prop · GE03116 · 1990-12-31 00:00:00 — En invandrare kan ha starka personliga rrrotivför att behålla sitt medborgarskap i ett annat land även om han har skaffat sigen svensk utbildning och avser att vara yrkesverksam hiir. Det blir vidar'eallt vanligare atl svenska advokater som sysslar r'ned internationellaffärsjuridik söker sig utanför det egna landets gränser. Det år då ibland ettönskemål för de svenska advokaterna att bli antagna som ledamöter av ett utländsktadvokatsamfirnd, något som i sin tur kan aktualisera frågan om ömsesidighet iregelsystemen." Enligt uppgift från har en enda ansökanom dispens från medborgarskapskravet kommit in som möjlighetentill dispens har funnits. Möjligheten att begära dispens från kravet påhemvist i har utnyttjats i tre eller fyra fall och har alla gälltsvenskar verksamma vid advokatkontor utomlands. Kemissinstan.serna: Av remissinstanserna har endast Sveahovrätt och särskilt yttrat sig över effekterna avöverenskommelsen för advokaternas del. Vi ålerkorrrrner till enskildheterna iyttrandena i det följande. Skälen för regeringens förslag: Den nordiska överenskommelsenhar i tre avseenden betydelse för bestämmelserna i 8 kap. RB orrr vilka som fårantas som ledamöter i . Överenskommelsen innebär för det förstaatt medborgare i de aridra nordiska länderna skall kunna bli ledamöter av samfundetpå samma villkor som svenska rrredborgare. För det andra innebäröverenskommelsen att en juristexamen från något av de övriga nordiska ländernajämställs med en svensk juristexamen. För det tredje skall en nordiskmedborgare, som har fått auktorisation som advokat i något av de andra nordiskaländerna, kunna vinna inträde i utan annan prövning ånatt han uppfyller vissa krav som kan ställas på honom med stöd avöverenskommelsen. Vilka dessa krav är redovisas längre fram. Vad först angår frågan om medborgarskap gäller denhuvudregeln n alt ledamot av skall vara svenskmedborgare. kan i enskilda fall medge dispens fråndenna regel. Kra- 1990/91:116 vet pä svenskt medborgarskap gäller endast förden som vill utöva juridisk verksamhet som advokat, dvs. som ledamot av advokatsamfundetoch med rätl all bruka titeln advokat. Det finns däremot inget krav på svensktmedborgarskap för den som, ulan att vara advokat, vill tillhandagå allmänheteni riillsliga angelägenheter såsom att lämna råd i juridiska frågor eller alt upp-liådasom ombud infördomstolar (dock att del i sistnämnda hänseende för utläiulskamedborgare krävs tillstånd av rätten, se 12 kap. 2 S anclrastycket RB) eller andra myndigheter, dvs. syssla med det som advokatervanligtvis sysslar med. Inte heller för biträdande jurister på advokatkontorfinns någol krav på att de skall vara svenska medborgare. För dessa praktiseraiulejurister finns inte heller någol krav atl de skall ha någon särskild utbildningeller prakliktid. Någon form av godkårnrande eller legitimation tiiins inteheller. Yrket som praktiserande jurist står med andra ord i princip öppet förvem som helst . Titeln advokat iir däremot förbehållen ledamöter avadvokatsamfundet. Råtlen att bruka denna titel kan ha ett betydande värde fören praktiserande jui ist. Förordnande som offentlig försvarare ges i principendast till den som är atlvokal (21 kap. 5 S RB). Förordnande som biträdeenligt rättshjälpsla-geri (1972:429) ges i princip endast lill advokat ellerbiträdande jurist anställd på advokatbyrå. Även i andra sammanhang kan denkvalitetsstämpel sorn aclvokattitcln innebär ha betydelse. Den noriliska överenskommelsen medför att det i 8 kap. 2 §RB upp-stiilkla kravet på svenskt medborgarskap för den som vill bli antagensom led;miol av advokatsanifund måste ändras. Visserligen kan enligtde nuvarande reglerna dispens beviljas från medborgarskapskravet. Med hinisyiitill hur överenskommelsen iir' utformad bör emellertid medborgare i lie (ivi iganoriliska Hrndenra irrte vara hiinvisade till denna möjlighet. Lagtexten bin istället utformas så atl medborgarskap i , , Is-larul eller Norgei delta hånseende år jämslållt rrred medborgarskap i . Sett motbakgrund av de rurvarande reglerna om dispens kan detta inte sirgas utgöra någonmera genomgripande principiell förändring. Den som vill bli anlagen som ledamot av Sverigesadvokatsamfund skall, förutom vad som tidigare anfiirts om medborgarskap ochhemvist, ha avlagt de kunskapsprov som år föreskrivna för behörighet till domarärrrbete(8 kap. 2 § första stycket 3 RB). 