prop · GE03100 · 1990-12-31 00:00:00 — piellt riktigt att resp.ansvarig sektorsmyndighet bevakar såväl energi- som miljöfrågorna.De skall också ha ansvaret att informera om energisparmöj- Mot bakgrund av trafikpolitiska beslutfinner jag det mest logiskt att resp. trafikverk, dvs. ,luftfartsverket, och skall ansvara för information omenergianvändning, energisparande och miljö inom resp. tiafikgren. Detta innebär att jag på ett delområde frångårutredningens förslag att informationsansvaret rörande vägtrafiken skulle åvilaTSV. Jag finner således att har större föt utsättningar än TSV att isamband med investeringplaneringen för vägtrafiksektorn beakta följdeffekternaför energihushållning och miljö. Jag vill också hänvisa till att väghållarengenom modern informationsteknik kan medverka till energibesparingar i trafiken,t.ex. genom minskade köbildningar. Miljön är också ett av särskiltutpekat satsningsområde inom ramen för projektet "Vägvisaren". Med hänsyn till att , luftfartsverket,och redan nu bedriver ett omfattande arbete på miljö-och energihushållningsområdena bedömer jag att den nu aktuellainformationsverksamheten skall kunna inom ramen för oförändraderesurser. Jag förutsätter också att de fyra verken samverkar sinsemellan isina informationsinsatser samt utnyttjar den kompetens som finns t.ex. inomstatens naturvårdsverk, och . TPR förhandlar också om nya personbilarsbränsleförbrukning. Utredningens förslag är att uppgiften flyttas till TSV.Förslaget har rönt kritik från ett antal remissinstanser, bl.a. statensnaturvårdsverk och som menar att förslaget bygger påmissuppfattningar rörande TSVs nuvarande uppgifter på området. Jag har tagit intryck av kritiken. På samma sättsom haft att svara för personbilars avgasemissioner harkonsumentverket kommit att bli en myndighet som haft en betydande del avansvaret beträffande personbilars bränsleförbrukning. har underhela även bevakat den internationella utvecklingen inom ramen förarbetet i ECE. hänvisar ock;;å till att verket harlång erfarenhet av olika slag av förhandlingar med billeverantörerna.Åtskilliga överläggningar har förts med nybilsleverantörerna om förbättringarav produkter, tjänster, marknadsföring, avtalsvillkor m.m. frånkonsumentsynpunkt och förbättringar har uppnåtts på flera områden. Med hänsyn till höga kompetens påpersonbilsområdet bedömerjag att verket inte behöver någon extraresursförstärkning för uppgiften. Idenna fråga har jag samrått med chefen för . Ytterligare ett område som har ett samband med TPRsarbete med miljöfrågor och energihushållning gäller utarbetandet av konsekvensbe skrivningar for miljön och energiåigången av olika slag av åtgärder inom 170 transportsektorn.Exempel på sådana utredningar som TPR utfört är Prop. 1990/91:100 "Mål,miljö, trafikstrategi" (TPR rapport 1990:1), "Trafik, miljö, kostna-Bil. 8 der" (1990:8), "Trafik, energi och koldioxid" (1990:11)samt det material som redovisas i betänkande (SOU1989:83) Ekonomiska styrmedel i miljöpolitiken i dess bilagedel (SOU 1989:84).Där redovisas bl.a. konsekvenserna i form av trafikmängder, olika slag avavgasutsläpp, energiåtgång m.m. som resultat av miljöavgifter och olika slag avbeskattningsåtgärder. Sådana konsekvensberäkningar utgör ett viktigtbeslutsunderlag inom trafik- och miljöpolitiken. För att man skall kunna utföraberäkningarna är det nödvändigt att ha en tillförlitlig databas som successivtbyggs upp för att kunna användas med kort varsel. Verksamheten har ett närasamband med det arbete som jag i avsnitt 2 benämnt Övergripande trafikpolitiskafrågor och som jag föreslagit bli överfört från TPR tillkommunikationsdepartementet. Själva beräkningsarbetet och vidmakthållandet avdatabasen bör emellertid förläggas till VTl. Detta gäller således både arbetetmed trafikprognoser enligt mitt förslag i det föregående (avsnitt 3) och det nubeskrivna arbetet med konsekvensbeskrivningar för miljön och energiåtgången. Resursåtgången vid institutet bedömerjag börmotsvara tre årsarbetskrafter. TSV skall få ansvaret för frågor om inrikes yrkestrafik.1 detta ansvar ligger bl. a. uppgiften att som första instans svara förtillståndsprövning av sådan inrikes linjetrafik som berör flera län, att avgöraom en trafikhuvudman skall kunna utantillstånd få driva linjetrafik över länsgränssamt meddela vissa föreskrifter i fräga om yrkesmässig trafik, transportförmedlingoch biluthyrning. knyts till TSV. Kanslifunktionen för buss- och taxivärderingsnämnden,resp. för kollektivtrafiknämndenskall finnas hos TSV. Resursåtgången inom TSV för de nya uppgifterna motsvarartvå årsarbetskrafter och böravgiftsfinansieras. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak medmitt. Tillståndsprövning för linjetrafik med buss som berör flera län föreslåsemellertid ankomma på regeringen. Utredningen har heller inte behandlatfrågorna om biluthyrning och transportförmedling samt kanslifunktionen förbuss- och taxivärderingsnämnden, resp. för kollektivtrafiknämnden. Utredningenutgår från att skadlighetsprövningen enligt 8 § yrkestrafiklagen skall finnaskvar. Remissinstanserna: Förslaget att TSV skall svaraför frågor om inrikes yrkestrafik tillstyrks av TSV, länsstyrelsernasorganisationsnämnd och . TPR, ochSvenska avstyrker förslaget. och tillstyrkerförslaget att regeringen () bör såsom första instans vara ansvarig 171 förtillståndsprövningenavbusstrafiksomberörfleralän.TPR,NO, SPK Prop. 1990/91: 100 och i avstyrker eller ifrågasätter förslaget. Bakgrund till mitt förslag: Yrkestrafiken har underde senare åren successivt avreglerats. Härigenom har TPRs uppgifter inom dettaområde minskat i samma takt. Vidare gäller numera en ändrad instansordning vidprövning av tillstånd till yrkesmässig trafik, transportförmedling ochbiluthyrning. Instansordningen är inte längre regeringenutan - kammarrätten - regeringsrätten. Detta innebär sammantaget att ett mycket stortantal överprövnings-ärenden avlastats TPR. En konsekvens härav har redantagits genom att med anledning av förslag budgetpropositionbeslutat sänka TPRs förvaltningsanslag H 1. med I milj.kr. TPR fattar numera beslut endast om tillstånd tillinterregional linjetrafik enligt yrkestrafiklagen (1988:263) samt beslutarenligt lagen (1985:449) om rätt att driva viss linjetrafik om trafikhuvudmännensrätt att driva länsgränsöverskridande linjetrafik utan tillstånd. Rådet överprövarockså länsstyrelsernas beslut i dispensärenden om taxameter och om s. k.skyddskåpa i taxifordon. TPR meddelar föreskrifter om det yrkeskunnande somkrävs för att få tillstånd till yrkesmässig trafik resp. till biluthyrning ienlighet med yrkes-trafikförordningen (1988:1503) och förordningen (1988:1505)om biluthyrning. Föreskrifter finns redan utfärdade men kräver självfallet ettvisst uppföljningsarbete. Rådet granskar och godkänner bl.a. de olika kursplanernaför gods-, buss- och taxitrafik. Vidare får rådet enligt förordningen (1988:1504) om transportförmedling föreskriva eller i enskilda fall medge attbestämmelserna oin transportföl medling inte skall tillämpas på sådanagodstransporter som utförs endast inom visst begränsat område eller på en vissvägsträcka. TPR har utarbetat allmänna råd för handläggning avtrafiktillstånd. Dessa har haft en stor betydelse för att en enhetlig praxisinom detta område utbildas hos länsstyrelserna. En viktig uppgift för TPR är att följa upp den nyayrkestrafiklagstiftningen. Enligt trafikpolitiska beslut skalluppföljningen särskilt gälla effekterna av avregleringen av taxitrafiken. är knuten till TPR.Nämnden har enligt TPRs instruktion till uppgift att följa utvecklingen påyrkestrafikområdet och ge förslag till åtgärder. Rådet har även kanslifunktionen för buss- ochtaxivärderingsnämnden och för kollektivtrafiknämnden. Skälen till mitt förslag: TSV skall utöver sittarbete med trafiksäkerhetsfrågor svara för frågor om körkort, föramtbildningoch förarprov, frågor om trafik på väg och i terräng samt frågor om fordonsbeskaffenhet och utrustning. m. svarar TSV för såväl arbetstids-som fordonskontroll inom yrkestrafiken. Härtill