prop · GE0390 · 1990-12-31 00:00:00 — I den orörda skogen täcks hela landskapet av gammal skog (A). I (B) har hälften av gammalskogen avverkats. Antalet tjädrar har minskat i hela landskapet i proportion tillminskningen av andelen gammal skog. är skogen en lämplig miljö för tjäder. I (C) ärfortfarande hälften av gammalskogen kvar, meninget av de kvarvarande bestånden är tillräckligtstort för att fylla tjäderns krav. I (D) har skogen avverkats i så små bestånd (enstaka hektar), att gammal skog finns spridd över hela landskapet. För tjädern fungerar detta landskap ungefär som den orördaskogen i A, trots att hälften av gammalskogen är borta. Källa: Miljöprojekt . Delrapport 8, 1990. meUande fredade områdena bU ett hot mot naturvärdena. Iövriga finns urskog. Det motsvarar avskogsmarken. I och är de återstående urskogama med fåundantag uppsplittrade på mycket små områden. 15%av den produktiva skogsmarken i utgörs av sumpskogar. Den störstadelen av sumpskogama är små områden, insprängda i skogslandskapet. Sumpskogama är av mycketstor betydelse för artrikedomen i skogslandskapet. De näringsrika sumpskogamahyser mer än hälften av aUa de högre växter (kärlväxter) som kan räknas somskogsväxter, trots att de bara upptar av skogsmarken. Sumpskogama har ocksåstor betydelse för många djurarter, bl.a. tjäder. avsumpskogsarealen har berörts av dikning. Av de mest näringsrika sumpskogama harungefär - i - dikats. De näringsrika sumpskogarna ärsärskilt intressanta inte bara för naturvården, utan också för skogsbmket,eftersom de har den högsta produktionsförmågan . De UvsmUjöer som utvecklasefter dikning Uknar de som finns i vanUg skog på fast mark. Detfinns ädla lövskogar med alm, ask, avenbok, bok, ek, fågelbär,lind och lönn i . Vanligast är denna typ av skog i de sydUgastelandskapen. av arealen är skyddad i naturreservat. Ädellövskogamaskyddas dessutom av särskild lagstUlning, som skaU förhindra att ädellövskogutan särskUt tUlstånd ersätts med barrskog. Före lagens tiUkomst minskadearealen ädla lövskogar med . Lagen förhindrar dockinte skogsbruk i ädellövskogar, och ger därför inget skydd för ädeUövskogar avurskogskaraktär. De är - lUisom barmr-skogarna - ofta mycket artrika mUjöer.De Kapitel4 Markanvändning och naturvård ädeUövskogarsom finns norr om , och har ofta utvecklats på övergivnaängs- och hagmarker. Gamla,grova ekar och andra lövträd är UvsmUjöer för en lång rad utrotningshotadeinsektsarter, där den kanske mest kända är ekoxen, som kan bU nästan endecimeter lång. Skogsbrukethar av ekonomiska skäl inriktat sin produktion på barrträd. Beståndet av äldrelövskog har härigenom minskat och bristen på åldre lövträd och lövskogsområdeni skogslandskapet är en bidragande orsak till att många skogslevande arterträngts tillbaka eller hotas av utrotning. del av de skyddsvärda sumpskogama är lövskogar. Artrika lövskogar uppkommerockså genom igenväxning av gamla odlingsmarker. En särpräglad lövskogsbiotopär de så kallade lövbrännoma, som uppkommer efter skogsbränder. En del växter,t.ex. svedjenävan, är helt beroende av bränder för sin överlevnad. Utanmänniskans odUngar skulle vara ett skogsland. Växt- och djurlivet skuUevara betydligt mindre mångformigt än det är. Uppodlingen under tidigare sekelskapade UvsmUjöer för en mängd olika arter, som annars inte hade funnits ivårt land. Troligen ökade denbiologiska mångfalden i jordbrukslandskapet ända in , i takt medatt ny mark