1 kungiirclsen (1964:29) angående kunskapsprov förbehörighet som domare m.m. föreskrivs att siisom kunskapsprov för behörighetatt utöva do-marliiinst galler juris kandidatexamen eller jirristexamen samtatt vad i lag eller' författning siigs om lagfarerr eller lagkurrnig avser densom har avlagt siiilan examen. -Även om del inlc sägs uttryckligen i kirngörelsenavses examina som liar avlagts vid ett svenskt irniversitet. Den nordiska överenskommelsen förutsätter inte någonändring av kravet pir kimskiipsprov som det år utformat i 8 kap. 2 § första stycket RB. Där emot måste den nåmnila kungörelsen om kunskapsprov för behörighet som domare rii.ni. ändras så alt jirr istexaniina från irniversitet och högskolor ide övr iga nordiska liinderna jåmstålls med en svensk juris kandidatexamen eller 12 En sådan ändring är påkallad även för domarnasdel. Om r iks- Prop. dagen godkänner överenskommelsen, avser vi att senareta upp frågan om 1990/91:116 ändringar i denna del. De övriga antagningskrav som anges i 8 kap. 2 S förstastycket 4-6 samt i tredje och fjärde styckena RB är inte av diskriminerande art,dvs. de år inte svårare atl uppfylla för medborgare i de andra nordiskaländerna än för svenska medborgare. Som har framhållit finnsdet inte heller någon anledning att släppa på dessa krav eftersom de intemotverkar det grundläggande syftet med överenskomniel.seii, iiiimligen att undanröjanationellt betingade hinder. Når det gäller ett av kraven kan del dock finnasskäl att utveckla effekterna av överenskommelsen litet närmare. Kravet på att den som söker inträde i advokatsamfundskall lia genomgått erforderlig praktisk och teoretisk utbildning preciseras istadgarna för samfundet. I 3 S sägs att sökanden under minst lem år på lillfredssiällandesätt skall ha utövat praktisk juridisk verksamhet, varvid lian under minst treår skall ha ägnat sig åt att yrkesmässigt tillhandagå allmånlieten i rättsligaangelägenheter antingen som anställd hos advokat eller på allmiin advokatbyråeller för egen räkning. I artikel6 i den nordiska överenskommelsen sågs att de avtalsslutandeländerna kan, när det aren förutsättning för airktorisation alt yrkesutbildningenkompletteras med av praktisk yrkesutövning på en godkänd yrkesutövaresansvar, kräva att sökanden har genomgått en sådan prakliktid. I lar han integjort det, eller är den praktiktid sorn sökanden har genomgått kortare än vadsom krävs i värdlandet, kan värdlandet kräva atl sökanden genomgår den prakliktidsom fattas på en av viirdlandet godkänd yrkesutövares ansvar. Deavtalsslutande länderna kan dessutom, når del galler advokater och revisorer,alltid kräva att sökanden först utövar yrket på en avvärdlandet godkänd advokats eller revisors ansvar'. Vårdlandet kan i ställetför denna praktiktid kräva att sökanden genomgår ett lårnplighcts-prov. Innebörden av artikel 6 i den nordiska överenskommelsen äratt de avtals-slutande länderna alltid kan kräva att sökanden, innan hanmeddelas auktorisation, har utövat yrket under en så som krävs förde egna medborgarna. Praktiktid som har genomgåtts i de andra nordiskaländerna skall räknas in i . För advokater och revisorer gäller dockatt värdlandet som villkor för godkännande kan kräva att sökanden förstgenomgår en praktiktid på maximalt hos en advokat eller revisor somgodkänts av landet. Detta innebär i praktiken att man kan kräva alt det sker ivärdlandet. Skälet till dessa krav för just advokater och revisorer är naturligtvisalt utövandet av dessa yrken kräver ingående kunskaper om lagstiftningen i detland där yrket skall utövas. Överenskonunelseninnebär också att den sorn har auktoriserats som ad vokat i ett annat nordiskt land skall ha rätt att på de i överenskommelsen angivna villkoren bli antagen som ledamot i (arti kel 2). Detta innebär att den prövning av sökandens kompetens, som har gjorts i ett annat nordiskt land, i princip skall godtas av advokatsam fund vid dess prövning av inträdesansökan. Detta gäller även för det fall atl sökanden har beviljats auktorisation på grundval av en icke nordisk ulbild- 13 ning (se punkten 4 i protokollet till överenskommelsen).