prop · GE03143 · 1990-12-31 00:00:00 — Regeringens skrivelse 1990/91:143 om den lokala konsumentverksamheten Regeringenöverlämnar denna skrivelse till . Föredragandevid regeringssammanträdet har varit statsrådet . Slockholmden På regeringens vägnar Iskrivelsen redovisar regeringen hur den lokala konsumentverksamheten harutvecklats. Bedömningen är atl verksamheten har byggts ut tillfredsställandefram lill . Då hade 271 av landets 284 kommuner konsumentverksamhet.Under senare lid har flera kommuner beslutat att lägga ner eller begränsakonsumentverksamheten. Dennautveckling påkallar stöd till den lokala konsumentverksamheten, om den skaflkunna utvecklas som statsmakterna har förutsatt. Det innebär bland annat attalla kommuner skall ha konsumentverksamhet. Det lokala arbetet anses öka i belydelsebland annat genom att en ökad samverkan inom kräver en förbättradmarknadsbevakning. Iskrivelsen redovisas de åtgärder som regeringen har vidtagit för att stödja denlokala verksamhelen och som syftar till att ökakunskaperna om den kommunala konsumentverksamheten och dess effekter, utvecklaformerna för en effektivare konsumentverksamhet, stärkafrivilliga organisationers möjligheler all lokall arbeta med konsumentfrågor, effektiviseradet statliga slödel lill den lokala konsumentverksamheten. 1 1990/91. Somelt led i en försöksverksamhet har denna skrivelse utformats på ell nytt sätt.Den nya utformningen syftar till att vinna erfarenhet för en eventuell övergångtill en ändamålsenligare ulformning av regeringens förslag m. m. tillriksdagen. Den sedvanliga rubrikenmotsvaras i skrivelsen av rubriken . Skrivelse om den lokala konsumentverksamheten 1 Inledning Riktlinjernaför den statliga konsumentpolitiken fastställdes (prop.1985/86:121, LU 34, rskr. Enligt riksdagsbeslutet är målet förkonsumentpolitiken atl stödja hushållen i deras sirävan alt effektivt ulnyltjasina resurser samt atl stärka konsumenternas ställning på marknaden. Beslulelinnebar en tydligare inriklning av konsumentpolitiken på de hushållsekonomiskafrågorna. Vikten av atl den lokala konsu-mentpoliliska verksamheten utvecklas, atlsärskilt utsatta grupper stöds och atl fler grupper i samhället engageras ikonsumentpolitiken ströks under. Kraven på förelagen ställdes högre när delgäller alt förbättra förhållandena för konsumenterna. Lagstiftningen till skyddför konsumenterna skulle fortsatt byggas ut. Denlokala förankringen av konsumentfrågorna är grundläggande för all konsumentpolitikenskall bli framgångsrik. Riksdagsbeslutet om inriktningen avkonsumentpolitiken utgick från bedömningen alt konsumentverksamhet skullekomma att finnas i samtliga landets kommuner inom en relalivt nära framtid (LU1985/86:34 s. 60). Denkommunala konsumentverksamheten har successivt byggts ut i enlighet medstatsmakternas intentioner. Utbyggnadstakten har fram i stortbetraktats som tillfredsställande. Då bröts den posiliva utvecklingen genom allflera kommuner beslulade all lägga ner eller skära ner konsumenlverksamheten.Fler kommuner har aviserat atl de kommer att ta slällning till den fortsattaverksamheten . Åtgärderna har sin förklaring i att kommunernasekonomiska läge gör del nödvändigt med rationaliseringar och omprövning avbefintlig verksamhet. I1991 års budgetproposilion (prop. 1990/91:100 bfl. 15 s. 89) redovisades atlmånga kommuner hade aviserat atl man avsåg att göra inskränkningar i denkommunala konsumentverksamheten. Föredraganden, statsrådet , framhöllall utvecklingen var oroande om detta skulle bli verklighet. Vissa medelberäknades under anslag för utökat stöd till den lokala konsumenlverksamhetensamt under allmänna reklamalionsnämndens anslag för att nämnden skulle kunnahantera en ökande ärendelillsirömning. Vidareaviserade slalsrådel Wallslröm all hon avsåg all ha överläggningar med berördaintressenter för all få underiag för sina överväganden om vilka ålgärder som kan vidiasför alt stötta den kommunala konsu- Skr. 1990/91: 143 menlverksamhelen. Sådanaöverläggningar har hållils med