prop · GE0390 · 1990-12-31 00:00:00 — Jämfört med den spontana utvecklingenblir de lägre , vilket motsvarar utsläpp som är ca 45procent lägre än de var /88. Irapporten presenteras två avgiftsalteraativ. Det förstnämnda följer ett förslagfrån och omfattar även förändringar i enlighet med KIS och RINK, bl. a.moms på resande vilket antogs höja priserna för kollektivt resande med 20procent. Priseraa för bilresande antogs stiga förprivatresande och för tjänsteresande. I ett mer miljöinriktatavgiftsalternativ föratsätts priserna för biltrafik stiga med ytterligare 30procent. Dessaberäkningar visar att kväveoxidutsläppen vid alteraativet blir ca90000 ton och vid det mer miljöinriktade avgiftsalternativet blir ca 85 000ton. Detta att jämföra med basalternativets . En avsevärdbegränsning i de här beräkningaraa av miljöavgiftemas effekter är att endast s.k. statiska effekter behandlas, dvs. effekter till följd av minskad trafik.Däremot behandlas inte de dynamiska effekterna, dvs. effekter till följd av attfordonsparkens miljöegenskaper förbättras. Utbyggnad avkollektivtrafik m. m, Irapporten illustreras också hur transportmönstren och därmed även transportsektorasutsläpp av luftföroreningar kan påverkas av bl. teringar i kollektivtrafikoch satsningar på infrastraktumtbyggnad. Åtgärder som har diskuterats och varför sig bedömts som rimliga har inkluderats. De har genomgående dimensioneratsrelativt kraftigt. Alternativet innebär förbättringar avseende kväveoxid- såvälsom koldioxidsynpunkt. Påverkan på transportsektons koldioxidutsläpp illustrerasnedan. 1990/91:90 Bilaga15.5 TRANSPORTSEKTORNS KÖLD I OX 1DUTSLaPP jAMFCflT MED Olika u«lnivaeb Figur 20.Koldioxid från vägtrafik 1980 till 2015 vid skilda beräkningsaltemativ, jämförtmed olika miljömål. återges också utsläpp vid satsning pä nyteknik ochalternativa drivmedel Förteckningöver remissinstanser som anmodades/bereddes Prop. tillfälleyttra sig över 15.6 miljöeffekter en inventering med förslag till åtgärder, statensjämvägars rapport vägen och miljön Strategi ochåtgärder för SJs miljöarbete, för miljövänligaretågtrafik, rapporter Miljövänligarevägar och trafik och Ökad miljöhänsyn i vägplanering och väg projektering, luftfartsverket rapport Flygetoch miljön samt transportforskningsberedningens 8.Sveriges meteologiska och hydrologiskainstitut Bereddestillfälle att avge yttrande 47.Lantbrakaraas Riksförbund () Sammanfattning av storstadstrafikkommitténs Prop. slutbetänkande(SOU 1990:16) Storstadstrafik 5 Bilaga15.7 Slutsatsenav STORK:s analyser är att trafik- och miljöproblemen i storstäderaa måstebekämpas genom ett stort antal samverkande åtgärder bestående av t.ex.kollektivtrafikförbättringar, trafikledsutbyggnader, ekonomiska, administrativaoch trafiktekniska styrmedel samt miljöskyddsåtgärder. STORK föreslår i sittslutbetänkande följande åtgärder: byggtrafikleder som löser lokala miljöproblem införbilavgifter och regionala miljöavgifter införskärpta avgaskrav på personbilar och tunga fordon begränsareseavdragen i storstäderaa och skärp förmånsbeskattningen av fri bil begränsaden tunga diesdtrafiken i stadskämoraa förstärkden översiktliga regionala och kommunala planeringen Finansieringen föreslåsske genom bilavgifter, regionala miljöavgifter på drivmedel och ökadnäringslivsmedverkan. Förteckningöver remissinstanser som anmodades/bereddes tillfälle yttra sig över Storstadstrafikkommitténsslutbetänkande (SOU 1990:16) Storstadstrafik 5 - Ett samlat underlag 7.Statens väg- och trafikinstitut 1990/91:90 Bilaga15.8 Bereddes tillfälle attyttra sig: 84.Göteborgs och läns TrafikAB 88.Malmöhus Läns Trafik AB 1990/91:90 Bilaga15.8 89.Malmö Lokaltrafik Prop. Sammanfattningav statens väg- och trafikinstituts rapport . Trafik-och avgasutsläpp utblick mot 2015 Bilaga 15.9 "Attrena vid källan" dvs. forsdonsrdaterade förändringar är det centralainslaget i arbetet mot trafikens avgasutsläpp. Dämtöver skall man också beaktade miljövinster som kan erhållas via trafikreglering, planering av väg- och gatuleder,bättre utnyttjande av fordonen (högre beläggningsgrad) m. m. Genomatt ta tillvara de möjligheter som erbjuds, dels via känd teknik vidutformningen av fordonet drivsystem, avgassystem, kaross m. m. delsgenom enövergång till biobränslen, kan vägtrafikens avgasutsläpp reduceras kraftigtoch komma att ligga under miljömål. Sammanfattning av transportrådets . 