prop · GE03175 · 1990-12-31 00:00:00 — Även om det är svårt attmed absolut säkerhet dra slutsatser från empiriska studier då sådana när detgäller reklam inte kan utföras i experimentell miljö utan inverkan av andrafaktorer, finns det vissa djupgående studier som talar för atttotalkonsumtionen påverkas. När det gäller ungdomars tobakskonsumtion spelarreklamen sannolikt en inte obetydlig roll. Reklamen presenterar ofta tobaksvaroraasom lyxbetonade konsumtionsvaror och antyder att braket av dessa ärstatusfyllt, oproblematiskt och allmänt accepterat i vuxenvärlden. Härigenombidrar reklamen till att försvaga medvetandet om tobakens skadlighet. Regeringenfmner att ett förbud mot reklam för tobaksvaror med all sannolikhet skulle fåpositiva effekter på folkhälsan. Framför allt bedöms reklamen ha betydelse förpåverkan av ungdomars attityder. Ett förslag om förbud mot tobaksreklam beredsdärför inom ramen för arbetet med den planerade lagstiftningen rörande tobak.Eftersom det fmns en rad juridiska frågor som måste klargöras och som kanpåverka den konkreta utformningen av förslaget, kan vi inteprecisera hur en sådan lagstiftning kan utformas och vad den i detalj kankomina att omfatta. Regeringensbedömning: Möjlighet bör skapas att föreskriva gränsvärden för vissa skadligaämnen eUer beståndsdelar och att föreskriva vissa restriktioner vad gällerförpackningar. Någon åldersgräns för inköp av tobak bör inte införas och inteheller förbud mot automatförsäljning eller självbetjäning. Utredningensförslag: Överenssfåmmer med regeringens sfållnings-tagande när det gällergränsvärden och förpackningsrestriktioner. Däremot föreslår utredningen enåldersgräns för inköp av tobak samt förbud mot automatförsäljning ochsjälvbetjäning. Utredningen föreslår också viss reglering av prissättningeninom detaljhandeln. Remissinstanserna:Förslaget om gränsvärden tas upp av ett femtontal remissinstanser, varavflertalet tillstyrker förslaget. Smokepeace anser emellertid att konsumenteraainte bör tvångsstyras i sitt val av produkter. Bådeförslaget om förpackningsstorlek och prissättning behandlas av ett fåfålremissinstanser. Regleraa om förpackningsstorlek tillstyrks huvudsakligenmedan det föreslagna förbudet mot prisnedsättningar och mängdrabatter möterinvändningar av marknadsrättslig art. Fråganom åldersgräns för inköp av tobaksvaror har fått ett blandat mottagande.Förslaget tillstyrks av ett tjugotal instanser. Flera av dessa förklarar sigdock vara medvetna om svårigheteraa att kontrollera efterlevnaden men förordartrots detta förslaget. Ett par remissinstanser anser att åldersgränsen i sfålletbör sättas vid i likhet med vad som skett i , och Island.Förslaget om åldersgräns avstyrks av många instanser, bland dessa även sådanasom i övrigt är positiva till ytterligare lagstiftning om tobak. Dit hör vissalandsting. Förbundet och och Skola.Dessa hänvisar till svårigheteraa att kontrollera efterlevnaden och risken atten åldersgräns i sig kan medföra att varan framsfår som mera lockande. Skälenför reringens bedömning: Regeringen bör få rätt att föreskriva gränsvärden förvissa skadliga beståndsdelar i tobak, för att på det sättet minska riskeraa förskador vid ett fortsatt tobaksbrak. Föreskrifterna bör i första hand inriktaspå att maximera högsta tillåtna tjärhalt i cigarettrök. Liknande besfåmmelserfinns i flera länder och direktiv i frågan har också antagits inom EG. EG-direktiveninnebär att högsta tillåtna tjärmängd i cigarettrök blir per cigarett fr.o.m.