prop · GE0314 · 1990-12-31 00:00:00 — Detutvidgade ansvaret för kommunema kommer att innebära ett ökat behov av att inomdet egna verksamhetsområdet kunna tillgodose människors behov av olikaboendeformer. Detta kan enligt min bedömning medverka till att bl. a.utbyggnaden av gmppboendet påskyndas. Jag ser det dock som angeläget attdärutöver införa ytterligare ett incitament för att åstadkomma den utbyggnadsom behövs. Motdenna bakgrand anser jag att ett bidrag bör införas föratt stimulera utbyggnaden av gmppboende. Också för psykiskt utvecklingsstördainom landstingen finns ett betydande behov av grappbostäder trots att storasatsningar gjorts för att vårdhemmen skall kunna avvecklas. Enligt minbedömning bör således stimulansbidraget även omfatta gmppbostäder för psykisktutvecklingsstörda. Detföreslagna bidraget bör lämnas inom en ram på 300 milj. kr. och utgå vilket ger en total ram på 1 500 milj. kr. Jag har i mina beräkningarutgått ifrån att ungefär två tredjedelar av beloppet kommer att användas föratt stimulera en utbyggnad av gmppbostäder i kommunema och en tredjedel ilandstingen. Bidraget bör betalas ut med . per färdigställd enhet somett engångsbidrag. För att vara berättigad till bidrag bör gmppbostadenuppfylla de krav som gäller för bostadslån enligt nybyggnad-slåneförordningenför bostäder (1986:692), ombyggnadslåneförordningen för bostäder (1986:693)samt föreskrifter. Bidraget avses att betalas ut förgmppboenden färdigställda under . Jaghar för avsikt att återkomma till denna fråga i den tidigare aviseradepropositionen om reformens ekonomiska reglering som avses föreläggas riksdagenunder . I detta sammanhang avser jag också att föreslå att 300 milj.kr. anvisas för /92 för att påskynda utbyggnaden avgrappboenden. Minbedömning: De föreslagna förändringarna i bl. a. ansvarsfördelningen mellanhuvudmännen vad gäller samhällets service och vård till äldre- och handikappadebör noga följas. Ensamlad utvärdering av reformen, såväl ur ett verksamhets-som ett ekonomisktperspektiv, bör presenteras . Särskildamedel bör avsättas /92 för uppföljning och utvärdering. Äldredelegationensförslag: Delegationen framhöll att den föreslagna reformen innebär en storförändring varvid bl.a. nya styrmedel av ekonomisk natur prövas. Det finnsdärför anledning att initiera ett särskilt utvärderingsprogram som bör kunna gesvar på frågan om reformen varit framgångrik, särskilt beträffande samordningoch samverkan inom service och vård och konsekvenser av de ekonomiska styrmedelsom införs. Utvärderingen bör omfatta olika aspekter av förändringen såvälinom kommuner som landsting. Särskild vikt bör läggas vid utvärderingen avreformens ekonomiska effekter och införandet av ett kommunalt betalningsansvarbör utvärderas med förtur. Remissinstanserna:Av remissinstansema tar särskilt statskontoret, ochSvenska kommunförbundet upp frågan om uppföljning och utvärdering av reformen.Mot bakgmnd av reformens omfattning är det viktigt att uppföljningen ochutvärderingen genomförs i planerade former. Skälenför min bedömning: Jag delar såväl delegationens som remissinstansernassynpunkter på vikten av att reformen noggrannt följs upp och utvärderas. Arbetet med attplanera för en uppföljning och utvärdering av reformens verksamhetsmässigakonsekvenser bör inledas möjligt. Frågan om de styrmedel som införs äreffektiva och verksamt bidrar till att de åsyftade resultaten med reformenuppnås måste därvid särskilt uppmärksam- Den uppföljning jagföreslår bör bl. a. noga följa utvecklingen av samhällets kostnader för äldre-och handikappomsorgen. Hur stor andel av de totala kostnadema för äldre- ochhandikappomsorgen som de olika aktör-ema (staten, de två huvudmännen och den enskilde)svarar för bör också följas. Den volym- och kostnadsmässiga utvecklingen avolika boendeformer (sjukhem, ålderdomshem, grappboende och m.m.)inom kommuner och landsting är andra faktorer som bör ingå i en sådan uppföljning.Jag har tidigare föreslagit att kommunema ges befogenhet att även gehemsjukvård