prop · GE03113 · 1990-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1990/91:113 om en ny jämställdhetslag, m. m. Regeringenöverlämnar denna proposition till . Föredragandevid regeringssammanträdet har varit statsrådet . Idenna proposition redovisas regeringens förslag och bedömningar i frågor omkvinnor och ekonomi, kvinnors villkor i arbetslivet, män och föräldraledighet,utbildning och jämställdhet, kvinnorepresentation samt våld mot kvinnor.Ställningstagandena innebär en breddning och förstärkning av den handlingsplanför arbetet med jämställdhet som redovisats i propositionen om jämställdhetspolitikeninför 90-talet (prop. 1987/88:105, AU17, rskr.364). Ensärskild utredare kommer att tillkallas för att belysa frågor om löneskillnadermellan kvinnor och män. Regeringen föreslår också åtgärder som syftar till atteffektivisera arbetet med att motverka våld mot kvinnor. Vidare redovisas ettprogram för ett mer aktivt jämställdhetsarbete inom statsförvaltningen. Regeringenföreslår att en ny jämställdhetslag skall ersätta den nu gällande lagen(1979:1118) om jämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet. Detframhålls att den nya lagen siktar till att förbättra främst kvinnornasvillkor i arbetslivet. Arbetsmarknadens parter skall samverka för att jämställdheti arbetslivet skall uppnås. Reglernaom arbetsgivarens aktiva jämställdhetsarbete byggs ut. Arbetsgivaren skallutöver vad som gäller, underlätta för både kvinnor och män att förenaförvärvsarbete och föräldraskap samt motverka att arbetstagare utsätts försexuella trakasserier. Vidare skall arbetsgivare som har minst tio anställdavarje år upprätta en plan för sitt jämställdhetsarbete. Såväldenna regel som reglema om aktiva åtgärder skall kunna ersättas med andraregler i kollektivavtal. Förbudet motkönsdiskriminering skall omfatta såväl direkt som indirekt könsdiskriminering.Det skall också bli möjligt att vid likvärdiga meriter angripa ett könsdiskriminerandesyfte hos arbetsgivaren. Vid en ifrågasattlönediskriminering skall vad som är lika eller som är att betrakta som likvärdigtarbete kunna prövas även om det inte finns kollektivavtal eller praxis inomverksamhetsområdet eller en överenskommen arbetsvärdering. Arbetsgivare förbjudsuttryckligen att utsätta arbetstagare för trakasserier på grund av attarbetstagaren har avvisat arbetsgivarens sexuella närmanden eller anmältarbetsgivaren för könsdiskriminering. Den nya lagen innebär enanpassning till de bestämmelser som gäller inom den Europeiska gemenskapen(EG). Dennya lagstiftningen avses träda i kraft . Förslaget om en nyjämställdhetslag för med sig behov av vissa följdändringar i sekretesslagen(1980:100). Vissa formella ändringar i lagen (1976:600) om offentliganställning föreslås också. Som en följd av förslagetom en ny jämställdhetslag föreslås ökade resurser för jämställdhetsombudsmannen(JämO) och för jämställdhetsnämnden. Dennaproposition har utformats och skrivits på det nya sätt som försöksvis användsför att vinna erfarenheter för en eventuell övergång till en ändamålsenligareutformning av regeringens förslag m.m. till . Detsom regeringen vill att skall ta ställning till redovisas ipropositionen under , som alltså motsvarar dentidigare rubriken . Ipropositionen om jämställdhetspolitiken inför 90-talet (prop. 1987/88: 105, AU17, rskr.364) redovisade regeringen en femårig handlingsplan för arbetet medjämställdhet mellan kvinnor och män. Med utgångspunkt i denna handlingsplanredovisar regeringen i denna proposition läget samt våra förslag ochbedömningar inom följande jämställdhetsområden: kvinnor och ekonomi, kvinnorsvillkor i arbetslivet, män och föräldraledighet, utbildning och jämställdhet,kvinnorepresentation, våld mot kvinnor samt vissa anslagsfrågor. Medanknytning till frågorna om kvinnor och ekonomi och kvinnorepresentationredovisas dels vissa statistikuppgifter m. m. om fördelningen av ekonomiskaresurser mellan kvinnor och män i bilaga I, dels könsfördelningen i statligastyrelser på central och regional