år 1993 och . Vi finner det önskvärt att i dettaavseende inför besfåmmelser i enlighet med EG. Förslagetom att införa regler om förpackningsstorlek syftar främst till att förhindraförekomst av små förpackningar med cigaretter (t.ex. med mindre än tiostycken), då dessa är särskilt lockande för ungdomar genom att betinga ettförhållandevis lågt pris. Regeringen avserinte att föreslå någon åldersgräns för inköp av tobaksvaror. Detta innebärsjälvfallet inte att regeringen inte delar utredningens 10-Riksdagen 1990/91. bedömning att det ärviktigt att motverka att ungdomar använder tobak. Tvärtom är det av särskildvikt att ungdomar inte använder tobak dels därför att det är särskiltallvarligt ur medicinsk synpunkt att under uppväxfåren tillföra kroppen deskadliga ämnen som tobak innehåller eller ger upphov till, dels därför att detkan leda till ett beroende som är svårt att bryta. Erfarenheten visar också attom en tobaksdebut kan förskjutas till högre åldrar ökar chanseraa att fleraförblir rökfria även i fortsättningen. Förslaget om åldersgräns för inköp avtobaksvaror bedöms emellertid för vissa gropper kunna få motsatt verkan iförhållande till vad som avsetts. Tobaksbmk skulle genom en åldersgräns kunnaförknippas med en vana som betraktas som "vuxen", något som mångaungdomar eftersträvar. Åldersgräns för inköp skulle i sig också kunna ses somett hinder man vill besegra. Tobak skulle på det sättet bli attraktivt. Förslagetom att införa en åldersgräns bedöms vidare medföra betydande svårigheter i formav kontroll av efterlevnaden. Vi har också erfarit att man inom EG gjort enliknande bedömning och inte har för avsikt att lägga fram något förslag omåldersgräns för inköp av tobaksprodukter, vilket tidigare diskuterats. Eftersomnågon åldersgräns inte är aktuell saknas det skäl att införa förbud motautomatförsäljning och annan självbetjäning, något som hade direkt samband medutredningens förslag om åldersgräns. Utredningensförslag i övrigt bör beredas ytterligare inom innan sfållningkan tas i dessa avseenden. Regeringensbedömning: Information om tobakens skadeverkningar bör försfårkas genom ökatstatligt stöd. Utredningensförslag: Överenssfåmmer med regeringens sfålhiings-tagande. Remissinstanserna:Förslaget om försfårkta informationsinsatser har mottagits mycket positivt.Många länmar också förslag på hur försfårkningen bör göras. Skälen för regeringensbedömning: Information är den metod som utnyttjats för att minskatobaksbraket. Även om åtgärder av annat slag vidtas i denna strävan är olikaformer av information ett grandläggande element i ett samhälleligtåtgärdsprogram. Framhållas bör dock att information måste ses som komplementtill andra åtgärder. Det räcker inte med enbart information. måsteman vara observant på att informationen inte mattas när andra åtgärder vidtas.Information om tobakens skadeverkningar bör framför allt bedrivas lokalt inomskolor, primärvården, frivilliga organisationer etc. men även centralt t.ex.genom kunskapsspridning. Det hälsoupplysande informativa arbetet bör försfårkas.Detta kan ske med hjälp av det tobaksprogram som vi föreslår skall bedrivas vid folkhälsoinstitutet.Regeringen och bara- och avser att ge stöd ur allmännaarvsfonden till Förbundet för ett tobaksförebyggandeprojekt. Målet för projektet är att genom s.k. friskvårdsinformatörer nåeleverna i årskurseraa 6-9 för att halvera antalet tobaksanvändare i årskurs 9. Regeringensbedömning: Ökad satsning på forskning bör ske, främst i tobakspreventivt syfte.Vidare bör lokalt arbete med bl.a. rökavvänjning stimuleras. Utredningensförslag: Utredningen har inte föreslagit några särskilda åtgärder i dessaavseenden. Skälen för treringensbedömning: Även om det har bedrivits mycket tobaksrelaterad forskning har dennahuvudsakligen varit inriktad mot att finna samband mellan tobaksbrak ochsjukdomar av olika slag. Sådana samband är nu så väl dokumenterade attytterligare forskning i det avseendet inte kan anses ha särskilt högprioritet. Däremot har det bedrivits mycket litet beteendevetenskapligforskning om mekanismer som sammanhänger med tobaksbrak. Ökade kunskaper idetta avseende både vad gäller debut att röka resp. snusa, fortsatt tobaksanvändandeoch awänj-ning av tobaksbrak är av värde i det fortsatta arbetet för att främjafolkhälsan. Ett medel som måstetillämpas i kampen för att nedbringa tobaksbroket är awänjning. Främst hardenna verksamhet varit inriktad på rökavvänjning men behov av awänjning avsnusberoende kan också vara aktuellt med tanke på att snusande blivit