prop · GE0368 · 1990-12-31 00:00:00 — Mittförslag innebär även vilket jag återkommer till att minimibelopp fördagsboten höjs till . Det sammanräknade minimibeloppet vid dagsböter blirdä 9(X) kr. Mitt förslag innebär säledes i motsats till kominit-téns förslaginte att dagsbotsstraffet beloppmässigt alltid skulle överstiga den högstapenningboten. Såsom framgår av remissbehandlingen av kommitténs förslag synesdet emellertid svan an åstadkomma en sådan samordning utan att andra ochsvårare olägenheter uppkommer. Denav mig förordade ändringen av minimiantalet dagsböter bör även föranleda attdet nuvarande maximiantalet för ett brott höjs frän 120 till 150. När detgäller gränsen för antalet dagsböter vid gemensamt straff för flera brott tordedet vara tillräckligt med en höjning frän 180 till 200 dagsböter. Mittförslag att straffskalan för dagsböter och gränsen mellan penningböter ochdagsböter ändras innebär att utgångspunkterna för straffmämingen vid dagsböterförändras i förhållande till den praxis som tillämpas. 1 den män brotten ärså allvarliga an de renderar 20 dagsböter eller mer, bör straffet ävenfortsätmingsvis bli dagsböter. Detta betyder att fall som bestraffas med20 dagsböter enligt mitt förslag i fortsättningen bör rendera 30 dagsböter. Föratt bibehålla proportion i snaffmäöiingen bör en liknande skärpning ske vidbrott som förskyller högre dagsbotsantal. Med tanke pä att problemen med alltförlåga totalbelopp för dagsbotstraffen i förhällande till penningböter främstgäller domar med ett lågt antal dagsböter bör emellertid ökningen av antaletdagsböter kunna vara proportionellt något mindre vid brott som redan i dagbestraffas med ett högt dagsbotsantal. Jag har däriör begränsat mitt förslagtill höjning av det högsta antalet dagsböter till 150. Detta innebär attantalet dagsböter för brott som förskyller ett straff nära maximiantaletmed mitt förslag i princip bör öka med 30. För brott som förskyller rant60 till 80 dagsböter bör i sin tur antalet dagsböter i princip öka med 20. Jagär medveten om att en ändring av förhällandet mellan dagsböter och penningböteroch en ny straffskala för dagsböter av det slag som jag föreslär i ettinledningsskede kan medföra en viss ojämnhet och osäkerhet i snaffmätningen.Inte heller finns emellertid någon fast etablerad praxis utan det utdömdaantalet dagsböter beror, särskilt vid högre dagsbotsbelopp, på omständigheternai det särskilda fallet och domstolens värdering av dessa. Tillämpningsproblemenbör därför i princip inte bli större med mitt förslag än de är . Jag villockså betona att mitt förslag i princip inte är avsett att påverka bedömningenav förhållandet mellan olika brotts so-affvärde.Förslaget irmebär endast att ytterpunkterna i den Prop. 1990/91:68sttaffskala vari brottens straffvärdle mäts förändras. Närdet gäller brott av bagatellartad karaktär bör somjag nämnde penningbötertillämpas i stället för dagsböter. Jag syftar här pä brott som är av sä ringabeskaffenhet att de enligt nuvarande praxis inte tillmäts en högre straffvärdeän 10-15 dagsböter. Tillden grapp av brott där penningböter därför bör kunna bli aktuella hör vissafall av vårdslöshet i nafik som inte är ringa men som ändå bedöms som mindreallvarliga. Sådan våjrdslöshet i o-afik som består i forticöming torde däremotsom regel inte kurna föranleda penningböter. När det gäller snatteri finns detvissa typer av butikstillgrepp som visserligen avser högre värden än de 50 kr.som enligt R\:s allmänna råd (RÅC1:105) i allmänhet iakttas som värdegräns för åtalsunderlåtelse när tillgreppetär av engångsna-tur, men som med hänsyn till det tillgripnas värde eller andraspeciella omständigheter ändå kan bedömas vara mindre allvarliga. Det bör idessa fall vara möjligt att döma till penningböter även i mänga av de fall somi dag normalt bestraffas med 20 dagsböter. Ävenvid andra ringa förmögenhetsbrott än snatteri, exempelvis vissa fall avbedrägligt beteende och egenmäktigt förfarande, bör pä liknande sättpenningböter kunna