prop · GE03102 · 1990-12-31 00:00:00 — Fråganom yrkesofficerarnas pensionsålder är knuten till det framtida kvantitativa ochkvalitativa behovet av officerare på olika nivåer i såväl grund- somkrigsorganisationen. Jag avser att föreslå att regeringen tillkallar ensärskild utredare med uppdrag att utreda detta behov och lämna förslag tillåtgärder för att få en lämplig åldersstruktur bland yrkesofficerarna. 8.2.1Försök med förkortad grundutbildning Förnärvarande pågår enligt beslut försök med förkortad grundutbildning.Enligt lagen (1989:402) om försök med förkortad grundutbildning får försökenomfatta högst 11 000 värnpliktiga vid armén och högst 500 värnpliktiga vidmarinen varje utbildningsår. Försöken omfattar såväl meniga som vissa befalsgrupper.Försöken skall pågå till . Överbefälhavarenhar , efter hörande av berörda försvarsgrenschefer, redovisaten första utvärdering av försöksverksamheten. Sammanfattningsvis anseröverbefälhavaren att resultatet av första årets försök visar att godtagbar förmågai huvudtjänst respektive huvuduppgift för meniga och plutoner har nåtts. Närförsöken kan genomföras med fullständig förstegsutbildning, som innebär attvärnpliktigt befäl rycker in före huvuddelen av de värnpliktiga i förbandetoch ges en grundläggande befattnings- och ledarskapsutbildning, kommerförutsättningar för ett förbättrat resultat att föreligga. Överbefälhavarenföreslår att försöken fullföljs innan slutligt ställnings- 177 12 1990/91. Resultaten ärdock sådana att en planering för fortsatt förkor- Prop. 1990/91:102 tadgrundutbildning för vissa värnpliktiga redan nu kan göras. Överbefäl- Bilaga 1 havaren föreslår också en viss utökning av försöken. Iavvaktan på kommande försvarsbeslut förordar jag en utökning av försöken medförkortad grundutbildning. Härför krävs en ändring i lagen (1989:402) om försökmed förkortad grundutbildning av värnpliktiga. Förslagtill lag om ändring i nämnda lag har upprättats inom försvarsdepartementet ochbör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 1.3. Enligt förslagetutökas försöken med G och F värnpliktiga vid flygvapnet och får omfatta högst14000 värnpliktiga vid armén, högst 1 000 värnpliktiga vid marinen och högst500 värnpliktiga vid flygvapnet för varje utbildningsår. Det bör ankomma påregeringen att ange de närmare villkoren för försöken. Lagändringenär av sådan beskaffenhet att lagrådets hörande skulle sakna betydelse. Denårliga värnpliktskullens storlek styrs av principerna om allmän värnplikt menockså av krigsorganisationens storlek och förbandsomsättnings-systemetsutformning. Av olika skäl, inte minst kostnadsskäl, bör huvuddelen av devärnpliktiga påbörja sin gmndutbildning efter inskrivningen. Vissavärnpliktiga vill dock, bl. a. av studieskäl, vänta med sin grundutbildning itvå till . Detta bör utan större olägenhet kunna medges dem som harsärskilda skäl till detta. En s. k. värnpliktspuckel har efter hand byggts upp,vilket innebär att det finns ca 47000 inskrivna värnpliktiga somväntar på att få genomföra sin grundutbildning. Av dessa 47 000 vill drygt30000 frivilligt vänta med sin tjänstgöring. Överbefälhavaren,vars uppfattning delas av värnpliktsverket, räknar dock med att kvarståendelägetär i balans . Överbefälhavaren gör den bedömningen medutgångspunkt i nuvarande utbildningsvolymer, åldersklassernas storlek ochrelativt höga avgångar på grund av befrielse av olika skäl. Jagdelar överbefälhavarens uppfattning i frågan. Det är dock angeläget attansträngningar fortsätter så det blir möjligt att uppnå den önskvärda balansensnarast möjligt. Jag avser att följa utvecklingen och överväga frågan på nytt,om inte en utveckling mot balans sker. Totalförsvaretspersonalförsörjning säkerställs genom ett antal pliktlagar, avtal mellanenskilda och myndigheter samt andra överenskommelser och åtgärder. 