1990/91:90 1995-2000-2020 Bilaga 15.10 Bilinnehavetökar från 420 bilar/1000 invånare till 2000 och 2020, bilinnehavetökar mer i än i övriga , persontransportarbetetför samtliga transportmedel ökar från 112 miljarder personkm till 143år 2000 och 2020. Detta motsvarar en årlig ökningstakt på 1,mellanåren 1987 och 2000 och , persontransportarbetetför de långväga resoma med bil (> ) ökar med25% järaväg och flyg , bilensandel av det långväga resandet uppgår till , persontransportarbetetför de kort väga resorna ökar , detkort väga resandet kommer att vara lägre änunder 1989 på grand av bensinprishöjning och moms på kollektivtrafiken, godstransportarbetetför samtliga transportmedel ökar från 73 miljarder tonkm 1987 till 2000och 2020. Detta motsvarar en årlig ökningstakt på meUan åren1987 och 2000 och 1,, transportmedelsfördelningenendast kommer att ändras marginellt , detblir en kraftig ökning av godstransporteraa från, till och genom , Godstransportarbetetför de långväga transporteraa för sjöfart ökar järnväg och lastbil , importenav olja- och kol fördubblas , järavägentar marknadsandelar på längre avstånd medan lastbilen tar marknadsandelar påkortare avstånd. Sammanfattningav transportrådets rapporter Prop.1990/91:90 Trafik,energi och koldioxid Bilaga 15.11 Trafik,miljö och kostnader Idet följande redovisas samlat resultaten av de båda projekten. -Arbetet med miljö- och energifrågornainom tranportsektora bör samordnas och utgå från av statsmakterna tydligtfastlagda mål. I de fall mål inte kan anges är det värdefulft om statsmaktemakan meddela riktvärden eUer normer. -Det krävs en bred satsning inomett stort antal åtgärdsområden. -Valet av åtgärder och hur stordel av åtgärdernas potential som bör utvinnas skall baseras på ett samhäUsekonomisktsynsätt. De mest kostnadseffektiva åtgärderaa för att åstadkomma en vissutsläppsreduktion skall väljas. -En avvägning måste göras mellanhur angeläget det är att nå de energi-och miljöpolitiska målsättningarna iförhållande tiU andra samhällsmål, såsom mål beträffande ekonomisk tillväxt ochtillfredsställande trafikförsörjning samt fördelningspolitiska ochregionalpolitiska mål. Miljö-och energiproblemen bör lösas som efterfrågan på transporter tillgodoses och en tillfredsställande transportförsörining upprätthålls. - Ensystemsyn måste tillämpas vid val av åtgärder, dvs. det måste beaktas att olika åtgärder kan komplettera och förstärka varandra. Åtgärderaa kan också motverka varandra. Detföreligger behov av åtgärder som medför krav på betydande investeringsmedeloch starka styrmedel. Fortsattstöd till forskning och utveckling av bl. a. tekniska lösningar är angeläget. Internationelltsamordnade lösningar bör eftersträvas. Allamåste ta sitt ansvar och medverka till att ett mer miljö- och energianpassattransportsystem skall utvecklas. Motbakgrand av den beräknade trafikutvecklingen måste ett stort antal åtgärdervidtas för att de energi- och miljöpolitiska målsättningaraa skall kunnauppnås. Den spontana utvecklingen som kan förväntas inom. t.ex. teknikområdetoch beslutade åtgärder kommer inte att vara tillräckliga för att deuppsatta målen skall kunna nås. Sammanfattning av statens naturvårdsverks förslag till Prop. system för certifiering av avgasrelaterade komponenteroch Bilaga 15.12 tillbehör fick regeringens uppdrag att utarbeta ett förslagtill certifieringssystem för avgasrelaterade komponenter och tillbehör. Dekrav på bilars utsläppsegenskaper som ställs framgår av bilavgaslagen och BAF bilavgasförordningen. har i enlighet med de direktivsom anges i uppdraget utarbetat ett förslag till certifieringssystem som avgasrelateradeersättningsdelar