kommer att TSV fattatbeslut om en ökad satsning på yrkestrafik. Efter den nu genomförda avregleringen är detnaturligt att TSV övertar ansvaret för de frågor rörande inrikes yrkestrafik som åligger TPR. anslutermig härmed i huvudsak till utredningens förslag och vill särskilt Prop.1990/91:100 fästa uppmärksamheten på vikten av en uppföljning av denändrade Bil. I trafikpolitiska beslutnämns särskilt effekterna av avregleringen av taxitrafiken. Jag vill vidareanföra följande. När regeringen i samband med arbetet med 1988 årstrafikpolitiska proposition övervägde om behovsprövningen skulle slopas förlinjetrafik, befarades att en fullständigt fri konkurrens på området skullemedföra skadeverkningar för den trafik som samhället bedriver genom trafikhuvudmännenoch SJ. Den rekonstruktion av SJ som skulle ske motiverade att tågtrafikenborde skyddas under i vart fall en viss övergångstid. Trafikhuvudmännen somansvarar för trafikförsörjningen inom sina resp. län och således skall drivabåde lönsam och olönsam trafik borde få möjlighet att täcka kostnaderna för denolönsamma genom att få ensamma driva den lönsamma trafiken. Därför infördes enskadlighetsprövning som innebär att tillstånd till linjetrafik får ges endastom den avsedda trafiken inte kan antas bli till skada för redan etableradjärnvägstrafik eller trafik som drivs enligt lagen om rätt att driva visslinjetrafik. TPR har i en rapport tillregeringen redovisat resultaten av en uppföljning av skadlighetsprövningen.TPR konstaterar att intentionerna bakom avregleringen av busstrafiken inte haruppnåtts. Prövningen av ansökningarom linjetillstånd har varit alltförrestriktiv. Det har resulterat i att få nya linjer har kunnat etableras. TPRanser att busstrafiken måste kunna utvecklas i samverkan och konkurrens medjärnvägstrafiken. TPR föreslår därför att skadlighetsprövningen avskaffas. Fördet fall statsmakterna inte är beredda att avskaffa prövningen lämnar TPRförslag till förändringar i lagen som syftar till att göraskadlighetsprövningen väsentligt mindre restriktiv. Jag har för egen del kommit fram till attlagstiftningen rörande skadlighetsprövningen bör ses över. Ett avskaffande avdenna prövning skulle för SJs del kunna ses som ett steg mot en ökadkonkurrens. Jag vill här hänvisa till remissyttranden från SPK och NO som harstarka invändningar mot att denna prövning skall behållas. Under avsnittet omJärn vägstrafik föreslås att skadlighetsprövningen gentemot tågtrafik skallavskaffas /92. Avgränsningen av den interregionalabusstrafiken gentemot huvudmannatrafiken ställer emellertid krav på särskildaöverväganden. Jag har för avsikt att initiera ett lagstiftningsarbete i syfteatt ytterligare avreglera busstrafiken. Förslaget om att regeringen skulle som förstainstans pröva tillstånd till interregional linjetrafik finner jag mindrelämpligt. Det bör liksom finnas en tvåinstansordning. Med hänsyn tillatt TSV även i övrigt enligt mitt förslag bör svara för frågor om inrikesyrkestrafik, bör TSV också svara för prövning av tillstånd för sådan inrikeslinjetrafik med buss som berör flera län. Enligt 2§ lagen (1985:449) om rätt att driva visslinjetrafik får TPR besluta att en trafikhuvudman utan tillstånd får driva linjetrafik på be stämda linjer som sträcker sig från det län där huvudmannaskapet gäller in i ett angränsande län. Denna möjlighet till fri trafikeringsrätt har tillkom mit genom trafikpolitiska beslut. Trafikhuvudmannen kan på så 173 sätt få större flexibilitet i sin trafikering. Medhänvisning till vad jag har anfört om TSVs uppgifter i Prop.1990/91: 100 övrigt inom yrkestrafiken finner jag att TSV bör övertabeslutanderollen Bil. 8 från TPR även när det gäller ärenden enligt nämndalag. Många gemensamma frågor in.Dm yrkestrafiken, inteminst lämplighetsprövning och åtgärder mot olika missförhållanden inom deolika branscherna, motiverar att nämnden föir yrkestrafikfrågor finns kvar ochknyts till TSV. En viktig fråga är som tidigare nämnts uppföljningen av avregleringenav taxi men