prop · GE0396 · 1990-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1990/91:96 om statsbidrag till missbrukarvård och ungdomsvård m.m. Regeringenförelägger vad som har tagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokolletden för de åtgärder och de ändamål som framgår avföredragandens hemställan. lpropositionen föreslås en tillfällig omläggning av statsbidraget till missbrukarvårdoch ungdomsvård i syfte att ge förutsättningar för en snabb utbyggnad avinstitutionsresurserna för de mest utsatta ungdomarna och missbrukarna.Omläggningen innebär att, inom ramen för nuvarande statsbidragssystem, enstörre del av statsbidraget ges i form av platsbidrag. Vidare avsätts inomnuvarande finansiella ramar medel för ett tillfälligt anordningsbidragavseende . Riksdagenbereds tillfälle att ta del av riktlinjerna för arbetet med att åstadkomma enförändrad organisation av institutionsvården för de mest utsatta ungdomarnaoch missbrukarna. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 14februari 1991 Närvarande: Statsministern , ordförande, ochstatsråden , S. , , , , R. ,, , , G. , , , , ,, , , , . Proposition om statsbidrag till missbrukarvård och ungdomsvårdm.m. Enligt socialtjänstlagen (1980:620) SoL skall socialnämndeni kommunen aktivt verka för att en missbrukare av alkohol eller andra beroendeframkal-landemedel får den hjälp och vård som han behöver för att komma ifrån missbruket.Vidare skall nämnden i nära samarbete med hemmen sörja för att barn och ungdomsom riskerar att utvecklas ogynnsamt får det skydd och .stöd som de behöveroch, om hänsynen till den unges bästa motiverar det, vård och fostran utanfördet egna hemmet. trädde en ny lag (1990:52) med särskildabestämmelser om vård av unga (LVU) i kraft. Den nya lagen innebär bl.a.möjligheter atl ingripa tidigare i de s.k. beteendefallen, dvs. när orsakentill ingripande är den unges eget beteende. För ungdomar som behöver stå undersärskilt noggrann tillsyn skall det enligt 12 § i lagen finnas särskildaungdomshem som är anpassade för sådan tillsyn. förändrades lagstiftningen omtvångsvård av vuxna missbrukare m.m. Den nya lagen (1988:870) om vård avmissbrukare i vissa fall (LVM) innebär att tvångsvård skall kunna ges på etttidigare stadium av missbruket och i mindre akuta skeden . Vidareskall även uppenbara skadeverkningar av missbruket beaktas när vård skallbeslutas. Dessa ändringar tar främst sikte på yngre vuxna missbrukare. Denlängsta vårdtiden utökades från fyra . Tvångsvård för missbrukare lämnas enligt 22 § LVM genomhem som drivs av landstingskommuner eller kommuner och som är särskiltanpassade att lämna sådan vård. Enligt 23 § samma lag skall det för missbrukaresom behöver stå under särskilt noggrann tillsyn finnas LVM-hem som äranpassade för sådan tillsyn. beslutar om vilka hem som skallvara anpassade för särskilt noggrann tillsyn såviil enligt LVU som LVM. tog vid behandlingen av den proposition ivilken regeringen lade fram förslag om nya LVU upp en rad frågor som rör desärskilda ungdomshemmen (prop. 1989/90:28, SoUl5, rskr. att detför att möta efterfrågan på vård för de svårast störda ungdomarna Prop.1990/91:96 krävs mer än enbart ett tillräckligt antal platser på hem för vårdeller boende. En betydligt mer differentierad vård än måstekunna erbjudas. Det fick vidare enligt utskottet inte förekomma någon tvekanom fördelningen av ansvaret landsting och kommuner emellan. Det var helt nödvändigtatl samverkan på riksnivå om denna vård kom till stånd. För vissa typer av vårdborde övervägas att inrätta hem som har hela riket som upptagningsområde. Närdet gäller inskrivning i hem för särskild tillsyn fanns det enligt utskottetskäl att överväga en annan ordning än den nuvarande. Vidare måste garantierskapas för att den länsövergripande planeringen verkligen leder till detönskade resultatet. Utskottet pekade också på vikten av att verksamheternakontinuerligt utvärderas. Utskottet ansåg att statsbidragen borde kunna utnyttjasbättre som styrinstrument när det gäller att stimulera uppbyggnaden av en merdifferentierad vård i hemmen för särskild tillsyn. Regeringen borde ta upp nyadiskussioner med och därefter återkomma tillriksdagen med förslag till förändringar av statsbidragets konstruktion föråren 1991 och 1992. En justering av statsbidragen, när det gäller uppbyggnadenav en differentierad vård i dessa hem, bör i princip ske direkt genom beslut avregering och riksdag och inte i form av ett godkännande av resultatet av förhandlingarmellan stat och kommun. I förevarande ärende föreslår jag en tillfällig omläggningav statsbidraget till missbrukarvård och ungdomsvård som syftar till att geförutsättningar för en snabb utbyggnad av institutionsresurserna för de mestutsatta grupperna. Vidare drar jag upp riktlinjerna för arbetet med attåstadkomma en förändrad organisation av institutionsvården som gör den bättreskickad att motsvara kraven på vårdinnehåll m.m. överfördes huvudmannaskapet för de dåvarandeungdomsvårdsskolorna och vissa nykterhetsvårdsanstalter från staten tillkommuner och landsting. Det förändrade huvudmannaskapet avviserades isocialtjänstreformen och sågs som en del av denna reform. En viktigtanke i reformen var den s.k. närhetsprincipen, som bl.a. innebar ett närmandemellan institutionsvård och dess öppna vård- ochbehandlingsarbete. Institutionsvården borde bedrivas så nära klientens naturUgahemmiljö som möjligt. Vissa institutioner förutsågs dock behöva arbeta medstörre upptagningsområden än den enskilda kommunen, vilket var en avanledningarna till att kommunerna och landslingen gavs ett gemensamt ansvar förplanering och genomförande av institutionsvården. 