bröts. harutvecklingen gått i motsatt riktning, i takt med att det gamla, variationsrikaodUngslandskapet har ersatts av ett mer storskaUgt och enformigt. I det mest intensivtutnyttjade jordbmkslandskapet häckar numera få fågelarter. Bristen på födaoch skydd har bidragit tUl att flera arter, som traditionellt hör tUl denna typ avmiljö, har minskat kraftigt under senare år.Detta gäller t.ex. sånglärkan. Utdikningenav våtmarkerna samt ängarnas och hagamas starka tillbakagång har haft störstbetydelse för utarmningen av jordbmkslandskapets artrikedom. Denaturliga gräsmarkema - slåtterängar och beteshagar - var ryggraden i detsvenska jordbmket fram tUl f800-talets mitt. VaU-odlingen och senarekonstgödseln gjorde en stor del av naturgräsmarkema överflödiga inom loppet avnågra årtionden. Delar av ängsmarken plöjdes upp tUl åker eller blev gräsodladebetesmarker. En del av gräsmarkerna växte igen till skog, med eller utanmänniskans aktiva medverkan. Det minskande antalet betesdjur inom jordbrukethar påskyndat igenväxningen. År1870 fanns det omkring 2 milj. hektar gräsmarker i . återstår ca550000 hektar, vUka tiU övervägande delen utgörs av betesmarker. Av de mestartrika gräsmarkema - de hävdade, ogödslade slåtterängama - återstår endast småarealer. Bild 4.14 och ängsmark 1800-1988. Kultiverad betesmark *'. 1800 1830 1860 1890 1920 1950 1980 Åkeroch natuHig i 1 800- (Definitionerna för olika ägoslag har ändrats . Därför råder inte exakt (ämförbarhet mellan olika tidpunk ter) Källa: Omarbetning efter Naturmiljön i siffror 1990, SCB. Slåtterängar är mycketartrika miljöer. En rik äng kan innehåUa 50 växtarter per kvadratmeter, enkultiverad gräsvall 10 - 15 arter. Av de drygt 400 kärlväxtersom anses hotade, säUsynta eUer sårbara i hör hemma iodlmgslandskapet. YtterUgare flera hundra av jordbmkslandskapets växter ansesmissgynnade av dagens jordbmk. Bara ett fåtal konkurrenskraftiga ochnå-ringsälskande arter gynnas av utvecklingen. Jordbrukslandskapeti slättbygdema blir aUt mer storskaUgt. Åkrar läggs samman, diken läggs igen,gärdsgårdar och andra od-Ungshinder röjs undan. Små biotoper somåkerholmar och stengärdesgårdar försvinner på detta sätt. De kan ses som desista restema av det gamla odUngslandskapets mUjöer och är av stor betydelseför fauna och flora. Små vattensam-Ungar ger skydd och föda för groddjur ochfåglar. Åkerholmar är häckningsplatser för fältfåglar såsom fasan ochkaraktärsfågeln sånglärkan. Stengärdesgårdar är bl.a. bety-delsefuUa somförbindelselänkar mellan träddungar i det annars för vissa djur och växtersvårframkomUga produktionslandskapet. Vägrenar hyser många örter och gräs. Detger i sin tur fömtsättningar för ett varierat in-sektsUv, som i sin tur är födaåt fåglar och andra djur. Vägrenamas busksnår ger skydd åt vUtet. Öppna dikenmed omgivande gräsränder fyller samma funktion och kan dessutom i någon månersätta bortdikade naturUga våtmarker. Minskningen av småbiotoper sker tUlföljd av många små rationaUseringar i jordbmket som tUlsammans har storinverkan. Kartstudierhar visat, att antalet diken, bäckar, stenmurar och vägkanter har reduceratsmed omkring hälften i slättbygdema . LUca mycket har försvunnitav småbiotoper som åkerholmar och små-vatten. TiU följd av sådana förändringarkan exempelvis antalet möjUga revir för fälthare inom ett område minska från64 tiU 2, och antalet fasanrevU från 20 tUl 2. Detsvenska landskapet som det ser ut är i stor utsträcknmg resultatet