dömas ut. Detbör dock framhållas att utrymmet för att tillämpa penningböter i stället fördagsböter generellt sen kan antas bli förhållandevis begränsat. År 1987utdömdes 10 dagsböter i och 15 dagsböter i av alla bö-tesdomar. Kommitténhar i anledning av sitt förslag om ökad användning av penningböter framhållitatt det därigenom skulle kunna öppnas möjligheter till en vidgad användning avordningsbot. Som föratsätming för att använda ordningsbot gäller att endastpenningböter är föreskrivet för brottet (48 kap. 13 § ). Genomatt ändra bestämmelsen sä att ordningsbot fär användas även i andra fall däpenningböter kan följa pä brottet skulle man kunna få möjlighet att beivra denbagatellartade bötesbrottsligheten genom föreläggande av ordningsbot. Systemetmed ordningsbot hair uppenbara fördelar, inte bara genom att det ärresursbesparande utan även kriminalpolitiskt sett genom att samhälls-reaktionensker i nära ansluming till brottet Det finns emellertid ocksä problem av olikaslag. Motionsyrkanden om att införa av ordningsbot vid snatteri har ocksäbehandlats av riksclagen utan att vinna bifall. Fråganhar senast behandlats av justitieutskottet (se JuU 1989/90:16 s. 7 f. och därgjorda hänvisningajr) vars majoritet då vidhöll sin tidigare uttaladetveksamhet till ett system med ordningsbot vid snatteri. Inteheller enligt min mening finns det tillräckligt under lag för att öppna möjligheten att använda ordningsbot vid snatterier eller tl2 annan brottslighet somenligt mitt förslag kan föranleda penningböter. Erfarenheten av reformen bör fåvisa om det är lämpligt att så sker och för vilken eller vilka typer av brottsom ordningsföreläggande i så fall bör kunna komma i fräga. Frägan kommer anövervägas av den parlamentariskt sammansatta kommitté (Ju 1990: 04) somjagnyligen med regeringens bemyndigande tillkallat för att göra en översyn avåklagarverksamheten och förandersökningsreglema (dir. 1990:27). Enfräga som har tagits upp av remissinstanserna är om övergången från dagsbötertill penningböter vid bagatellartade brott inverkar på polisens skyldighet attgöra en dagsbotsutredning, sä att polisen skulle kunna underlåta att göra ensådan uttedning när den bedömer att straffet kommer att bli penningböter.Beträffande dagsbotsuttedning gäller enligt 4 § tredje stycketförandersökningskungörelsen (1947:948) att sådan unedning skall göras om detfinns anledning att anta att dagsböter kan komma att dömas ut. I fråga om brottsom är belagda med böter och inte med penningböter eller normerade böter får man därför åöninstone i inledningsskedet utgå från att dagsbotsutredningargörs i samma omfatming som . Det är dock mycket möjligt att sådanauttedningar kommer att kunna göras i minskad omfatming, exempelvis genom attdet på grandval av domstolspraxis utvecklas ratiner för när det finnsanledning att anta att bötema kommer att dömas ut i penningböter och inte idagsböter. Mitt förslag:Minsta beloppet för en dagsbot höjs . Beräkningsgrunderna fördagsbotens belopp bibehålls i sina granddrag. Om särskilda skäl föreligger,får dagsbotens belopp jämkas. Kommitténföreslår att minimibeloppet höjs till . och att den nuvarande möjlighetenatt jämka dagsbotsbeloppet slopas. Remissinstanserna tillstyrkereller lämnar förslaget utan erinran. Ett par remissinstanser ställer sig docktveksamma till att möjlighetema att jämka avskaffas. Skälen för mitt förslag:Som en allmän huvudregel gäller att dagsbotens belopp skall anpassas till dendömdes betalningsförmåga och bestämmas inom en viss given ram. och den högsta . Som jag tidigare nämntbestämdes dessa belopp genom lagändringar som trädde 1982 och sominnebar att de tidigare minimi- och maximibeloppen höjdes. I samband därmeduttalades att höjningarna inte var avsedda att rabba principema förberäkningen av dagsbotens storlek och inte hade betydelse för andrafall än då ett särskilt lågt eller ett särskilt högt Prop. 1990/91:68belopp skulle faststäUas (prop. ?80/81:38 s. 15 f) . Entanke bakom dagsbotssystemet när det