också av busstrafiken. Knytningen till TSV medför att nämnden börkunna ta upp andra frågor av väsentlig betydelse, t.ex. trafiksäkerhets- ochtrafikmiljöfrågor. Två andra smärre uppgifter vill jag också ta upptill behandling. Det gäller kanslifunktionerna för buss- ochtaxivärderingsnämnden i enlighet med lagen (1985:450) om buss- ochtaxivärderingsnämnden och för kollektivtrafiknämnden i enlighet med lagen(1978:440) om kollektivtrafiknämnd. Antalet ärenden hos de båda nämnderna kani framtiden beräknas bli ytterst få. Kanslifunktionerna bör emellertid tillsvidare finnas kvar och fullgöras av TSV. Utredningen har bedömt att TSV skulle behövaförstärkas med en årsarbetskraft. Mitt förslag innebär emellertid flerarbetsuppgifter för TSV. TSV bör därför förstärkas med ytterligare medelmotsvarande en årsarbetskraft, alltså sammanlagt två. Uppgifterna inom TSVförutsätts bli avgiftsfinansierade. 1 denna resursbehovsbedömning har jagbeaktat att TSV får utökade befogenheter, låt vara mycket begränsade, vadgäller frågor om utrikes yrkestrafik. Dessa frågor behandlar jag i detföljande. Uppgiften att föra förhandlingar om tillstånd och kvoteröverförs från . Till överförs från TPR medelmotsvarande en årsarbetskraft för handläggning av förhandlingsverksamheten. Länsstyrelserna prövar frågor om åkares lämplighet attutföra internationellavägtransporter såvitt rör godstrafik och beställningstrafik med buss. meddelar transporttillstånd i fråga omgodstrafik och beställningstrafik medbuss. TSV handlägger frågor om internationell linjetrafik ochbemyndigas att utfärda föreskrifter ominternationella vägtransporter. Till överförs från TPFt medel motsvarande treårsarbetskrafter. Utredningens förslag: bör svaraför hela förhandlingsverksamheten efter inrättandet av en gemensam europeisktransportmarknad, beräknat till den Ijanuari 1993. börtullverket svara för utdelning av tillstånd. Fram till dess ligger bådaarbetsuppgifterna på TPR. Remissinstanserna: Förslaget att flyttaverksamheten från TPR avstyrks av TPR, och . instanser som yttrat sig idenna fråga har en positiv inställning till forsla- Prop. 1990/91:100 gen,däribland , som dock gör vissa reservationer i resursfrågan. Skälen till mitt förslag: På uppdrag av regeringeni varje enskilt fall biträder TPR med vissa förhandlingar med företrädare förtrafikministerier i skilda länder, som har avtal med, om storleken avtillståndskvoter. Avtalen i sin tur bygger på överenskommelser på regeringsnivå.TPR handhar vidare frågor om tillstånd till internationella vägtransporter. Beträffande förhandlingsverksamheten bör observerasatt om EG planenligt genomför en gemensam transportmarknad den Ijanuari 1993,kommer sannolikt inte längre att förhandla med enskilda utanmed EG direkt om villkoren för den internationella vägtrafiken mellan Sverigeoch EG-området. Redan nu har emellertid TPRs förhandlingsverksamhet en näraanknytning till det internationellt inriktade arbete som bedrivs iregeringskansliet i förhållande till EG och EFTA. Även när det gällerförhandlingsarbetet med och med andra länder finns en politiskdimension som växer i omfattning. Den innebär att det grundläggande arbetetmåste ske i . Dubbelarbete kan undvikas om den del avverksamheten som finns på TPR flyttas från myndighetsnivån tillregeringskansliet. På den punkten delar jag således inte vad som framförsav TPR i dess remissyttrande, nämligen att även uppgiften att förhandla om nyaavtal skulle flyttas från till rådet. Detta är en politiskuppgift som inte bör ligga på en myndighet. Även förhandlingar om årliga kvoterfår, som jag nämnde, allt mer en politisk dimension och bör därför flyttasfrån TPR till . Jag bedömer att det skall räcka med att medelmotsvarande en årsarbetskraft överförs från TPR till departementet föruppgiften. Den konkreta tillståndsgivningen regleras genomkungörelsen (1974:681) om internationella vägtransporter. Kungörelsen innebär i huvudsak följande.Internationella vägtransporter med svenskregistrerade fordon får i principutföras endast