prop · GE03129 · 1990-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1990/91:129 om ändringar i m.m. Regeruigenföreslår att anta de förslag som har tagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollelden . Ipropositionen behandlas tvä framställningar frän om generellaidentitets- och fordonskontroller och om polisens möjligheler all ingripa vidallvarliga ordningssiömingar. Mol bakgmnd av framställningarna föreslås vissaändringar i och i polislagen. Pohsensmöjligheter atl ta med personer till förhör vid utredning om myckel allvarligabrott utvidgas. Enligt förslagel skall den som befinner sig inom ell område därett brott har förövats kunna tas med till förhör, om han inte friviUigtmedföljer till förhöret En sådan åtgärd fär vidias endasl i samband med uttedningav ett brott, för vilket inle är föreskrivel lindrigare straff än fängelse ifyra är eller försök till sådanl brott. Vidare föreslås enutvidgad möjlighet till husrannsakan för att söka efter den som skall gripas,anhållas eller häktas som misstänkt för etl brolt för vilkel inle ärföreskrivet lindrigare sttaff än fängelse eller försök till sådanlbrott. Åtgärden fär vidias i transportmedel pä en viss plals där det finnssärskild anledning atl anta att den som kan misstänkas för brottet kan komma attpassera. Husrannsakan enligt bestämmelsen fär inte syfta till annal än atl sökaefter den misstänkte. Slutligenföreslås en bestämmelse som ger polisen rätt att undersöka ttansportmedel föratt söka efter den som har avvikit efter atl ha intagits i en kriminalvårdsansialteller den som har avvikit frän en sjukvårdsinrättning. I del första fallet färåtgärden vidtas endast om den avvikne har dömts lill fängelse i minsl fyra äroch det kan antas att han ulgör en allvarlig fara för annans hv eller hälsaeller for rikets säkerhet. I det senare fallel skall åtgärden kunna vidtas vidsökandet efler den som genomgår psykiatrisk tvångsvård 1Riksdagen 1990/91. ellerden som av domstol överlämnats till rättspsykiatrisk värd, under Prop.1990/91:129 fömtsätming att det med hänsyn tiill omständighetema finnssärskilda skäl att anta att han utgör en allvarlig fara för annans liv eller hälsaeller för rikets säkerhet. Endasl transportmedel pä en viss plats där del finnssärskild anledning att anla att den awikne kan komma att passera färundersökas. Ifräga om polisens möjligheteratt ingripa vid allvarliga ordningsstömingar föresläsinga ändringar i polislagen eller i . Den bedömningen görs attnuvarande bestämmelser mäste anses ge tillräckligt utrymme för polisen attfullgöra uppgiften att upprätthålla allmän ordning och säkerhet. Lagändringarnaföreslås träda i kraft den . Härigenomföreskrivs i fräga om dels att 23 kap. 8 § skall ha följandelydelse, dels att det i balken skall införas en ny paragraf, 28 kap. 2 a §, av följandelydelse. Pätillsägelse av pohsman vare På tillsägelse av en pohsman är densom är tillstädes å plats, där den som befinner sig på den plats, brott förövas, skyldig att medfölja där ett brott förövas, skyldig atl till förhör, som hålles medfölja lill ett förhör som hålls därefter. Vägrar han utan giltig or- därefter. Vägrar han sak, må han av polismannen med- ulan giltig orsak, får polismannen tagas till förhöret. ta med honom lill förhöret. Vad som sägs i första stycket gäller också den som brinner sig inomett område i anslutning till den plats där ett brott förövats, om detför brottet inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse . Dettagäller också vid försök till ett sådanl broll. För att söka efter någon som skall gripas, anhållas eller häktas sommisstänkt för brott, för vilket inte är föreskrivet lindrigare siraff än fängebei , eller försök till sådanl brolt, får husrannsakan företas itransportmedel på viss plats, om det finns särskild anledning att anta att densökte kan komma att passera platsen. Dennalag ttäder i kraft . Lag om ändring i polislagen (1984:387) Härigenom föreskrivsatt 20 § polislagen (1984:387) skall ha följande lydelse. Föratt söka