prop · GE0382 · 1990-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1990/91: 82 1990/91: 82 Regeringenförelägger vad .som lagils u\)\) i bifogade utdrag urregeringsprotokollet för de ätgärder som fiamgär avföredragandens hemställan. l propositionen behandlas frågor som, rör den statligabidragsgivningen till studieförbund, folkhögskolor, kontakttolkutbildning ochtill central kursverksamhet saml Samernas folkhögskola. De statliga regler som gäller för statsbidrag tillfolkbildningen, dvs. den verksamhet som bedrivs av studieförbund ochfolkhögskolor, föreslås upphöra i och med utgången av budgetåret 1990/91.Fi.o.m. /92 skall riksdag och regering fastställa övergripandemiil och motiv, som skall ligga till grund för all bevilja statsbidrag för densamlade folkbildningen. För viss verksamhei skall statsbidrag utgå i iin-nanordning. Förslagen i propositionen innebär en markant förändradansvarsfördelning mellan staten och folkbildningen. Inom de gränser somliksdag och regering lägger fast skall folkbililningen själv la ansvar förfördelning av statsbidrag, administration, organisation samt för uppföljningoch utvärdering av verk.samheien. Nämnda uppgifter skall fullgöras av ettfolkbildningsråd .som uniler våren kommer att bildas avFolkbild-ningsförbundel, Rörelsefolkhögkolornas intresseorganisation ochUinils-tingsförbundet. Målet med statsbidrag till folkbildningen är all stödja enveiksamhel som syftar till alt göra del möjligt för människor all påverka sinlivssituation och skapa engagemang att ilella i .samhiillsuivecklingen genom t.ex.politiskt, fackligt eller kulturellt arbete. Verksamheter som syftar Prop.1000/91:82 till alt utjämna utbildningsklyftor och höja utbildnings- och bildningsnivån i samhälletskall prioriteras. Personer som ärutbildningsmässigt, socialt eller kulturelltmissgynnade skall särskilt prioriteras. Den utbildningsom bedrivs inom folkbildningen skall bådetill form och arbetssätt utgöra ett alternativ till utbildning inom detoffentliga skolväsendel och högskolan. () skall fr.o.m. /92 disponera del statsbidrag som utgår uniler anslaget C 6. Bidrag till driften av folkhögskolor m.m. försärskilt kostnadskrävande utbildningsinsatser för personer med funktionshinder. Nämnden skall ävendisponera och till Synskadades Riksförbundutbetala det statbidrag som ulgår underanslaget C 4. Bidrag till studieförbundenm.m. för bidrag till teknisk anpassning avstudiemateriel för synskadade och dövblinda. Statsbidrag till i skall utgå i .särskildordning. De statsbidrag som ulgår under anslaget C 8. Biiliag Iill koniakl-tolkutbildning samt demedel för delta ändamål som ulgår uniler siiidie-förbunds- och folkhögskoleanslagen skall föras samman. vid Stockholmsuniversitet skall ha ett övergripande ansvar för utbildningen och fördela slalbidrag på olikaanordnare. De föreslagna reformerna skall näda i kraft den . ''"'i'- iwo/oi:s2 Utdrag ur protokoll vid regerings.sammanlräde den 14februari 1991. Närvarande: Statsministern , ordförande, ochslalsräilen , S. , , , , R. , , , , G. , Lönni|visl, , , , , , , , . Proposition om folkbildning Inledning De senaste mer övergripande riksdagsbesluten omfolkbildning, dvs. folkhögskolan och studieförbundens verksamhet, fattadesvåren 1977 resp. . riksdagsbeslut med anledning av propositionen omfolkhögskolan (prop. 1976/77:55, UbU30, rskr. 318) innebar bl.a alt vissa förändringarav folkhögskolans administralion genomfördes stimt all ell schabloniseratstatsbidrag infördes. beslut med anledning av propositionen omfolkbildning m.m. (prop. 1980/81:127, UbU.36, KrU 6y, rskr. 386) innebar bl a.all det gjordes vissa preciseringar tiv folkbililningens mål och av grjinseiiiamellan folkbildning och olika former av vuxenutbildning. Vidare infördes ettnytl statsbidragssystem. Med stöd av regeringens bemyndigande den 21 april 1988lillkallade dåvarande chefen för en kommitté för attui-reda frågor rörande främst folkhögskolans roll och uppgifter i förhållandetill andra utbildningsanordnaie saml alt göra en översyn