Även här gäller Prop. emellertid att det kan krävas att sökanden förstutövar advokatyrket /91:116 i på en godkänd advokatsansvar eller att han genomgår etl lämplig-helsprov. har förklarat sig inte ha någonerinran mot sist nämnda bestämmelse i förslaget till överenskommelse. Samfundet har dock - pekat på att förslaget i denna del innebär att även vissa icke-nationellt be tingade krav som ställs på svenska sökande inte ställs på andra. Som exempel nämner samfundet att en bolagsjurist skulle kunna få bli advokat och detta åven anställd av ett svenskt bolag och verksam i . Samfun det anser detta inkonsekvent men menar att de eventirella nackdelarna av en sådan inkonsekvens väger mindre ån de fördelar sor'n kan uppnås genom överenskommelsen. Samfundet säger sig utgå från atl prövningen inför auk- torisationen i de andra nordiska liinderna för att tillräckligt högakrav har upifyllts, även om de i alla avseenden inte avser samma förhållanden som i , t.ex. samfundels särskilda preparandkurs. Meil anledning av samfundets återgivna exempel kansågas följande. I får den som är anställd hos annan enskild än advokatinte antas lill ledamot av samfundet, såvida inte samfundet medger undantag.Detta framgår av 8 kap. 2 S sista stycket RB. En advokat som blir anställd hosannan enskild än advokat år, enligt 8 kaj). 7 S RB, skyldig att träda ursamfundet. Gör han inte det, kan han uteslutas. Motsvarande bestämmelse finns,enligt vad vi har inhämtat, inte i de andra nordiska länderna. - Artikel 2 iöverenskommelsen innebär visserligen att den som har blivit auktoriserad som ailvokati något av de nordiska länderna skall ha rätl att, på de i överenskommelsen laststirlldavillkoren, få sin auktorisation godkänd i de övriga rroriliska länderna. Avartikel 8 i överenskommelsen framgår alt det är sö- " kantlen som skallstyrka att han uppfyller villkoren enligt överenskommelsen oeh att godkiinnandeskall meddelas, om det inte föreligger omständigheter som kan medföraåterkallande av godkännandet. Äterkallande av ett senare metldelat godkiinnandekan, enligt vad som framgår av artikel 9, ske i enlighet nieil bestämmelsernai det land dår godkännandet skett. Eftersom enskild tjänst hos annan ånadvokat i utgör grund för uteslutning ur samfundet, dvs. återkallelseav auktorisationen som advokat, kan detta villkor åven göras gällande mot den sornansöker om inträde i samfundet på grirndval av en auktorisation i ett annatnordiskt land. Den situation som samfimdet har beskrivit i sitt exempel skallalltså inte behöva inträffa. hovrirtt har - med anledning av att även sökande med ulomnordiska juristutbildningar skall kunna beviljas inträde i - anfört att det inte är tillräckligt att i dessa fall enbart kräva alt sökandenförst irliivar advokatyrket på en godkiind advokats ansvar ulan atl det bör krävas att sökantlen jienomgår ett kunskapsprov. Till detta kan sågas föl jande. 