nivå per i bilaga 2. I enlighet med vad somförutskickades i den nämnda propositionen Prop. 1990/91:113 tillkalladesår 1988 en särskild utredare (1988:01) för att göra en utvärdering av lagen(1979:1118) om jämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet (ändrad senast1985:216) och föreslå de ändringar som utredaren ansåg påkallade för att lagenbättre skulle kunna uppfylla sitt ändamål (dir. 1988:33). Utredaren lämnade ijuni 1990 över betänkandet (SOU 1990:41) med jämställdhetslagen utvärdering och förslag. Utredningens sammanfattning av betänkandet återfinnsi bilaga 3, och utredningens lagförslag framgår av bilaga 4. En förteckning över remissinstanserna har lagts sombilaga 5. En sammanställning av remissyttrandena har publicerats avcivildepartementet (Ds 1991:3). Regeringen beslutade att inhämta lagrådets yttrandeöver förslag till en ny jämställdhetslag, lag om ändring i sekretesslagen (1980:100,ändrad senast 1990:1470) och lag om ändring i lagen (1987:439) om inskränkningi rätten att överklaga. De till lagrådet remitterade lagförslagen redovisas ibilaga 6. Lagrådethar yttrat sig över förslagen. Lagrådetsyttrande är fogat till propositionen som bilaga 7. förslag som läggs fram har regeringen i huvudsak beaktat vad lagrådet haranfört. Därutöver har i lagtexten en del redaktionella ändringar gjorts. Isamband med behandlingen av de frågor som berörs av lagrådets yttrande tar viupp lagrådets synpunkter. Regeringenanvänder nu också tillfället att föreslå två formella ändringar i lagen(1976:600) om offentlig anställning (omtryckt 1987:1000, ändrad senast1990:1343). På grund av frågomas enkla beskaffenhet har lagrådets hörande idessa delar ansetts sakna betydelse. Av samordningsskäl bör ändringama sättasi kraft redan till . Propositionensöverväganden och förslag presenteras under ett antal huvudrabriker: Jämställdhetspolitiken(2) Kvinnoroch ekonomi (3) Kvinnorsvillkor i arbetslivet (4) Mänoch föräldraledighet (5) Utbildningoch jämställdhet (6) Kvinnorepresentation(7) Våldmot kvinnor (8) jämställdhetslag (9) Anslagsfrågorför /92(12) Specialmotiveringen till de upprättade lagförslagenredovisas i avsnitt 2 Jämställdhetspolitiken Prop. i990/9i: 113 2.1 Mål och medel Demål för jämställdhetspolitiken som angavs i den tidigare nämndapropositionen om jämställdhetspolitiken inför 90-talet står fast. Det innebäratt kvinnor och män skall ha samma rättigheter, skyldigheter och möjligheterinom alla väsentliga områden i livet. Omkring dessa övergripande mål råder detpolitisk enighet. Enjämställdhetspolitik som skall leda mot dessa mål är inte något som kan formasisolerat från andra politikområden. Tvärtom bygger en politik som syftar tilljämställdhet mellan kvinnor och män på att utvecklingen och de förändringarstatsmakterna vidtar på en mängd centrala samhällsområden underlättar ochstöder utvecklingen mot jämställdhet. En bra och fullt utbyggd barnomsorgliksom ekonomiska möjligheter för både kvinnor och män att stanna hemma en tidnär barnen är små har varit och är av grundläggande betydelse. Enarbetsmarknads- och arbetslivspolitik som inte bara möjliggör sysselsättningoch en lön att försörja sig på, utan också ger chansen till "det goda arbetet"för alla människor, är en annan hörnpelare i en politik för jämställdhetmellan kvinnor och män. Ett socialt trygghetsnät som ger hjälp och ersättningvid egen eller barns sjukdom, goda utbildningsmöjligheter och en tryggadålderdom är ytterligare exempel på väsentliga förutsättningar för attjämställdhetsmålen skall kunna nås. Det handlar om grundläggande rättigheter,skyldigheter och möjligheter för alla, oberoende av kön, bostadsort, socialbakgrund eller etnisk tillhörighet. På detta sätt är jämställdhetspolitiken ochen politik för jämlikhet nära förknippade med varandra. Kvinnorsförvärvsfrekvens har ökat kraftigt och är i det närmaste i nivå med männens.Barnomsorgen har byggts ut till det dubbla . Kvinnornasrepresentation i de politiskt valda organen och även i statliga styrelser m. m.har ökat