avsialshi-dragssystemet. Kommittén anlog namnet folkhögskolekommittén. licu 21juni 1989 beslöt regeringen alt utfärda tillläggsdirektiv. I augusii 1990överlämnade kommittén betänkandet (SOU 1990:65) Folkhögskolan iframtidsperspektiv' samt ett debattinlägg om folkbildningen och folkhögskolan iframtiden (SOU 1990:66) Del fria bildningsarbetet. Under sitt utredningsarbetehar kommittén även lagt fram en fakta- och debattbok (SOU 1989:97) Vad händer med folkhögskolan? ' Ledamöter vid betänkandets avlämnande: f. statssekreterarenGunnar , ordförande, landstingsrådet ,riksdagsledamoten , folkhögskolerektorn samtriksdagsledamöterna ochCarl-Johan . huvudbetänkande Folkhögskolan i framlidsperspektiv har remissbe- Prop. 1990/91:82 handlats. överlämnade ()till regeringen rapporten 90-talet, en analys av studieförbundens situation, verksamhet och uppgifter. I denmissivskrivelse som inlämnades med rapporten föreslog SÖförändringar på kort och på lång sikt. På innebar SÖs förslag en minskning av antalet regler för hur studiecirkelverksamheten skall utformas för all berältigatill statsbidrag. Vidare föreslogs attstatsbidragssystemet på ett mer direkt och tydligare sätt knyts till målenför folkbildningen. SÖ föreslog också all konsekvenserna av ett nytl statsbidragssystemskulle prövas praktiskt genom en försöksverksamhet.som skulle omfatta några län. 1 builgel-proposition angav dåvarande ulbildningsminisiern alt han hailc lör avsikt att återkommatill regeringen med förslag om såväl riktlinjerlör ett nytt statsbidrags.system somom den eller de för.söksverksamheler .som kunde komma att behövas. Förslagen till förändringar på kort siki fick Iill följd all regeringen i 1989 årsbudgetproposition (prop. 1988/89:100 bil. 10, UbUI7, KrU 2y, rskr. 202) föreslog att det totala antalet stiidieiimmar med delhögre schablonbidraget skulle liggafast fr.o.m. /90 i.o.m. /92. Genom Folkbildningsförbundelsförsorg har stuilieförbunden skriftligen besvarat ett antal frågeställningar ianslutning till . Svar från samtliga studieförbund har därefter vidarebefordrats till utbildningsdepartementetför den fortsatta beredningen av . Folkbildningsförbundethar även inkommit till regeringen medsitt reformprogram Studieförbunden under 90-talel. Programmet,som utgör förbundets anslagsframställning för budgetperioden /92-1993/94, har också överlämnats till SÖoch . 1 betänkandet (SOU 1988:39) Mål och resultat - nya principer för det statliga stödettill föreningslivet, lämnades förslagom nya principer för det totala statliga stödet till folkrörelsernamed en övergång från ett rc-gelstyrt system till enfriare användning av bidragen. Regel.sysiemelföreslogs bli ersatt av en tydligareuppföljning och utvärdering av slöilet.Mot denna bakgrund uttalade regeringen budgetproposition (prop. 1989/90:100, bil. 2) att principerna för statens totala stöd till folkrörelserna inkl. folkbildningen bordeomprövas i den riktning utredningenangav. Statskontoret har till regeringen ()redovisat ett av regeringen givet uppdrag att kartlägga stödettill föreningslivet samt lämna förslag tillhur en fördjupad prövning kan görasav slödel. 1 anledning av propositionen om siiiskild skall på förelagsvinsleim.m. 1988/89:132, SkU33 s. 11) uiialadc skalleutskollel all det kundefinnas skäl till att någon ilel av de medel som den särskilda vinst-skatten inbringade, användes förutbildning av kortlidsulhildadc vuxna. Vad utskottet anfört gav regeringen iill känna (rskr. lör närvarande pågår ett parutredningar som berör de korttidsulbildailes si- tuafion.Regeringen är därför inle nu beredd att ta upp frågan men av- l*i<>p. 1990/91:82 ser att återkomma närresuliaien av utredningarna är kända. 