1det krigsomställda samhället kommer en stor del av befolkningen att med stöd av någon pliktlag kallas in till tjänstgöring främst inom försvars makten, civilförsvarsorganisationen eller hälso- och sjukvården, men även till andra funktioner inom den civila delen av totalförsvaret. Behov av vissa personalkategorier kommer därmed att uppstå på flera 178 olikahåll, vid förband, myndigheter, företag och övriga verksamheter som Prop.1990/91:102 skall upprätthållas under kriser och krig. Därmed riskeras attkonkurrens Bilaga 1 uppstår om nyckelpersoner med oönskade konsekvenser somföljd. Utvecklingenav den militära krigsorganisationen kan medföra att behovet avpersonal inom försvarsmakten minskar som kraven på den enskildekommer att öka. sker stora avgångar såväl vid inskrivningen avvärnpliktiga som under grundutbildningen. Detta aktualiserar ett flertalfrågor om tillämpningen av den allmänna värnplikten, bl. a. vad gällerutbildningstidens längd och värnpliktsvolymerna. Underen lång följd av år har strävan varit att föryngra personalen icivilförsvarsorganisationen. 1 försvarsbeslut angavs att detta bör skegenom att kvinnor, vapenfria och värnpliktiga som av skilda skäl inte används iförsvarsmaktens krigsorganisation, i ökad utsträckning tas i anspråk avcivilförsvaret. har därefter uttalat att det finns skäl att övervägaen direktrekrytering av värnpliktiga till den civila delen av totalförsvaret (1989/90:FÖU3,rskr. 87), bl. a. i syfte att bidra till en reducering av kvarståendeläget avvärnpliktiga. har i en rapport inom totalförsvarets civila delgett en översiktlig beskrivning av hur en direktrekrytering av värnpliktigatill den civila delen av totalförsvaret skall kunna genomföras. Förslagetinnebär att värnpliktiga tas ut till grundutbildning m.m. med krigsplacering icivilförsvarets krigsorganisation. I rapporten föreslås att frågan belysesnärmare som viss försöksverksamhet genomförs. Stockholmsläns landsting har i en skrivelse till regeringen föreslagit att vissavärnpliktiga skall tas ut till samhällstjänst inom den civila sjukvården ochatt en försöksverksamhet med detta bör sättas igång. har föreslagit en viss försöksverksamhet med s. k.hemvärnsvärnpliktiga. Jaganser att grunden för all personalförsörjning till totalförsvaret bör vara attvar och en efter sin förmåga skall kunna delta i landets försvar. 1 syfte attdels skapa gemensamma utgångspunkter för personalförsörjningen för detmilitära och det civila försvaret, dels rationellt utnyttja de personellaresurserna och därigenom uppnå en bättre försvarseffekt, anser jag att enöversyn av grunderna för totalförsvarets personalförsörjning genom pliktsystembör genomföras. Jag avser att återkomma till regeringen i denna fråga. Medhänsyn till vad jag nu förordat anser jag att en särskild försöksverksamhetmed direktrekrytering av värnpliktiga till den civila delen av totalförsvaretinte nu bör genomföras. Däremot kan det vara lämpligt att pröva hur sådanutbildning kan organiseras och genomföras. Enligt min mening finns det goda möjligheter att inom ramen för den vapenfria tjänsten organiserautbildningen på sådant sätt att behövlig erfarenhet kan vinnas. Regeringenhar tillkallat en särskild utredare (1990:65) med uppgift attutreda den del av totalförsvarets personalförsörjning som sker genom 179 medverkan av de frivilligaförsvarsorganisationerna. I denna uppgift ingår Prop. 1990/91: 102 ocksåatt pröva organisationernas roll, uppgifter och ansvar samt frågan Bilaga Iom hur verksamheten skall finansieras. Utredaren skall redovisa resultatet avsitt arbete senast vid utgången av . Jag avser att återkomma till dessafrågor när utredningen är slutförd. Jaghemställer att regeringen bereder tillfälle att ta del av vad jag haranfört om personal. 