efter en person som med laga stöd skall omhändertas får en polismanbereda sig tillttäde till den eftersöktes bosiad eller annat hus, mm eller ställesom tillhör eller disponeras av honom. Detsamma gäller i fräga om en lokal somär tillgänglig för allmänheten. Finns det synnerliga skäl att anta att deneftersökte eljest uppehåller sig hos annan, fär polismannen bereda sigtillträde även dit. Pä motsvarande sätt får en polisman bereda sig tillttädetill en bostad eller nägot annat ställe för att söka efter etl föremål sompolisen med stöd av lag eller annan förfatming skall omhänderta; vad som nysshar sagts om den eftersökte gäller därvid föremälets ägare eller innehavare. För att söka efter nägon som har intagits i en kriminalvårdsansialt efteratt ha dömts dll fängelse och som har avvikit får en polismanundersöka transportmedel på viss plals, om den awikne kan antas utgöra enallvarlig fara för annans liv eller hälsa eller för rikets säkerhet och det finnssärskild anledning atl anta att den awikne kan komma att passera platsen. Enpolisman har samma befogenhet för att söka efter någon som genomgår psykiatriskrvångs-vdrd eller som överlämnats lill rättspsykiatrisk vård och som avvikitfrån en sjukvårdsinrättning, om del med hänsyn lill omständigheterna finnssärskilda skäl an anta an den avvikne utgör en allvarlig fara för annans liveller hälsa eller för rikets säkerhet. En ätgärd som avses i första stycket får endast om fara är i diöjs-mäl vidtas utan föregäende beslut av polismyndigheten. Endast om det finns särskilda skäl får åtgärden vidias mellan och 6.00. Enätgärd som avses i första eller andra stycket får endast om fara är i dröjsmålvidtas utan föregående beslut av polismyndigheten. Endast om det finnssärskilda skäl får åtgärden vidias mellan och 6.00. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Prop. Ifråga om husrannsakan för eftersökande av föremål som är underkastat beslag ochav den som skall gripas, anhållas eller häktas eller hämtas till fbrhör ellerinställelse vid domstol finns bestämmelser i . 1.Denna lag ttäder i krafl den 1 juh1991. 2.Under tiden - den 31december 1991 gäller vad som sägs i 20 § andra stycket om den som genomgärpsykiatrisk tvångsvärd eller den som överlämnats till rättspsykiatrisk vård i slälletden som av domstol med stöd av 31 kap. 3 § överlämnats till slutenpsykiatrisk värd eller till värd i specialsjukhus för psykisktutvecklingsstörda. Utdragur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , ,, R. Carlsison, , G. , , , , ,, , Proposition om ändringar i m.m. 1Inledning Riksfxjlisstyrelsenhar i en skrivelse till regeringen föreslagil alt polisen ges befogenhetatt genomföra generella identitets- och fordonskon-ttoller. Skrivelsen börfogas till pirotokollei i detta ärende som bilaga 1. Ytttanden har kommit in från justitiekanslern (),riksåklagaren (), kriminalvårdssryrelsen, hovrätten för ,polismyndigheterna i , , , och ,, trafiksäkerhetsverkel, generaltullstyrelsen, länsstyrelsernai och , ombudsmän (),. Stats-tjänstemannasektionen hos (TCO-S) och Föreningen . RÄhar bifogat ytttanden frän överåklagaren vid åklagarmyndigheten i ochöveråklagarna vid regionåklagarmyndigheterna i , och . TCO-S har som sitt eget yluande överlämnat ytttande från . Ensammanställning av remissytttandena har upprättats i ochfinns tillgänglig i lagistiftningsärendet (dnr 89-1181). Riksp)olisstyrelsenhar vidare i en skrivelse till regeringen tagit upp frågan ompolisens möjligheter att ingripa mot deltagare i en folksamling som allvarligtstör den allmänna ordningen och därvid också lämnai förslag till lagändringar.Skrivelsen bör fogas till protokollet i delta ärende som bilaga 2. Skrivelsen har remissbehandlals. Ylttanden har kommit in frän JK, RA, Götahovrätt, och Lunds tingsrätter, länsstyrelserna i ,, och , polismyndigheterna i ,, och Göleborg, JO, juridiska fakultetsstyrel- 1990/91:129 Sverigesadvokatsamfund, , ,, . Föreningen ,Föreningen och Medborgarrättsrörelsen Friheten i . RÄ har överlämnat ytttanden