företrädare för löntagarorganisationer, konsumentkooperationen,pensionärsorganisationer, andra konsumentorganisationer. , de kommunala konsumentvägledarna, myndigheterna påkonsumentområdet, handeln samt banker och finansbolag. Frågan om stödet tillden kommunala konsumentverksamheten har också anmälts i beredningen (C 1990: B)för samverkan mellan stat och kommun. Iflera motioner som har lagts fram under allmänna motionstiden under innevaranderiksmöte har yrkanden förts fram som rör stödet lill den kommunala konsumentverksamheten. Regeringenfinner, mol den bakgrund som har redovisats, det påkallat atl närmare redogöraför hur den lokala konsumentverksamheten har utvecklats samlredovisa vilka åtgärder regeringen bedömer kan vidtas för all stödjakonsumentverksamheten lokalt. 2 Den nuvarande lokala konsumentverksamheten Denlokala verksamhelen spelar en huvudroll i konsumentpolitiken sedan många år.Del har varil en bred politisk uppslutning kring behovel av atl satsa på verksamhelen.År 1975 preciserade statsmakterna riktlinjerna för verksamhetens innehåll ochorganisation. Intentionerna var all kommunernas medverkan i konsumentpolitikenskulle byggas ul väsentligt. 1 riksdagsbeslut om inriktningen avkonsumentpolitiken bekräftades atl den lokala verksamheten skulle prioriterashögt och vikten av en fortsatt snabb utbyggnad av den kommunalakonsumentverksamheten ströks under (prop. 1985/86:121, LU 34, rskr. Denkommunala konsumenlverksamheten är elt frivilligt åtagande för kommunerna. Närstatsmakterna har tagit ställning till kommunernas engagemang ikonsumentpolitiken har frågan om verksamheten bör vara obligatoriskdiskuterats. Vid det senasle beslutet 1986 bedömdesutbyggnadstakten som acceptabel. Strävandena all minska den statliga styrningenav kommunernas verksamhel och varierande lokala betingelser anfördes somytterligare skäl för en frivillig verksamhet. Vidare framhölls att en kommunalkonsumentverksamhet aldrig kan bli framgångsrik om kommunerna inte själva ärövertygade om värdet av den. En bedömning var all när kommunernas insikt ökadeom all konsumentverksamheten kunde ge besparingar inom andra kommunala förvaltningsområdenskulle utbyggnadstakten gynnas. Sammanlagd bedömde föredraganden del varken lämpligleller nödvändigl med lagsliflning om obligatorisk konsumentverksamhet.Riksdagen ställde sig bakom detta ställningslagande. Delankommer på varje kommun alt med utgångspunkt i sina förhållan- den och förutsättningaravgöra hur konsumentverksamheten skall organi- Skr. 1990/91:143 seras. I1986 års konsumenlpoliliska beslul betonade belydelsen av all verksamhelenfår en tydlig poUtisk förankring. En aktiv politisk medverkan ansågs nödvändigom den kommunala konsumentverksamheten skulle få tillräcklig bredd och tyngd samlutvecklas tillfredsställande. Slalsmakterna har utgått ifrån att kommunernaskall finna del lämpligt och naturligt all förankra verksamheten hosförtroendevalda och ha en självständig resurs för det löpande arbetet. I1986 års proposilion om inriktningen av konsumentpolitiken gavs en beskrivningav vad en konsumentverksamhet rimligen bör omfalta. En kalalog medarbetsuppgifter som det är i konsumenternas intresse all kommunerna arbelar medredovisades. Arbetsområden som rådgivning, reklamationshantering, informalion,marknadsuppföljning, varu- och serviceförsörjning, utbildning och slöd tillorganisationer skulle ingå i verksamheten. Del betonades all var tyngdpunkten skaUligga måste avgöras lokalt. Några tyngdpunklsförskjulningar förordades.Rådgivning till enskilda konsumenter som äv tradition är en viktig del avsamhällets konsumentpolitik skulle även vara en viktig uppgift förkommunerna. Relalivi sett skulle dock mindre resurser satsas på områdel. Den rådgivningsom gavs skulle i högre grad inriklas mol budgelrådgivning. Vidare skulle detjänstemän som arbetar med konsumentfrågorna i kommunerna mer aktivt än lidigarekunna medverka lill en uppgörelse mellan näringsidkare och konsument när detgäller reklamationer. Ökad tyngd