i det egna boendet. Genom de förändringar mina förslag kan geupphov till både inom landstingen och kommunerna vad avser hemsjukvården bördenna verksamhet följas vad avser hur verksamheten fördelar sig på de bådahuvudmännen, kostnader samt kvalitetsfrågor m. m. Vid sidan av denna löpandeårliga uppföljning bör reformen utvärderas såväl ur ett verksamhetsmässigt somett ekonomiskt perspektiv. utvärdering av reformenkan inte genomföras förrän den nya ordningen Prop. 1990/91:14 varit i funktionett antal år. För att reformen skall kunna utvärderas ur olika perspektiv därinte minst konsekvensema för den enskilde bör få stor tyngd är det naturligtatt även forskare engageras. Denna utvärdering bör också inrymma en samladbedömning av samhällets kostnader, varvid jämförelse bör göras med deförhållanden som skulle rått om reformen inte genomförts. Behovet av enomfattande uppföljning och utvärdering kan enligt min bedömning inte enbarttillgodoses inom ramen för det sektorsansvar som åvilar . Detfinns därför anledning att anslå särskilda medel för den utvärdering ochuppföljning av reformen som krävs. Jag anser mot bakgmnd av detta att 5 milj.kr. sammanlagt 25 milj. kr. bör anslås för dennauppföljning och utvärdering. Jag ämnar återkomma till regeringen i frågan isamband med den tidigare aviserade propositionen om reformens ekonomiskareglering. I det sammanhanget avser jag att föreslå att 5 milj. kr. föruppföljning och utvärdering anvisas redan för /92. 10 Vissa övriga frågor Somframgår av vad jag sagt i det föregående bör den föreslagna reformen genomförasden . Kommunema och landstingen behöver kunna använda tiden framtill detta datum för att hinna med att göra erforderliga förberedelser förhuvudmannaskapsförändringen. Emellertidpågår på sina håll arbete med sikte på att kunna genomföra hela eller delar aväldredelegationens förslag redan före . Är en kommun och ettlandsting överens om att tidigarelägga hela eller delar av den av migföreslagna huvudmannaskapsförändringen bör det enligt min mening inte läggasnågra hinder i vägen härför. Genom särskilda övergångsbestämmelser till denföreslagna lagstiftningen om övertagande av vissa sjukhem och andravårdinrättningar, om ändringar i hälso- och sjukvårdslagen och om kommunemasbetalningsansvar, bör därför införas möjlighet att kunna tillämpa bestämmelsemaredan under år 1991 i de fall kommunen och är överens om det. Detär emellertid avsett att en ekonomisk reglering skall ske per den 1 januari1992 vad gäller reformen i dess helhet för alla kommuner och landsting. Det kaninte vara särskilt ändamålsenligt att för vissa kommuner göra separataregleringar i anledning av en ev. tidigareläggning av huvudmannaskapsreformen.Eftersom en skatteväxling inte kommer att kunna ske måste kunnalämna ekonomiskt bidrag till kommunen. I de föreslagna övergångsbestämmelsemahar därför införts regler som ger sådan befogenhet åt landstingen. 10.2 Överförande av patientjournaler till kommunema Prop. Denkommunala hälso- och sjukvården kommer att integreras i den befintligakommunala . Det går därför inte att generellt hävda attpatientema där inte skulle lida men av att uppgiftema om dem i landstingensjoumaler efter reformens genomförande kommer att återfinnas hos den samladekommunala hälso- och sjukvården och . Det är inte heller möjligtatt hålla de joumaler, som skall föras enligt patientjournallagen (1985:562),åtskilda från övriga hos förda anteckningar om de enskilda.Såväl patientjournalen som andra anteckningar måste kunna vara tillgängliga förden personal som deltar i vården av den enskilde. Närkommunema övertar ansvar för hälso- och sjukvård bör därför i första handsamtycke inhämtas från varje enskild patient för att uppgifter förvarade hoslandstinget skall kunna överföras till kommunen. Om samtycke inte kan inhämtasfår en skadeprövning göras från fall till fall. Därvid är särskilt att beaktaom tillgång till uppgifterna är erforderiigt för att kunna meddela en god vårdåt den enskilde. Enligtmin mening bör det ankomma på att utfärda allmänna råd angåendehandhavandet av patientjoumaler i samband med reformens genomförande. 