en vanligföreteelse främst bland unga män. bedrevs rökavvänjning huvudsakligenvid särskilda enheter sfieciellt inriktade på sådan verksamhet. Successivt haremellertid tobak-sawänjning blivit en del av den allmänna hälsovård som bedrivsi primärvården. Det är naturligtvis där en sådan verksamhet hör hemma. Dettaär därmed ett ansvar för lokala huvudmän - landsting eller kommuner. På statenbör i detta avseende falla ett ansvar att stödja det lokala arbetet genomkunskapsförmedling och material som kan vara lämpligt att ta fram centralt menför lokalt brak. 12 VISSA FRÅGOR RÖRANDE ALLERGI P'°p i990/9i:i75 Allergisjukdomaroch andra överkänslighetsreaktioner ökar inom befolkningen, både bland baraoch vuxna. Dessa sjukdomar utlöses bl.a. av faktorer i miljön. En rad olikasamhällsområden är berörda, bl.a. arbetsliv, boendemiljö och skolmiljö. Enframkomlig väg för att varaktigt minska det lidande och de besvär somsjukdomarna förorsakar är att förebygga att de uppsfår. Ett sådant förebyggandearbete kräver kunskap om sambanden mellan olika miljöfaktorer och sjukdoms- ochöverkänslighetssymptom. Motdenna bakgrand beslöt regeringen i febraari 1986 att tillsätta en kommitté föratt utreda frågor kring förebyggande av allergier och andraöverkänslighetsreaktioner. Kommitténfick i uppdrag bl.a. att undersöka om dåvarande åtgärder var tillräckliga inomolika samhällsområden. Om de ytterligare åtgärder som befanns nödvändiga inte föratsattebeslut av eller regeringen skulle kommittén ta kontakt med berördamyndigheter eller andra organ och initiera lämpliga åtgärder. Kommitténsom antog namnet allergiutredningen överlämnade sitt befånkande Att förebygga ALLERGl/överkänslighet(SOU 1989:76) till regeringen . överlämnadesexpertbilagan Beskrivningar av ALLERGl/överkänslighet - Medicinska ochmiljömedicinska Kunskapssammansfållningar (SOU 1989:77) och statistikbilaganOmfattning av ALLERGl/överkänslighet - Sammansfållning av epidemio-logiskastudier, undersökningar och registerdata (SOU 1989:78). Betänkandet har remissbehandlats.En sammansfållning över remissvaren har publicerats i rapporten 1991:1. 12.2 Allergi och annan överkänslighet i ett folkhälsoperspektiv Allergieroch annan överkänslighet är så vanliga att man kan tala om ettfolkhälsoproblem. Vanliga former är astma, allergisk rinit (inkl. s.k. hösnuva)och kontakteksem. visade t.ex. att vart tredje skolbarn hareller har haft någon form av allergi eller överkänslighet. Statistiskacentralbyrån (SCB) anger i sin rapport om svenska folkets levnadsförhållanden() /89 att av befolkningen besväras av någon form avallergi eller annan överkänslighet. Detta betyder att cirka tre miljonersvenskar enligt egen uppgift har sådana besvär. Naturligtvis fmns en glidandeskala av svårighetsgraden allt från lättare snuva och ögonirritationer tillmycket allvarliga, t.o.m livshotande astmaanfall. Enligt SCBs statistik avlideri drygt 1 200 personer i astma. Den stora majoriteten av allabesvärade har dock inte några akuta vårdbehov varför de inte blir registreradei patientstatistiken. Detta gör att det råder diskrepans mellan registerdata och data från Prop. 1990/91:175frågeundersökningar. Allergiutredningenfann att allergiproblemen överlag ökade. Detta är en tendens som gäller hela denindustrialiserade världen och som har samband med olika faktorer. Det ärnumera allmänt accepterat att de allergiska sjukdomaraa beror på enkombination av arv och miljö. Några svenska studier tyder på att speciellt luftvägsallergieraaökat . Enligt allergiutredningen är baraen en särskilt utsatt riskgrapp. Inomhusmiljönsbetydelse för allergier etc. har uppmärksammats först trots attvi vistas inomhus av vår tid - i bosfåder, skolor, baraomsorgslokaler,arbetslokaler m.m. Luftens kvalitet inomhus besfåms främst av förekomsten avföroreningskällor och effekten av åtgärder för att omhänderta föroreningaraavid källan samt ventilation. fann att luftkvaliteten inomhuspä många håll inte uppnår acceptabel standard. Undersökningar som gjorts harvisat att