9 Värnpliktsförmåner Prop. Bilaga 1 9.1 Förmånssystemet Regeringenuppdrog åt en särskild utredare (kanslichefen ) attöverväga och lämna förslag avseende den framtida administrationen ochansvarsfördelningen mellan myndigheter i fråga om bidrag enligtfamiljebidragslagen (1978:520). Idecember 1988 uppdrogs åt utredaren att, som en del av det tidigare lämnadeuppdraget, även överväga och föreslå ändring av reglerna i familjebidragslagenom bostadsbidrag och näringsbidrag. uppdrogs åt utredaren attöverväga och föreslå ändringar i värnpliktsförmånssystemet i dess helhet. Utredarenöverlämnade en promemoria med förslag till . ändringar i frågaom näringsbidraget. beslutade med anledning härav om ändringar i 19§ familjebidragslagen om näringsbidrag (SFS 1990:419, prop. 1989/90:136, FÖU9, rskr.295). Utredarenhar i febmari 1990 överlämnat till regeringen sitt slutbetänkande (SOU1990:26) Förmånssystemet för värnpliktiga m. fl. Ensammanställning av remissyttrandena har upprättats inom försvarsdepartementetoch finns tillgänglig i ärendet (dnr 402/1990). Utredarenhar prövat flera alternativa förmånssystem och har därvid funnit att nuvarandesystem är att föredra inom gällande kostnadsramar. Jag delar utredarensuppfattning i denna del. 9.2 Administration av familjebidrag Enligt2§ familjebidragslagen vilar skyldigheten att utge familjebidrag på kommunerna.Inom varje kommun skall det finnas en handläggaärenden enligt lagen (24§). Försvarets civilförvaltning och länsstyrelsernahar tillsyn över efterlevnaden av lagen (26 §). Ärendenom bostadsbidrag avgörs dock av försvarets civilförvaltning om det gäller enannan bostad än en hyreslägenhet eller bostadsrättslägenhet.Civilförvaltningen avgör också ärenden om näringsbidrag. Iärenden som skall avgöras av försvarets civilförvaltning skall familjebidragsnämndernagöra de kompletterande utredningar som behövs. Detta innebär att ansvaret fördet huvudsakliga utredningsarbetet ligger på familjebidragsnämnderna inte baradå de själva fattar beslut utan också när civilförvaltningen är beslutsfattare. Familjebidragbetalas ut av familjebidragsnämnderna (29§). Enkommun som har betalat ut familjebidrag har rätt till statsbidrag med 95procent av det utbetalade beloppet (31 §). Statsbidragbestäms och betalas ut av som också kan lämna skäligt förskott(34 §). Familjebidragsnämndensbeslut överklagas hos . Talan mot beslut i fråga om statsbidrag förs hos regeringen och i fråga om övriga beslut hos kammarrätten. Talan mot beslut av försvarets civil förvaltning i ärende om statsbidrag förs hos regeringen och om rätten till 181 I övrigt får talan mot civilförvaltningens beslut Prop.1990/91:102 inte föras. har beräknat det totala antalet ärenden till ca 38000 per år.Antalet sökande har beräknats till mellan 16000 och 22000. Civilförvaltningenavgör av ärendena. Dentotala utbetalningen av förmånerna enligt familjebidragslagen uppgick till ca240 milj. kr. budgetård 1989/90. Utredarenhar, efter bl. a. en enkätundersökning hos 45 kommuner, funnit att handläggarnai kommunerna är engagerade i sina arbetsuppgifter och angelägna om att ge devärnpliktiga en god service. Utredaren har också funnit att kommunerna ochlänsstyrelserna inte alltid har prioriterat familjebidragsverksamheten och attden därför är orationell och brister i effektivitet. Enligtutredaren arbetar varje kommun självständigt och tillsynsfunktionen är inte endel av den egna organisationen. En övergripande policy och styrning saknas iden kommunala administrationen av familjebidragen. Dessa omständigheter kanvara en förklaring till att familjebidragshanteringen skiftar i de olikakommunerna. Utredaren har funnit att uppföljningen och redovisningen avverksamheten inte är tillfredsställande även om försvarets civilförvaltninghar till uppgift att utöva tillsyn över verksamheten. Viss kontroll avregeltillämpningen sker också genom att för den enskilde negativa beslut kanöverklagas till länsstyrelserna. Överklagandena är emellertid förhållandevisfå. Detta kan tydas såväl som att kommunemas beslut är välgrundade som attbesluten är för generösa. Olika meningar har förts fram om vilken tolkning somär den riktiga. Statistikredovisningen är inte enhetlig och släpar i många fallefter. Förskottshanteringen uppvisar också skillnader mellan de olikalänsstyrelserna. Endast ett fåtal länsstyrelser gör numera annat än en rentkameral granskning av kommuneraas krav på ersättning för utbetalade familjebidrag. Utredarensslutsats är att de