10.3 Förande av patientjoumaler Fårvård av patienter inom hälso- och sjukvården skall enligt patientjournallagenföras patientjournal enligt de närmare bestämmelser som framgår av lagen. Detsaknas anledning att för den kommunala hälso- och sjukvården ha någon annanordning. Vilka personalgrapper som har skyldighet att föra patientjournalframgår av 9 § i lagen. Inomsocialtjänsten finns inga krav vad gäller förande av journaler inom hemtjänsteller vid . Löpande anteckningar i sådant arbete förs dock i regel.För sådana anteckningar gäller särskilda gallringsbestämmelser enligt 60 §socialtjänstlagen. Dessa bestämmelser skiljer sig från gallringsbestämmelsernai 8 § patientjournallagen. Anteckningar i patientjournal och anteckningar iövrig verksamhet hos socialnämnden bör därför föras i skilda handlingar. I detdagliga arbetet kan dock patientjoumalen och övriga anteckningar om den enskildefinnas tillgängliga för den personal som behöver uppgiftema i sittarbete. Sjukvårdshuvudmännenhar anslutit sig till en kollektiv ansvarsförsäk ring för behandlingsskador inom hälso- och sjukvården. Försäkringen meddelas av ett konsortium av försäkringsbolag. Genom försäkringen kan de enskilda patientema erhålla ersättning utan att de behöver bevisa att 144 fömtsättningar förskadeståndsansvar enligt skadeståndslagen (1972:207) Prop. 1990/91:14föreligger. Försäkringen gäller skador till följd av beslut eller åtgärd frånhälso- och sjukvårdens sida. Jagutgår ifrån att kommunerna, när de blir ansvariga för en del av den offentligahälso- och sjukvården, kommer att ansluta sig till patientförsäkringen, så attde enskilda kan garanteras samma ersättningsförmåner vid behandlingsskada somde har inom landstingens och de landstingsfria kommunernas hälso- ochsjukvård. 11 Viss ändring i omsorgslagstiftningen Sedanden kan uppgiften att tillhandahålla omsorger för psykisktutvecklingsstörda m.fl. vid ett vårdhem överföras från till kommuni . Detta framgår av 3§ lagen (1985:569) om införande av lagen(1985:568) om särskilda omsorger om psykiskt utvecklingsstörda m. fl., den s.k. införandelagen. Bestämmelsemai den upphävda omsorgslagen (1967:940) skall fortfarande tillämpas bl. a. vadgäller in- och utskrivningar vid vårdhem. Där anges att vissa uppgifter isådana ärenden ankommer på överläkare resp. vårdchef vid omsorgsstyrelsen.Enligt 7 § införandelagen får emellertid uppgifter som enligt den upphävdaomsorgslagen har ålegat överläkaren och vårdchefen utföras av tjänstemän somlandstinget bestämmer. I de fall en kommun med stöd av 3 § införandelagenövertagit uppgiften att tillhandahålla omsorger vid vårdhem måste ocksåkommunen kunna utse tjänstemän att utföra de nämnda uppgiftema. Föratt ingen tveksamhet skall föreligga i frågan om kommunens kompetens att utsepersoner att fullgöra de uppgifter som sagts bör en ändring göras i 7 §införandelagen. Ändringen innebär att en kommun likaväl som ett landsting harbefogenhet att utse tjänstemän som skall fullgöra de uppgifter som enligt dentidigare omsorgslagen skulle utföras av överläkare resp. vårdchef Ienlighet med vad jag nu anfört har inom upprättats förslagtill 1. lagom ändring i socialtjänstlagen (1980:620), 2.lag om övertagande av vissasjukhem och andra vårdinrättningar, 3.lag om ändring i hälso- ochsjukvårdslagen (1982:763), 4.lagom ändring i lagen(1962:381)om allmän försäkring, 5.lag om kommuns betalningsansvarför viss hälso- och sjukvård, 6.lag om ändring i sekretesslagen(1980:100), 7.lag om ändring i lagen(1981:49) om begränsning av läkemedelskostnader, m.m., 8.lagom ändring i lagen(1985:569) om införande av lagen (1985:568) om särskilda omsorger ompsykiskt utvecklingsstörda m. fl. 10 1990/91. Förslagen under 3, 4 och 7har upprättats i samråd med chefen för . 1990/91:14 socialdepartementetoch förslaget under 6 i samråd med chefen för . Förslagetunder 6 rör ett sådant ämne som faller under lagrådets granskningsområde.Förslaget är emellertid av sådan beskaffenhet att lagrådets hörande skulle varautan betydelse. 