genomfördes var att dagsboten skullebestämmas till ett penningbelopp som den tilltalade kan avstå från räknat dagför dag utan att han Lider nöd eller brister i sin försöijningsskyl-dighetPrinciper för beräkningen av dagsboten har därefter utvecklats i praxis. Föråklagamas del har riktiinjer för bestämmandet av dagsboten i sttafföreläggandenmeddelats av RÅ i det s. k. dagsbotscirkuläret. Som jag tidigare berört är denallmänna utgångspunkten att dagsboten i princip beräknas till 1/1000 avårsinkomsten före skatt med avdrag för kosmadema för intäktemas förvärvande.Från det på detta sätt beräknade beloppet görs oUka avdrag med hänsyn till bl.a. försörjningsbörda, direkta skatter samt skatteprogressiviteten vid denstiitiiga direkta beskattningen. Medde anvisningar som RÅ har meddelat får en ensamstående utanför-sörjningsskyldighct med en inkcmst på . en dagsbot på . Eninkomst på , ger en dagsbot om . och en inkomst på . Det bör framhållas att anvisningama endast är avsedda attuppfattas som allmänt vägledande riktlinjer samt att det inte bara är inkomstoch förmögenhet som skall läggas till grand för beräkningen av dagsbotensbelopp, utan även ekonomiska förhållanden i övrigt. Den tilltaladeslevnadsstandard kan också beaktas som ett uttryck för betalningsförmågan. 1lagens förarbeten sägs: "Har den sakfällde ringa eUer ingen inkomst,oaktat hans levnadskosmader äro höga, böra dessa senare i stället för inkomstenläggas till grand vid dagsbotsbeloppets bestämmande" (prop. Dettotala bötesbeloppet vid ett dagsbotssnaff är antalet dagsböter multipliceratmed det belopp som varje dagsbot fastställs till. Även med den skärpning avdagsbotsskalan som jag tidigare förordat kan ett dagsbotsstraff blibeloppsmässigt väsentiigt lägre än ett flertal vanliga penningbotsbelopp, ominte också minimibeloppet för varje dagsbot ändras. Om nuvarande minimibeloppbehälls, kommer den lägsta totala bötessumman vid 30 dagsböter att bli 300 kr.Även vid allvailig bötesbrottslighet som exempelvis rattfylleri, som kanföranleda straff i den övre delen av dagsbotsskalan kan det totalabötesbeloppet komma att klart understiga maximibeloppet för penningböter. Bl.a. i syfte att upprätthålla en rimlig relation i föriiällande till penningböterär det därför enligt min mening påkallat med en väsentiig höjning avminimibeloppet för en dagsbot. För att inte betalningssvaga grapper skalldrabbas alltför hårt bör minimibeloppet dock inte sättas till mer än . Mittförslag innebär således a.tt dagsbotssö-affet i kronor räknat i de falldagsboten bestäms till minimibeloppet blir . (30x30) och högst . (150x30). Enligt min bedömning kan bötesbelopp i den storleksordningeninte allmänt sett anses ligga på en alltför hög nivå, även om man beaktar attvissa grapper har en begränsad betalningsförmåga. mer emellertid sö-ax ullfrägan om möjlighetema att i vissa fall jämka dags- Prop. 1990/91:68botens belopp. Närdet gäller det nuvarande maximibeloppet om . har kommittén ansett atten höjning inte är lämplig . För att komma upp till högstadagsbot fordras enligt de anvisningar som RÅ har utfärdat enårsinkomst på rant 1,2 milj. kr. Det fordras en förmögenhet på 10 milj. kr. fören dagsbot på . När det gäller så extremt goda inkomst- ochförmögenhetsförhållanden delar jag kommitténs uppfattning att det nuvarandemaximibeloppet får anses vara tillräckligt. Jag är alltså inte beredd att nuföreslå någon höjning av detta. Enhöjning av dagsbotens minimibelopp innebär att den differentiering med hänsyntill betalningsförmågan som dagsbotssystemet syftar till kommer att fä enminskad betydelse, om inte de allmänna beräkningsgrandema för dagsbotensstoriek ändras. Som jag tidigare redovisat bestämdes dagsbotsbeloppetär 1987 till . i av domarna och till . eller därander iöver av domarna. Även om förskjuöiingen mot högre dagsbotsbeloppsäkerligen fortsatt , är det dock uppenbart att ett minimibelopp om30 kr. skulle innebära en förhållandevis långtgående schablonisering. Grandernaför au beräkna dagsbotens