positiva effekterna av en handläggning på lokal nivå bör tastill vara. En effektivare handläggning av familjebidragsärendena är emellertidnödvändig och utredaren kan inte se att den kan uppnås inom det nuvarandesplittrade administrativa systemet. Utredaren föreslår attfamiljebidragshanteringen blir en helt statlig angelägenhet. Utredarenhar prövat olika statliga alteraativ till en administration avfamiljebidragen. Utredaren har därvid funnit att administrationen bör förasöver till och försäkringskassorna. Deflesta remissinstanserna tillstyrker eller lämnar utredarens förslag i dennadel utan erinran. anser dock att en koncentration av admini strationen av familjebidragen till civilförvaltningen är mest rationellt och ekonomiskt fördelaktigt. förordar i första hand att möjlig heterna att lägga administrationen på utbildningsförbanden närmare ut reds. I andra hand förordar verket en centralisering till försvarets civilför valtning. Vapenfristyrelsen finner en fördel i att den centrala administra tionen finns vid försvarets civilförvaltning. kan se många fördelar med överföringen till försäkringskassorna, men anser att 182 ärendehanteringenbör samlas till de ca 150 lokalkontor som har en social- Prop; 1990/91:102 försäkringsnämnd knuten till sig. Riksförsäkringsverketoch försäkringskassorna svarar för administrationen av huvuddelen avsamhällets ekonomiska trygghetssystem. Genom kassornas försorg utbetalas t.ex. barnbidrag, bidragsförskott, pensioner och sjukpenning. För dennaverksamhet har lokalkontor i alla kommuner. En svensk medborgaresom är bosatt i landet skall från och med den månad vamnder han fyller sextonår vara inskriven i den allmänna försäkringskassa inom vars verksamhetsområdehan är mantalsskriven. Den tjänstepliktige har alltså en naturlig anknytningtill på hemorten redan före inryckningen. Försäkringskassansalla lokalkontor kan också lämna de försäkrade service oavsett i vilken kassade är inskrivna. Det är till fördel för de tjänstepliktiga att de, liksom iden nuvarande administrationen, kan få en likartad service var de än befinnersig i landet och vilken tjänstgöringskategori de än tillhör. Om detjänstepliktiga söker bidrag före inryckningen, kan de uppsöka kassan påhemorten. Därefter har de möjlighet att få hjälp vid tjänstgöringsortenskassakontor. Varje kassa kan vid handläggningen använda det ADB-system som ärgemensamt för försäkringskassornas hela verksamhetsområde.Riksförsäkringsverket och försäkringskassorna har en omfattande utbildnings-och informationsverksamhet, genom vilken förändringar i regelsystemet snabbtfår genomslag i hela organisationen. Försäkringskassanstjänstemän har en sådan kompetens att det inte är något hinder från dennasynpunkt att handläggningen av familjebidragen förs ut till kassornaslokalkontor. Tjänstemännenslokal- och personkännedom kan antas vara minst lika god som den är hoskommunernas familjebidragshandläggare. Genom de uppgifter om den försäkradesinkomstförhållanden som finns på försäkringskassorna har tjänstemännenautomatiskt en god kännedom om de enskildas arbets- och inkomstförhållanden. Ennackdel med den omfattande decentralisering som det innebär att föra uthandläggningen av familjebidragen till lokalkontor är attmånga tjänstemän kommer att handlägga få ärenden. Med hänsyn till utbildnings-och informationssystemet bedömer utredaren dock att det ändå finns goda fömtsättningarför att en enhetlig bedömning sker. har också möjlighetatt genom tillsyn verka för en enhetlig praxis. 