13.1 Förslaget till lag om ändring i socialtjänstlagen(1980:620) Motivetför ändringen i paragrafen har berörts utförligt i den allmänna motiveringen(avsnitt 3). Genom ändringen förtydligas kommunernas ansvar för dagverksamhetersom ett stöd framför allt för äldre och handikappade i ordinärt boende.Dagverksamheterna har till uppgift att erbjuda enskilda social och medicinskservice samt rehabilitering. I den mån de medicinska uppgifterna utförs avannan hälso- och sjukvårdspersonal än läkare, t.ex. sjuksköterska, sjukgymnasteller arbetsterapeut, skall det, enligt den ändring som föreslås i hälso- ochsjukvårdslagen, ankomma på kommunerna att svara för dessa. Skyldighetenför kommunerna att inrätta bostäder med gemensam service () ersättsgenom ändringen i paragrafens andra stycke med en skyldighet att inrättasärskilda boendeformer för service och omvårdnad. Detta begrepp har en vidareinnebörd än det tidigare begreppet . Tillde särskilda boendeformerna för service och omvårdnad hör inte baraålderdomshem och andra utan även grappboende för äldre samt desjukhem eller motsvarande som förs över till kommunerna enligt den föreslagnasärskilda lagen härom. När det gäller boendeformer för åldersdementa innebärförslaget att kommunerna övertar det ansvar som enligt uttalanden ipropositionen 1979/80:1 Om (del A S.293) till huvudsaklig dellegat på landstingen. Ansökanom bostad i en särskild boendeform för service och omvårdnad kommer i allmänhetatt prövas som bistånd enligt 6 § socialtjänstlagen. Avslag på sådan ansökankommer då att kunna överklagas i samma ordning som andra biståndsbeslut,nämligen som förvaltningsbesvär. Desjukhem m.m. som skall överföras till kommunerna enligt den föreslagna särskilda lagen härom är inrättningar för sluten vård (sjukhus) enligt den definition som återfinns i 5 § hälso- och sjukvårdslagen. Vid sjukhus svarar vederbörande medicinskt ledningsansvarige för beslut om intagning. De sjukhem som överförs till kommunerna skall emellertid efter reformens genomförande inte ses som inrättningar för sluten vård utan som en boendeform enligt socialtjänstlagen. boendei en sådan boendeform skall därför i fortsättningen fattas enligt Prop.1990/91:14 samma regler som gäller för beslut om boende i ett ålderdomshem,ett eller en grappbostad. Vidprövning av om den enskilde ha rätt till bistånd skall insatserna utformas isamförstånd med honom. Han har dock inte någon ovillkorlig rätt till bistånd ien viss form. Nämnden eller den till vilken nämnden delegerat att fatta ettsådant beslut tar ställning till om den enskildes ansökan kan bifallas. Detansvar kommunerna har att tillgodose den enskildes behov av stöd och hjälpinnebär dock ingen begränsning av landstingens ansvar enligt hälso- ochsjukvårdslagen. Landstingen skall således tillgodose den enskildes behov avsådan hälso- och sjukvård som inte omfattas av det kommunala ansvaret. Enligtvad som framgår av 3 kap. 12 § kommunallagen får nämnden, om kommunfullmäktigemedgett det, uppdra åt en särskild avdelning av nämnden, en ledamot ellersuppleant eller en tjänsteman hos kommunen att på nämndens vägnar besluta iviss gmpp av ärenden. Jag ser inte någon anledning att göra undantag från dennagenerella delegeringsrätt vad gäller beslut om inflyttning till kommunaltsjukhem eller annan särskild boendeform för service och omvårdnad. Nämnden kanalltså, om den finner det lämpligt, delegera rätten att fatta beslut i dessaärenden t.ex. till föreståndaren för den aktuella boendeformen. Denföreslagna bestämmelsen i det nya tredje stycket utgör en motsvarighet tillbestämmelsen i 20 § andra stycket. Det ankommer således på kommunen att ävenvad gäller yngre människor inrätta bostäder med särskild service, om de pågrand av handikapp eller annan nedsättning av funktionsförmågan inte harmöjlighet att bo i ordinärt boende. Som framgår av den allmänna motiveringeninnebär kommunernas