och tillbehör som säkerställer att kraven i och BAFuppfylls även om andra komponenter än originaldelar används. Förslaget byggerpå de regler som tillämpas i . Liksomi är systemet "frivilligt". Något krav på att komponenter måstevara certifierade för att kunna säljas skulle alltså inte föreligga. Däremotskulle användandet av ocertifierade komponenter betraktas som om bilägaren(konsumenten) inte uppfyllt sin skyldighet enligt BAF. Systemet kan utnyttjasav komponenttillverkare, en auktoriserad representant för denna eller en partsom marknadsför komponenter i sitt eget namn. Samhälletsvarar enbart för kontroll och tillsyn av systemet. Tillhandahållandet avprovningsresurser som behövs för att ta fram underlag för en ansökan överlåtsåt marknaden. Förkontroll och uppföljning av systemet svarar AB . Certifieringav komponenter baseras på den standardiserade provmetod som gäller för lättabilar enligt verkets A13-Regulation. För vissa specificerade komponentergäller dock att detta prov kan ersättas av underlag som visar att komponenten konstmktionsmässigtär jämförbar med originalkomponenten. Certifieradeersättningskomponenter likställs med originalkomponenter i samband medfordonskontroll dvs. biltillverkarens särskilda åtagande enligt skall gällaoförändrat. Underden period en bil omfattas av biltillverkarens åtagande får det avgasrenandeutförandet inte ändras dvs. certifierade tillbehör kan monteras först sedanbilen passerat . Underfömtsättningen att den som utnyttjar systemet skall stå för samtliga kostnaderkan därför varje ansökan antas belastas med utgifter motsvarande mellan 100000och . per ansökan för ersättningsdelar och . Vadgäller finansieringen av de kostnader som direkt berör samhällets kontroll ochtillsyn föreslås dels att ASB tar ut en fast avgift för varje ansökan sombehandlas och dels att en rörlig avgift, baserad på försäljningsvolym, införsför att täcka övriga kostnader. 17 1990/91. I saml Nr 90. Sammanfattning av statens naturvårdsverks rapportNatur Prop. 1990/91:90 90 Aktionsprogram för naturvård Bilaga 16.1 Naturvårdenär en integrerad del av miljövården. För att uppnå de övergripande målen förnaturvården att bevara den biologiska mångfalden, genresurserna ochnaturresursernas funktion krävs en offensiv strategi. Miljövård och hushållningmed naturresurser behöver integreras med andra samhällsinsatser. Problemenmåste förebyggas och motverkas. Miljövården bör inte bara se till att natur-och kulturmiljön inte skadas eller förstörs den måste se till att"miljön mår bra". Detbehövs ökad samverkan mellan fysisk planering och miljövårdsarbete i såväl denlokala och regionala som nationella samhällsplaneringen. Dess olika instmment bör vara samstämmiga. En förstärktmiljöplanering är beroende av goda kunskaper om mark- och vattenförhållanden,miljöns tillstånd och känslighet samt problem inte bara i utan främst iframtiden. Enekologiskt gmndad strategi är nödvändig för att nå uppsatta miljömål medhänsyn till samhällsekonomin. Strategin utgår från fömtsättningen attsamhällsnyttan är störst om natur- och kulturvärdena bevaras.Samhällsutvecklingen skall präglas av en bärkraftig utveckling och hushållningmed naturresurserna. Medhänsyn till kostnader och nytta för miljövården och samhällsekonomin är det ilängden billigare och bättre att bibehålla naturresurser eller natur i oförbrakateller oskadat skick än att behöva återskapa eller nyskapa dem. På så sätträddas också kulturarvet. Landskapet kan liknas vid en pyramid med följande tre nivåer vadbeträffar natur- och kulturvärden samt behov av åtgärder, fördelning avkostnader och ansvar för naturvårdsinsatseraa, vilket framgår av Hur miljövårdoch hushållning med naturresurser kan åstadkommas. 1.1"vardagslandskapet" heta landskapet bör god hushållning mednaturresurser och miljövård förverkligas inom alla verksamhetsområden främstgenom hänsynstagande. 2.I områden med högre värde börhushållningen med naturresurser och naturvården kännetecknas av bevarandesnarare än utnyttjande. 