1likhet med de flesta remissinstanser godtar jag på gmnd av det anfördautredarens förslag om att administrationen av familjebidragen överförs tillriksförsäkringsverket och försäkringskassorna. Enöverföring till försäkringskassorna innebär att extra kostnader i inledningsskedetuppstår. Personalen måste utbildas, informations- och blankettmaterialframställas och ADB-stödet utvecklas. Kommunemasandel () av de sammanlagda utgivna familjebidragen uppgår till ca 12 milj. kr. Denna kostnad får staten ta över. Staten får också ta över kostnaderna för administrationen av familjebi dragen från kommunerna. Denna kostnad kan beräknas till ca 12 milj. kr. De besparingar jag i det följande kommer att föreslå i fråga om familjebi- 183 dragenkommer att väl täcka de merkostnader som uppstår för staten i och Prop.1990/91: 102 med att administrationen överförs till och försäk- Bilaga 1 ringskassorna. Jag återkommer till finansieringsfrågan i avsnitt 9.6. Utredarenhar också lämnat förslag till omfattande ändringar i familjebidragslagen vadavser beräkningen av familjebidragen. Förslaget till ny administration avfamiljebidragen innebär att kommunernas skyldigheter upphör. Kravet på attbestämmelserna om familjebidrag skall ha lagform har därvid bortfallit. Denenda lagregel som behövs är en bestämmelse om skyldighet förförsäkringskassorna att bestämma och betala ut familjebidrag. En sådan regelkan lämpligen tas in i 33 § värnpliktslagen (1941:967). I samma paragraf kan ocksåtas in en regel om att värnpliktiga under vissa förutsättningar har rätt tillfamiljebidrag. Familjebidragslagen kan därför upphävas. Det får ankomma påregeringen att i förordning meddela bestämmelser om hur familjebidragen skallbestämmas. Jag vill dock i detta sammanhang redovisa mina ställningstagandentill vissa av utredarens olika förslag. Vadjag nu anfört kräver ett flertat lagändringar. Sådana förslag har upprättatsinom försvarsdepartementet och bör fogas till protokollet som bilagorna 1.11.6.Jag återkommer närmare till vissa av lagförslagen i specialmotiveringen iavsnitt 9.7. 9.3 Regler för familjebidrag Utredarenhar, som jag tidigare berört, lämnat förslag på regeländringar när det gällerfamiljebidragen. Det främsta syftet med dessa förslag har varit att skapa enmera rättvis fördelning mellan olika grupper av tjänstepliktiga. Utredarenframhåller också att förslagen medför en enklare administration. Motbakgmnd av min tidigare redovisade inställning till författningsregleringen avfamiljebidragen väljer jag här att endast redovisa de viktigaste förslagen bl.a. för att beräkningen av kostnaderna för förmånerna skall kunna göras.Remissinstanserna har tillstyrkt utredningens förslag i allt väsentligt. Utredarenföreslår att en kvalifikationstid för bostadsbidrag införs för bostad i vilkenden tjänstepliktige bor ensam eller tillsammans med syskon eller kamrat. Ominte särskilda skäl föreligger skall bostadsbidrag endast utges om den tjänstepliktigehaft bostaden före tjänstgöringstidens början. Närdet gäller tjänstepliktiga som bor hos förälder anser utredaren att, om inte särskilda skäl föreligger, bostadsbidrag skall kunna utges med högst skillnaden mellan genomsnittskostnaden för en bostad för en familj med ett barn och en familj med två bara enligt och riksför säkringsverkets normer för skälig bostadskostnad i samband med att un derhållsbidrag till barn fastställs. Detta innebär ett högsta bostadsbidrag med . Tillägg till bostadsbidrag skall enligt utredarens förslag inte heller utges till tjänstepliktig som bor hos förälder. För tjänstepliktig som bor ensam föreslås däremot en höjning av tillägget . Utredarensförslag till förändringar av familjebidrag beräknas medföra Prop. 1990/91:102 årliga kostnadsminskningar. Jag anser att förslagen bör genomföras. Som Bilaga 1 jag har nämnt ankommer det i fortsättningen på regeringen att utfärdaerforderliga föreskrifter. Sedanår 1985 har stora ansträngningar gjorts inom de militära myndigheterna attbryta kostnadsutvecklingen för värnpliktsresor. Genom olika åtgärder, t. ex.