man kuimat komma till rätta med vissa hälsobesvär genom att åtgärdatekniska brister i byggnaden. Därtill har samband fastsfållts mellan olika överkänslighetseffekteroch ämnen etc. i inomhusmiljön såsom kvävedioxid, tobaksrök, lösningsmedel t.ex.formaldehyd, dammkvalster och mögel. Eninomhusmiljö som allergiutredningen särskilt uppmärksammade är skolor.Bristande underhåll, dålig luftkvalitet, fiikt, mögel och smutsiga helfåckandetextilmattor tillsammans med en otillräcklig sfådning har orsakat en låghygienisk standard. Enligt allergiutredningen råder sådana förhållanden iomkring hälften av landets skolor. Tobaksrökensskadliga effekter på hälsan blev känd först långt efter att rökning sprittsöver stora delar av världen. Den aktiva rökningens negativa inverkan på hälsanär väl belagd. Även den s.k. passiva rökningens hälsoeffekteruppmärksammas alltmer. Känt är t.ex. att bam till rökande föräldrar i högreutsträckning än bara till icke rökande har astma. De vanligaste effekteraa avpassiv rökning är akuta irritationssymptom i ögon och luftvägar. Särskiltkänsliga i detta avseende är astmatiker. Tobaksrök är den vanligasteluftföroreningen inomhus. Tobaksfrågor behandlas särskilt i avsnitt 11, varförde inte vidare tas upp i detta avsnitt. Luftföroreningari den yttre miljön från bl.a. bilar, förbränningsanläggningar och industrierkan ge verkningar på människan som sträcker sig från lindriga och övergåendeobehag till allvarliga luftvägssjukdomar. I utomhusluften förekommer ett stortantal kemiska ämnen och partiklar av olika slag. Som exempel kan nämnas attbilavgaser innehåller flera hundra I atmosfåren sker också omvandlingar så att nya ämnen Prop. 1990/91:175bildas. Man har kunnat konstatera att det i fåtorteraa finns en överrepresentationav flera sjukdomar jämfört med landsbygden, bl.a. av kroniska luftvägssjukdomaroch lungcancer. Luftföroreningar i fåtorter beräknas t.ex. orsaka 300-2 000cancerfall i . Det är emellertid svårt att finna klara sambandmellan en särskild förorening och en viss hälsoeffekt. Olika faktorer kan ocksåsamverka. Allergiframkallan-de änmen av biologiskt ursprong finns naturligt imiljön. Exempel på sådana ämnen är pollen, djurepitel, damm, kvalster ochmögelsporer. Vissakemiska ämnen som människor kommer i kontakt med kan efter en kortare ellerlängre tid ge upphov till ett förändrat reaktionssätt så att överkänslighet uppstar.På sådant sätt förvärvas kontakteksem. Man skiljer mellan det allergiskakontakteksemet (atopiska eksem), som förmedlas genom immunologiska mekanismer,och det icke allergiska (traumitera-tiva, irritativa, toxiska) kontakteksemet.Det senare kan drabba alla och förotsätter inte ärftlig disposition förallergi. Vissa allergen, dvs. allergi-framkallande ämnen, förekommer rikligt ivår miljö och är nästan omöjliga att undvika, t.ex. nickel och krom. Enligtkemikalieinspektionens produktregister finns ca 55 000 kemiska produkter iSverige. Det totala antalet ämnen uppskattas till mellan 10 000 och 20 000. lade fram sitt betänkande var ett 80-tal ämnen uppförda påkemikalieinspektionens exempellista över allergiframkallande ämnen. Mångalivsmedel förorsakar också överkänslighetsreaktioner. Några av våra vanligastelivsmedel, såsom nötter, mjölk, ägg, fisk, soja och sädesslag, är också de somorsakar de flesta reaktioneraa av sådant slag bland livsmedlen. Konsumentverkethar genom anmälningar från konsumenter fått vetskap om deras växande bekymmervid brak av vanliga nödvändighetsvaror såsom möbler, inredningstextilier,kläder, hygienprodukter, leksaker och hobbymaterial samt även olika kosmetiskaprodukter. Orsaken till de besvär som uppsfår kan vara flera. En kändriskfaktor är formaldehyd, som används bl.a. i läcker och lim och somkonserveringsmedel i kosmetika. Personer med nickelallergi, som blivit alltvanligare, har stora svårigheter att handskas med många konsumentprodukter, t.ex.kan mynt, knappar och nycklar ge svåra allergiska besvär. 