väsentligt. Samtidigtsom förutsättningarna för mer jämställda villkor härigenom ökat, har inte sammapositiva förändringar skett på andra områden. Mönstren i fördelningen avansvaret för det dagliga arbetet med barn och hushållsgöromål synes inte haförskjutits i någon avgörande utsträckning. Mäns genomsnittliga inkomster ärfortfarande högre än kvinnors, främst beroende på att det ärkvinnor som ofta arbetar deltid, men också på att traditionella kvinnoyrken iregel är låglöneyrken. I näringslivets högsta positioner och styrelseråterfinns ytterst få kvinnor. Politikenhar varit inriktad främst på att skapa lika förutsättningar för kvinnor som förmän. Det är ingen tvekan om att det svenska samhället kommit mycket långt idessa strävanden. Exempelvis har de sista befattningarna som formellt varitförbehållna män, nämligen vissa befattningar inom försvaret, genom ettriksdagsbeslut öppnats för kvinnor. lagarsom gjort skillnad på kvinnor och män är ändrade sedan ganska Prop.1990/91:113 . Principenom lika behandling och allas likhet inför lagar och bestämmelser ärsjälvfallet en grundförutsättning för att jämställdhetsmålen skall uppnås.Kvinnors och mäns villkor är emellertid olika på väsentliga områden isamhället. Så länge dess olikheter består måste också hänsyn till dessa tas.Detta gäller t. ex. i fråga om reformer och andra förändringar liksom i frågaom de aktiva åtgärder som behövs på olika plan. Detär viktigt att se och erkänna att samhället har en lång historia av kvinnoförtryck.Den manliga och den manliga överordningen som en social och ekonomiskprincip lever fortfarande kvar på många områden. Principenhar dock försvagats och förändrats. Den kan också sägas ha blivit mer osynlig itakt med de stora framsteg som onekligen har gjorts i fråga om kvinnansfrigörelse. Föreställningen om att jämställdhet mellan kvinnor och män redan äruppnådd, är i själva verket ett av de viktigaste hindren for envidareutveckling i riktning mot jämställdhet. Att t. ex. göra synlig den oftaförekommande lägre värderingen'av kvinnors arbetsinsatser och intressen ellerden brist på inflytande kvinnor fortfarande har i samhället, är enförutsättning för att kunna förändra dessa förhållanden. Så har, för att nämnaett exempel, den kartläggning av könsfördelningen i de statliga styrelsernaoch nämnderna som gjordes (Ds A 1986:4), blivit startpunktenför ett aktivt arbete att öka kvinnornas representation. Jämställdhethandlar om sociala och samhälleliga relationer mellan kvinnor och män och omarbets- och maktfördelningen mellan könen. Det har till och från ifrågasatts ominte politiken tydligare borde inriktas på och uttala att det är kvinnomas ochinte männens villkor som skall förbättras. Frågan har bl. a. tagits upp isamband med remissbehandlingen av betänkandet (SOU 1990:41) medjämställdhetslagen. Regeringenanser att jämställdhetspolitiken, nu och för överskådlig tid framöver, kommeratt ha en naturlig tonvikt på att förbättra kvinnornas villkor i arbetslivetsamt att stärka kvinnors inflytande i olika samhälleliga beslutsprocesser. Dethandlar om att ytterligare förskjuta maktbalansen mellan könen till kvinnornasförmån. Frågan har belysts bl. a. av (SOU 1990:44), Demokratioch makt i . Enförändrad maktbalans innebär att det kommer att finnas "vinnare" av båda könen. När kvinnors inflytande stärks, exempelvis i fråga om samhällsplanering, bör detta kunna bidra till att de beslut som fattas får en bredare erfarenhetsgrund och härigenom kan gynna alla grupper i samhäl let, inte minst barnen. En jämnare fördelning av föräldraledighet och ansvar för vård av bam, kan medföra bättre möjligheter för kvinnor på arbetsmarknaden och i ekonomiskt avseende. Men en sådan förändring kan också antas leda till stora vinster för männen bl.a. i form av en djupare kontakt med barnen. Därmedär inte sagt att frågan om t. ex. kvinnors respektive mäns Prop. 1990/91:113samhälleliga inflytande inte skulle rymma intressemotsättningar. En öppendiskussion om dessa frågor där såväl kvinnor som män deltar, är