de fyra stora sjöama (, , och ) särredovisas. Flera förbättringar kan konstateras. Det gäller bl.a. förekomsten av kvicksilver, fosfor och organiska ämnen. Miljöarbe tet samordnas av vattenvårdsförbund, kommittéer eller liknande. Därige nom blir det lättare både att sätta upp mål för vattenkvalitén och att planmässigt åtgärda olika utsläppskällor. Enförstärkning av resurserna för arbetet med de föreslås. Länensmiljöredovisning inriktas mer på kustområdena än på det öppna havet, därmätdata finns i mindre grad. Eutrofieringenär mest uttalad i och på . I och Bottenvikenär det i huvudsak fråga om lokal påverkan. En stor del av belastningen avväxtnäringsämnen på härrör från utsläpp till havet från andrakuststater och från nedfall via luften. uppvisar en förhållandevis stor påverkan av metaller och kloreradeorganiska ämnen. Miljökvaliténi bestäms i hög grad av tillförseln av förorenat vatten frånÖstersjön och . påverkas i hög grad också av strömmar frånsödra . I sätter överfiskningen tydliga spår i havet. Frånde två sida föreslås långtgående åtgärder i syfte att drastisktminska utsläppen av bl.a. växtnäringsämnen till , . Östersjönhör som nämnts till de havsområden som är mest påverkade av eutrofiering.Härtill kommer överlag förhöjda metallhalter och (ställvis) höga halter avklorerade organiska ämnen. De senare härrör bl. a. från massaindustrin men ävenfrån andra utsläpp samt långväga transporterade föroreningar. Effekterna avDDT och PCB på örnar och salar är kända . Bland metallerna framhållssärskilt kvicksilver, som pga. försurningen riskerar att tillföras havet iökade mängder. Tätortsluftenhar förbättrats väsentligt när det gäller svaveldioxid. Det harkunnat ske tack vare minskad kol-/oljeeldning och omläggningen tillfjärrvärme. Även sothalterna har reducerats. SNV:s(föreslagna) riktvärden för kvävedioxid och koloxid överskrids i 25 30tätorter. Utsläppen härrör mest från biltrafiken och märks främst i tätorternascentrala delar. Riktvärdet för svaveldioxid överskrids endast i och dåmycket till följd av importerade föroreningar. Pågrand av inversion uppträder höga luftföroreningshalter även i mindreorter i inland. Flertaletlänsstyrelser behandlar inte luftföroreningarnas eventuella hälsoeffekter.Några anser att sådana effekter förekommer. Ett par länsstyrelser pekar ocksåpå behovet av skärpta gränsvärden med hänsyn till att hälsoeffekter bedömsuppstå även vid lägre halter. Avlänens redovisningar framgår att ett stort antal människor störs av buller, deflesta pga. biltrafiken. Förslagen till mål och åtgärder är oftast försiktigtformulerade. Ansvaret anses i första hand vila på kommunerna(trafiksaneringsplaner o. De län som kommenterar generella riktvärden förbuller (inne resp. ute) stöder de förslag, SNV lämnat till regeringen. Speciedtförorenade områden Prop. Länsstyrelsensmiljöplanegrupp i föreslår att hela länet S" i-->förklaras som miljöskyddsområde i miljöskyddslagens mening. TätortsregionenGöteborg behandlas av de två berörda länsstyrelserna,som finner anledning att utreda förutsättningarna för att inrätta ettmiljöskyddsområde. SNV anser förslaget vara motiverat. Ävenför andra förorenade områden behandlas behovet av särskilda bestämmelser. a. , och Timråområdet. Samtligalänsstyrelser rapporterar en fortgående storskalig förändring av det svenskalandskapet i huvudsak till följd av den utveckling som sker inom de areellanäringarna. Landskapetutarmas alltmer på såväl naturliga biotoper som på vissa kulturpåverkadebiotoper. Därmed försvinner också en mängd växt- och