12.4 Åtgärder Prop. Trotsförbättringar i nänniljön återsfår mycket för att åstadkomma en bra miljö, frifrån hälsoskadliga faktorer. För att långsiktigt och varaktigt minska de miljörelateradehälsoriskeraa måste varor, industriella processer osv. från början vara friafrån hälso- och miljöskadliga ämnen. Dettaeftersträvas i miljöarbetet och uttrycks i den miljöpolitiskapropositionen En god livsmiljö (prop. 1990/91:90) bl.a. genom krav påytterligare minskade utsläpp av luft- och vattenföroreningar, awecklingsplanerför hälso- och miljöfarliga änmen, ökad återan-vändning och återvinning avavfall. Speciella åtgärder för att minska storsfåderaas hälso- och miljöriskerkommer att genomföras, t.ex. ökad satsning på miljöanpassad kollektivtrafik.Enskilda konsumenter får större möjligheter att aktivt bidra till en god miljö bl.a.genom att en positiv miljömärkning införs så att de kan välja mindremiljöskadliga varor. Dessutom föresläs en ökad satsning på miljöutbildning påalla utbildningsnivåer. Dethar blivit alltmer uppenbart att miljö- och hälso frågoraa har många gemensammaberöringspunkter. Den ökande komplexiteten i vårt samhälle gör det allt svårareatt skilja på faktorer som påverkar hälsan respektive miljön . En helhetssyn påsambandet hälsa - miljö ger föratsättningar att förena god hälsa och miljösamtidigt som andra ekonomiska och sociala mål uppnås. Somnämndes inledningsvis ingick i allergiutredningens uppdrag att ta kontakt medberörda myndigheter och andra organ och att initiera lämpliga åtgärder för attförebygga allergier och andra överkänslighetsreaktioner. Denna uppgift innebaratt utredningen tillämpade ett i utredningssamman-hang nytt arbetssätt.Utredningen tog således initiativ till att lösa en rad problem som blev synligaunder själva utredningsarbetet. På detta sätt kom allergiutredningen att utgöraett samarbetsforam som bidragit till att medvetenheten om allergi frågor ökatoch att en del konkreta åtgärder redan vidtagits. Utredningen arrangerade ocksåen rad konferenser m.m. Idet följande ges en sammanfattande redovisning av allergiutredningens förslag, remissinstanseraassynpunkter och vad som vidtagits eller planeras. 12.4.2 Begreppet"sanitär olägenhet" Begreppet"sanifår olägenhet" spelar en central roll i miljö- och hälsoskyddsarbetet.Med sanifår olägenhet avses i hälsoskyddslagen (1982:1080) en störning som kanvara skadlig för människors hälsa och som inte är ringa eller helt tillfållig.Vid bedömningen av vad som är sanifår olägenhet skall hänsyn tas till människorsom är något känsligare än "normalt" (prop. 1981/82:219). Genom attbegreppet "sanifår olägenhet" inte har definierats iförfattningstexten har det kommit att få sin närmare innebörd främstgenom rättstillämpningen. Någon entydig tolk- Prop. 1990/91:175 ning av vemsom omfattas av formuleringen "något känsligare än normalt" finnsinte. Allergiutredningenansåg det angeläget att det, kan vidtas åtgärder även om en enhetlig tolkningav begreppet sanifår olägenhet saknas. Några remissinstanser, däriblandsocialstyrelsen, kommenterade förslaget. Dessa ansåg att bör geut allmänna råd som stöd för miljö- och hälsoskyddsnämnderaas bedömning av vadsom är sanifår olägenhet samt om och på vilket sätt de skall ingripa vidstörningar som berör grapper som är "något känsligare än normalt". Ansvaretför att utfårda allmänna råd om hälsorisker i inomhusmiljön åvilar i principsocialstyrelsen. har motsvarande ansvar för den yttre miljön.Några särskilda åtgärder från regeringens sida i dessa frågor bedöms inteerforderliga. Däremot anser vi att det finns behov av att se över fördelningenav tillsynsverksamheten enligt hälsoskyddslagen. Dessa uppgifter åligger fleramyndigheter. Gränsdragningen är i vissa avseenden oklar. För att kartlägga konununeraasverksamhet på miljö- och hälsoskyddsområdet och analysera behovet avkompetensutveckling inom området för de ansfållda inom kommuneraa harregeringen beslutat tillkalla en särskild utredare. Regeringen kommer däratöversenare att ge arbetarskyddsstyrelsen i uppdrag att i samråd mednaturvårdsverket och