av den som har tillstånd enligt yrkestrafiklagen (1988:263) attbedriva motsvarande trafik. För transporter som rör godstrafik ochbeställningstrafik med buss med svenskregistrerade fordon fordras av vissaländer särskilda, i fråga om godstrafik oftast kvoterade tillstånd, s.k.transporttillstånd. Tillstånden ges i form av antingen årstillstånd ellerresetillstånd. Årstillstånden utdelas , vilket föranleder en hårdbelastning hos tillståndsmyndigheten av året. I de fall fråga omtillstånd skall behandlas av en svensk myndighet är TPR behörig myndighet.Tillstånd får endast meddelas den som kan förväntas iaktta de bestämmelser somgäller för trafiken. Enligt praxis sker denna lämplighetsprövning genom ettsärskilt beslut av TPR, där sökanden godkänns för internationella vägtransporter.Den som fått ett generellt godkännande kan sedan komma i fråga förtransporttillstånd. Internationell vägtransport i med iutlandet registrerade fordon fordrar tillstånd, om inte annat avtalats genom överenskommelse mellan 175 Sverigeoch annan stat. Tillstånden som Prop.1990/91:100 sådana utfärdas dock av utländska myndigheter. Meddelade tillstånd kan återkallas vid svåra ellerupprepade överträdelser mot reglema om yrkesmässig trafik m.m. TPRsbeslut enligt kungörelsen får överklagas hos regeringen. TPR får meddela ytterligare föireskrifter förverkställigheten av förordningen. Utredningen har övervägt flera olika alternativbeträffande vilket organ som skulle svara för tillståndsgivningen. Alternativenhar varit , en polismyndighet i , kommerskollegium ochlänsstyrelsen i . Utredningen har slutligen föreslagit ,eftersom verket har en organisation som täcker hela landet och redan svarar förkontroll av utrikestrafiken. har för sin del tillstyrkt förslagetmen reserverar sig i resursfrågan. Jaggör följande bedömning. Meddelande av transporttillstånd jÖr godstrafik ochbeställningstrafik med buss är som framgår av vad jag har sagt uppdelat itvå beslut. Först meddelar TPR ett beslut som avser lämpligheten. Däreftertilldelar TPR transportören i mån av tillgång transporttillstånd. Denna ordninggmndas på internationella avtal och kan inte ändras ensidigt av . Det ärdock inte nödvändigt att båda prövningarna sker hos samma myndighet. Frågor om tillstånd till godstrafik ochbeställningstrafik med buss prövas enligt yrkestrafiklagen av den länsstyrelsedär sökanden är kyrkobokförd eller i fråga om juridisk person den länsstyrelsedär företagets ledning finns. som har meddelat ett tillståndär tillsynsmyndighet. som är tillständsmyndighet i frågaom tillstånd till inrikes transporter har i allmänhet en sådan kännedom om ensökande till ett generellt tillstånd att bedriva internationella transporter,att denna länsstyrelse utan tvekan framstår som bäst skickad att göraifrågavarande lämplighetsbedömning vad gällei internationella transporter igodstrafik och beställningstrafik med buss. Jag delar utredningens uppfattning atttransporttillstånd för godstrafik och beställningstrafik med buss bör meddelasav . Beslut i fråga om lämplighet kan utan större anordningar införasi yrkestrafikregistret och således finnas lätt tillgängligt för . Tillstånd till internationell linjetrafik beviljasav det land där trafiken skall bedrivas. I allmänhet överenskommer ett svensktoch ett utländskt bussföretag om att bedriva viss internationell linjetrafik.Ansökan från företagen görs hos TPR i fråga orn den linjesträcka som går inomSverige och hos vederbörande utländska myndighet i fråga om linjesträckningen idet landet. En första lämplighetsprövning görs i vardera företagets hemlandvarefter samarbete sker mellan myndigheterna. Frågor om tillstånd till interregional linjetrafikinom beslutas enligt yrkestrafiklagen av TPR. Jag har tidigare (avsnitt 7.5) föreslagit att TSV bör handlägga sådana frågor. Detsamma bör gälla frågor om interna tionell linjetrafik. Som skäl härför kan anföras dels att sådan linjetrafik i 176 allmänhetär av interregional natur, dels att samarbetet med utländska Prop.1990/91:100 myndigheter