prop · GE03147 · 1990-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1990/91:147 om förstärkt konkurrens på livsmedelsområdet Regeringenöverlämnar denna proposition lill . Föredragandevid regeringssammanträdet har varil statsrådet . Stockholmden På regeringens vägnar Ipropositionen föreslås ålgärder för atl förslärka konkurrensen på livsmedelsområdeti samband med att beslut om avveckling av de internamarknadsregleringarna på livsmedelsområdet Iräder i lillämpning den Ijuli 1991. Förslagelinnebär all etl stralTsanktionerat förbud införs mol vissa former av samverkanmellan näringsidkare som från jordbrukare eller andra primärproducenter köperjordbruksprodukter som omfattas av lagen (1990:615) om avgifter på vissajordbruksprodukter m.m. Förbudel skall också gälla näringsidkare som iefterföljande produklionsled bearbetar eller förädlar sådana produkter. Desamarbetsformer som förbjuds är dels marknadsdelning och andra produktions-eller utbudsbegränsningar inom landet, dels gemensam finansiering avunderskoll vid försäljning av jordbmksprodukler på export. Förbudetgäller enligt förslagel inle förfaranden som endasl i begränsad ulslräckningkan påverka konkurrensen på den marknad som del är fråga om i varje särskiltfall. Marknadsdomstolenkan enligt förslaget meddela en näringsidkare tillstånd till ett förfarandesom omfallas av förbud enligt lagen. Reglernatas in i en särskild lag om förbud mot konkurrensbegränsning i fråga omjordbruksprodukter. 1 1990/91. 1 saml Nr 147 Den nya lagen avses trädai kraft . Somett led i en försöksverksamhet har denna proposilion utformats på ett nyttsätt. Den nya utformningen syftar lill alt vinna erfarenheter för en evenluellövergång till en ändamålsenligare utformning av regeringens förslag m. m. tillriksdagen. Detregeringen vill att skall ta ställning till redovisas i propositionenunder , som afltså motsvarar den tidigarerubriken . Konkurrensförhållandenaspelar en avgörande roll för möjligheterna atl öka tillväxten i svensk ekonomioch atl varaktigt få lill slånd en långsammare prisökningslakt. Konkurrensstimulerar bättre användning av samhällels resurser och stärker del svenskanäringslivets förmåga all långsiktigt hävda sig på internationella marknader.Därigenom pressar en ökad konkurrens priser och breddar utbud. På så sätt kankonsumenterna få ut mer av sin köpkraft. Inomviktiga delar av den svenska ekonomin är konkurrensen otillräcklig. Sålunda ärbelydande delar av dagens varu- och tjänsteproduktion genom regleringaravskärmade från marknadens signaler. Detta gäller inte minsl livsmedelsområdet.Under de senasle åren har ett omfallande arbele bedrivits för att avreglera densvenska ekonomin. En av de mest genomgripande förändringarna gällerlivsmedelsområdet. har beslutat om en nylivsmedelspolitik (prop. 1989/90:146, JoU25, rskr. Riksdagsbeslutetinnebär en successiv avveckling av de interna marknadsregleringarna pålivsmedelsområdet inklusive den kollekliva exporlfi-nansieringen fr. o. m. den1 . Beslutet förutsätter vidare atl förelag inom livsmedelssektorn inlelar över delar av regleringen och administrerar den i egen regi. Gränsskyddeli form av rörliga införselavgifter på vissa jordbruksvaror och livsmedelbehålls lills vidare. Möjlighelen all främja konkurrensen på livsmedelsområdetgenom en fri utrikeshandel är därmed begränsad. Väl fungerande hemmamarknaderpå della område är därför av slor belydelse. Betydelsenav ökad konkurrens och effektivare marknader tas särskilt upp i den proposilion(prop. 1990/91:87) om näringspolitik för tillväxt som regeringen harförelagt . Det förslag som läggs fram las där upp (s. 187 0) som enav flera ålgärder som skall vidias för atl främja konkurrensen inomnäringslivet. Imars 1989 tillkallade civilministern med stöd av regeringens bemyndigande enkommitté med uppdrag atl utreda hur konkurrenspolitiken ytterligare kanförslärkas. Kommittén, som sedermera antog namnet konkurrenskommitlén (C1989:03), fick därvid i uppdrag (dir. 1989:12) bl.a. art med förtur