1 kravet på att sökairden skall ha utövat yrket på ett lillfredssliillande sätt ligger natirrligtvis att sökanden skall ha visat sig be sitta inte bara sirdana allmänna egenskaper som gott omdöme och lämplighet för advokatyrket utan åven sådana juridiska kunskaper atl han på ett betryg gande sätt kan irtföra sina åtaganden gentemot dem som vänder sig till ho nom i olika rättsliga angelägenheter. Kravet att sökanden på en tillfredsstål- 14 lande sättskall ha praktiserat yrket på en advokats ansvar bör Prop.därför utgöra en fullgod garanti för att sökanden uppfyller högt ställda krav 1990/91:116 även i kuriskapshånseende'. En effekt av att beslut om auktorisation i de andranordiska länderna skall låggas till grund för advokatsamfundels prövning här iSverige kan givetvis bli att vissa krav, som normall ställs på den som ansöker omintriide i samfundet, inte upprätthålls mot den som redan blivit auktoriseradi något annat nordiskt hmd. Emellertid kan även svenska medborgare ha fått sin auktorisationi något annat nordiskt land. Den eventuella sårbehandling soni kan bli en toljdav överenskommelsen beror alltså inte på sökandens medborgarskap. De svenskakraven för auktorisation av advokater stämmer för övrigt i sak i allt viisentligtöverens med dem som gäller i de andra nordiska länderna. Sorn redan framgått åligger det den som med stöd avöverenskommelsen ansöker om inträde i att visa alt han irppfyllervillkoren enligt överenskommelsen. Gör han det, skall han beviljas inträde,såvida det inte föreligger någon omständighet som kan föranleda återkallelse avauktorisationen. Beslut i intriidesfrågan skall meddelas inom fyra månaderfrån det att ansökningen har kompletterats med nödvändiga upplysningar. Avgörandetskall vara motiverat. Sökanden skall ha rått att överklaga avgörandet i enlighetmed de nationella bestiimmelser som kan finnas. 1 detta sammanhang förtjänar framhållas att bcslirt ominträde i alltid fattas av samfundet. Denomständigheten att beslut om auktorisation fattade av myndigheter eller andraorgan i de andra nordiska länderna skall läggas till grirnd för samfundetsprövning av inträdesansökan innebär inte att denna uppgift har anförtrotts ettutländskt organ. Be-stiimmelseri i K) kap. 5 S tredje stycket regeringsformenom överlåtelse av förvaltningsuppgift till andra än svenska myndigheter blirdärmed inte tilllämplig. I 8 kap. 7 S femte stycket RB sågs att den som upphör attvara svensk medborgare skall uteslutas ur samfundet, om inte styrelsen medgeratt han får stå kvar'. Denna bestämmelse iir en konsekvens av att svensktmedborgarskap som huvudregel kriivs för den som vill bli advokat. Det ändradekravet på medborgarskap för advokater, som har föreslagits, medför alt dennagrund för uteslutning måste ändras. för uteslutning blir i fortsättningenden omständigheten att en advokat upphör att vara medborgare i eller iett annat nordiskt land. Han kan då uteslutas, såvida inte styrelsen metlgeratt han får stå kvar som ledamot. Reglerna i 8 kap. 2 och 7 SS RB bör därförändras i enlighet med det sagda. I 12 kap. 2 S RB finns regler om att endast svenskamedborgare får uppträda som ombud i riittegång, dock med möjlighet för rättenatt i det enskilda fallet dispensera från tnedborgarskapskravet. Även dessaregler bör ändras så att medborgare i ett annat nordiskt land i princip jåmstållsmed svenska medborgare. En fråga som bör uppmiirksarumas i det sammanhanget ärvilka krav man kan ställapå ett rättegångsombuds språkkunskaper. När möjligheten att dis-penscra frånkravet på svenskt medborgarskap infördes i 12 kap. 2 S RB framhöllföredragande statsrådet i pr'opositionen (NJA 11 1956 s. 379) att det måste kriivasav den som vill föra annans talan att han till fullo kan förstå svenska språketoch att han iiven utan svårighet kan göra sig förstådd vid ilomslolen samt altdet till följd av detta självklara krav endast undantagsvis kan komma i frågaatt som ombud godta någon annan än en nordbo. Att fiH handlingen hålls ]iåsvenska år av vikt inte bara av hiinsyn till parter-oeh ledamöter av rätten -som inte behärskar det främmande språket utan även från den synpunkten atlförhandlingen skall vara offentlig (se Filger m.fl., Riittegiingshalken 1, s,5:11 samt /, Rättegång I, sjunde upplagan 1990, s. 151). 