1 1988 årsbudgetproposition (prop. 1987/88:100 bil. 10 s. 375) anmälde regeringen förriksdagen all det inom ulbililniiig.sdc|)ariemcnicls område pågick en översyn av den samiska kulturens foribesiånd och utveckling. Syftet var bl.a. all analyseraden samiska kuliuiens förutsättningar, förändringsfaklorer och ulvecklingsmöjligheler.Utredaren hade att särskilt ta fasta på frågor om delsamiska språket, konsihaniveikel och dekulturella utrycksformerna i övrigt. Även tilbildningsfrågoina borde studeras. Den särskildeulredaien lade fiam sina förslag i rapporten (Ds 1989:38) .Samisk kultur.Rapporten har remissbehandlats och i nämndabudgetproposition ingår en sammansläll-ning av remissyttrandena. Såväl utredarensom remissinstanserna ansåg att frågor rörandeSamernas folkhögskola i borde behandlas ianslutning till beredningen av folkhögskolekommitténs förslag. Jagtar därför upp denna fråga . Genom beslut med anledning av propositionen omansvaret för skolan (prop.l990/91:18, UbU4,rskr. 76) har riktlinjerna för en nyttstyrsystem för skolan och ett nyttstatsbidragssystem antagits. beslut innebär även all SÖ skall avvecklas och att ett nytt ämbetsverk, , inrättas . Regeringen har ulfiiidaldirektiv (Dir. 1990:60 och 77) till en särskildutredare som har an lägga fram förslag om och förberedagenomförandet av en ny organisation för den statliga skoladministraiionen. I direktivenkonstateras att folkbildningsfrågorna, dvs.folkhögskolans och studieförbundens verksamhet inte berörs av förändringarna påskolområdet, varför dessa frågorkommer att föreläggas i annan ordning . I berörda frågor har samrådskett med chefen för . Kortfattade sammanställningarav folkhögskolekommitléns förslag ochremissyttrandena, redogörelser över nuvarande bidrag Iill sludiefiir-bund och tillfolkhögskolor saml vissa statistiskauppgifter om sludieför-bundens och folkhögskolornas verksamhet bör fogas till protokollei i detta ärende som bilaga 1-4. 1Principiella utgångspunkter för förslagen; folkbildningen skall vara fri ochfrivillig och styra sig själv Min bedömning: De grundläggande skälen till all stödjafolkbildningen är att den bidrar till en demokratisk grundsyn och utvecklingi samhället. Den fria och frivilliga folkbildningen: främjar demokrati,jämlikhet, jämställdhet saml internationell och kulturell förståelse ochutveckling, bygger på människors fria och frivilliga kunskapssökande,präglas av demokratiska värderingar och samarbete, syftar till att stärkamänniskors möjligheter att påverka sina livsvillkor och tillsammans med andraförändra förhållandena enligt egna värderingar och idéer, medverkar till att utveckla en folklig kultur, ger stödoch stimulans till ett idéburel studiearbete i folkrörelser och föreningar, medverkar till att ge alla, men i synnerhet ilem medkortare utbildningserfarenheter, goda grundkunskaper och stimulerar intressetför nya kunskapsområden. Folkbildningens anordnare lägger .själva fast målen förverksamheten, medan riksdag och regering lägger fast målen för bidragsgivningen. Skälen for min bedömning: Demokrati och folkbildning har ivåri land alltid varit nära förbundna med varandra. Det fria bililningsarbetet tog form inom de folkrörelsersom verkade för en demokratisering av det svenska samhället och kämpade för denallmänna rösträtten. Det var ur behoven att vinna insikter och kunskaper föratt kunna hävda sina intressen som folkrörelsernas bildningsarbete växte fram.Folkbildningen var en del i det demokratiska upproret. Ofta, i motsättning till den tidens auktoritäramakthavare, lyfte folkrörelserna fram tidigare inte erkända kunskaper ochskapade nya och oberoende institutioner för sitt bildningsarbele; bibliotek,folkhögskolor, studieförbund. Genuint demokratiska studieformer utveckladessom när studieförbundens deltagare samlades i cirklar och bestämde vad deskulle studera och själva tog ansvaret för studierna. Det var en bildning "inte endast för folket, utangenom folket", som en av folkbildningens pionjärer formulerade målet förverksamheten. Inom folkbildningen formades en särskild demokratisksamtalskultur med tolerans mot oliktänkande och för varandra och med respektför sakliga argument och fattade beslut, som många menar har kommit alt utmärkadet demokratiska vardagsarbetet i vårt land. Folkbildningen har, i ett historiskt perspektiv, fungeratsom en hävstång för