frän överåklagarna vid åklagarmyndigheternai , och och från överåklagarna vidregionåklagarmyndigheterna i , , och Gävle.Länsstyrelsen i har bifogat ytttanden frän polismyndigheterna iKarlshamn och och firän cheferna för kriminalavdelningen ochordningsavdelningen vid polismyndigheten i . har bifogat ytttande frän . Ensammanställning av remissytttandena har upprättats i ochfinns tillgänglig i lagstiftningsärendet (dnr 90-1679). Jagavser att nu behandla de frågor som har tagits upp i rikspolisstyrelsensskrivelser. I mina överväganden i ärendel har jag samråll med chefen förcivildepartementet. Regeringenbeslutade den 28 febmari 1991 att inhämla lagrådets ytttande över lagförslagen.De till lagrådet remitterade lagförslagen bör fogas lill protokollet i dettaärende som bilaga 3. Lagrådethar lämnat de remitterade förslagen utan erinran. Iförhållande lill lagrådsremissen har en ändring av redaktionell karaktär gjortsi lagtexten. I-agrådetsytttande bör fogas till protokollet i della ärende som bilaga 4. Nären särskild händelse har inttäffat, t.ex. när ett allvarligt brotl har begåtts ellernär en farlig person har rymt från en kriminalvårdsanstalt, ankommer det päpolisen att bedriva en effektiv spaning och att bl.a. identifiera personer somkan ha anknyming till händelsen. har i sin skrivelseframhållit att polisen har behov av atl i dessa situationer kunna upprätta s.k.spärrar pä gator och vägar eller andra platser för att kunna fullgöra sinauppgifter. En sådan ätgärd innebär vanligen atl polisen miin-mässigt stopparfordon och vid behov konttollerar föramas identitet. I viss uisttäckningundersöks också bagageutrymmen och andra slutna utrymmen i fordonen. Syftetmed älgärder av det här slaget är i första hand all söka efier en person somskall gripas pä gmnd av misstanke om brolt eller som skall omhändertas av andraskäl. Men åtgärden kan ocksä syfta till atl söka efter föremalsom är underkastade beslag eller annars till att uttöna omständig- Prop.1990/91:129 heter som har betydelse för uttedjiing om brott. Polisingripandenav det här slaget kan inte ske med mindre än att det finns uttryckligt stöd fördem i gällande lagstifming. Styrelsen har därför framhållit att det inte är braatt polisen, pä gmnd av att gällande regler inle ger en klar rättslig gmnd försådana kontroller, måste hänvisa till vägttafik-författningama for atl finnastöd för sina älgärder. Eftersomden nuvarande ordningen anses olämplig från ett flertal synpunkter föreslärrikspolisstyrelsen alt en bestämmelse förs in i poUslagen (1984:387, ändradsenast den 1 juh 1989) som ger polisen rätt att företa generella identitets-och fordonskonttoller i ansluming till att ett allvarligt brott har begåttseller då en person, som kan antas utgöra en allvarlig fara för annan eller förrikets säkerhet, har avvikit från en kriminalvårdsansialt eller nägon annaninrättning där den awikne hälls frihetsberövad. Rikspolisstyrelsensskrivelse från juH 1990 Styrelsenhar satt i fråga om de rättsliga befogenheter som står till polisensförfogande är tillräckliga för alt polisen pä ell för allmänhelen tillfredsställandesätt skall kunna ingripa när den allmänna ordningen och säkerheten är hotad aven folksamling.. Till belysning av problemet har slyrelsen nämnt bl.a. deoroligheter som förekom i i anslutning rill VM-kvalmatcheni fotboll mellan och . JOhar gjort en preliminär granskning av de metoder som polisen använde i sambandmed de oroligheier som förekom i detta sammanhang. Från JO-ämbeleis sida hardet satts i fråga bl.a. om förhållandena var sådana att bestämmelsema i 13 §polislagen om omhändertagande för ordningens upprätthållande var tillämpliga samtidigtsom det enligt ämbetet förefaller som om de omhändertaganden som gjordes dåinte har gmndats på någon prövning av om det i varje särskilt fall förelågförutsättningar för ingripande. Rikspolisstyrelsenbefarar att värre oroligheter än de i kan förekommanär står som värd för europamästerskapen i fotboll. Med hänsyntill den "huliganism" som följer