en viktig fömtsättningför att sådana motsättningar kan lösas. Fömtom de självklara rättvise- ochintresseaspekter som finns på ett stärkt inflytande för kvinnor, står också ensådan förändring i samklang med en nödvändig och för hela samhället positivutveckling. Mångakvinnor arbetar inom den offentliga sektorn, dvs. inom stat, kommun ochlandsting. Andelen är dock inte så stor som ibland görs gällande avsamtliga förvärvsarbetande kvinnor har anställning på dessa områden. Ändå kankonstateras att de tjänster som utförs inom denna sektor på många sätt ärav särskild betydelse för kvinnors utkomst och välfärd. Den effektivisering somständigt måste ske, i produktionen av varor likaväl som i produktionen avtjänster, har ibland i debatten målats upp som ett hot mot kvinnoma. Enligt vårmening är detta ett felaktigt synsätt. För det första kommer, såvitt man nu kanöverblicka, efterfrågan på traditionellt kvinnligt arbete inom utbildning, vårdoch omsorg i samhället inte att minska. För det andra är ambitionema atteffektivare utnyttja insatta resurser något som i många avseenden väl kanförenas med de förenklingar i arbetssätt och decentralisering av beslut sommånga kvinnor kan gynnas av. I förnyelsen av den offentliga sektorn är det avstor vikt att kvinnors kunskaper och erfarenheter t. ex. inom vård och omsorg,tas bättre till vara både i det dagliga arbetet och i förändringar avarbetsorganisationen m. m. Dethar från en del håll framförts den uppfattningen att privat driven verksamhet isig skulle vara till fördel för kvinnor, lönemässigt och på annat sätt. Deuppgifter som finns tillgängliga för jämförelser över löner, yrkespositioneroch möjligheter att påverka det egna arbetet, ger knappast underlag förantagandet att kvinnor i privat tjänst generellt skulle ha en bättre situationeller bättre löneförhållanden. Enligt vår mening handlar en framgångsrik jämställdhetspolitikinte i första hand om huruvida kvinnor eller män är anställda i offentlig ellerannan tjänst utan om en grundläggande vilja att bryta fördomar och att skapasamhällsförhållanden som underlättar för både kvinnor och män att utvecklasefter sina fömtsättningar. 2.2 Ett internationellt perspektiv Sverigeoch övriga nordiska länder är i ett intemationellt perspektiv föregångsländernär det gäller jämställdhet mellan kvinnor och män. Jämfört med de flesta andraländer har vi i t. ex. en mycket hög kvinnlig förvärvsfrekvens, en välutbyggd barnomsorg, ett föräldraförsäkringssystem som är unikt i världen ochen mycket hög andel kvinnor i politiska beslutande församlingar. Densvenska jämställdhetspolitiken möts av ett stort intresse från många andraländer. Detta ställer särskilda krav på svenska insatser av skilda slag idet intemationella samarbetet. Det gäller inte minst i fråga om informa- Prop.1990/91:113 tion till andra länder om det arbete för jämställdhet mellankvinnor och män som bedrivs i vårt land. Ett intemationeUt erfarenhetsutbyte idessa frågor är viktigt. Förmänga kvinnor inte minst i tredje världen lever de nordiska kvinnorna i envälfärd som dessa kvinnor bara kan drömma om men som de inte på länge kanuppnå. Svält, fattigdom, sjukdomar och bamadödlig-het är den verklighet som deflesta av världens kvinnor lever i. Många av dem är på flykt från samhällen sominte kan erbjuda dem eller deras barn ens en möjlighet att överleva. VidFNs världskvinnokonferens i antogs ett omfattande dokument, de s.k.framåtsyftande strategierna, i avsikt att åstadkomma reella framsteg förvärldens kvinnor fram . Uppgiften att följa hur FNs medlemsländeroch organisationerna inom FN-systemet lever upp till den utveckling och deåtgärder som enligt strategidokumentet bör genomföras, åvilar . är f.n. medlem i kommissionen. År1990 genomförde kvinnokommissionen en första samlad utvärdering av vad som häntpå jämställdhetsområdet sedan strategidokumentet antogs. Den bild somdärigenom erhölls var oroväckande. Även om vissa framsteg skett, har t. ex. förmajoriteten av utvecklingsländerna kvinnors situation