djurarter. Skogslandskapetförändras främst av moderna skogsbmksmetoder som kalkhyggesbmk, monokulturer,markavvattning, skogsbilvägar och markberedning. Bland de biotoper som är mesthotade nämns oftast urskogar, sumpskogar, ädellövskogar och blandskogar.Fjällänen tar alla upp hoten mot den fjällnära skogen. Tillde motåtgärder som omnämns mest frekvent hör införandet av mer bindande regleri skötsel- och skogsvårdslagen, vidgad tillståndsplikt/ samråd och avskaffandeav olika bidrag för exploatering (t.ex. skogsbilvägar). Vidare framhållsbristen på bl.a. personalresurser för naturvårdsfrågorna vidmiljövårdsenheterna. Jordbrukslandskapetsförändring består dels av igenväxning av öppen mark dels i undanröjande avolika odlingshinder. Länsstyrelserna i betonar särskilt mycket viktenav att bibehålla det öppna landskapet medan man i sydligare län särskilt slårvakt om det gammaldags odlingslandskapet med dess särskift rika fauna ochflora. Många län pekar på nyttan av det s. k. NOLA-anslaget och vill ha merpengar för direkt stöd (kompensation) till de bönder som åtar sig att hävdabl.a. ängs- och hagmarker. Deflesta länsstyrelser hänvisar också till bristen på kunskap om olika biotopersom ett hinder både när det gäller att ställa krav i samband med olikaarbetsföretag och när det gäller arbetet med att mer permanent skydda hotadenaturtyper. Baraen mindre del () av de områden som är av riksintresse för naturvård och friluftsliv har skydd enligt naturvårdslagen. Bland särskilt skyddsvärda områden nämns urskogar/naturskogar, natur ligt gräsbärande marker och våtmarksområden. Med nuvarande bestäm- 52 melseroch resurser kommer det ta decennier att tillgodose skyddsbehovet. Prop.1990/91:90 Då har endast de s. k. riksobjekten beaktats. Vissa särskilt hotadebiotoper Bilaga 7.3 behöver ett generellt skydd t.ex. bäckraviner, smånaturliga vattendrag, hagar, strandängar m. fl. Denaturresurser som behandlas av länen är gras, torv och vattenkraft. Några läntar också upp tillgångarna på vatten och deras användning. Grusbristenframhålls som ett problem i flera län. Regionala grashåll-ningsplaner ses somen hjälp att klara försörjningen och undvika konflikter. En ökning avbergtäkterna anses kunna bidra till minskade konflikter om kvarvarande grus. Torvtäkternabehandlas främst av Norrlandslänen. Man pekar både på konflikter mednaturvården och negativ påverkan på kvalitén av omgivande vatten. Flertaletlän tar upp frågor om vattenkraft och regleringar. I norra är mansärskilt bekymrad över det hot som minikraftverken utgör för smärre vattendrag. Problemenför friluftslivet finns framför allt i närheten av större tätorter och iområden med stor andel jordbruksmark (t. ex. ). Bullerstörningarfrån skjut- och motorbanor omnämns av många länsstyrelser som en negativfaktor. Påstörre avstånd från tätorterna medför det moderna skogs- och jordbruketförsämringar för friluftslivet genom bl.a. olämpligt upptagna hyggen,försvinnande ängs- och hagmark o. d. Enbättre fysisk planering omnämns som ett medel att minska konflikterna rörandefriluftslivet, t. ex. samlokalisering av bullrande friluftsaktiviteter. Hälftenav länsstyrelserna behandlar den kommunala miljövården och då särskilt lägetbeträffande kommunernas övertagande av miljötillsynen, deras resurser ochförekomsten av kommunala miljövårdsproblem. Politiskt beslutademiljövårdsprogram finns nu i närmare hälften av alla kommuner. Förnågra län finns en rätt detaljerad genomgång av de miljöstörande verksamheterna(punktkällorna). Flertalet länsstyrelserhar försökt uppskatta de samlade