kan fordra särskild samordning och ställa särskildakrav på Bil. 8 handläggama av sådana ärenden. TPRs föreskriftsrätt enligt kungörelsen ominternationella vägtransporter bör överflyttas till TSV. Beträffande resursbehovet för tillståndsgivningengör jag följande bedömning. Utredningen har för del anfört att dentillkommande uppgiften inte skulle behöva något resurstillskott. För egen delhar jag bedömt att nya resurser behövs. Det krävs nämligen både stornoggrannhet vid utfärdandet av tillstånden och snabb expediering. Det börobeserveras att även om förhandlingsverksamheten kommer att gä ner i omfattningefter det att EG bildat en gemensam transportmarknad, minskar för den skullinte antalet tillstånd. Det beror på att den utrikes buss- och lastbilstrafikenbåde till EG och till andra länder ökar. Jag har med anledning häravbedömt att från TPR bör överföras medel motsvarande tre årsarbetskrafter tilltullverket. Sammanlagt innebär mitt förslag ändå en viss rationaliseringsvinsti förhållande till resursåtgången inom TPR. Idenna fråga har jag samrått med chefen för . För TSVs del bedömerjag att arbetsbelastningenkommer att öka endast marginellt. Behovet av resurser får tillgodoses, som jagtidigare nämnt (avsnitt 7.5), inom ramen för de resurser som TSVavgiftsfinansierar för att handlägga frågor om inrikes yrkestrafik. 7.7Regionalpolitiskt transportstöd till m. m. Administrationen av transportstödet till bör skötas av statens industriverk (SIND). TillSIND överförs från TPR medel motsvarande fyra årsarbetskrafter. Utredningen: 1 avvaktan på resultatet av en särskild utredning om trans portstödet har frågan inte närmare studerats. Remissinstanserna:Behandlar inte denna fråga. Skälen till mitt förslag: Från anslaget G 2.Transportstöd till m. m. ges stöd för att utveckla näringslivet i denorra delarna av landet genom bidrag till gods- och persontransporter samt tilldatakommunikation. Utredningen om transportstödet har i september 1990överlämnat sitt betänkande (SOU 1990:73) Transportstöd till regeringen.Betänkandet har remissbehandlats. Av de alternativ som har studerats har jag tidigarei denna budgetproposition föreslagit att nuvarande godstransportstöd behållsoch då med central administration av TPR, men koncentreras mot de inre delarnaav stödområdet. Frigjorda resurser används till regionala utvecklingsbidrag,administrerade av länsstyrelserna. I konsekvens med mitt tidigare ställningstagandebeträffaiide TPRs nu varande tillsynsuppgifter föreslår jag att den centrala handläggningen av transportstödet överförs till en annan myndighet. Det lämpligaste organet 177 12 1990/91. för uppgiften är statensindustriverk (SIND) som även i övrigt handlägger Prop. 1990/91: 100 olika former av regionalpolitiskt stöd. Jag bedömer att SIND behöver tillföras medelmotsvarande fyra årsarbetskrafter. Härvid har beaktats mina tidigare lämnadeförslag i denna budgetproposition att stöden till persontransporter ochdatakommunikation skall avvecklas. Idenna fråga har jag samrått med chefen för industridepartementet. Genomförandet av avvecklingen av transportrådet 8.1Tidpunkt för genomförandet m. m. Avvecklingen av TPR skall vara genomförd vid årsskiftet1991/92. Uppgifter motsvarande 44 årsarbetskrafter skall överförasfrån TPR till andra organ. Regeringen bemyndigas att senast den 31 december 1991överföra återståendeförvaltningsmedel från anslaget G I. till de organ som senast /92 fåransvaret för uppgifterna. överförs återstående medelfrån anslagen G 2., G 4., G 5., G 6. och E3. samt engångsanslaget förhandikappanpassningav kollektivtrafiken till deorgan som föreslås få ansvaret för uppgifterna. Skälen till mitt förslag: Mitt förslag innebär attTPR bör avvecklas. Det är angeläget att avvecklingen kan ske så att kompetenseninom TPR kan tas till vara. Eftersom så många myndigheter är inblandade ocheftersom avvecklingen förutsätter ett inte obetydligt författningsarbete, bedömerjagden vara den tidigaste möjliga tidpunkten vid vilken rådetskall vara helt avvecklat.