i den internationella fotbollensspår finns det enhgt styrelsens uppfattning anledning att hysa oro för vad somkan komma att hända, om polisen då inte har möjligheter att trygga den allmännaordningen och säkerheten. Föratt förbättra polisens möjligheter att ingripa mol folksamlingars ordningsstörandebeteenden och undanröja de oklarheter som råder bland polispersonal ompolisens befogenheler alt ingripa föreslår en höjning av maximisiraffeifor brottet ohörsamhet mot ordningsmakten i 16 kap. 3 § (BrB). Ensädan åtgärd skulle enligt ge polisen bättte möjligheleratt gripa deltagare i en folksamling som stör allmän ordning. Enligtstyrelsen är emellertid en sådan lagändring inte tilhäcklig. Ansvar Prop.1990/91:129 för ohörsamhet mot ordningsmakten fömtsätter att en deltagare i enfolksamling underlåtit att efterkomma en befallning som meddelats för ordningensupprätthällande. I vissa situationer kan det emellertid vara svårt att meddelasädana befallningar. Styrelsen föreslår därför ocksä alt det i polislageninförs en uttrycklig bestämmelse som ger polisen rätl att i vissa situationeromhänderta alla deltagare i en folksamling som stör den allmänna ordningen. 3 Kontroller vid allvarliga brott och rymningar 3.1Allmänna utgångspunkter Rikspolisstyrelsensförslag om generella identitets- och fordonskonttoller tar sikte pä tvä olikatyper av situationer. Den ena gäller älgärder i anslutning till alt del har begäitsett allvarligt brott och den andra gäller spaning efter personer som avvikitfrån en kriminalvårdsanstalt eller någon annan iru'ätming. Reglerom fömndersökning angående brott finns i 23 kap. (RB). Föratt dessa regler skall vara tillämpliga krävs att del finns misstanke om ellkonkret brott. Det finns emellertid inga krav på att gämingsmannen skall varakänd eller ens att någon skall vara misstänkt för brottet. Vid uttedning om ettkonkret brott är RBs regler om tvångsmedel tillämpliga. Avsystematiska skäl anser jag att en lösning av de problem som gäller älgärder ianslutning till att ett allvarligt broll har begålls bör sökas inom ramen for reglemai RB. Detär frän samhällets synpunkt angeläget att polisen har erforderliga möjligheleratt bedriva ett effektivt spanings- och uttedningsarbete när ett allvarligtbrott har ägt mm. Den uppfattningen har också uttryckligen sttukits under avett övervägande antal av remissinstansema. Att det kan vara av avgörandebetydelse för polisens möjligheter att klara upp ett allvarligt brotl att etteffektivt uttedningsarbete påbörjas har också framhållits bl.a. i juristicommissionensrapport (SOU 1987:14) om händelserna efter mordet på statsminister . Isamband med ett allvarligt brott har polisen naturligtvis möjlighet atl genomförakonttoller mnt det område där brottet begåtts i syfte att lela efter misstänktaeller att fräga personer som passerar om eventuella iakttagelser som kan varaav betydelse för uttedningen av brottet. Nägon möjlighet att i samband därmedtillgripa tvångsmedel mot en person som vägrar att identifiera sig ellerannars samarbeta finns dock inte, om personen inte kan misstänkas för brottet.När det gäller konttoller av fordon finns det inte heller nägon lagstiftningsom tar sikte pä situationer av det aktuella slaget. Att, som sker, låta konttollerske med stöd av vägtrafikförfattningama är från både principiella och andrasynpunkter inte acceptabelt. Jaghar därför, som jag sttax skall återkomma till, funnit all del bör genomförasändringar i RBs regler om skyldighel att följa med till förhör och omhusrannsakan. IpKjlisens uppgifter ingår inle bara alt utreda begångna broll. Polisen har ocksåen skyldighel alt förebygga brott och att lämna allmänhelen skydd och hjälp.Del är säledes polisen som har huvudansvaret för att skydda samhällsmedborgama.Däri ligger att polisen har att vidta erforderliga älgärder, om fara föreliggerför atl ett brolt kommer atl förövas som hotar liv eller hälsa eller som ulgören fira för rikets säkerhet. Polisens befogenheter i detta hänseende blev merafullständigt