presenteraöverväganden och förslag för reglerade seklorer. Ifråga om livsmedelssektorn skulle kommitién överväga möjlighelerna all ökakonkurrenstrycket inom sektorn. Industri- och handelsleden skulle särskiltuppmärksammas. Konkurrenskommitlén avlämnade delbetänkandei (SOU1990:25) Konkurrensen inom livsmedelssektorn. Kommitténs sammanfattning avsitt belänkande återfinns i bilaga I. Kommitténs lagförslag framgår av bilaga2. En förteckning över remissinslanserna har lagts sombilaga 3. En sammanställning av remissyttrandena har upprättats inomcivildepartementet och finns tillgänglig i della lagstiftningsärende (dnr MA745/90). Regeringenbeslulade alt inhämla lagrådels yllrande över förslag liU lagom konkurrensen inom livsmedelsområdet. Del lill lagrådet remitteradelagförslaget redovisas i bilaga 4. Lagrådethar yttrat sig över förslaget. Lagrådet har därvid föreslagit atllagen ges rubriken lag om förbud mot konkurrensbegränsning avseendeJordbruksprodukter. 1 övrigl har lagrådet godtagit förslagel. Lagrådetsyllrande är fogat lill propositionen som bilaga 5. Rubrikeni propositionens lagförslag har anpassats till lagrådets förslag. Iövrigt skiljer sig propositionens lagförslag från del till lagrådet remitteradeförslagel bara genom alt vissa redaktionella ändringar har gjorts. Regeringenlägger i denna proposition fram elt lagförslag som innehåller ell slrafTsanktioneratförbud mot vissa former av samverkan mellan näringsidkare inomlivsmedelsområdet. Syflel är alt molverka vissa skadliga konkurrensbegränsningarsom kan uppstå efter avvecklingen av de inlerna marknadsregleringarna på livsmedelsområdetoch därigenom främja atl vinsterna av avregleringen kommer konsumenterna tillgodo. Regeringensallmänna överväganden presenteras under huvudrubriken lagsliftning omkonkurrensen inom livsmedelsområdet (avsnitl 3). Enspecialmotivering till det upprättade lagförslaget ges i avsnitt 5. 2 Nuvarande ordning m.m. Prop. Konkurrenslagen(1982:729, ändrad senast 1985:219) härtill ändamål aU främja en från allmän synpunklönskvärd konkurrens inom näringslivet genom ålgärder mol skadligakonkurrensbegränsningar (1 §). Uttrycketkonkurrensbegränsning i konkurrenslagen har i sig en myckel vid innebörd. Detanses i princip omfatta varje förhållande som innebär eller har lill följd allkonkurrensen inle är fullkomligt fri och ohämmad. Konkurrensbegränsningarförekommer på praktiskt taget alla marknader. Den klassiska nationalekonomins modeUer,som bygger på förutsättningen alt det finns en fullständig eller frikonkurrens, förekommer inte i praktiken annal än på myckel speciella marknader.Den modell som man numera brukar utgå från betecknas som fungerande ellereffektiv konkurrens. En sådan anses föreligga, om antalet säljare inte är förbegränsat, de utbjudna produklerna inte är för differentierade, förelagen inlehandlar i samförstånd med varandra och inga väsentliga hinder finns förnyetablering. Elt ingripande enligt konkurrenslagen förutsätter atl konkurrensbegränsningenär kvalificerad på vissl sätt. ullrycks i lagen genom begreppel skadligverkan. Konkurrenslagenär ell medel för alt undanröja vissa konkurrenshinder, när de är negativa från samhällssynpunkl.Därigenom bidrar lagen, ulan all i detalj styra företagens verksamhet, lill atlfrämja den konkurrens som framstår som positiv från allmän synpunkt. Lagensskyddsintresse är en sådan konkurrens som är till konsumenternas d. v. sytterst samhälls-medborgarnas - bästa (prop. 1981/82:165 s. 40 ff och s. 249). Samhällsingripandenmot konkurrensbegränsningar sker efter två principer, förbudsprincipen ochmissbruksprincipen. Förbudsprincipeninnebär att förfaranden, som anses i allmänhet ha skadlig verkan, preciserasoch förbjuds generellt. Missbruksprincipeninnebär all lagstiftaren ger samhällsorgan befogenhet att gripa in mot ellenskilt förelag när det konstaleras alt detta i ell enskilt fall framkallarskadlig verkan av en konkurrensbegränsning. Syftet med ingripandet, som riktasenbart mol del berörda