generellt sett inteförbättrats alls . På vissa områden kan t. o. m. en tillbakagångnoteras. FNsgeneralförsamling har beslutat att en ny världskvinnokonferens skall äga rum år1995. Detta innebär bl. a. en viktig markering av kvinnofrågomas betydelseinom FN och för FNs medlemsländer. Om situationen för världens kvinnor skallkunna förbättras krävs kraftfulla insatser . Sverigekommer också i fortsättningen, inom FN och inom övriga internationella organ,att aktivt verka för att kvinnofrågoma skall uppmärksammas i detinternationella arbetet. Sverigekommer därvid bl. a. att vara pådrivande för att kvinnors villkor skallförbättras och för att deras roll i utvecklingsprocessen bättre skall tas tillvara.Detta sker bl. a. både i vårt bilaterala och multilaterala bistånd, liksom ivårt samarbete i stort med andra länder och intemationella organisationer. Föratt öka medvetenheten hos de svenska biståndsmyndighetema i dessa frågor ochför att förstärka de svenska insatserna har de mindre biståndsmyndighetemaBITS, och fått i uppdrag att på samma sätt som SIDA, utarbetapraktiskt inriktade strategier för att i respektive verksamhet främjautveckling för och genom kvinnor. Redovisningar av detta strategiarbete skalllämnas i nästa anslagsframställning. Vidare kan i detta sammanhang exempelvisnämnas att avsevärt ökat sina insatser när detgäller kvinnor och utveckling. Bl.a. har banken, som ett resultat av nordiskapåtryckningar, tagit upp kvinnofrågorna som ett av bankens fyrahuvudteman i sin utvecklingskommitté. Enannan viktig fråga som driver intemationellt är att andelen 9 kvinnor i FN-systemet ochandra organ måste öka, inte minst på högre Prop. 1990/91:113 poster.Sveriges engagemang i det internationella jämställdhetsarbetet gäller ocksåOECD där deltar i organisationens samarbetsgmpp i jämställdhetsfrågor. Ettnärmare och mer stmkturerat samarbete med den europeiska gemenskapen EG berören rad frågor och politikområden som är av stor betydelse för kvinnor ochkvinnors villkor. Det gäller t. ex. arbetsmarknadspolitiska frågor, frågor omarbetsmiljö, social trygghet och familjepolitik. Regeringens målsättninghärvidlag är att aktivt verka för att främja jämställdhet mellan kvinnor ochmän. Våra erfarenheter på jämställdhetsområdet möts av intresse mnt om i Europaoch kan utgöra värdefulla bidrag i det europeiska samarbetet. kan vidra lärdom och nytta av det arbete som bedrivs i andra länder och i EG-kommissionensregi. EG-kommissionenhar visat ett klart engagemang för jämställdhetsfrågoma.Redan i artikel 119 slås fast att kvinnor och män skall ha likalön för lika och likvärdigt arbete. Vägledande för kommissionens arbete medjämställdhetsfrågor har varit dels de fem direktiv som finns på området, delstvå handlingsprogram vilka innefattar olika åtgärder för att främjajämställdhet mellan kvinnor och män. Ett tredje handlingsprogram för perioden1991 1995 lades fram av kommissionen . nu pågående förhandlingarna mellan EG och EFTA-länderna om ett harbåda parter bedömt att EGs direktiv på jämställdhetsområdet skall ingå iavtalet. I diskussionema finns även frågan om de olika kommittéer och nätverksom finns på detta område. En målsättning är att skapa förutsättningar för ennära anknytning till dessa existerande samarbetsformer. Viktigt är också attkunna påverka framtida satsningar på jämställdhetsområdet inom EG, både när detgäller regelutformning och initiering av nya program och nätverk m. m. I detsammanhanget är frågor som rör t. ex. kvinnorepresentation inom EG-organensjälvfallet viktiga att driva från svensk sida. Sverigesdeltagande i ett breddat och fördjupat europeiskt samarbete är av största viktför att vi skall kunna behålla och vidareutveckla vår välfärd. En starksamhällsekonomi är en förutsättning för en välutbyggd offentlig service och föratt väma om sysselsättning och välfärd, till gagn för såväl kvinnorna som förden övriga befolkningen. Inomregeringskansliet har ett omfattande arbete bedrivits när detgäller EG och jämställdhetsfrågoma. Vi kommer senare