avmänniskans sätt att hantera naturen under tiotusen år. Kulturiandskapetvittnar om samhällets utveckling och om människans vUUior genom tiderna. RUisantikvarieämbetetpekade 1987 ut omkring 1 700 områden av kulturhistoriskt riksintresse.Bebyggelse- och fomlämrungs-niUjöer dommerar bland de kuUurhistoriskariksintressena. I en femtedel av objekten har också landskapsbUden ochmarkanvändningen egenskaper som ger området dess värde. Ofta innehåUerriksobjekten både landskap och fornlämningar och/eUer bebyggelse av stortvärde. De största områdena avkulturhistoriskt riksintresse har också mycket stora naturvärden. Exempel pådenna typ av områden är Storsjöbygden, dalgång, Om-berg-Tåkern,SUjansbygden och Falbygden. Deförändringar av odUngslandskapet som beskrivits tidigare innebär inte bara etthot mot naturvårdsintressen, utan också mot kulturhistoriska värden. Islättbygdema jämnar jordbmkets mekanisering ut lokala särarter och regionalaskiUnader, som haft sin gmnd i bl.a. skUda naturgeografiska föratsättningar,ägarförhållanden och kolonisationsförlopp. I andra delar av landet läggsjordbmksföretag ner i stor omfattning. Det mnebär, att delar av landetsodUngshistoria görs osynlig. Byggnadsmönstret, som länge var stabilt, tunnasut och luckras upp. Utvecklingeninom jordbmket har också inneburit ett hot mot fomlämnmgar, som gravfält ochboplatser. har de legat dolda och skyddade i åkermarken, men modemdjupplöjning raderar ut många av dessa spår. I andra delar av landet Uggerfom-länmingama ofta på åkerhohnar, bergknal- Kapitel 4 Markanvändningoch naturvård Bild 4.15 Landskapets omdaning. Trolleholm resp. 1978. Källa: , Forskning och Framsteg, nr 6,1987.Teckning: . 1951 1961 1971 1981 1988 Källa:Naturmiljön i siffror 1990, SCB. laroch liknande, som tidigare hölls öppna av betesdjur, men som i storutsträcknmg växer igen. Under1960-talet satsades stora resurser på rivning och ombyggnad i stadskämoma.Ombyggnaderna var ofta genomgripande och stora kulturvärden gick förlorade. Nyproduktionenav stora bostadsområden efterträddes av en satsning påuppmstning och modemisering. Nya hus byggs i gamla stadsdelar, s.k. förtätning,som en följd av bl.a. höjda markvärden. Resultatet kan bU att äldre mUjöerförtätas på ett sätt som går ut över deras kulturhistoriska värden. Samtidigtökar trycket mot marken i städemas utkanter. En del områden som tidigarebyggts med generösa grönområden eller stora viUatomter förtätas. delar av landet som Ugger utanför tUlväxtområdena är förhåUandena i principomvända. Den tradUioneUa användningen av byggnader och anläggningar upphör.Stmkturomvandlingen inom den råvamba-serade industrin, avfolkningen avglesbygden och den omläggning av jordbmkspoUtiken somnu inletts är exempel på hur levnadsvUl-koren förändras. Denna utveckling lederbl.a. tUl att gmnden för en fortsatt förvaltnUig av kulturvärden försvinner.Det kan gäUa industrian-läggmngar med månghundraårig historia, som intelängre är lönsamma. Det kan också gälla exempelvis kyrkor och prästgårdar pålandsbygden, där användning och underhåll blir ett problem närbefoUoUngsun-derlaget minskar. Luftföroreningamaär ett aUvarUgt hot mot kulturmiljön, genom att de bryter ned kulturhistorisktvärdefulla byggnader och föremål. Trots att nedfallet avsvaveldioxid minskat utvecklas denna typ av skador i sammatakt som . Det beror på att andra föroreningar, som tUlsammans medsvaveldioxid skyndar på vittringen, är oförändrade