företagel, är att för framliden undanröja en sådanskadlig verkan. Konkurrenslagenbygger på missbruksprincipen (2 §) i kombination med två särskildaförbudsregler (13 och 14 §§). Tillämpningsområdetför konkurrenslagen begränsas i realiteten genom särregleringar som uttryckersamhällets syn på hur verksamhelen bör bedrivas på vissa områden (prop.1981/82:165, s. 185 fQ. Lagtekniskt anses della framgå av del igeneralklausulen uppställda kravel för ingripanden all enkonkurrensbegränsning skall medföra en från allmän synpunkt skadlig verkan.Det rör sig här om en elastisk och över tiden föränderlig begränsning av möjlighelernalill ingripande. 2.2 Denhittillsvarande regleringen på livsmedelsområdet Prop. Marknadenpå livsmedelsområdet karaktäriseras av omfattande regleringar och stöd. Det ärfråga om omfallande offenlliga ingrepp i prisbildningen som innebär atlproduktionen av livsmedelsråvaror avskärmas inte bara från utländsk priskonkurrensulan också från variationer i efterfrågan hos de svenska konsumenterna. Regleringarna innebär bl. a. alt priserna på jordbruksprodukter i storutsträckning upprätthålls på administrativ väg. Regleringen omfattar allavikliga jordbmksprodukler och avser fömtom primärledel även viss insamling ochförädling. Genom regleringen upprätthålls de på administrativ väg fastställdapriserna på jordbruksprodukter. För att detta skall vara möjligt krävs dels altpristryckande import förhindras, dels atl pristryckande överskott på densvenska marknaden avlägsnas. Regleringen består därför av två huvudkomponenter:etl gränsskydd och en intern marknadsreglering. Gränsskyddelupprätthålls i form av rörliga införselavgifler som syftar till atl ge en stabilprisnivå inom landet oberoende av svängningar i världsmarknadspriser. Regler omdella ges i tullagstiftningen främst tullagen (1987:1065, ändrad senast1990:400) - för livsmedel på vilka tull tas ul och i lagen (1967:340) omprisreglering på jordbrukels område (upphävd 1990:616, ändrad senast 1990:619)för de prisreglerade produkterna. Degrundläggande författningarna för den interna prisregleringen är lagen omprisreglering på jordbrukets område och förordningen (1984:62) om prisregleringpå jordbrukets område (ändrad senast 1989:414). Deninterna marknadsregleringen är något olika utformad för olika produkter, menprinciperna är desamma. I korthel innebär marknadsregleringen attlantbrukarna, genom avgifter på all produktion, kollektivt finansierarhuvuddelen av kostnaderna för export av de jordbmksprodukler som inleefterfrågas inom landet. Frågorom bidrag eller annat stöd i marknadsreglerande syfle prövas enligt lagen omprisreglering på jordbrukets område av sju regleringsföreningar. Medlemmar iregleringsföreningarna är förelag och organisalioner inom respeklive bransch. 2.3 Den nya livsmedelspolitiken Riksdagensbeslul om en ny livsmedelspolilik innebär en successiv avregleringav jordbruket och en övergång lill etl mer marknads-inriktat syslem. Enutgångspunkt för livsmedelspoliliken skall enligt beslutet vara all produktioneni,princip skall vara underkastad samma villkor som andra näringar.Producenterna skall endast ersättas för efterfrågade varor och tjänster. Ettgränsskydd i form av röriiga införselavgifter behålls lills vidare. Frågorom gränsskydd och andra slöd behandlas inom ramen för de pågående GATT-förhandlingarna. Inom råder nu enighet om att 5 kraftiga successivaneddragningar skall göras av såväl stöd som skydd i Prop. 1990/91:147 form avspecifika internslöd, gränsskydd och exportsubventioner. återstårdock en rad frågor all lösa. Del är svårt alt bedöma när en GATT-uppgörelsekan nås. Regeringen avser att i ljuset av GATT-förhandlingarna återkomma beträffandeen sänkning av del svenska gränsskyddel. Deinterna marknadsregleringarna avvecklas successivt. Lagen om prisreglering på jordbmkelsområde upphör all gälla och ersätts med lagen (1990:615) omavgifter på vissa jordbruksprodukter m. m. Övergångsbestämmelser tillsistnämnda lag finns i lagen (1990:616) om införande