under avsnittet 9 En nyjämställdhetslag att redovisa våra förslag i fråga om den svenskajämställdhetslagstiftningen i förhållande till EGs regler på området. Isyfte att bidra till att sprida information och ge underlag för den fortsatta debatten anordnade utrikeshandels- och jämställdhetsministrar na gemensamt ett seminarium om kvinnorna och EG. Seminariet har dokumenterats i rapporten och kvinnorna. spridakunskap om jämställdhetsarbetet inom EG har skriften Kvinna i Prop.1990/91: 113 publicerats i serie Fakta (1990:3). (JämO) har även givit ut en skrift som behandlarden svenska jämställdhetslagstiftningen i ett europeiskt perspektiv. Föratt ytterligare fördjupa analysen av jämställdhetsfrågorna i ett EG-perspektivhar utrikeshandels- och jämställdhetsministrarna i en gemensam skrivelsebegärt att samtliga arbetsgmpper för integrationsarbetet inom regeringskanslietskall redovisa frågor inom resp. område som kan ha betydelse ur jämställdhetssynpunkteller som i övrigt kan påverka kvinnornas situation. Arbetsgruppernas svarbereds f n. inom . Varje gmpp förutsätts inom sitt fackområdebeakta jämställdhetsaspekterna. Idebatten har från vissa håll framförts farhågor om att ett närmare samarbetemed EG skulle vara till nackdel för svenska kvinnor. De farhågor som förs frammåste givetvis sakligt diskuteras och analyseras. En fortsatt debatt ochinformationsverksamhet inom olika delar av samhällslivet i dessa frågor är såledesviktig. Enligt vår uppfattning bör särskilda medel ställas till förfogande isyfte att underlätta ett sådant arbete. Avsikten är att under trettondehuvudtitelns reservationsanslag I 2. Särskilda jämställdhetsåtgärder, avsättamedel för detta. Ettökat samarbete med övriga när det gäller jämställdhetsfrågor måste ocksåomfatta situationen för kvinnorna i . Detta sker bl. a.inom ramen för och dess jämställdhetskommitté (CEEG) i vilkenSverige deltar. arrangerar vidare FN i samarbete med UNIDO ettseminarium om de central- och östeuropeiska kvinnornas villkor i den pågåendedemokratiseringsprocessen. har ställt medel till förfogande för attseminariet skall kunna komma till stånd. Ar1989 antog nordiska ministerrådet en handlingsplan för det nordiskajämställdhetssamarbetet fram . Arbetet utifrån denna plan fortskriderunder /92. Till de frågor som kommer att prioriteras hör, utöverett omfattande projekt om lika lön för kvinnor och män, även frågor omkvinnoforskning, jämställdhetsstatistik, kvinnors utbildning ochkarriärmöjligheter inom databranschen, männen och föräldraledigheten samt mäni barnomsorgen. kommer efter det att har uttalat sig, under våren1991 att besluta om en ny nordisk kvinnokonferens/. 2.3 Handlingsplanen för jämställdhetsarbetet Dentidigare nämnda propositionen om jämställdhetspolitiken inför 90- talet, som behandlades av , innehöll en femårig handlingsplan. Tidsbestämda mål samt vissa åtgärder för att nå målen 11 redovisades ifråga omkvinnomas roll i ekonomin, jämställdhet på arbets- Prop. 1990/91:113marknaden, i utbildningen och i familjen samt i fråga om kvinnors inflytande.Handlingsplanen spänner alltså över ett flertal samhällssektorer. Planenhar som ett uttalat syfte att möjliggöra ett mer långsiktigt arbete men ocksåatt markera en höjd ambitionsnivå för jämställdhetspolitiken. Till detta kanläggas syftet att förtydliga och konkretisera regeringens insatser på dettaområde. Arbetet för jämställdhet mellan kvinnor och män berör många människorsinsatser och är inte begränsat till någon enstaka sektor. Ettplanmässigt arbete i riktning mot de i planen uppsatta målen pågår vid centralaoch regionala myndigheter, i kommuner och landsting, inom företag och fackligaorganisationer och också inom organisationer som inte bara har anknytning tillarbetslivet, inte minst kvinnoorganisationer. Denna samverkan av olika krafterär helt nödvändig för att resultat skall kunna nås . Handlingsplanen ären plan för regeringens arbete med frågorna menhar utgjort en riktningsangivelse för det samlade arbetet förjämställdhet i samhället.