3.Områden med särskilt högavärden bör säkerställas genom särskilda skydds- och vårdåtgärder med stöd avnaturvårdslagen för att tillgodose de biologiska aspekteraa avnaturvårdsintresset. För att nå de uppsatta målen i "vardagslandskapet" krävssärskilt följande: Hushållningsbestämmelsernaenligt naturresurslagen måste föras in i all lagstiftning som berör användningav mark och vatten. NRLs hushållningskrav måste omfatta även pågåendemarkanvändning. Gränsermåste dras för vad som skall anses som "normal och naturligrationalisering" inom jord- och skogsbraket. Utvecklingen av medel ochmetoder som slår sönder ekosystem och som bidrar till utarmning av biotoper,flora och fauna kan inte tillåtas ske med motiveringen att det är en normal ochnaturlig rationalisering. Bestämmelseroch föreskrifter måste klart ange vad som innebär normal Prop. 1990/91:90 och naturlig rationalisering av pågående markanvändning. av regeringen tillsatta skogspolitiska utredningen bör följande mål framhållas:Den grandläggande målsättningen med den nya lagen bör vara att åstadkomma godhushållning med hela naturresursen skog. Hushållningen skall gälla helaskogliga ekosystem. Mångbruk skall tillämpas. Skogsbmket måste bedrivasståndorts- och naturvårdsanpassat. Befintliga och nya skogsbruksmetoder måstegranskas med avseende på miljöeffekter. Metoder och trädslag får inte införasom de har negativa effekter för mark, vatten, flora, fauna och friluftsliv. Miljökonsekvensbeskrivningarskall gälla för införande av skogsbruksmetoder, varvid t.ex. risk förmarkskador, erosion, utlakning av närsalter och metaller och påverkan på sjöar,vattendrag, biotoper i övrigt, växt- och djurarter bör belysas. Alternativametoder till slutavverkning skall tillåtas och tillämpas. Särskildaskyddsbestämmelser bör utvecklas på mark som lätt kan skadas genomskogsavverkning, t. ex. i erosionsbenägna raviner. Skogsbrukbör i princip inte bedrivas på skogsimpediment, såsom våtmarker ochhällmarker. Tillståndspliktbör införas i naturvårdslagen för byggande av skogsbilvägar. Ensärskild lag om fjällskog och lag om skärgårdsskog måste stiftas liksomsärskilda bestämmelser för tätortsnära skog. Skogsodlingmed för landet eller regionen främmande trädslag måste begränsas. Skogsstyrelsensinventering av sumpskogar (våtmarksskogar) är mycket angelägen att genomföra isamarbete med och måste tilldelas tillräckliga resurser. Naturvårdshänsynskall redovisas tydligt i alla skogsbruksplaner. Hänsynsreglernaenligt skötsellagen har i än mindre grad än enligt skogsvårdslagen medförtnågon nämnvärd naturvårdsnytta. Omläggningenav livsmedelspolitiken med dess konsekvenser för landskapet måste följas av eneffektivisering av bl. a. hänsynsreglerna. Skötsellagen måste förstärkas medtvingande regler om naturvårdshänsyn. Förbudbör införas mot att ta bort restbiotoper i jordbruksområden. Detär synnerligen angeläget att bevara våtmarker i jordbrukslandskapet. Markavvattningeni jordbrukslandskapet måste begränsas avsevärt. Våtmarker bör återskapas ellernyskapas i bl.a. torrlagda jordbruksområden. Rennäringenskrav på mark för renbete och på teknisk utveckling måste vägas mot miljövårdensintressen. Naturvårdsverketstöder förslaget att hänsynsregler måste föras in i rennäringslagen.Renskötselrättens markanspråk bör preciseras i en mark-och utvecklingsplan.Regler måste utformas för att begränsa antalet renar med hänsyn till mark ochvegetation. Restriktionernamot barmarkskörning med motorfordon i fjällområdena bör skärpas enligtnaturvårdsverkets forslag 1987. Jaktlagstiftningenbör renodlas till en lagstiftning som reglerar jaktutöv- 259 ningen.Bestämmelserna i jaktlagstiftningen om bl. a. fredning av viltet bör Prop.1990/91 r90 föras över till naturvårdslagen för att reglera skyddet av faunan isin Bilaga 16.1 hdhet. Skyddetav fisk och övriga vattenlevande djur är splittrat på fiske- resp.naturvårdslagstiftningen och bör föras in i naturvårdslagen. Denaturiigt reproducerande bestånden av fisk måste bevaras, vilket i första