storlek anges endast i allmänna drag i lagen. Ytterstankommer det på domstolarna att, mot bakgrand av de allmänna uttalanden somgjorts i samband med lagstiftningen på området, bedöma hur systemet skalltillämpas. I praktiken torde domstolarna till stor del söka vägledning ide anvisningar som RÅ meddelat för åklagarnas del. Serman till innehållet i dessa anvisningar, kan dock den statistiska fördelningenav dagsbotsbeloppen i olika domar framstå som något förvånande. En förklaringsom ibland framförs till de förhållandevis låga beloppen är att vissadomstolar och åklagare skulle genomföra en s.k. tyst jämkning och såledesbestämma dagsboten till ett lägre belopp än de allmänna principema föranleder.Det kan naturligtvis inte uteslutas att en sådan jämkning kan vara motiverad ienskilda fall. Om det tillämpas i större omfattning, innebär det emellertidbetydande risker för att lika fall kommer att behandlas olika. Allmäntsett är problemen med dagsbotssnaffen knappast heller att de skulle fastställasså att bötesbeloppen blev alltför höga. Snarare gäller motsatsen. Ser man tillandra jämförbara länder, synes bötessttaffen ofta fastställas till belopp somväsentiigt överstiger de svenska. Dettorde ocksä stä klart att dagsbotssttaffen i ursprangligen var väsentligt mera kännbara än de är . Delvis sammanhänger detta med den allmänna samhällsutvecklingen. Allmänt stigande välstånd och utveck lingen av sociala oygghetssystem har inneburit att bötesstraffen normalt inte får samma betydelse som tidigare för den enskildes ekonomi. Härtill kommer dock ocksåan beräkningsgrandema förändrats. Den all- Prop. 1990/91:68 manna utgångspunktenan dagsboten bestäms till 1/1000 av årsinkomsten har visserligen lång hävd. Deavvikelser som gjordes från detta synes emellertid efterdagsbotssystemets införande främst ha varit i höjande riktning, exempelvis medhänsyn till förmögenhet eller till att den dömde saknade försörjningsskyldighet Enligtde anvisningar som R/ utfärdat görs däremot förhållandevis kraftiga generellaavvikelser i sänkande rikming. Hänsyn till direkta och indirekta skatter samtrekommenderad avrandning innebär således an de 100 resp. . som utgör1/1000 av årsinkomster på 100 000 resp. . reduceras med 35 resp. 125kr. Det kan sättas i fråga om så kraftiga reduktioner är väl förenliga med deursprangliga intentionerna bakom dagsbots-söaffet Föregen del anserjag an dei; saknas skäl an frångå den gällandeutgångspunkten att dagsbotsbeloppet i princip skall beräknas till 1/1000 avårsinkomsten. Det utesluter emellertid inte an det är angeläget an beräkningsgrandemai övrigt anpassa:; till ändrade förhållanden. En faktor som är av betydelse idet sammanhanget är självfallet dagsbotsstraffets relation tillpenningbotsstraffet och intresset av att bibehålla den differentiering i förhållandetill betalningsfömiåga som dagsbotssöaffet syftar till. Skattereformen och dessbetydelse för progressiviteten är en annan faktor som självfallet måste beaktasvid dagsbotsberäkningen. Jaghar inhämtat att RÅ påbörjat en översyn av sina anvisningar för dagsbotensberäknande. Översynen sker i samråd med . Enhuvuduppgift för översynen är självfallet den anpassning avprogressivitetsavdragen som krävs med hänsyn till skattereformen. Jag utgårfrån att en av de frågor som kommer att övervägas i det sammanhanget är frånvilken nivå det över huvud taget är befogat att göra avdrag med hänsyn tillprojjressivitetsavdragen liksom även frägan om behovet av ett särskilt avdragför indirekta skatter och existensminimum. Andra frågor som kan förtjänanärmare överväganden är om avdragen för hemmavarande bam är rätt avvägda och omanvisningama för beräkning av dagsbotsbeloppen för den som är gift ellersammanbor med annan under äktenskapsliknande former är anpassade till nutidasyn på samlevnadsfrågor. Dennuvarande regeln om att dagsboten kan jämkas vid ringa brott ställdesursprangligen upp för att ge möjlighet till en utjämning mellan fall då böterskulle dömas ut i dagsböter och