skyldighet dock inte någon inskränkning av det ansvar somlandstingen har enligt lagen (1985:568) om särskilda omsorger om psykisktutvecklingsstörda m.fl. (omsorgslagen). Ettboende med särskild service behövs i en del fall för att den enskilde skallkunna delta i samhällets gemenskap och leva som andra. Den enskildes krav påfrihet och integritet skall kunna tillgodoses i boendet likaväl som hans rätttill social och medicinsk service. Inriktningenär att socialnämnden i första hand bör erbjuda den enskilde den sociala ochmedicinska service som behövs i hans ordinarie bostad. För att den enskilde vidbehov skall kunna bo med större närhet till personal dygnet mnt skall kommuneninrätta bostäder med särskild service. Kommunen bör ha ett sådant varieratutbud av olika bostäder med särskild service att de enskildas behov kantillgodoses på ett ändamålsenligt sätt. Vadsom anförts under specialmotiveringen till 20 § i fråga om ansökan om bostad ien särskild boendeform för service och omvårdnad gäller även ansökan om plats i en bostadmed särskild service. Frågan om rätt till grappbostadför psykiskt utvecklingsstörda m.fl. skall dock prövas enligt Prop.1990/91:14 omsorgslagen. Förstaoch tredje styckena i paragrafen har ändrats som en följd av ändringama i 20och 21 §§. Enligtförsta stycket får kommunen för olika sociala tjänster ta ut skäliga avgifterenligt grander som kommunen bestämmer. Avgiftema får dock inte överstigakommunens självkostnader för den aktuella tjänsten i fråga. Bestämmelsenföreslås gälla även för boende i en särskild boendeform för service ochomvårdnad samt i en bostad med särskild service. Enligttredje stycket gäller att avgiftema för helinackordering i (ålderdomshem) skall bestämmas så att de boende förbehålls tillräckliga medelför sina personliga behov. Denna regel föreslås få tillämpning vidhelinackordering i olika former för boende med service och omvårdnad.Regeringen har bemyndigats att meddela ytteriigare föreskrifter om sådanaavgifter. Dessa återfinns i 46-49 §§ socialtjänstförordningen. Någon ändring idessa avgiftsprinciper är inte avsedd att ske i anledning av den nu aktuellareformen. Enligt17 § hälso- och sjukvårdslagen får vårdavgifter tas ut enligt gmnder somlandstinget bestämmer. Bestämmelsen gäller även vårdavgifter vid de sjukhem somden skall övergå till kommunema. Särskilda vårdavgifter tasemellertid inte ut av landstingen för personer som är bosatta i riket. Istället regleras patientemas vårdavgifter genom avdrag på den sjukpenning somutgår vid sjukdom. Vad gäller ålderspensionärer tas avgiften ut genom avdragpå pensionsförmånema. Avgift utgår från första sjukdagen och utgör en tredjedelav pensionsförmånema, dock högst per dag. Förförtidspensionärer tas motsvarande avgift ut fr. o. m. den 366:e vårddagen. Denersättning som utgår till landstingen för hälso- och sjukvård regleras iöverensstämmelse med den s.k. Dagmaröverenskommelsen i förordningen 1984:908. Densom erhåller vård vid ett sådant sjukhem som övergått till en kommun skalltills vidare och i avvaktan på att ett nytt avgiftssystem kan införas åtnjutasamma rätt till avgiftsbegränsning som den som erhåller sjukhusvård. Detinnebär att reglema i lagen om allmän försäkring rörande avdrag på sjukpenningeller pensionsförmåner jämväl skall gälla dem som erhåller vård vid ett sådantsjukhem, som övergått till kommunah huvudmannaskap. Det innebär att kommunematills vidare inte bör få ta ut särskilda avgifter för servicen och sjukvårdenvid de sjukhem som övergått till kommunema. Jag avser därför att föreslåregeringen att en särskild bestämmelse om detta införs isocialtjänstförordningen. Ändringenär en konsekvens av ändringama i 20 och 21 §§. 