övergång från flyg- och tågtransporter till buss och båt, egna chartrade transportmedeli stället för reguljär tidtabdlbunden kollektivtrafik m. m. har kostnadernaför dessa resor minskat. Jaganser dock att det är nödvändigt att ytteriigare reducera resekostnaderna. Rättentill fria hemresor gäller generellt inom landets gränser. Dettamedför att den värnpliktige kan utnyttja sin fria hemresa till en valfri ort.Av dessa resor utgör enligt överbefälhavaren nöjesresor. Jaganser att detta är en förmån som rimligen inte bör följa av plikten till tjänstgöring.Rätten till s.k. avvikelseresor bör därför tas bort och fri resa medges endasttill den ort där den värnpliktige är kyrkobok-förd eller har sin stadigvarandebostad. Resa bör också kunna medges till annan ort om resan avser besök hosnära anhörig och företas regelmässigt. Uppgift härom bör den värnpliktige lämnatill förbandet vid inryckningen. Utgifterna för resor skulle därmed kunnareduceras med ca 8 milj. kr. Det ankommer på regeringen att besluta omerforderliga författningsändringar. Utnyttjandeav hyrbilar och andra kostsamma anslutningsresor kan av flera skäl te sigtveksamma. Jag anser att det finns anledning för berörda myndigheter att intaen mer restriktiv hållning i fråga om dessa resor. Principen om attvärnpliktiga bör vara i hemmet före hemresedagen kan lägga hinder ivägen för en begränsning av resekostnaderna. Därför bör denna princip tillämpasi mindre utsträckning än . Tillämpningen får dock inte georimliga konsekvenser för de värnpliktiga. Jagkommer att ge överbefälhavaren i uppdrag att se till att kostnaderna torvärnpliktsresorna kan minskas ytterligare. Dettorde enligt min mening vara omöjligt att skapa ett helt rättvist resesystemmot bakgrund av de olika förhållanden och förutsättningar som råder för devärnpliktiga. Jag vill i detta sammanhang dock framhålla att jag avser attnoggrant följa utvecklingen av värnpliktsresorna och särskilt uppmärksammavilka konsekvenser för de värnpliktiga som olika åtgärder kan leda till. 9.5 Statligt personskadeskydd m.m. Prop. 9.5.1 Inledning ''a 1 Värnpliktigaoch andra tjänstepliktiga som skadas under tjänstgöringen har - bortsett frånvad som följer av skadeståndslagen (1972:207) - rätt till ersättning vidpersonskada enligt lagen (1977:265) om statligt personskadeskydd (LSP) ochlagen (1977:266) om statlig ersättning vid ideell skada. Ersättningen skall iprincip försätta den skadade i samma ekonomiska situation som om skadan intehade inträffat. 9.5.2Lagen om statligt personskadeskydd EnligtLSP utges ersättning för inkomstförlust vid personskada till följd avvärnpliktstjänstgöring m. m. Rättentill ersättning för inkomstförlust inträder när den första färden tilltjänstgöringen påbörjas och gäller till dess den sista färden från tjänstgöringenavslutas (skyddstid). Skyddet gäller således även under övningsuppehåll ochannan fritid. Ersättningutges vid sjukdom, bestående nedsättning av arbetsförmågan och dödsfall. Därvidtillämpas 3 kap. 4 - 10§§ och 4-6 kap. lagen (1976:380) omarbetsskadeförsäkring (LAF). Sjukpenningoch livränta enligt LSP utges först efter skyddstidens slut, dvs. efter det atttjänstgöringen och återresan har avslutats. Sjukpenning och livränta beräknaspå den sjukpenninggrundande inkomsten, som för grundutbildningsvärnpliktigainte får beräknas på en nivå under ett visst minimibelopp (garantinivå). Sjukpenningenligt LSP utges om den skadades förmåga att skaffa arbete till följd avsjukdomen nedsatts med minst en fjärdedel. Ersättning kan utges som hel,trefjärdedels, halv eller en fjärdedels sjukpenning. ILSP finns även föreskrifter om särskild sjukpenning. Sådan utges till envärnpliktig som under grundutbildningen har ådragit sig en sjukdom som inteberättigar till annan ersättning enligt LSP, t. ex. på gmnd av att den inte harsamband med tjänstgöringen, och som efter skyddstidens slut sätter ned hansförmåga att skaffa sig inkomst genom arbete med minst en Ijärdedd. Särskildsjukpenning kan även utges vid sjukdom som har ådragits underutryckningsmånaden eller månaden efter denna. Särskild sjukpenning beräknas påden garantinivå som gäller för sjukpenning och livränta enligt LSP. Om den somhar rätt till särskild sjukpenning har rätt till sjukpenning enligt3 kap. lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL), utges den särskildasjukpenningen endast i den mån den är högre. Såvälden vanliga som den särskilda sjukpenningen enligt LSP beräknas med motsvarande tillämpning av 3 kap. 5 5 c §§ LAF.