av lagen (1990:615) omavgifter på vissa jordbruksprodukter m. m. Avskaffandetav de inlerna regleringarna innebär i huvudsak atl den kolleklivafinansieringen av överskoll avvecklas. Enligtregeringens förslag i budgetpropositionen 1991 (prop. 1990/91: 100 bilaga 11 s.21) inrättas en ny myndighet, , . uphörenligt förslaget lanlbruksstyrelsen och statens jordbmksnämnd. Förall underlätta omställningen av jordbruket lill en mer marknadsanpassadsituation har beslutat om vissa övergångsålgärder. I det följanderedovisas några av de viktigaste produktvisa övergångsålgärder-na. Riksdagensbeslul innebär bl. a. att elt förenklal system för lönsamhetsutjämning utanexportfinansiering inom mjölkprisregleringen skall vara i krafl till den 1 juli1995. Vidare införs entemporär budgetfinansiering av en begränsad köllexport t.o.m. budgetåret1993/94. För budgetåren 1991/92, 1992/93 och 1993/94 anvisas 200, 150 respeklive100 milj. kr. Den typ av kollekliv finansiering genom avgifterpå produktionen för export som inle täcks av del beslulade slödel avvecklasgenom riksdagsbeslutet. Detta gäfler även på mejeriområdet. Ettförenklat system för inlösen av överskoll av spannmål behåUs t. o. m. budgetåret1993/94, dvs. Inlösenprisel sänks successivt.Inlösenpriset för vete skall vara följande: 1990/91 1,30kr/kg, 1991/92 /kg, 1992//kg saml 1993/940,/kg. Export aveventuella överskott bekostas av budgetmedel. 2.4 Konkurrensfbrhållandena inom livsmedelssektorn Deolika leden i livsmedelskedjan kännetecknas av en hög grad av koncen tration. 1 uppsamlingsledet och på flera delmarknader inom förädlingsin dustrin dominerar lantbrukskooperationen. I de reglerade leden har ko operationen marknadsandelar på mellan . Del före kommer hinder för etablering på rriärknaden dels genom atl det råder leveransplikl och mottagningsplikl i förhållandet meUan åtskilliga för eningar och deras medlemmar,' dels genom systemet för utjämning av 6 priser inom bl. Förelagskoncentralionen är hög även på områden som liggerutanför jordbruksregleringen. Importkonkurrensen är svag. Grossist- och delaljhandelsledendomineras av tre partihandelsblock (, ICA och KF). Banden mellan parti-och detaljhandel är slarka. Konkurrensen från utlandet är svag. Konkurrensbegränsandeinslag förekommer i samband med den kommunala planprocessen. Motståndet mot bakifrånkommande prishöjningar är svagt. Producentkooperalionen iSverige spelar en unik roll på livsmedelsområdet. Den har kommit atl inta éncentral roll inom prisregleringssystemet, där den haft vissamyndighetsuppgifter som syftat till alt genomföra och regeringenslivsmedelspolitiska beslut. Kooperationen ärorganiserad i ekonomiska föreningar, för vilka lagen (1987:667) om ekonomiskaföreningar (ändrad senast 1990:1354) gäller. Producentkooperalionen kan delasin i primärföreningar (föreningar bestående av jordbrukare eUer andra råvamproducenter),riksorganisationer (branschorganisationer) och riksförbund. Samverkan är vanliginom producentkooperalionen. Det gäller framför alll s.k. federativ samverkan,dvs. samverkan som förekommer mellan etl centralförbund och flera lokalaföreningar inom en kooperativ organisationsstmktur. Koncern-samverkan enligt 1kap. 4§ lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar förekommer också, men inte ilika hög ulslräckning. 3 Lagstiftning om konkurrensen inom livsmedelsområdet 3.1 Behovet av en lagstiftning Regeringensbedömning: En särskild lagsliftning som förbjuder vissa för konkurrensenskadliga förfaranden behöver finnas när de inlerna marknadsregleringarna pålivsmedelsområdet avvecklas. Konkurrenskommitténsbedömning: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna:Bland remissinstanserna finns delade meningar om behovet av en lagstiftning.Majoriteten av de instanser som uttalar sig är kritiska eller tveksamma till konkurrenskommitiénslagförslag. , (), statens pris- ochkonkurrensverk (SPK), liksom andra remissinstanser som kan anses företrädakonsumentintresset, såsom , LO och TCO. Dessa