skulle vidare ges ål marknadsbevakning,förebyggande insatser och samverkan med andra förvaltningar inom kommunen samlmed organisationer och näringsliv. Utvecklingenav den kommunala konsumentverksamheten Denkommunala konsumenlverksamheten har successivt byggts ut. Bedömningen fram tillår 1990 har varil all utvecklingen av konsumentverksamheten har variltillfredsställande även om viss oro funnits för att utbyggnaden går förlångsamt och för att kvaliteten i verksamheten varierar för myckel i landel (jfrkonsumentverkets anslagsframställning för /92 s.l 1). Ulvecklingnär det gäller anlalel kommuner med konsumentverksamhet under de senastedecennierna illustreras i figur 1. -80 -81 84 -85 -86 -87 -88 -89 -90 -91 Figur 1: Antalet kommuner med konsumentverksamhet1972-1991. Antalet årsarbetskrafter som kommunerna har avdelat förkonsumentverksamheten har de senasle fem åren ökat från 183 till 246. 1 80kommuner finns en eller flera heltidstjänster. Motsvarande siffra var55 tjänster. Kommunernas satsning på konsumentverksamheten de senaste fem årenhar ökat från till ca . I 91kommuner fanns konsumentnämnd eller etl särskik konsumenlutskoll.I jämförelse med vad som gällde 1986 ominriktningen av konsumentpolitiken minskade antalet kommuner med särskildkonsumentnämnd. Antalet förtroendevalda har varil istort - ca 1 500. Somtidigare har nämnls är rådgivning till enskilda konsumenter en viktig uppgiftlokalt. Av figur 2 framgår hur denna verksamhet har utvecklats sedan år 1985.Siffrorna avser antalet rådgivningskonlakler med enskilda konsumenter som konsumentvägledarnahar haft. 145000 18000 45000 82000 130000 13000 40000 77000 147000 18000 53000 84000 144000 24000 53000 89000 145000 22000 58000 90000 -I- -f -I- + Figur 2: Rådgivning till enskilda konsumenter (informationtill bland annat föreningar och skolor ingår inte). Siffrorna bekräftar alt många köpråd ges av den kommunalakonsu mentverksamheten. En lyngdpunktsförskjulning kan noteras. Förköps- kontakterna har ökat obetydligt. har de minskal. Förklaringen ligger sannolikt i ändrade priori teringar i många kommuner samt i alt förköpsrådgivning har givits på 5 annal sätt, exempelvisgenom receptioner, bibliotek och konsumentom- Skr. 1990/91:143 bud. Kommunernahar satsat allt mer resurser på budgetrådgivning och andra hushållsekonomiskafrågor. Antalet hushållsekonomiska ärenden ökade från 9000 lill24000. Dessa ärenden tar ofta belydligt än exempelvisförköpsrådgivningen. Enannan viktig verksamhet, nämligen Ivistlösning har ökat med 27%till ca 89000 ärenden. har de konsumenträttsliga frågorna ökatfrån 36000 till ca 53000 ärenden, dvs. Reklamationerna och den konsumenlrättsligarådgivningen har ökat sin relativa andel av direklrådgivningskonlakternafrån ca 43 lill . Den hell övervägande delen av reklamalionernaklaras upp lokalt. slussas vidare för behandling i allmännareklamationsnämnden. Delresurstillskott som verksamheten har fåll utnyttjas i alll större ulslräckning tillannan verksamhel än lill enskild rådgivning. Många kommuner har införtbegränsningar i telefonlider och besökstider för atl kunna arbela medförebyggande verksamhel. Marknadsbevakningenär en viktig del i det lokala arbete som är inriktat på all förebygga och lösakonsumentproblem på marknaden. Sedan millen av 80-talet medverkar kommunerna iuppföljning av efterlevnaden av rikllinjer och andraöverenskommelser med näringslivet samt efterlevnaden av lagar, beslut frånmarknadsdomstolen m. m. har 108 kommuner deltagit i sådana samarbelsprojekl.Flera kommuner genomför lokala uppföljningar på egna inilialiv. Kommunen rederdessutom ut, direki med enskilda förelag, många fall som rör brisler i marknadsföringen. Kontakternamed näringslivet har ökat väsentligt. hade 114kommuner kontakter med köpmannaföreningar och enskilda branscher. Sådana konlaklerkan ha olika karaklär. Del kan gälla alt informera om konsumentverksamheten,att utbilda butikspersonal i konsumenträtt eller att finna mera organiserat samarbetebelräffande