eller t.o.m. ökar (detgäUer främst ozon i kombination med kväveoxider). För att stoppanedbrytningen av kulturhistoriskt värdefuUa föremål och byggnader i tätorternaskuUe haltema av svaveldioxid och kväveoxider i tätortsluft behöva minskas tUlmellan hälften och en fjärdedel av nuvarande medelvärden, enUgtriksantikvarieämbetets bedömning. Material som åldras imUjöer med låga halter av luftförorenmgar får ett tunt ytlager avnedbrytningsprodukter - en , som också ger ett visst skydd mot fortsattaangrepp. Det gäUer både för metaUer och sten. Efter omkring 1960 har emellertidangreppen bUvU mycket djupare och något skyddande ytskikt bUdas inte längre. IStäUet blir många material uppluckrade och försvagade och därigenom ocksåkänsligare för fortsatta angrepp. Gotlandssandsten är detdominerande materialet i kulturhistoriskt värdefuUa byggnader iÖstersjöområdet. Det främsta skälet tUl detta är, att stenen är relativt porösoch lätt att arbeta i. Samma egenskaper medför att gotlandssandstenen är mycketkänslig för Kapitel 4 Markanvändning och naturvård Bild 4.17 Luftangrepp på sandsten. Portalav gotländsk sandsten på Storkyrko- brinken i frånomkring 1 655. Bilder från 1 906 (överst) och 1989. Bilden från 1 989 visar svåra skador. Bild: FINN MARTNER, . Kalksten omvandlas av svavelnedfaUet till vattenlösligt gips. Detfinns ingen äldre utomhus-skulptur av Gotlandssandsten i som kanbetecknas som oskadd. Med nuvarande nedfall är det risk att läget förvärras avsevärtinom några decennier. Åvenföremål av glas påverkas. De gotländska medeltida glasmålningama har skadatsgenom att ytskikten luckrats upp, sannolikt på gmnd av luftföroreningar. Tabell4.3 Skadade runstenar. Andel skadade runstenar: Vid starkt trafikerad väg Ej vid starkt trafikerad väg Källa: , Luftföroreningar ochkulturminnen, 1989. Ettstort antal mnstenar i landet är så skadade att de är i akut behov av vård. Skadomaär vanligast på mnstenar som står i tätorter eller invid starkt trafikeradevägar. Iflera av landets hällristningsområden -exempelvis , ochNäm-forsen - skadas berget i ristningsytoma genom att bergytan spjälkassönder. Skadetak-, ten varierar med bergarten. Granit kan vara påverkad avmiljön så djupt som en decimeter under ytan. Defomminnen som ligger kvar i jorden skadas sannoUkt också på gmnd av försurningenav marken. De fynd som görs vid utgrävningar tenderar att vara i allt sämreskick, men det finns inga undersökningar som visar på ett samband mellan dettaförhållande och luftföroreningama. Sålänge det har funnits Uv på jorden har arter utvecklats och försvunnU i enlångsam process, där en arts uppgång och faU kan spänna över årmiljoner. Att enart upphör att existera kan således vara en del av den ekologiskautvecklingen. Men den snabba takt med vilken arter försvinner saknarmotstycke. Detta är en indikation på förändringama i den yttre miljön. Iglobalt perspektiv sker artutrotningen tusenfalt snabbare än undertidigare stora vågor av utdöende i jordens historia. Med nuvarandeutrotningstakt kan av de arter man känner tUl vara borta . Sedan1850 har ca 180 växt- och djurarter försvunnit från , t.ex. vildren,stör, mellanspett och värmlandslav. Mellan och av landets arter är i daghotade i den meningen att deras överievnad på lång sikt inte är säkrad. Detfinns ungefär 475 arter ryggradsdjur i . Av dessa har 140 klassats inågon av hotkategoriema (se särskild text). Det motsvarar i det närmaste 30%.38 arter - -befinner