instanser stöderkommitténs slutsats att det inför omläggningen av jordbmkspoliliken behövsklara spelregler för berörda företag. Några av dessa inslanser betonar atllagförslaget är motiverat främst eUer med hänsyn till atlhemmarriarknaden är skyddad. Negativaär främst sådana reriiissinslanser som representerar näringslivet ochkooperationen. En huvudlinje i kritiken är all man anser all ingripanden molkonkurrensbegränsningar på livsmedelsområdet efter av- Prop. 1990/91:147 regleringenkan ske med stöd av konkurrenslagen och all del därmed inte behövs särskildalagregler. Vissa remissinslanser menar också all konkurrensregler inte börgälla för en enskild sektor i näringslivet, och atl man därför bör avvakta denallmänna översyn av konkurrenslagen som konkurrenskommitlén nu genomför.Marknadsdomstolen anser att övertygande skäl inte har visats för atl konkurrenskommitiénslagförslag ulgör del lämpligaste sättet all främja konkurrensen vid en avregleringinom livsmedelssektorn. Domstolen, liksom flera andra remissinslanser,hänvisar lill möjligheterna all aktivt utnyttja gränsskyddets nivå vid hot molkonkurrensen. Skälenför regeringens bedömning: framhöll i det livsmedelspolitiskabeslutet (1989/90:JoU25 s. 96 och 97) bl. a. all del är av värde artkooperationen även i framliden kan samverka när del gäller forskning och utveckling,viss marknadsföring och andra aktiviteter som kan anses förenliga medkonkurrenslagstiftningen och internationeUa handelsavtal. Å andra sidan,framhöll , måsle ell riksdagsbeslut om avskaffande av de internaregleringarna innebära atl företag inte kan få ta över vissa delar av dennareglering och administrera den i egen regi. Dellaborde enligt inte hindra att lantbmkskooperalionen och andra enskildaaktörer får en mycket viktig roll när det gäller att stabiliseramarknaden, upprällhålla olika former av konlraktsproduk-lion och motverka att s.k. årsmånsvariationer slår igenom i alllför kraftiga inlerna prisvariationer.Men också de mindre företagen måste enligt ges viss möjlighet atlsamverka. Del måsle också enligi finnas möjlighei all hanleraförsäljning av tillfälliga överskotlskvantileler, och del borde vara möjligt atlfinna former för detta som förenar behovet av samordning och utnyttjande avskalfördelar med de krav som samhället måste slälla på väl fungerandemarknader. Säljbolag, också branschvisa, kan enligt utgöra en lämpligform för all hanlera säsongvariationer och liUfälliga mindreexportkvantiteter. Omläggningenav livsmedelspolitiken i enlighet med beslul är myckel genomgripandeoch ändrar på ell avgörande sätt förutsättningarna för näringen. Sedanårtionden invanda beteenden måsle ändras, när de inlerna prisregleringarnaavvecklas. Del statliga interna regleringssystemet har inneburit och i vissafall förutsatt en långtgående samverkan i den lanlbrukskooperalivaföreningsrörelsen. Starka företagsstrukturer och former för samverkan hardärmed etablerats. Marknadssituationen inom livsmedelsområdet kännetecknasinför den föreslående avregleringen allmänl av en långtgående koncentration iflertalet led tUl ett fåtal dominerande marknadsaktörer. Närdel-statliga interna regelsystemet upphör atl gälla faller flera av de konkretauppgifter som skötts av föreningsrörelsen bort. De närmare spelreglerna: förföretagens fortsalla agerande och samverkan på marknaden framslår därmed inteså tydligt. Gränsskyddeli form av rörliga införselavgifler på vissa jordbruksvaror bibehålls tills vidare. Därigenom ökar belydelsen av väl fungerande hem mamarknader inom livsmedelsområdet. För att säkerställa altföretag inle i en eller annan form tar över vissa delar av den internamarknadsregleringen och administrerar den i egen regi bör i lag anges vilkaspelregler som skall gälla för marknadens aktörer. Om man inte förhindrarsådana förfaranden som innebär att regleringen i väsentliga delar bibehålls iprivat regi, finns det risk för alt den effektivitetsvinst och de andra posilivaeffekter som avregleringen syftar till inte kommer konsumenterna