handbör ske genom fiskevård, innefattande biologiska, juridiska och ekonomiskaåtgärder. Nyvattenkraftutbyggnad även minikraftverk bör inte få företas utöver de avriksdagen beslutade med tanke på de få återstående vattendragen som harkvar naturligt strömmande vatten, forsar och fall, naturliga biotoper i övrigtoch naturliga artbestånd. Bevarandeintressena måste i fortsättningen gå föreexploatering av vattendragen. Endasten bråkdel av vattenuttagen för bevattning har prövats enligt vattenlagen.Situationen i många jordbraksområden är mycket svår vad gäller vattendragen sombiotoper. Bättre hushållning med vattendragen i bör åstadkommasmed ledning av vattenplanering och rådgivning. Den rättsliga regleringen avvattenuttag för näringsändamål, t. ex. jordbruksbevattning, bör ses över. Naturvårdslagen(NVL) behöver ge uttryck för en helhetssyn på natur och landskap.Lagstiftningen måste vara ett medel att bevaka och begränsa den samladeinverkan på natur- och kulturmiljön av många enskilda arbetsföretag, som harliten inverkan var för sig men som tillsammans innebär betydande påverkan pånatur och naturresurser. Vidare bör ekologisk grundsyn attsamhällsutvecklingen måste ske inom naturresursernas och naturmiljöns ramar och hushållning med naturresurser komma till klart uttryck. NVL bör angeskyldighet för den enskilde och för företag som utnyttjar naturen att ta hänsyntill och undvika skador på naturmiljön. Bevisbördanför att skador på naturmiljön inte inträffar bör åligga den som tarnaturresurser i anspråk eller eljest påverkar naturmiljön. Miljökonsekvensbeskrivningarär ett viktigt första steg i denna riktning. Detbör framgå att ansvaret för naturvården och skyddet av mark och vatten även ären skyldighet. Kravenpå tillstånd till markavvattning måste skärpas inom stora delar av landet.Generellt förbud bör i vart fall införas mot markavvattning i södra ochmellersta till Norrlandsgränsen med vissa begränsade möjligheter tillundantag. Strandskyddetgenom NVL bör inte bara innebära skydd för tillgången till strandområden förallmänhetens friluftsliv utan också skydd av naturmiljön. Det bör utredas, om miljö, markerad i miljömål, fastställdaenligt lag, kan utgöra grund för överprövning av PBL-beslut som strider motmiljömål, tillsammans med hälsa och säkerhet, mellankommunala intressen ochriksintressen. Ekonomiska styrmedel Prop. Vadbeträffar tillämpning av principen "förorenaren betalar" vid för- 'ga lo.l brakning av naturresurser är det inte aktuellt attföreslå några nya system eller åtgärder för en förbättrad hushållning mednaturresurser utöver vad som bör tålas vid ett ökat biotop- och artskyddenligt de bestämmelser som naturvårdslagsutredningen föreslagit. Det borde varamöjligt att utan höjda avgifter skapa finansiellt utrymme för sådan ersättningsom eventuellt kan bli aktuell till följd av ett utökat biotopskydd. I vilkenutsträckning olika ekonomiska styrmedel kan vara en hjälp i att uppnå målen förnaturvård och hushållning med naturresurser bör utredas närmare. Statligtbidrag eller annat stöd bör inte förekomma till företag som påtagligt skadarnatur- och kulturmiljön i områden av betydelse för naturvården, friluftsliveteller kulturmiljövården enl. 2 kap. 6§ naturresurslagen. Säkerställandeav naturtyper och arter m. m. I Naturvårdsplanför görs en samlad bedömning beträffande mål, omfattning av ochriktlinjer för det framtida arbetet med säkerställande av områden, som behöversärskilt skyddas/vårdas. Medsäkerställande och skydd/naturskydd avses ett långsiktigt och rättsligtbindande skydd av ett visst område (naturvårdsobjekt) med stöd avnaturvårdslagen, som nationalpark, naturreservat, naturvårdsområde, naturminneeller djurskyddsområde. Naturvårdsplanför är naturvårdens strategi och långsiktiga plan för det fortsatta säkerställandearbetet.De mål som redovisas i planen är naturvårdens långsiktiga mål. De kortsiktigamålen för den närmaste treårsperioden redovisas i åtgärdsprogrammet. Inaturvårdsplanen redovisas vad som skyddats som