de demokratiska strävandena. Människor, som annars inle skulle fått möjlighet attgöra sig gällande eller saknat tilltro till den egna Prop,1990/91:82 förmågan, har aktiviserats i samhällslivetoch inte minst i det politiska och fackliga arbetet. har folkbildningen inneburit en frihet för den enskilda människanatt söka sina egna kunskaper ellertillsammans med andra skaffa sig nya insikter för att påverka och förändra. Folkbildningen handlar i all enkelhet om folkets friakunskapssökande. Den demokratiskakunskap.ssyn, som fåll sill uttryck i del friabildningsarbetet, är en omistlig del i vårt samhälle.Den är en föriii.säll-ningför yttrandefriheten och för de enskilda medborgarnas möjligheter att bilda opinioner. De ideella folkrörelsernahar visal tecken på nii försvagas.Såväl medlemsantal som aktiviteter avtar. Del sker somMaktutredningen (SOU 199():'11) konstaterar att "de egenskaper som en gång uppställdessom ideal för del demokratiska medborgaiskapei,såsom kunskaper och ekonomiski och.socialt oberoende, är bätlre uppfyllda i dagens samhälleän i gårdagens". Som en följd avstigande utbildningsnivåer och växande anspråkpii medbestämmande ökar de svenska medborgarnas förmåga ochengagemang att ta ställning och akiivi gripa in i samhällsutvecklingen årfrån år. Medborgarna blir allimera självständiga, visar utieilningens undersökningar, och ingen medborgardygd skattas högre än den allkunna bilda sig en egen uppfattning. Del finns, varnar maktutredningen, riskerför en växande klyfta mellan "vad man skulle kunna kalladel möjliga och det förverkligade medborgarskapet". "Medborgarnas förväntningar påpersonligt inflytande stiger snabbare ändet faktiska handlingsutrymmet. Samhällsutvecklingenkännetecknas därför också av medborgerlig vanmakt", hävdar maktutredningen. Det gäller särskilli arbetslivet, där människor fortfarande känner sigomyndiga, men det gäller också i samhällslivetdär medborgarengagemanget söker sig nya vägarvid sidan av dagens etablerade instilulioner, dit de politiska partierna och deideella folkrörelserna räknas. De politiska partierna och folkrörelserna utmanas från alltmer aktiva och kompetenta medborgare, menar maktutredarna. Det är en allvarlig, men självfallet inbjudande, utmaning för de politiska partierna och för folkrörelserna. Som maktutredningen skriver i sin allra sista mening så är demokratin"ytterst en fråga om att kombinera del friapersonliga valet med solidarisk gemenskap". Folkrörelserna har länge präglatsvensk demokrati just genom sin förmåga att förenaindividualitet och solidaritet. En försvagningav aktiviteten i de ideella folkrörelserna- och i de politiska partierna - innebärdärför en försvagning av vår demokrati. Uppgiften måste nu vara an förnyaoch vitalisera demokratin. Den klyfta mellan "del möjliga och del förverkligademedborgarskapet" som maktutredningen talar om, miislc överbryggas. Ökadvalfiihcl för den enskilda människan och deccnirali- sering avbefogenheter och ansvar blir en naturlig strategi för att bana Prop.1990/91:82 väg för en sådan demokratisk förnyelse. För folkrörelserna blir i detta perspektiv den lokallföiankrade verksamheten viktigare som del gäller att lyssna, lyhörtoch öppet, på de nya krav som människor ställer på delaktighet och social gemenskap. Jag är övertygad om all det fria bililningsarbetetåterigen kan bli en kraftkälla i strävandena alt fördjupa och att ge liv ochinnehåll ål vår demokrati. De förslag som jag presenterar i det följande syftar tillalt stimulera folkbildningen att anta denna utmaning. Det finns ett behov att tid efter annan precisera siatenssyn |)å folkbildningsverksamheten. folkbildningsulredning gjorde detmed särskild pregnans; "Folkbildningsarbetet är fritt och frivilligt. Friheten innebär icke att bildningsarbelel skulle saknaförankring i de faktiska kunskaps- och bildningsbehoven. Vad den innebär ärfiihei i förhållande till staten och till de organisationer, som tjänstgöra somförmedlingsorgan för bildningsarbetet. fJen innebär även frihet i