13.2Förslaget till lag om övertagande av vissa sjukhem och Prop. 1990/91:14andra vårdinrättingar Iparagrafen ges bestämmelser om att kommunema skall övertaansvaret för och driften av vissa långvårdsinrättningar från landstingen.Frågan har behandlats i den allmänna motiveringen under avsnitt 4. Enligtförsta stycket skall det röra sig om sjukhem eller andra inrättningar medmotsvarande funktion som är avsedda för somatisk långtidssjukvård och somhuvudsakligen har kommunen eller del av kommunen som upptagningsområde. Detförhållandet att det vid en inrättning även vårdas ett mindre antal personerfrån andra kommuner än den kommun där sjukhemmet ligger utgör således intehinder för att kommunen skall överta inrättningen. Enligtandra stycket skall kommunen inte överta en inrättning om särskilda skäl talardäremot. Särskilda skäl kan vara t.ex. att inrättningen är avsedd att läggasned eller att inrättningen är organisatoriskt integreradmed t. ex. ett sjukhus eller en annan vårdinrättning som skall vara kvar hoslandstinget. Det kan då vara lämpligt att inrättningen blir kvar underlandstingets huvudmannaskap. Utöverskyldigheten att överta vissa inrättningar enligt 1 § gäller att kommunen ochlandstinget skall kunna komma överens om att föra över enannan vårdinrättning till kommunen även om denna inte har ett lokaltupptagningsområde. Vad som här åsyftas är sjukhem, sjukhus eller del av sjukhussom bedriver långtidssjukvård med omvårdnadsinriktning. Enöverenskommelse mellan en kommun och ett landsting om att föra över en vissinrättning till kommunen kräver i och för sig inte något särskilt lagstöd.Överföring kan ske genom en i civilrättslig ordning träffad överenskommelse. Enannan sak är att en kommun eller ett landsting inte utan en i lag givenbefogenhet äger att bedriva viss verksamhet. Bestämmelsenom att en kommun och ett landsting kan komma överens om att den 1 januari 1992även överta andra inrättningar än de som har ett lokalt upptagningsområde berorpå att det i samband med den ekonomiska regleringen behöver vara fastlagt vilkainrättningar som skall gå över till kommunema den aktuella dagen. Hur denekonomiska regleringen avses gå till finns beskrivet i avsnitt 8. Kommeren kommun och ett landsting överens om att en viss inrättning skall övertas av kommunen senare än /92 får detta ske genom en sådan civilrättslig överenskommelse som nämnts . I sådant fall kan hänsyn till övertagandet inte tas i samband med den ekonomiska regleringen av reformen. Desjukhem och andra vårdinrättningar som avses i denna lag får kommunema somhuvudmän i stället för landstingen. Det innebär att kommunen ansvarar fördriften av inrättningen. Inrättningama skall emellertid inte längre ses somsjukhus eller sjukhusavdelningar utan som en särskild boendeform för serviceoch omvårdnad enligt 20 § andra stycket socialtjänstlagen. Detta föreslåskomma till uttryck i förevarande paragraf Den hälso- och sjukvård som kommunemaskall ansvara för vid dessa boendeformer skall inte längre ses som sluten vårdutan som öppen vård. Enligtvad som framgår av de föreslagna ändringama i hälso- och sjukvårdslagen skallkommunema med ett undantag ansvara för all hälso-och sjukvård vidinrättningama. Undantaget gäller sådan vård som meddelas av läkare. Läkarnakommer även fortsättningsvis att ingå i landstingens hälso- ochsjukvårdsorganisation. Vid de kommunala sjukhemmen skall läkama erbjuda hälso-och sjukvård på samma villkor som till andra människor. De kommer däremot intelängre att ha något ledningsansvar för verksamheten vid sjukhemmen. Kommunemaskall ha ansvaret för att det finns den hälso- och sjukvårdspersonal sombehövs för en god vård vid sjukhemmen. Detta ansvar föreslås reglerat i hälso-och sjukvårdslagen. Den personal som behövs vid sjukhemmen bör erbjudasanställning i kommunen. Det får fömtsättas att kommuner och landstingtillsammans med berörda personalorganisationer kan klarlägga hur överförandetav personal vid inrättningama skall ske och vilka anställningsvillkor som skallgälla för personalen. 13.3 Förslaget till lag om ändring i hälso- ochsjukvårdslagen (1982:763) Iparagrafen införs ett nytt stycke som anger att ansvar för hälso- och sjukvården inom landstingsområdet inte skall omfatta den hälso- och sjukvård som kommunema enligt 18 § första eller tredje stycket skall ha ansvar för.