utsläppen i länet av vissa viktiga ämnen, främst svavel- och kväveoxidutsläpp till luft och 53 avfosfor och kväve till vatten. I ett antal fall anges också hur utsläppen Prop. 1990/91:90 fördelas sektorvis. Länsstyrelseraaföreslår eller skisserar en mängd åtgärder för att motverka miljöproblemen.Många av förslagen utgår från de målsättningar som fastlagts på nationell nivå,andra härrör från resp. läns egen problembeskrivning. Behovet av att på olikasätt verka för en minskad import av föroreningar framhålls av de flesta. Iövrigt riktar sig åtgärdsförslagen ofta med tydlig adress till olika nivåer iden svenska miljöadministrationen. Biltrafikensroll som källa till olika luftföroreningar betonas av de flesta. Blandåtgärderaa nämns bl.a. förbättrad kollektivtrafik, planering av bebyggelse,överföring av godstransporter till järnväg. Åtgärdermot luftutsläppen (svaveldioxider, kväveoxider och kolväten) står oftast i centmmnär det gäller åtgärder mot industrins och energiproducenternas utsläpp. Härhar länsstyrelserna själva en viktig roll som prövnings- och tillsynsmyndighetenligt miljöskyddslagen. Utsläppenav kväve och fosfor från kommunala avloppsreningsverk behandlas relativtingående. Åtgärderna gäller såväl skärpta krav på kväve- och fosforreduktionsom restaurerade ledningsnät och minskad bräddning, men även införande avfosforfria tvätt- och diskmedel. Åtskilligaförslag förs fram inom avfallsområdet, men de är ofta av en mer allmän karaktär(ökad källsortering, återvinning, en utvidgning av kommuneraas ansvar o.d.)län föreslår en nationell plan för att reducera avfallsmängderaa med 50%till år 2000. Förjord- och skogsbmket finns en mängd förslag till åtgärder. Många går ut på attreducera utsläpp av olika näringsämnen till vatten och luft. Andra inriktas påatt bevara landskapsbilden och hotade biotoper inklusive djur och växter. I endel fall föreslås åtgärder som har båda dessa syften t. ex. etablering avvåtmarker som "kvävefällor" och olika begränsningar avmarkavvattningsprojekt (i syfte att bevara biotoper och förhindra läckage avnäringsämnen). Bullerstörningarbelyses av alla länsstyrelser, särskilt bullret från biltrafiken. Tvålänsstyrelser anser att en övergripande aktionsplan bör utarbetas mot buller.Flertalet åtgärdsförslag riktar sig mot kommuneraa. Mångalän efterlyser ökade insatser och ett bättre stöd från central nivå när detgäller kemikalieanvändningen. del av de förslag som lämnas i fråga om skärpt lagstiftning gäller justnaturvården, framför allt skogs- och jordbmket. Åtskilligalänsstyrelser framhåller behovet av en förstärkt och samordnad regionalmiljöövervakning. Somsärskilda åtgärder till följd av arbetet med de regionala miljöanalysernaföreslår naturverket att en större satsning (i form av aktionsplaner e.d.) görsbeträffande kemikalieanvändningen, bullerstörningama och landskapsförändringarorsakade av i första hand skogs- och jordbmket. Vidare föreslås enupprepning av de regionala miljöanalyseraa med ett Prop. 1990/91:90 3 6årigt intervall. En uppdelning av rapporterna i en tjänstemannadel Bilaga7.3 och en politiskt förankrad del av den typ som lämnats av iVästernorrland förefaller lämplig. Sammanfattning av rapport från statens lantmäteriverk, Prop. , utvecklingsrådet för Bilaga 7.4 landskapsinformation, ochstatskontoret Handlingsprogram för ökat utbyte av geografiska data medutgångspunkt från fysisk planering och naturresurshushållning Regeringengav uppdrag till lantmäteriverket, . och statskontoret att utredaolika delfrågor kring hantering av lägesbestämd