reklamationer. Varuförsörjningsfrågoroch distributionsfrågor har fått ökad uppmärksamhet under 80-lalel. Konsumenlvägledningeni ca 90 kommuner deltar på olika säll i kommunernas varuförsörjningsplanering.Denna planering har medverkat till atl del har varit möjligt all behålla dagligvaruserviceni många glesbygdsorter. Debatten om livsmedelspolitiken, matpriser och etableringsfrågorhar medfört all konsumentverksamhetens intresse har ökat för hurstrukturförändringar inom dagligvaruhandeln påverkar hushållens resursanvänding. Samarbetetmed övriga förvaltningar inom. kommunen är viktigt för att kommunens samladeresurser ska utnyttjas effektivt. Samarbetet utgör också etl viktigt inslag idel förebyggande arbetet. Figur 3 åskådliggör hur arbelel har utvecklals underde . ID11S87 1988 11989 1990 Figur 3: Den kommunala konsumentverksamhetens samverkanmed andra förvaltningar inom kommunen. Skolkontakternautgör det i särklass vanligaste samarbetet inom kommunen. Kring 200 kommunerhade kontakt med skolan . Molsvarande siffra var vid periodens börjanca 50 kommuner. Den vanligaste formen för del praktiska samarbetet utgörsalltjämt av all konsumentverksamheten tar emot studiebesök av lärare och eleveroch atl konsumentvägledaren besöker enskilda skolklasser. Under 1989medverkade ca 50 konsument-vägledare i utbildning av lärare. Iett 100-tal kommuner samarbetar konsumentverksamheten och socialförvaltningen.Samarbetet har t. ex. inneburit atl konsumenlverksamheten hjälpersocialtjänsten med budgelrådgivning och utbildar socialsekreterare så att desjälva kan ge budgetråd. Genomhushållens ökade intresse för miljöaspekter på sin konsumtion har alll störrekrav rests på den kommunala konsumentverksamhetens arbele med miljöfrågor iform av bland annal informalion, utställningar och kampanjer. arbetar konsumentvägledarnai åtminstone 100 kommuner med dessa frågor; i 80 av kommunerna i samarbete medmiljö- och hälsoskyddslbrvaltningen. Desatsningar som gjorts för all rationalisera främst förköpsrådgivningen, genomatt man försökt föra över delar av den till bland annat bibliotek, har ocksålett lill ett ökat samarbele med kullurförvallningen. Samarbetetmed organisationerna lokall har också ulvecklats positivt. Från att haförekommit i mindre än 100 kommuner vid periodens början hade 155 kommuner år1989 samarbele med enskflda organisationer. Antalet organisationer mansamarbetar med har också ökat högst väsentligt (jfr avsnitt 2.2). Anlalelkommuner där del förekommer fackliga konsumentombud har ökat frånuppskattningsvis ett 40-tal vid mitten av 80-lalet till närmare 65 Den kommunalakonsumentverksamheten ger service till konsu- Skr. 1990/91:143 mentombuden iform av material och deltagande vid informationsmöten. Konsumentombudsidén harspritt sig till övriga organisationer. uppgav 50 kommuner attkonsumentombud fanns inom det lokala organisationslivet. 130 av dessa angavman att det fanns konsumenlombud i lokala föreningar inom (). Somframgår av beskrivningen har den kommunala konsumentverksamheten fram till år1990 i stort ulvecklats i enlighel med slalsmakiernas inlentioner. Då minskade sedan verksamheten började byggas uppår 1972 anlalel kommuner med konsumentverksamhet. 13 kommuner har lagtner eller beslulal alt lägga ner konsumenlvägledningen. Det gäller ,, Lilla , , , , , , , ,, och . Påtagliga inskränkningar av verksamheten harbeslutats i , , , , , , och Värnamo.Beslulen berör ca en miljon medborgare. I vissa av de nämnda kommunernaöverförs delar av verksamhelen till andra förvaltningar. Delfinns också kommuner som satsar mer på konsumentverksamheten. Den återupptas itre kommuner, nämligen , och . I sju kommuner ökarresurserna . Del gäller , , , ,, och . Verksamhetsaknas sedan lidigare i , , , , , ,, och . Samtligasiffror som har redovisats bygger på statistik över denkommunala konsumentverksamheten. Iriksdagsbeslutet om inriktningen av konsumentpolitiken ströks under attkonsumenternas inflytande, när del gäller produktion och distribution av varorsaml information om