till godo. Den successiva avregleringenpå livsmedelsområdet innebär visserligen att det efter kommer atlfinnas större utrymme för ingripanden mot konkurrensbegränsningar pålivsmedelsområdet med stöd av generalklausulen i 2 § konkurrenslagen. äri sig viktigt. Del är emellertid också viktigl att de oönskade förfarandenamotverkas snabbi och effektivt. Ingripanden molkonkurrensbegränsningar enligt den s.k. missbmks-principen förutsätter atl deli varje enskilt fall kan påvisas atl konkurrensbegränsningen har skadligverkan. De former av konkurrensbegränsningar på livsmedelsområdet somregeringens lagförslag tar sikle på, och som vi strax återkommer till, är avden karaktären all de generellt får anses ha skadlig verkan. Dessa former avkonkurrensbegränsningar bör därför förbjudas i lag. Det finns sålunda enligtregeringens uppfatlning starka motiv för alt i lag särskilt ange dekonkurrensmässiga förutsättningarna för näringsidkar-nas agerande i anslutning tillavvecklingen av de interna marknadsregleringarna. För att få åsyftad verkan måsledessa regler träda i kraft samlidigt som de statliga regleringarna upphör allgälla, d. v. s. . Delta innebär all den pågående översynen avkonkurrenslagen inle kan avvaktas. 3.1.1Tillämpningsområdet för en ny lagstiftning Regeringensförslag: Lagsliflningen skall gälla för näringsidkare vars verksamhel avser 1.köp av jordbruksprodukter frånjordbrukare eller andra råvamproducenter, eller 2.bearbetning eller förädling i någolefterföljande produktionsled av sådana produkter. Lagstiftningenskall inte gälla verksamheten inom en koncern eller inom en ekonomisk föreningsom bara har jordbrukare eller andra råvamproducenter som medlemmar(primärförening). Kommitténsförslag: Överensstämmer i princip med regeringens. Remissinstanserna:Företrädare för framför allt producentkooperativa intressen har mol den avkommittén föreslagna lagsliflningen invänt atl den innebär elt ingrepp ifederativ samverkan mellan kooperativa föreningar och atl den ensidigt riktasmot lantbrukskooperationen. Flera remissinstanser har haft uppfattningen ävenom de är positiva tiU en lagstiftning all åtgärder bör vidtas för atl molverka konkurrensbegräns- Prop. 1990/91:147ningar även i övriga led av livsmedelskedjan. Flera remissinslanser har ocksåifrågasatt om tillämpningsområdet är lillräckligl tydligt avgränsat. Skälenför regeringens förslag: En lagstiftning på området bör i försia hand syftatill atl förhindra sådana skadliga konkurrensbegränsningar som kan uppstå genomatl aktörer på marknaden i prival regi lar över den internamarknadsregleringen. Den bör därför för del försia omfalta sådana jordbmksvarorsom enligt lagen (1990:615) om avgifter på vissa jordbruksprodukter m. m.kommer all omfallas av gränsskydd. Vidare bör den omfatta näringsidkare i deled av livsmedelskedjan där förulsätlningarna för att ersätta den nuvarandeinterna marknadsregleringen med annan konkurrensbegränsande samverkan ärstörst. Meddet förut angivna syftet bör en lagsliflning på områdel göras till-lämplig påde näringsidkare som verkar i leden mellan de enskilda råva-ruproducenlerna ochhandelsledet. Lagsliflningen bör således inle bli tillämplig på enskilda jordbmkäreeller andra råvamproducenter, och inte heller på dagligvamgrossister och dagligvamdelaljister. Denäringsidkare som därmed kommer alt omfallas av lagstiftningen är för det försiasådana som för vidare försäljning från råvaruproducenlerna köper varor ulan atlbedriva någon form av bearbetning eller förädling. Vidare kommer lagstiftningenalt omfatta sådana näringsidkare som i de efterföljande produktionsleden förvidare försäljning bearbetar eller förädlar varor (exempelvis slakt ochefterföljande kötlförädling). Delär inle nödvändigl eller önskvärt att sådan samverkan som förekommer iverksamheten inom en ekonomisk förening beslående av enbart jordbmkäre ellerandra råvaruproducenler träffas av lagstiftningen. En sådan samverkan bördärför undantas från tiUämpningsområdet för en ny lagstiftning.