kemikalieinspektionen kartlägga föratsättningaraa för enökad samverkan i den regionala och lokala tillsynen av arbetsmiljön och denyttre miljön. Även fördelningen av den centrala tillsynsverksamheten mellanolika myndigheter såsom , ,kemikalieinspektionen, strålskyddsinstitutet m.fl. planeras bli föremål föröversyn. Enhuvudfråga i allergiutredningens betänkande har varit åtgärder för attförbättra inomhusmiljön från allergi- och överkänslighetssynpunkt. Närdet gäller byggnads- och inredningsmaterial föreslog utredningen att krav skallsfållas på tillverkare och importörer att lämna iimehållsredovis-ning,emissionsredovisning och hälsobedömning av materialet. Utredningen föreslogvidare höjning av luftflödeskraven och en rad åtgärder för att förbättraventilationen. Allergiutredningenföreslog också att de uppenbara bristeraa i skol- och baraomsorgsmiljön skulleåtgärdas och att och skulle få i uppdrag att initiera,stödja och följa detta arbete. Närdet gäller byggnads- och inredningsmaterial insfåmde i princip alla remissinstanseraamed allergiutredningens förslag. Också förslagen om att förbättraluftkvaliteten inomhus fick ett brett stöd, men flera instanser ansåg det varatillräckligt att uppfylla nuvarande normer. och sfållde sigpositiva till att följa det föreslagna åtgärdsarbetet. 1990/91:175Utredningens förslag rörande ventilation fick stöd från i princip samtligainstanser. Även förslaget att åtgärda baraens miljöer stöddes. /90 utfårdade nya allmänna råd (SOSFS 1989:51)om venfilation i bosfåder m.fl. lokaler. har behandlat frågor om s.k. sjuka husi promemoria Byggnaders inomhusmiljö m.m. (Ds 1991:14).Även promemorian har remissbehandlats. Pågrundval av allergiutredningen och promemorian har förslag lagts fram iproposition 1990/91:145 om byggnaders inomhusmiljö m.m. som regeringen nyligenöverlämnat till . I propositionen framhålls att brister i fråga omventilation brakar anges som en av de viktigaste faktoreraa för uppkomsten av s.k.sjuka hus. Regeringen föreslår därför att en ordning för ftinktionskontroll avventilationssystem införs. Byggnadens ägare skall ansvara för att fiinktionskontrollergörs dels innan ventilationssystemet tas i brak, dels därefter vid regelbundetåterkommande tillfållen. En sakkunnig som fått godkännande av skallkontrollera systemen. Degrundläggande kraven på god luftkvalitet bör enligt propositionen även ifortsättningen garanteras genom krav på besfåmda luftflöden. föreslåsfå i uppdrag att i samråd med andra berörda myndigheter göra en utvärdering avdagens krav på uteluftsflöden sammansfåll-da med de medicinska, energipolitiskaoch tekniska krav som bör sfållas. Frågan om s.k. återluft bör noga övervägasoch utgå från kraven på luftkvalitet. föreslås få i uppdrag att utredaäven denna fråga. Någotförslag till särskild lag om produktinformation om byggvaror läggs inte fram.Frågan bör enligt regeringen i sfållet lösas inom kemikalielagstiftningensram. De åtgärder som enligt propositionen i första hand behövs för att få enbättre tillämpning av kemikalielagstiftningen är att effektivisera tillsynen avdess efterlevnad när det gäller byggvarors innehåll och kemisk avgivning frånbyggvaror. Vidare bör utarbetas tillämpningsföreskrifter som tar sikte påbristande produktinformation. Förordningen(1985:835) om kemiska produkter bör enligt propositionen ändras så att boverketges ansvar för bl.a. produktinformation om byggvaror. Medanledning av förslag i promemorian om byggnaders inomhusmiljö bereds förnärvarande inom frågan om en särskild lag ombyggnadsgaranti. Förslaget planeras i huvudsak innebära att en byggnadsgarantiskall finnas när ett flerbostadshus uppförs eller byggs om. Garantin somplaneras gälla skall omfatta skälig kostnad för attavhjälpa fel i byggnadens konstmktion, material eller utförande samt skador påhuset som orsakas av fel. Bakgranden till att en byggnadsgaranti planeras är bl.a.att väsentliga byggfel antas medföra olägenheter - t.ex. hälsorisker - för demsom bor eller vistas i lägenheten eller bostaden.