1 enproposition (I973:.3()) med förslag till lag om åriihing i riittegångsbalken (s.71) anförde departementschefen att den på bl.a. oftentliglielsprineipen grundadeförutsättningen att förhandling vid domstol sker pä svenska språket inte hör irlgörahinder mot atl förhör hålls utan tolk med dansk- eller norskspråkig person, om riittenanser det kunna ske utan t;ua för utredningen (se iiven /Bi)m;rn a. st.). Enligt dennordiska överenskommelsen kan som villkor för att till-liita meilbor'garei andra nordiska länder att utöva sitt yrke hår visserligen inte kriiva annatån att sökanilen har tillfredsställande kirnskaper i antingen svenska, danskaeller norska. Men denna bestirrnmelse tar sikte enbart på sökandens möjligheterall få lilltriide till ett visst yrke. Det kan inte anses slå i strid med hestiimmelsenatt sökanden får begränsa utövandet av yrket i fråga till verks;mihelsområdcrisom han behärskar. För den händelse en medborgare i etl amrat nordiskt landönskar uppträda som rättegångsombud vill en svensk domstol kan det därförfortfarande kriivas av honom att han kan giHii sig tVirståild utan ;iil tolkbehöver anlitas. Detta bör beaktas av ilomslolen reilaii i samband riieil attden förordnar någon till biträde enligt riittslijiilpslagen eller offentlig för'svar'ar'e.I konsekvens härmed är domstolen åven i fortsiittriingeri oförhindrad att medstöd av 12 kap. 2 S RB avvisa ett ombuil, orn det visar sig altspråksvårigheterna år sådana att förhandlingen inte kan genomföras ulan tolkpå ett t.ex. från offentlighetssynpunkt liimpligt sätt. Regeringens förslag: En examen i något annat nordisktland, som motsvarar den svenska kantorsexamen, högskoleexamen på kyrkornusi-kerlinjcneller högskoleexamen för riiusiklårare med kyrkomusika-liskl tillval, skall gebehörighet till anställning på en tjänst som kantor eller organist. Förslaget genomförs genom ändringar i 8 och 9 S§ lagen(1989:8) om kyrkomusiken i . Skälen för regeringens förslag: I lagen (1989:8) omkyrkomusiken i Prop. finns bl.a. bestämmelserom behörighet föratt anställas på 1990/91:116 en tjänst som kantor eller organist. Behörig attanställas på en tjänst som organist är således den som har avlagthögskoleexamen på kyrkomirsikerlin-jen (8 §). Behörig att anställas på entjänst som kantor är den som har avlagt kantorsexamen, den som har avlagthögskoleexamen för musiklärare med kyrkomusikaliskt tillval samt den sorn ärbehörig atl anställas som organist (9 S). Även om det inte siigs uttryckligen ilagen avses examina avlagda vid svensk högskola. En sökande som inte uppfyller kraven enligt 8 eller 9 SSkan beviljas dispens från kraven på avlagda examina i enlighet med vad somsågs i K) S. 1 propositionen (1987/88:144) med förslag till lagen (s. 27)angavs att dispens enligt då gällande regler kunde beviljas någon sorn hadeundergått utbildning utomlands. Enligt propositionen borde en möjlighet tilldispens finnas också fortsättningsvis. Förutsåttningarna enligt den nya lagenför att dispens skall beviljas är att sökanden med hånsyn lill sin utbildningoch yrkeserfarenhet är att anse som jämställd med den som uppfyller villkoreni 8 eller 9 SS. Dispensprövningen ankommer på . En anslutning till den nordiska överenskommelsen medförför kyrkomusikernas del att den nordiska medborgare som har en utbildning, somtill övervägande del har ägt rum i ett annat nordiskt land och som i stortmotsvarar de svenska utbildningarna i fråga, skall vara behörig att anställaspå en tjiinst som kantor eller organist i den . Sökanden bör intevara hänvisad till att söka dispens, utan del bör uttryckligen framgå avlagtexten att även nordiska utbildningar grundar behörighet för anstiillning. Enligt första punkten i det protokoll, sorn fogals lillöverenskommelsen, skall parterna sträva efter atl de ändringar i parternas nationellalagstiftning, som överenskommelsen föranleder', skall vara genomförda senastden . De lagändringar som har förordats bör träda i kraft dennadag. Några särskilda övergårigsbestiimmel.ser behövs inte. I enlighet med vad som anförts i det föregående har inomjustitiedepartementet upprättats förslag till 1.lag om ändringi , 2.lag om ändringi lagen (1989:8) om kyrkomusiken i . Förslaget under 2 harupprättats i samråd med civildeparteinenlet. Regeringen föreslår dels att 17 1. godkänner överenskommelsen mellan , , , Prop. och om en nordisk arbetsmarknad för personer som har ge- 1990/91:116 nomgått en behörighetsgivande högre utbildning omfattande minst tre års sluilier,dels atl antar förslagen till 2.lag om ändring irättegångsbalken, 3.lag om ändring i lagen (1989:8)om kyrkomusiken i . 