betydelsenoberoende av arbetsgivare, och institutioner av konfessionell ellerpolitisk art. Frivilligheten är en sida av denna frihet. Den innebär attbildnings-arbetet uppbäres av folket självt, den är tecknet på dess kulturellafullmyndighet. Detta hindrar icke att enskilda personer och organisationer,för landet i dess helhet eller för lokalt begränsade delar, framträtt .somväckare, initiativtagare och ledare. En effektiv propaganda förbildnings-arbetet låter väl förena sig med kraven på frivillighei ochfrihet". Den principiella syn på folkbildningen som här kommer tillullryck är enligt min mening fortfarande giltig och relevant. Folkbildningsverksamheten skall vara fri och frivillig,obunden av stat och marknad, skild från samhällets läroplansstyrda utbildningoch arbetsgivarnas produktionsanpassade personalutbildning. Den skall vara euforum där deltagarna själva väljer ämne och arbetsformer och där de egnaerfarenheterna och behoven styr studierna. En nära relation till människorsvardagliga miljöer och gemenskaper av ideologisk och kulturell karaktär ärnaturlig. Sedan SÖ, presenterade rapportenhar folkbildningens framtida rolloch aktuella uppdrag diskuterats intensivt. överlämnade vartoch ett av de elva studieförbunden sina synpunkter på rapporten tillutbildningsdepartementet. har sedan .samlat allastudieförbunden bakom ett reformprogram som formulerar "folkbildningsorganisaiionernas gemensamma hållning" inför Programmet överlämnades tillutbildn i ngsdepar- Prop. 1990/91:82 tementel. har i sill slutbetänkande (SOU1990:65) och i ett par debattskrifter noggrant och inträngande analyserat ochdiskuterat vad som bör känneteckna cn fri bildningsverksamhcl.Koinmil-téns arbete ligger tillsammans med , SÖs fördjupade anslagsframställningför budgetåren 1991/92-1993/94, synpunklei na ftån studieförbunden ochFolkbildningsförbunilets program iill grund lör många av de överväganden ochfiirslag .som jag lägger fram i denna proposition. Som båile Folkbildningsförbundel och folkhögskolekommillénpoängterar så skall en fri bildningsverk.samhet ha bcslämda kämieiecken, omett omfattande statligt stöd i förening med stor självsiändighel skall kunnamotiveras. 1 Folkbildningsförbundels program betonas på nytl all"ell frill och frivilligt folkbildningsarbete är en dynamisk kraft i.samhällel". Myckel av det som i programmet sägs om folkbildningenskunskapssyn, synen på folkligt kulturliv och verksamheter för handikappade ochinvandrare, behoven av ökad delaktighet i folkrörelserna och samverkan mellanfolkbildningens olika grenar bör, enligt min mening, vara riktningsgi-vande fördet framlida folkbildningsarbetet. Jag vill särskilt betona del utbyte somfolkbildningsverksamheten och folkbiblioteken kan ha av varandra om ett ännunärmare .samarbete utvecklas. Det påpekande som görs i programom studieförbundens och folkhögskolornas skilda organisatoriska och ideologiskahemvist, och de demokratiska värden, som ligger i mångfalden och pluralismen ären belydelsefull markering av den integritet och självständighet som skall utmärkadet fria bildningsarbelel. Folkbildningen bör ha sin förankring i ett demokratisktkunskapsarbete i nära relation till folkrörelser och iilébärandeorganisationer och stå fri i förhållande till staten och starka ekonomiskaintressen. Likaväl som en fri press med plats för olika röster ochopinioner är nödvändig för demokratin, behövs en fri och obunden folkbildningsverksamhet,som ger möjligheter att utveckla kunskajjcr och kulturell aktivitet på folkligoch ideell grund. Liksom pressen har en kritisk funktion har ocksåfolkbildningen en uppgift all fungera som en kritisk och ifrågasättandemotkraft. Av den principiella syn på folkbildningsverksamhelen somjag hiir givit uttryck för, följer alt slaten som biilragsgivare inle kan föreskrivamål och syften för folkbililningen. F.n lyillig åtskillnad bör iläiför göitismellan folkbildningens egna mål och dem .som bidragsgivaren laslsiäller föratt bevilja bidrag. "Detär viktigt aU betona att varje .studieförbund självt laslsiäller mål Prop.I9>J()/')I:82 och inriktning för sin verksamhet, medan staten bestämmervillkoren för bidragsgivningen", skriver l-olkbildningsförbundet i sillreformprogram. Jag delar denna uppfattning. 