varor och tjänster, är av utomordentlig betydelse. Defrivilliga organisationernas roll framhölls särskill. Det slogs fast alt defrivilliga organisationernas konsumentverksamhet har sin största betydelse pådet lokala planet. Del framhölls atl de frivilliga organisationerna har genomen fri och värderingsinriktad opinionsbildning goda möjligheler all påverkaolika beslutsfattare inom den offentliga sektorn och inom näringslivet. Vidareatt organisationerna har möjlighet all också hjälpa och stödja enskildakonsumenter på ett effektivt sätt samt all de kan göra betydande insatser närdet gäller all följa upp efterlevnaden av centrala konsumentpolitiska beslut.Statsmakterna slog fast att en väsentlig förutsättning för altkonsumentpolitiken skall kunna utvecklas på ett önskvärt säll är etl ökatengagemang inom de frivilliga organisalionerna på lokal nivå. Utvecklingenav de frivilliga organisationernas insatser Defackliga organisationerna har en lång tradition när det gäller all öka medlemmarnaskunskaper och engagemang i konsumentfrågor. regeringenhar inhämtat har del konsumenlpoliliska arbelel i de frivilliga Skr. 1990/91:143 organisationerna märkbart ökat under senare lid. Flera organisalioner med direkikonsumentpolitiska mål har utvecklat sin verksamhet. Här följer några exempel.Husmodersförbundet och Samhälle har förstärkt sina insatser, utarbetat ell konsumenlprogramoch bygger upp etl brett lokalt föreningsarbete.Landsorganisationen i (LO) har presenterat ett konsumentpolitisktprogram: () har ett konsumentpolitiskthandlingsprogram och konsumentombud i alla sina 1 600 lokalföreningar.Konsument-Forum i och är exempelpå andra organisalioner som aktivt arbetar för atl stärka konsumenternasställning på marknaden. Somvi redan har redovisat har antalet fackliga konsumentombud ökat under 1980-lalel(avsnitt 2.1). annat exempel på etl fackligt engagemang är Livsmedelsarbetareförbundelsarbele kring livsmedlens kvalilet. Vi vill särskilt nämna några lokala projekt.I har fackliga och kooperativa organisalioner samarbetat i etl projekt omprivat ekonomi. I och län driver LO-distriktel ett projektriktat till ungdomar om den första bostaden. I har metallklubbarnapå några stora arbetsplatser påbörjat ett projekt om hushållsekonomiskrådgivning. I är LO-skolan en fast bas för fackliga aktiviteter på konsumentområdel. Mångaideella organisationers verksamhet syftar till alt förbättra förutsättningarnaför särskill utsatta grupper. Det gäller bland annal handikapp-, nykterhets-, kvinno-,pensionärs- och invandrarorganisationer. De insatser dessa organisationer görgynnar också i många fall konsumenter utanför den målgrupp som de i första handvänder sig till. Intressetför konsumtionens inverkan på miljön ökar. Miljöorganisationernas arbete ärdärför viktigt från konsumentsynpunkt. Organisalioner som Friluftsfrämjandetoch andra frilufls-, hälso- och idrotlsorganisalio-ner arbelar med frågor somrör kosten och hälsan. Förelagenoch deras organisationer har av tradition spelat en viktig roll ikonsumentpolitiken. I det senaste konsumenlpoliliska beslutet betonadesall företagens egenåtgärder skulle spela en delvis slörre och friare roll inom konsumentpoliliken. Olikalyper av initiativ har lagils från näringslivels sida. Flera etiska nämnder harinrättats som bland annal behandlar marknadsföringsfrågor. Inom vissa branscherfinns också reklamalionsorgan. Fleracentrala egenålgärdsprogram har också genomförts bland annal när det gäller teledireklhandelnsaml hemelektronik- och tobaksbranscherna. Företagensålgärder för alt förbättra konsumenternas förhållanden är givelvis särskiltangelägna lokak. Det är i butiken som konsumenterna i första hand skall få den informalionsom erfordras för väl avvägda val och det är dit konsumenten skall vända sigmed klagomål. Handelnsföreträdare har visal inlresse för atl hilla samverkansformer lokak för hantering av reklamationsfrågor. fl 1990/91. 