fall då penningböter skulle dömas ut.Bestämmelsen tar sikte på lagöverträdelser som med hänsyn till omständigheteraai det särskilda fallet inte framstår som allvarliga utan mer har karaktären avordningsförseelser. Enligtmitt förslag skall inte dagsböter utan i stället penningböter tilläm pas vid sädana lagöverträdelser och vid brott av bagatellartad karaktär. Under sådana förhållandenär det som kommittén påpekat följdriktigt att Prop. 1990/91:68 slopa dennuvarande jämkningsregeln. Detsynes emellertid mindre lämpligt att utesluta möjligheten att jämka dagsboten.I vissa fall kan ett straff utmätt i dagsböter tänkas komma att drabba onödigthårt. Ettsådant fall är då ett högt antal dagsböter döms ut och gärningsmannensbetalningsförmåga är väsentiigt nedsatt t ex. på grand av långvarig sjukdomeller allvarligt handikapp. Dagsbotsbeloppet bör då kunna jämkas så att bötemainte står helt utom betalningsförmågan. Inom grapper med små eller ingaarbetsinkomster t ex. vissa ungdomar, hemmavarande med bam och pensionärer kan i vissa fall omständigheterna tänkas vara sådana att minirnibeloppet för endagsbot kan behöva jämkas för att inte straffet skall drabba alltför hårt. Enannan situation kan vara att brottet straffvärdemässigt ligger vid nedregränsen för dagsböter och att gärningsmannen har så goda ekonomiska förhållandenatt tröskeleffekten av att brottet föranleder dagsböter och inte penningböterblir orimlig. Möjlighetenatt jämka dagsboten bör i likhet med vad som är fallet med den nuvarandejämkningsregeln tillämpas restriktivt. För att markera att det rör sig omundantagsfall bör det fordras att särskilda skäl föreligger för att jämkningskall få ske. Jag återkommer till frågan om lägsta bötesbelopp för dagsböter. Närdet gäller underiaget för dagsbotsberäkningen har den tidigare (2.2.3) nämndaförsöksverksamheten med utvidgad kontroll av den misstänktes egna uppgifter omsina ekonomiska förhållanden visat en förhållandevis god överensstämmelsemellan dennes uppgifter och de uppgifter som inhämtats genom kontrollslagning iSPAR. De skillnader som förekommit har i ganska stor utsträckning fått sinnaturliga förklaring genom ändrade arbets- och levnadsförhållanden o. dyl. ochden misstänktes egna uppgifter har i flertalet fall bara i begränsad mån varitlägre än registerappgiftema. Jag delar RPS' uppfatming att det nuvarandesystemet får anses fungera i stort sett tillfredsställande och anser därför attföreskriftema och ratinema för inhämtande av dagsbotsuppgifter inte behöver sesöver . 3.4Vissa gemensamma frågor 3.4.1Böter som gemensamt straff Mittförslag: Ingår bland brotten ett som ensamt skulle bestraffas med dagsböter,skall det gemensamma sttaffet vara dagsböter. För brott för vilka det endast ärföreskrivet penningböter skall det emellertid, om särskilda skäl föreligger, gåan döma särskilt till detta straff. Kommitténföreslår ingen ändring. Remissinstansernaberör int: denna fråga. Skälen för mitt förslag:Som gemensamt straff döms böter enligt 25 kap. 5 § BrB ut i dagsböter, omsådana är föreskrivna för något av brotten. Av 1 § framgår att dagsböter skalldömas ut när det i en straffbestämmelse endast anges att böter är föreskrivet.Gemensamt straff får inte avse brott för vilket är föreskrivet normerade bötereller böter som inte får förvandlas till fängelse. Mitt förslag när detgäller dagsböter innebär att uttrycket böter i en straffljestämmelse skallomfatta både penningböter och dagsböter. Med nuvarande regel om böter somgemensamt straff vid flera bötesbrott skulle straffet alltid bli dagsböter såsnart det fanns något brott som inte var ett rent penningbotsbron, även omdetta brott i sig endast skulle bestraffas med penningböter. Regeln omgemensamt straff bör enligt min mening ändras så att det endast blir när någotav brotten i sig skulle besöaffas med dagsböter som det gemensamma straffetsllcall dömas ut i dagsböter. Om de enskilda brotten var för sig bara skullebesöaffas med penningböter, bör det gemensamma straffet bli