reglerade först i och med atl polislagen ttädde 1984. Den allmänna spaning som polismyndighetemabedriver utan all spaningen gäller ett konkret brott regleras inte i RB. Istället tillämpas då polislagen och polisförordningen (1984:730). Dessa författningarupptar också regler om användningen av wångsmedel, men endast för andra syften änbrottsutredande. har pekalpä del otillfredsställande i att polisen vid eftersökande av farliga personersom avvikit frän olika institutioner tvingas att hämta stöd i vägttafikförfatmingamafor att göra olika konttoller som ett led i spaningsarbetet. Mot bakgmnd avpolisens skyldighet att svara för allmänhetens och rikets säkerhet delar jaguppfattningen att det även för dessa situationer är angeläget att införasärskilda lagregler som bör tas in i polislagen. Jag delar emellertid interikspolisstyrelsens uppfattning atl polisen vid eftersökande av rymlingaralltid bör ha en möjlighet att företa generella identitetskonttoller.Förhållandena skiljer sig i dessa fall från dem som gäller vid uttedningen avett begånget brott. Som några remissinslanser framhåller måste det fömtsättas atlpersoner som har avvikit från t.ex. en kriminalvårdsanstalt är väl kända tillutseendet. Fotografier och andra uppgifter av betydelse för att fastställa denavviknes identitet kan därför snabbi spridas med tekniska hjälpmedel till depolismyndigheter som engageras i spaningsarbetel. Mittförslag: En bestämmelse förs in i 23 kap. RB som ger polisen rätt atl tillförhör ta med den s Rikspolisstyrelsenföreslär att en regel förs in i polislagen som ger Prop. 1990/91:129 polisenmöjlighet att utföra generella identitetskonttoller vid spaningar efler den somkan misstänkas for ett allvarligt brott. Remissinstanserna:Några remissinstanser tillstyrker förslagel eller lämnar det utan erinran. Enmajoritet av remissinstansema anser all del finns behov av klara regler för attpolisen skall kunna bedriva ett effektivt spaningsarbete. Bl.a. JK ochhovrätten för anser all den nuvarande ordningen där generella konttollerföretas med hänvisning till vägttafikförfatttiingama när syftet med konttollemaär ett annat än det som dessa författningar skall tillgodose är otillfredsställande.Nägra remissinstanser pekar pä den inttssekonflikt som kan finnas mellan attgenerella identitetskonttoller genomförs och det integritetsinttång sädana konttollerutgör. Bl.a. JK anser att de inttessen som konttollema skall tillgodose normaltfär anses överväga det besvär och den integritetskränkning som den enskilde kanutsättas för i sammanhanget. hyser betänkligheter införförslaget med hänsyn till inttessei av skydd för den personliga integritetenoch släller sig tveksam till om konttollälgärdema i prakliken kommer alt kunnamedföra sädana framgångar i polisarbetet att de uppväger de negativa följdemaav inttänget för allmänheten. anser att det i förslagetangivna behovet av integritets-inträng inte uppväger de motstående integritetshänsynen.RÅ och polismyndigheten i pekar på att i sittförslag inte angett vilka åtgärder som polisen skall kunna vidla, om någonvägrar att lämna uppgifter om sin identitet. Flera remissinstanser framhållervikten av atl del klart och tydligt anges vid vilka brotl som generella ideniiietskonlrollerfär förekomma. i , generaltullstyrelsen och JOframhåller att de föreslagna konttollema måste begränsas i tiden. Flera remissinslanserdelar uppfattning att den föreslagna bestämmelsen i alllväsentligt rör åtgärder av polisiär natur och därför bör placeras i polislagen.RA anser emellertid att en sådan beslämmelse som föreslagilskall föras in i RB eftersom den tar sikte pä åtgärder i samband med ulredningom brott och som har karaktär av tvångsmedel. i Slockholmanser att tillämpningsområdet för 23 kap. 8 § RB bör utvidgas sä atl de behovsom pekat pä tillgodoses. Skälenför mitt förslag: I 23 kap. 6 § RB finns en allmän regel om rätt för fömndersökningsledarenatt föranstalta om förhör med var och en som kan antas kunna lämna uppgifter avbelydelse för