sig i kategori 1 och 2, dvs. de är akut hotade ellersårbara. Kunskapernaom de ryggradslösa djuren är mer begränsade. För vissa gmpper, exempelvis denmycket artrika insektsgruppen steklar, finns inte ens kunskap om hur mångaeller vilka arter som naturligt förekommer i landet. Bland de grapper avryggradslösa djur som identifierats befinner sig , eller ca750 arter, i någon av de fem kategoriema. Av dessa är drygt hälften akut hotadeeller mycket sårbara. Avde knappt 2000 arter av kärlvåxter som finns i är 160 akut hotade eUersårbara. av dessa hör hemma i jordbrakslandskapet. Ett par exempelär åkerklätt och fältklocka. Påmotsvarande Usta för kryptogamer - Kapitel4 Markanvändning och naturvård mossor, svampar och lavar- återfinns i storleksordningen 340 arter i kategori 1 och 2. Det är mnt avdet totala antalet arter. Av dessa 340 arter hör hemma i skogen och kräveroftast urskogsUknande förhåUanden för sin överlevnad. Varförminskar antalet arter? Människansaktivfteter är den vanligaste orsaken tUl att arter minskar eUer försvinner.Bland djuren har naturliga orsaker, som konkurrens eller epidemier, bedömtsbidra tiU hoten mot några få arter, det gäller bl.a. lodjur. IGimatförändringaranses hota fyra ryggradsdjur och tio arter bland de ryggradslösa djuren. Människansverksamheter hotar växt-och djurarter både direkt och mdirekt. För ryggradsdjurutgörs de direkta hoten av förföljelse, för hårt jakttryck och andra störningar.De stora rovdjuren har jagats hårt därför att de rivit renar och annan boskap.Orsaken tiU att vissa arter drabbas är oftast ekonomisk. Deras päls kan varaeftertraktad eller också betraktas djuren som skadegörare. Den intensiva pälsjakten ibörjan av seklet drev den svenska fjäUrävsstammen tiU utrotningens gräns. är det dock andra faktorer som hotar våra få kvarvarande fjällrävar. För växtema utgörs dedirekta hoten av uppgrävning och plockning. Detta drabbar i första hand artersom förekommer i ett Utet antal och har vackra blommor, t.ex. har botanisterssamlande av rariteter i några faU lett tUl att arter utrotats. Sjönötenförsvann med aU säkerhet från tUl följd av växtsamlares raritetsjakt.Även för vissa säUsynta insektsarter kan insamling vara ett direkt hot. De indirekta hoten utgörett vida mer omfattande problem. Hit räknas aUa demUjöförändringar som människan åstadkommer. har människanspåverkan på naturmUjön i huvudsak gått mot Ukriktning och utarmning. Dennautveckling i framföraUt skogs- och jordbmkslandskapet har beskrivits tidigare idetta avsnitt. ► Klassificering av hotade arter Det finns ett internationellt system för klassificering av hotade arter. Systemet används bl.a. i den internationella naturvårdsunionens (lUCNs) arbete. Klassificeringen tar hänsyn til! den globala hotbilden för varje art. I finns ett system sommotsvarar det internationella och som dessutom har en extra kategori för arter som inte ärdirekt hotade, men som kräver särskild hänsyn. Detsvenska systemet omfattar fem kategorier (0-4). Förryggradsdjur och svampar omfattar kategorin orter som försvunnit sedan 1 850 (för svampar sedan 1 900). För ryggradslösadjur ingår de orter som inte har påträffats underde . Akut hotade arter, som löper stor risk att försvinna inomen nära framtid om inget görs för att skyddadem och deras miljö. Sårbara arter, vars överievnad pålång sikt inte är säkerställd. Bland dessa finns arter som antingen minskatmycket i antal individer eller vars geografiska