1 saml Nr 143 Inågra kommuner har det bildats lokala reklamationsråd som den Skr. 1990/91:143 lokalahandeln och den kommunala konsumenlveksamheten medverkar i. Råden kan medla ioch rekommendera lösningar på tvister mellan köpare och säljare men kan ocksåta upp generella frågor som rör förhållandet mellan och konsument.Verksamhet av den här typen finns i bl. a. , , ,och . Myckel lyder på atl råden kan lösa konsumenternasklagomål på ett bra sätt. Det förefaller också som om de förebygger tvistergenom sin existens. stödjer och analyserar denna verksamhet. 3 Åtgärder för att stärka konsumenternas ställning Regeringenhar i sin inledning redovisal huvuddragen riksdagsbeslut ominriktningen av konsumentpoliliken. Delfinns flera skäl lill all så slor vikl läggs vid den lokala konsumentpolitiskaverksamhelen. Lokalt finns de bästa förutsättningarna för konsumenterna ochderas organisalioner att aktivera sig i konsumenlpoliliska frågor. Där finns debästa förutsällningarna alt fånga upp konsumenternas problem och all nå dem sombäsl behöver hjälp. Del är också där huvuddelen av de förelag finns som har ellstort ansvar när del gäller de förhållanden som konsumenterna möter påmarknaden. Behovetav insatser lokall påverkas också av vad som händer på marknaden och hurkonsumentskyddet i övrigt utvecklas. Innanvi behandlar hur den lokala konsumentverksamheten kan stödjas vill vi därförkort uppehålla oss vid dessa frågor. Regeringengör slora ansträngningar för atl få lill slånd en förstärkl samhällsekonomiskutveckling och ökad ekonomisk tillväxt. är centralt för utrymmet för denprivata konsumtionen samt för alt vi skall kunna behålla en god samhällsserviceoch få utrymme för nya reformer. Ålgärder för att förbättra den svenskaekonomin är sålunda mycket viktiga för konsumenterna. De kan emellertid ställanya krav på konsumentpoliliken. Fleraobalanser har kännetecknat den svenska ekonomin . Bland annalhar hushållssparandel varil lågt och många hushåll har lånat lill sinkonsumtion. har givit både samhället och hushållen problem. Del hardärför varil naturligt all ge de hushållsekonomiska frågorna än högre prioritetinom konsumentpoliliken. Bland annal har regeringen givit ekonomiskt slöd försöksverksamhet med budget- och skuldrådgivning. Verksamheten harförstärkts med mycket goda resultat för både hushållen och del allmänna. Viåterkommer senare till dessa (avsnitt 4.3.3). Man får räkna med atlmånga hushåll även framöver kommer att ha problem med sin privatekonomi. Flera av åtgärderna som är ägnade all stärka samhällsekonomin ger vidare nya förutsättningar för hushållens ekonomi. Del gäller bland annal skattereformen, de nya reglerna för bo stadsfinansieringen saml återhållsamhet när det gäller lönekrav. De hushålls ekonomiska frågorna kommer därför forlsatl all stå i fokus. Vi kommer att lägga stor vikt vid ålgärder som hjälper de alllför kredillyngda hushållen, som förebygger ohållbar skuldsättning och som gör del möjligl för konsu- 10 menlerna alt få ut såmycket som möjligl av sina resurser. Vi kommer under Skr. 1990/91: 143 hösten1991 alt lägga fram en proposition om en ny konsumenlkreditlag som ökar kravenpå kreditprövning, skärper marknadsföringsreglerna, förbättrar kreditavtalen m.m. Frågan om möjligheter lill skuldsanering bör införas har utretts.Betänkandet (SOU 1990:74) Skuldsaneringslag remiss-behandlas för närvarande.Vidare kommer budgetrådgivningen att byggas ut ytterligare. Blandde åtgärder vi har initierat för att förbättra ekonomins funktionssätt ingårsatsningar på en eifeA:n'vare/co«/cMrre/7.s saml avreglering inom flera samhällssektorer.Avsikten är givelvis all de välfärdsvinster som härigenom uppnås skall kommakonsumenterna till del. De marknadsinriktade åtgärderna påkallar allkonsumenternas ställning stärks. Vihar överlämnat en proposition lill om förstärkl konkurrenspå livsmedelsområdet (prop. 1990/91:147). Dessa regler skall säkerställa all avregleringeninom jordbruket verkligen ger resultat för konsumenterna i form av främsllägre priser. Ianslutning till livsmedelspolitiska beslut (prop.1989/90:146, JoU 25, rskr.