naturvårdsobjekt. Detfinns (1990) 20 nationalparker med en areal av ca 6266km, varav land,1 363 naturreservat om 19093km land, 88 naturvårdsområden om , varav 1154km land, 1 425 naturminnen om och 853 djurskyddsområden om 581 kmlandareal. Det finns bara skäl att upphäva skyddet för 48 naturvårdsobjekt. Destörsta kostnaderna för säkerställande gäller skydd av skogar, särskilturskogar. Det kända behovet av medel för skydd av riksintressantaskogar med nuvarande kunskaper, ersättningsregler och kostnadsnivå beräknas uppgå till 750 milj.kr. Föratt skydda en procent av den produktiva skogsmarken i landet skulle kostnadenbli av storleksordningen . under föratsättningen att marken ärbevuxen med äldre skog. Detframtida behovet av särskilt skydd för skogar och myrområden beror i hög gradpå skogsbrukets utveckling och på den generella naturvårds- ochskogsvårdslagstiftningen. Föröverskådlig tid behövs under nuvarande föratsättningar ett infla- 261 tionsskyddatanslag på storieksordningen 100 - 200 milj.kr. för det Prop. 1990/91:90fortsatta skyddet av riksintressanta skogsområden. Härtill kommer beho- Bilaga 16.1 vet att säkerställa skogs-myr-områden och odlingsbygder. Detstora flertalet objekt i åtgärdsprogrammet för $äkerställande är eller ligger iområden av riksintresse för naturvård och/eller friluftsliv. Sammanfattningsvisär medelsbehoven /91 ca 120milj.kr. (tilldelade medd: lOOmkr. ),1991/92 140mkr., 1992/93 143mkr. och 1993/. Kostnaderaa beror tillövervägande delen på förvärv av urskogsområden. Programmetför vården och förvaltningen av naturvårdsobjekt syftar till att i görligastemån bibehålla objektens befintliga värden. Målet är att se till att ändamåletmed naturvårdsobjekten tryggas genom att vårda deras biotoper och artbeståndsamt främja föratsättningaraa för friluftsliv. Vårdanslagethar urholkats dels på grand av inflationen, dels på grand av nya, storanaturvårdsobjekt. penningvärde var det 22 milj.kr. 1978 (1.35 milj.ha naturvårdsobjekt), ca . 1982 (1.42 milj. ha) och ca 26 milj. kr 1990(ca 2.7 milj. ha). Kostnadernaför vården och förvaltningen av naturvårdsobjekt beräknas riU ca 85 milj.kr.1990/91 (59mkr. riildelade), 119mkr. 1991/92, I29mkr. 1992/93 och 135 mkr.1993/94. Vården och förvaftningen kräver tillgång till kvalificerad personal.Behovet av ytterligare personalresurser regionalt, främst genom förstärkning avlänsstyrelsema, bedöms till totalt 10 milj. kr . Omerforderliga medel för vården och förvaltningen av naturvårdsobjekt uteblirmåste säkerställandet av betydelsefulla naturområden upphöra tills balansmellan säkerställda områden och vårdresurser uppnåtts. Detlångsiktiga handlingsprogrammet för hotade arter är publicerat i Hotade arter -INFORMERAR (). Det innehåller naturvårdsverketsmålsättning och riktlinjer för arbetet med hotade växt- och djurarter. Samarbetetmellan de nordiska länderna inom naturvårds- och friluftsområdet börintensifieras. bör ökad tyngd ges åt projekt med uttalad operativinriktning, vilket bör komma till uttryck i ett nordiskt aktionsprogram förnaturvård och hushållning med naturresurser. Samarbetetmed inklusive de baltiska republikerna. och bör utökas.Ett huvudsyfte skall därvid vara att förhindra att den förväntademoderniseringen inom näringaraa i östländeraa sker på bekostnad av de storanaturvärden som är knutna till t. ex. våtmarker, sjöar och vattendrag, skogareller det äldre kulturlandskapet. Det är också angeläget att utöka och samordnainsatseraa vad gäller miljöövervakningen så att resultaten blir jämförbarainom en så stor del av som möjligt. Deviktigaste åtgärderaa även i utvecklingsländeraa för att motverka en alarmerande miljöförsämring och förbrakning av naturresurser är att be driva jordbrak, boskapsskötsel och skogsbruk på naturens villkor, tillämpa 262 markvård och begränsa skogsskövlingen.Det är angeläget att Prop. 1990/91:90 bidrar till att motverkamarkförstöringen och vattenpåverkan, främst ge- Bilaga 16.1 nomkunskapsutbyte om ekologiskt anpassad markanvändning och markvård.