utbredning minskat drastiskt. Arter som inte är akut hotade, men som ändå befinnersig i riskzonen därför att de har en mycket begränsadgeografisk utbredning eller finns i litet antal. Hänsynskrävande arter Arter .som kräver särskild hänsyn försin fortsatta överievnad. Häri ingårinte minst arter som påverkas av jord- och skogsbruketsutveck- TabeU 4.4 Hotade ryggradsdjur i , fördelade på hot. Arter försvunna eller betraktade som försvunna som reproducerande populationer Endastarter som försvunnit sedan 1 850 har tagitsmed. Däggdjur Fåglar Kräldjur Groddjur Fiskar och Svart råtta 1951 ? Svart stork ca 1933 Vildren ca 1880 Vit stork 1954 Stortrapp ca 1 860 Arter som löper risk att försvinna som reproducerandepopulationer om hotfaktorerna intesnarast undanröjes. Arter vars överievnad inte ärsäkerställd på . Innefattar bl.a. arter som allvariigt minskar i antal elleri geografisk utbredning och som möjligen iuuu umiuvu luiub iiii Kärrsnäppa (sydlig)* Kapitel 4 Markanvändning och naturvård Arter som för närvarandeinte är akut hotade eller sårbara men som ändå är iriskzonen på grund av en liten population elleren utbredning som endera är mycket lokalt begränsad eller utglesad. Arter som inte tillhör kategori 1 -3 men som ändå kräver artvis utformad hänsyn. Ätlig groda Lax' Stor vattenödla Oring' Guläria (sydlig)' 1 * Djurarter med regionalt olika hotstatus. TabeU 4.5 Hotade ryggradsdjur i fördelade på hotorsaker.' Antal arter inom varje hotkategori 2 3 Bebyggelse, annan exploatering Föroreningar, kemikalier, miljögifter, övergödning, försurning Biologiska-ekologiska orsaker: predation, konkurrens,sjukdom_ Övrigt:vattenreglering, vasstäkt, överfiskning Okänd {utöver eventuellt kändahot finns annan negativ faktor som ännuinte är känd) Antal arter i kategorin * För många arter är flera orsaker redovisade, listade arter. i tabellen överstiger antalet TabeU 4.6 Hotade ryggradslösa djur RYGGRADSLÖSA DJUR, sammantagel Exploatering (bebyggelse, grustäkt etc.) Hot mot vattendrag, våtmarker Källa: SNV, Aktionsplan för hotade arter. TabeU 4.7 Hotade växter i Vöxtgrupp och viktigaste växtp Sjöar, sjöstränder, myrar Bergbranter och hällmarker nedanför fjällen Antal arter i kategorin Sjöar, sjöstränder, myrar Bergbranter och hällmarker nedanför fjällen Antal arter i kategorin Sjöar, sjöstränder, myrar Bergbranter och hällmarker nedanför fjällen Antal arter i kategorin Sjöar, sjöstränder, myrar Bergbranter och hällmarker nedanför fjällen Antal arter i kategorin Detgamla odUngslandskapet en mängd olika vegetationstyper som strandängar,slåttermarker och ljunghedar. De senaste hundra årens utveckUng med bl.a ändradebmkningsmetoder har gjort många av dessa biotoper överflödiga för jordbmket.Huvuddelen av de högre växter som hotas återfinns i odlingslandskapet. Enligten undersökning av betesmarkema (SCB, 1989) är av totalabetesmarksarealen kultiverad (t.ex. gödslad, insådd med vall eUer dylikt). Merän hälften utgörs alltså fortfarande av ogödslad betesmark. De artrikaste mUjöema ijordbmkslandskapet är ängs- och hagmarkema. Här finns sammanlagt nästan 600växtarter. Många av dem är beroende av slätter eUer bete för att klara sig,exempelvis fältgentiana och oUka slags ögontröst. Om betet minskar ellerslåttem upphör konkurreras de ut av andra arter. Degräsmarker som ännu hålls öppna gödslas i många fall med kväve för att gräsetskall växa bättre. Det gynnar arter som maskros, hundkäx och