information. Uppdraget skulledels utföras genom utredningsinsatser, dels som försöksverksamhet pålänsstyrelser. Enutgångspunkt för uppdragen är informationsbehovet för fysisk planering ochhushållning med naturresurser. Under arbetet konstaterade utredningen attvissa problem inom detta område bara går att komma tillrätta med genomlösningar som gäller användning av lägesbestämda data överhuvudtaget. Fleraförslag har därför större räckvidd än området fysisk planering och naturresurshållning. Eftersomuppdragen har ett starkt inbördes samband bildades en gemensam samrådsgrapp.Till denna knöts även . Samråds-grappen beslutade att samlatredovisa de delar i uppdragen som är av samrådskaraktär. Resultatet av samrådsgrappensarbete redovisades i ett handlingsprogram. Medförslaget till nationellt handlingsprogram läggs en gmnd för hur lägesbestämdadata i ADB-form ska kunna hanteras på ett mer effektivt sätt.Handlingsprogrammet ska ses som ett första steg mot en infrastmktur för utbyteav geografiska data. Förslagen syftar till att aktörer inom detta område skahandla så att en samverkan kring utbyte av lägesbestämda data underlättas. Detär också angeläget att fortsatt utveckling inom området sätts i relation tilldet nationella handlingsprogrammet. Förslagen handlar om att utifrån gemensammaprinciper: undanröjagmndläggande hinder för datautbyte, visapå en organisation som främjar datautbytet, skapaklarare principer för finansiering vid utbyte av lägesbestämda data, ökadatautbyte på olika ambitionsnivåer, föreslåfortsatt försöks- och utvecklingsverksamhet gemensamma principerna skisseras utgångspunkterna för en infrastraktur. Enav dessa är att de största samhällsekonomiska vinsteraa finns att hämta genomen samverkan kring de kostsammaste momenten, datafångst och ajourhållning.Detta utesluter självfallet inte att samverkan är intressant även för andramoment. Någragranddrag i infrastrakturen är: registreringsker för den egna användningen eller som tilldelad myndig- 56 hetsuppgift.Samverkan baseras på databaser som byggts upp på detta Prop. 1990/91:90 sätt. databasernastraktureras enligt gemensamma standarder och normer. datahålls tillgängliga från den egna databasen eller förs över till gemensammadatabaser. Utredningenpekar också på vikten av tydliga och logiska ansvarsförhållanden vad gällerdatafångst, ajourhållning, distribution, drift, systemutveckling ochsystemförvaltning. Undanröjagrundläggande hinder for datautbyte Förutbyte av lägesbestämda data blir tillämpningen av begreppet "öppnasystem" viktig. Utredningen rekommenderar att geografiska informationssystem(GIS) ska byggas upp efter vissa standarder, som i möjligaste mån ansluter tillSPTM (statsförvaltningens portabla tillämpningsmiljö). Genomatt välja ett leverantörsoberoende operativsystem kan man få program som gåratt anpassa till många olika datorer. Utredningenföreslår att statliga myndigheter och kommuner aktivt bör verka för attbegreppen öppna system/SPTM tillämpas vid specifikation, upphandling ochanvändning av GlS-verktyg. Vidareföreslås att statskontoret kartlägger befintliga GIS-programvaror där främstmöjligheteraa till datautbyte mellan olika system studeras. Kommunikationmellan stat och kommun bör särskilt uppmärksammas. Arbetetmed innehållsmässig standardisering bör bedrivas skyndsamt. Först börstandarder rörande datahanteringen (s. k. innehållsmässig standardisering ochstandardisering av överföringsformat) utvecklas. Strateginär att ansluta till en interaationellt accepterad överföringsstandard. Ingafärdiga standarder finns .