1990/91:116Propositionens lagförslag Härigenomföreskrivs att 8 kap. 2 och 7 §§ samt 12 kap. 2 § skall haföljande lydelse. 8 kap. 2§' Till ledamot av får endast denantas som 1. ärsvensk medborgare, 1. är svensk medborgare eller medborgare i , , eller , 3.har avlagt dekunskapsprov som är föreskrivna för behörighet till domarämbete, 4.har genomgåttför advokatverksarnhet erforderlig praktisk och teoretisk utbildning, 5.har gjort sigkänd för redbarhet, och 6. åven i övrigt bedöms lämplig att utövaadvokatverksamhet. får i enskilda fall medge undantag från antag ningskraven såvitt gäller första stycket 1 och 2. De/i som har blivit auktoriserad .som advokat i , , eller i enlighet med där gällande bestämmelser och somdärefter under på ett tillfredsställande säll har tjänstgjortsom biträdande jurist på advokatbyrå i skall anses uppfylla kravenenligt första stycket 3-6. Den som är försatt i konkurs eller som harförvaltare enligt 11 kap. 7 § föråldrabalken får inte antas lill ledamot. Inteheller får den antas till ledamot sorn enligt 3 S lagen (1983:354) om förbudmot yrkesmässig rådgivning i vissa fall, m.m. är förbjuden att utövarådgivningsverksamhet. Lagfaren domare i eller befattningshavare vid allmändomstol eller allmän åklagare eller kronofogde får inte antas till ledamot;inte heller den .sorn annars år anställd i statens eller kornmuns tjänst ellerhos annan enskild än advokat, orn inte styrelse medgerundantag. Vad som sagts gäller dock inte befattningshavare vid allmänadvokatbyrå. Enadvokat, som i sin verksamhet uppsåtligen gör orätt eller som annars förfaroredligt, skall uteslutas ur . Är omständigheterna mildrande,får i stället varning tilldelas honom. ' Senaste lydelse I9SS:1260. - Senaste lydelse 1988:167. Åsidosätter en advokat annars sina plikter som advokat,får varning eller erinran meddelas honom. Är omständigheterna synnerligenförsvårande, får han uteslutas ur samfundet. Tilldelasen advokat varning, får han, om det finns särskilda skäl, även åläggas alt utgeen straffavgift till samfundet med lägst ettusen och högst . Frågor omuteslutning sorn nu sagts, varning, straffavgift eller erinran prövas avsamfundets styrelse eller, i den mån så bestämts i stadgarna, av annatsamfundets organ. Har prövningen av sådana frågor överlämnats till ett så-diintorgan, är en advokat skyldig atl lämna detta organ de uppgifter som behövs förprövningen. Inträder beträffande en advokat sådan omständighet att han enligt 2 S tredje eller fjärde stycket inte får antas till ledamot av samfundet, år han skyldig att genast tråda ur samfundet. Om han inte gör det, skall styrelsen förordna om hans uteslutning. Detsamma giiller, om en advokat upphör alt vara svensk medborgare eller flyttar ur riket och styrelsen inte medger att han får stå kvar som ledamot av samfundet. ledamot av samfundet. I beslut varigenom någon uteslutits ur samfundet får förordnas att beslutet genast skall verkstiillas. Brott mot tystnadsplikt enligt 4 § första stycket tredje meningen får inte åtalas av annan än justitiekanslern. Åtal får väckas endast orn del är påkallat från allmän synpunkt. Inträder beträffande en advokat sådan omständighet att hanenligt 2 S fjärde och femte stycket inte får antas till ledamot av samfundet,är han skyldig att genast tråda ur samfundet. Orn han inte gör det, skallstyrelsen förordna om hans uteslutning. Detsamma gäller, orn en advokat intelängre uppfyller nwdborgar-skapskravet enligt 2 § första stycket I eller flyttarur riket och styrelsen inte medger att han får stå kvar som 12 kap. 2S-' Såsom ombud må ej brukas annan ån den somrätten med hänsyn till redbarhet, insikter och tidigare verksamhet finnerlämplig att vara ombud i målet.