smörblomma, medandet missgynnar de gamla betesmarksar-tema, som växer på magra marker, därföratt de inte klarar konkurrens från mer kväve-gynnade arter. Enannan gmpp av de hotade artema i odUngslandskapet kan räknas tiU gmppen ålderdomligaåkerogräs. av dem, exempelvis åkerklätt, är beroende av att sås tUlsammansmed grödan, då de inte kan bygga upp en fröreserv imarken. Dagens effektiva ogräsbekämpning hotar deras existens. Även de avodUngslandskapets arter som hade sina växtplatser på åkerrenar, gårdsplaner,vägkanter och andra småbiotoper trängs tUlbaka. Två exempel är bosyska ochkattmynta. opåverkad, urskogsartad barrskog finns åtmmstone 5 000 olika arter ryggradslösadjur. I en planterad barrskog finns högst 2000. Siffroma speglar den pågåendeförändringen av skogslandskapet i riktning mot minskad variationsrikedom somhar beskrivits tidigare. Detmodema skogsbmket har gynnat några arter. Det tydUgaste exemplet är älgen, somspridit sig över hela landet , något som ävenåterspeglas i jaktstatistiken {Bild 10.15). Bristenpå gamla, grova träd i produktionsskogen är en av de faktorer som missgynnarmånga skogslevande arter. T.ex. kan de stora rovfåglarnas risbon väga hundratalskilo. För att bära upp dem krävs träd med grova grenverk - träd som är betydUgtäldre än åldem för avverkning i dagens skogsbmk. Åven hålbyggare som hackspettarkräver grova träd. SpiUkråkan bygger nästan uteslutande sina bon i träd som ärgrövre än de som skogsbmket nu producerar. Det betyder, att om man inte tarsärskild hänsyn till spUlkråkans behov, kommer dess förutsättningar attöverleva att försäm- rade//4.8 Av de hotade växtarterna återfinns merparten iodlingslandskapet, andel i procent. Källa: SV, Aktionsplan för hotade arter. Kapitel 4 Markanvändning och naturvård Bild4.18 Fågelfauna i olika skogar. Skog planterad /gran "Missköft" Lövrika med tall eller gran blandning skog naturskogar Ju fler trädslag enskog har, desto rikare är fågelfaunan. I en skog där bara ettträdslag har planterats finns entredjedel av det för orten normala beståndet av stannfåglar. Källa: Efter teckning av i MiljöaktueUt, Nr1-2 f 990. ras kraftigt under denärmaste årtiondena. Det kommer i sin tur att drabba även andra arter, eftersommånga fåglar som bygger sina bon i trädhål eller holkar utnyttjar gamlaspiUkråkebon. Den minskade tUlgången pågamla, döende eUer döda tråd och ved är ytterUgare en faktor som missgynnatmånga arter. Av de 133 hotade och säUsynta skalbaggarna är 104 arter knutna tiUgrova, UiåUga eUer döda träd, huvudsakUgen lövträd. Åven bland svampar ochlavar finns många arter som kräver gamla träd. Åven lövskogsberoendearter trängs genereUt sett tiUbaka. Ett välkänt exempel är den vitryggigahackspetten, som bara finns kvar i några tiotal par spridda över en hand-fuUområden i landet, eUer meUanspetten som helt försvann ur fauna för tioår sedan. I naturskogen var sannoUkt de lövskogar som uppstod efterskogsbränder -lövbrännoma - hackspettens Uvsmiljö. Det finns även växter somhar anpassat sig tiU de naturUga skogsbrändema, exempelvis brandnäva ochsvedjenäva. Deras frön måste hettas upp för att kunna börja gro. De kan Uggahimdratals år i jorden i väntan på de rätta fömtsättrUngama. KaUiuggningoch korta omloppstider i skogsbmket tar bort fömtsättrUngama för deskogslevande arter som kräver lång kontinuitet för att utvecklas. De spridersig mycket långsamt och är beroende av den slutna skogens skydd mot ljus ochtorka.