1 det följande avsnittet kommer jag mera utförligt attredovisa och diskutera målen för ett samhälleligl stöd till folkbildningen. Jag vill understryka att statliga och kommunala bidragtill folkbikl-ningsorganisationerna bygger på en fundamental tilltro till idénom en fri och folkligt förankrad bildningsverksamhet. Bidragen förutsätter ettgrundläggande förtroende för de mottagande organisationerna och deras vilja ochförmåga att förverkliga den bildningstanke de säger sig stå för. Om folkhögskolor och studieförbund skall åtnjuta detförtroende som är en förutsättning för bidragsgivningen är därför främstberoende på dem själva. Endast genom att hävda det fria bildningsarbetetsvärden och ideal och verksamhetens obundenhet och oberoende kan folkhögskoloroch studieförbund skapa respekt och förtroende för sig själva och för sin rolli samhället. En verksamhei som utförs som uppdrag och finansieras påkommersiell bas får en annan karaktär än den som bärs upp av en fri ochfrivillig folkbildning och stödjs av samhälleliga bidrag. Motiven för både statliga och kommunala bidrag minskareller försvinner i den mårt som folkhögskolor och studieförbund anordnar parallellautbildningar till dem som stat och kommun redan har ansvar för. Den utbildningsom bedrivs inom folkbililningen skall vad gäller både rekrytering, form ocharbetssätt utgöra ett alternativ till utbildningar inom det offentligaskolväsendet och, i vissa fall högskolan. Det finns uppenbara behov såväl hos bildningsarbetels egnafiirelrjidaie som hos stat och kommun av an konlinueiligi följa och ulviiiderafolkbildningsverksamheten. Uppföljningen och utvärderingen skull inriktas påbildningsarbetets grundläggande ktinnetccken och hur dessa förverkligas. Ettviktigt gemen.samt syfte är alt skapa ett bra underlag för beslut om fortsattbidragsgivning. Jag kommer i senare (avsnitt 7) att ange och diskuleravillkor och metoder efter vilka en u[)pföljning och uiviirdering bör göras. Som vi.sar så iir del förenat med växande svårigheter att avgränsagod folkbildning med administrativa regler. 1 strävan att maximera bidragenhar verksamhetens mål och syften ibland fått träda i bakgrunden till förmån fören strikt tillämpningav regelboken. Den reglering av verksamheten som funnits harhaft tvä syften; att ge författningsslöd ål viktiga drag ifolkbildningsarbetet och att definiera ett underlag för bidragsberäkningen tillfolkbildningens organisationer. Med denform för bidraget som jag i det följande kommer att föreslå Prop.1990/91:82 faller det andra motivet för detaljregleringen bort. Det förstamotivet tillgodoses, enligt min mening, bättre genom att folkbildningen självanger sina mål och syften med sin verksamhet. Den nya form för det statliga bidraget som jag föreslårsyftar till alt stimulera bildningsarbetets egna, inre drivkrafter. Som jagtidigare klart markerat är det inte bidragsgivarens uppgift all bestämma målenför ett fritt bildningsarbete, de måste ta form inom bildningsarbelel självt.Bidragsgivaren skall däremot tydligt ange vad bidraget är avsett för. Jagåterkommer till detta i det följande. Bidragsgivningen baseras på en politisk vilja alt stödjaoch stimulera en fri och frivilligt förankrad bildningsverksamhet. De kännetecken på en sådan verksamhet som jag hardiskuterat bör vara avgörande för statens och kommunernas intresse av att iden utsträckning som sker finansiera folkbildningen. Folkbildningen kan styra sig själv Av det resonemang som jag här fört drar jag slutsatsen attden statliga detaljregleringen och därmed förknippad statlig myndighetsutövningkan upphöra. En viktig del av myndigheternas arbete medfolkbildningsfiågorna har varit att fastställa ett bidragsunderlag för varjestudieförbimd och folkhögskola för en senare fördelning av bidragen till deolika arrangörerna.