penningböter. Detav mig föreslagna förhöjda maximibeloppet för penningböter som gemensamtstraff för flera brott sörjer för att straffet i det enskilda fallet vid behovkan göras tillräckligt kännbart. En annan sak är att flerfaldig brottslighetav visst slag kan leda till bedömningen att dessa brott var för sig förskyllerdagsböter i stället för penningböter. Ett problem vid dagsbötersom gemensamt straff för både dagsbotsbrott och penningbotsbrott är att detförsmämnda proportionellt sett kan vara av mindre betydelse. Ett exempel pidetta kan vara en kombination av ett ringa förmögenhetsbrott exempelvissnatteri, och ett flertal hastighetsöverträdelser. Resultatet kan bli attstraffet i kronor räknat genom det gemensamma dagsbotssn-affet blir väsentiigtlägre. För att undvika denna olägenhet bör det ges en möjlighet att dömasärskilt till penningböter för ett eller fler brott i särskilda fall. Mittförslag: Alhnänna bötesminimum differentieras och höjs till . vidpenningböter och normerade böter samt till . Kommitténföreslär an minsta bötespåföljden höjs till . Remissinstansernatillstyrker eller lämnar förslaget utan erinran. Skälenför mitt förslag. Det minsta belopp som får dömas ut i böter är för närvarande50 kr. Detta belopp har gällt sedan är 1982. Den skärpning av bötesstraffet sombehövs pä grand av penningvärdesförändringama bör avse ävenallmänna bötesminimum. Den av kommittén föreslagna höjningen av beloppet till100 kr. fär anses vara rimlig när det är fråga om penningböter eller normeradeböter. När det däremotgäller dagsböter är jag inte beredd att godta ett så lågt generelltminimibelopp. Enligt riiitt förslag skall bötesformen inte längre tillämpas vidbrott av obetydlig beskaffenhet eller med karaktär av ordningsförseelser utan penningböter i stället Att dagsböter är den allvarligare formen avbestraffning bör lämpligen markeras genom ett högre minimibelopp än det somgäller vid penningböter. Det lägsta dagsbotssöaff som får dömas ut blirregelmässigt . (30 x 30). Den jämkning av dagsboten som kan bli aktuell ispeciella fall bör rimligen inte gå längre än att sö-affet som lägst blir 450kr. Detfinns ett mycket stort antal förfatmingar som innehåller föreskrifter om bötersom snaff för olika brott. Sädana bestämmelser finns även i grandlag (se t ex.5 kap. 12 och 14 §§ samt 6 kap. 3 § oyckfrihetsförordningen). I de flesta avbestämmelsema anges inte vilken bötesform som är avsedd att användas. 1 § första punkten i dess nuvarande lydelse skall böter i dessa fall dömasut i dagsböter. Mina förslag till ändringar innebär att såväl dagsböter sompenningböter i fortsätmingen kan komma i fråga vid dessa brott För attåstadkomma detta krävs inte några ändringar i de enskilda straffbestämmelserna. Mina förslag påkallar inteheller några ändringar i de bestämmelser där normerade böter föreskrivs somsttff. När det gällerpenningböter är situationen annorlunda. I de straffbestämmelser för vilkapenningböter nu tillämpas är genomgående böter till ett visst högsta beloppföreskrivet. Normalt överensstämmer det i bestämmelserna angivna beloppet meddet i nu föreskrivna generella maximibeloppet, . För attdet föreslagna nya maximibeloppet skall gälla för de enskilda brotten krävsändringar om detta i bestämmelsema. Mitt förslag om ändring av dessabestämmelser innebär att de i princip ändras sä att det i fortsättningen endastanges att penningböter är föreskrivet för brottet Härigenom kommer de ibrottsbalken angivna maximi- och mi- nimibeloppen förpenningböter att bli tillämpliga. En fördel med en sädan Prop. 1990/91:68ordning är att beloppen kan justeras utan att varje straffbestämmelsebehöver ändras. Möjligheten an i vissa fall föreskriva ett visst lägre högstabötesbelopp bör dock bibehållas. I dessa fall bör utöycket "penning-Ixjterhögst..." komma till använcining. Ettgenomförande av de lagiindringar som jag nu berön kan medföra vissa övergångsproblem.Frågan Ijehandlas närmare i specialmotiveringen till förslaget tillövergångsbestänmelser i .