utredningen. Att delta i förhör som hålls inom ramen för en fömndersökningär alltså en allmän medborgeriig skyldighet. I vissa fall kan förhör hållasredan pä brottsplatsen. Enligt 8 § är vidare den som befinner pä en plats där brotlförövas skyldig att följa med lill förhör. Den regleringen har sin bakgmnd i atldet är angeläget for det fortsatta uttedningsarbetel atl personer som befinnersig pä brottsplatsen lämnar uppgifter om sina iakttagelser. Avnaturliga skäl är dessa ofta ovilliga att underkasta sig förhör. Den som utangiltig orsak vägrar att följa med till förhöret får därför medtagas avpolismannen Jagvill i sammanhanget framhålla att bestämmelsen i 23 kap. 8 § RB lar Prop.1990/91:129 sikle pä alla personer som befinner sig på brottsplatsen och inte endaslden som kan misstänkas för brottet. Detta fär betydelse bl.a. i en situationsom tagit upp i sin senare skrivelse. Jag avser då polisensmöjligheter att ingripa mol personer som allvarligt stör den allmännaordningen och säkerheten. Det förekommer alt mindre gmpper av personer stör ordningen,t.ex. genom att föröva skadegörelse, begä stölder eller ofreda förbipasserande.Det kan dä vara svårt för en polisman att avgöra vem eller vilka i gmppen somgjort sig skyldiga lill broll. I en sådan siluation har polismannen möjlighetatt ta med alla i gmppen till förhör, om de inte frivilligt följer med tillförhöret. Polisen har pä så sätt möjlighet all genom förhör med samtiiga i gmppenutröna vem eller vilka som kan misstänkas for broll. Somframgår av paragrafens lydelse är polisens befogenheter all ta med dem sombefinner sig på brottsplatsen till förhör begränsade säväl i liden som i mrhmet.För medtagande till förhör krävs nämligen all polismannen kommer till platsen inära ansluming till att brollel begås. JO har i etl fall uttalat att denomständigheten att mer än tio nunuter förflutil efler det att brottet ägl mmmedförde all beslämmelsen inle var tillämplig (JOs ämbetsberättelse 1967 s.153). JO har även ullalal sig om bestämmelsens tillämp-hghet i mmmet (JO 1969 s.89). Av det uttalandet framgår att vad som skall avses med plats där brottförövas enbart tar sikle på området alldeles intill brottsplatsen. Begränsningarnai tiden och i rummet gör att beslämmelsen om medtagande till förhör inte ärtillämplig vid konttoller av det slag som avses i förstaskrivelse. Jaghar tidigare framhållit betydelsen av att en fömndersökning bedrivs pä etteffektivt sätt. Att förhållandena kring ett brotl klarläggs i nära anslutningtill att det begäits kan vara av avgörande belydelse för uffedningen. En omsländighetsom i sammanhangel är av stor betydelse är all polisen så snart som möjligl fårtillgäng till uppgifter från de personer som har uppehållit sig påbrottsplatsen. Men även iakttagelser som andra personer gjort, t.ex. längs enflyktväg eller av hur människor sttax innan ett brott förflyttat sig inom ellvisst område, kan vara av stor vikt för det fortsatta uttednings-arbetei.Värdefull information kan således lämnas också av personer som uppehåller siginte helt nära platsen för brottet. Redanmed gällande regler har polisen, som jag tidigare nämnt, möjlighet att fräga omvilka iaktiagelser sädana personer gjorl. Om den tillfrågade dä vägrar attlämna efterfrågade upplysningar, saknar polisen befogenhet att ingripa.En sådan ordning är naturligtvis otillfredsställande från brottsuttedningssynpunkt.Myckel talar mot den bakgmnden för atl polisen bör ges utökade möjligheter tillmedtagande till förhör. Fleraremissinslanser har p>ekat på att vad föreslagil innebäretl inttäng i den personliga friheten och integriteten hos de personer som blttutsatta för polisens konttoll. Några av remissinstansema har ansett att integritetshänsynengör sig sä starkt gällande atl förslaget inte bör genomföras. Andraremissinstanser, bl.a. JK, anser att de inttessen som riks- poUsstyrelsensforslag skall tillgodose överväger det besvär och den integri- Prop.1990/91:129 teiskränkning som den enskilde kan utsättas för i sammanhanget.