1 23 § SoL anges att behovet av hem för vård eller boendeinom varje landstingskommun skall tillgodoses av landstingskommunen och kommunernai området. Vidare föreskrivs att landstingskommunen och kommunerna gemensamtskall upprätta en plan över behovet av sådana hem och fördelningen av ansvaretför deras inrättande och drift. I 7 § socialtjänstförordningen (1981:750) preciserasvilket innehåll planen 1* 1990/91. Planen skall omfatta en samladvårdresursplanering, som även in- Prop. 1990/91:96 nefattar öppenvårdsresursernasutnyttjande. godkände en överenskommelse mellanstaten och de båda kommunförbunden om statsbidrag vid ett ändrat huvudmannaskapför ungdomsvårdsskolor och nykterhetsvårdsanstalter m.m. Överenskommelseninnebar alt staten skulle utge bidrag för driften av vissa angivna institutioner.Bidraget fördelades på olika institutionskategorier. Inom varje kategorifördelades av bidraget till huvudmännen för institutionerna medanresterande användes som bidrag till de kommuner som hade haft kostnaderför vård på sådana institutioner. Behandlings-och inackorderingshem för narkotikamissbrukare . Till detta kom ett särskilt statsbidrag tillalkoholpolikliniker och vårdcentraler för narkotikamissbrukare som för år 1983uppgick till ca 90 milj. kr. Det dåvarande systemet kritiserades bl.a. för att gamlavårdformer permanentades och att nya institutioner ställdes helt utanförsystemet. Statsbidraget fick vidare en ojämn geografisk fördelning. Vidareframfördes att till skillnad från andra insatser inom fickkommunerna ett alltför begränsat kostnadsansvar för den del avinstitutionsvården som omfattades av det statliga bidraget. träffades en överenskommelse mellan staten och debåda kommunförbunden om ett nytt statsbidragssystem, som godkändes avriksdagen. Det nya bidragssystemet syftade bl.a. till att luckra upp gränsernamellan institutionsvård och öppenvård och att få till stånd en ökad samverkaninom . Statsbidraget skulle främja målen för ochstödja en utveckling av vårdinnehållet och det skulle medge handlingsfrihet vidutveckling och förändringar av verksamheten. Statsbidraget riktades i störreomfattning direkt till kommunerna med hänsyn lill alt dessa både har huvudansvaretför den vård som bidragen avser och fattar beslut om olika slag avvårdinsatser. Vidare syftade bidragssystemet till att genom en ytterligare schabloniseringfå en jämnare geografisk spridning. Statsbidraget knöts i det nya systemet i mindre grad tillspecifika vårdresurser. Kommunerna borde, ansågs det, ha en storhandlingsfrihet för utveckling och förändring av verksamheten. Vissainstitutioner bedömdes dock vara i behov av särskilda platsbidrag. Detta gälldei huvudsak de tidi- garestatliga ungdomsvårdsskolorna och nykterhetsvårdsanstalterna efter- Prop.1990/91:96 som de är särskilt resurskrävande och har stora upptagningsområden.Vidare skulle en del av bidraget användas för en önskvärd omstrukturering av institutionsvården. Dettidigare bidraget till alkoholpolikliniker och vårdcentraler för narkotikamissbrukarefördes samman med de övriga bidragen till ett gemensamt statsbidrag till missbrukarvårdm.m. Förår 1986 utgjorde statsbidraget 810 milj. kr. och fördelades enligt följande: Kommunbidrag,som disponerades fritt av kommunerna för åtgärder inom missbrukar- ochungdomsvården, utgavs med 610 milj. kr. Platsbidragutgavs till f.d. ungdomsvårdsskolor med . per inskrivningsplats och100 . per utskrivningsplals, samt till f.d. statliga nykterhetsvårdsanstaltermed . Totalt var platsbidraget 170 milj. kr. Omstruktureringsbidragenligt särskilda regler utgavs med 30 milj. kr. Iöverenskommelsen ingick vidare att ärligen efter samråd medLandstingsförbundet och skulle till socialdepartementetredovisa en sammanställning och analys av de förändringar som sker inom missbrukarvårdenm.m. Somen komplettering till statsbidragssystemet avsattes lOmilj. förutvecklingsprojekt med inriktning på nya eller förändrade former av institutionsvårdeller alternativ till sådan vård. 3.3 Utvärdering av statsbidragen m.m. Olikautredningar som bl.a. behandlade vårdresurserna för de mest utsatta gruppernaav ungdomar och missbrukare presenterades under senare hälften av 1980-talet.JO genomförde en undersökning rörande vården och behandlingen påhemmen för särskild tillsyn enligt 12 § lagen (1980:621) med särskildabestämmelser om vård av unga, dvs. huvudsakligen de f.d. ungdomsvårdsskolorna.JO konstaterade bl.a. att reglerna om resurs- och planeringsansvar bidrar tillatt dessa hem alltmer förlorar sin roll att vara en särskilt anpassad välkvalificerad resurs för de mest utsatta ungdomarna. JO varnade för attplatsantalet vid hemmen för särskild tillsyn skulle komma att minska drastiskttrots att det inte fanns något som tydde på att de ungas behov av de särskildainsatser som hemmen svarar för i motsvarande grad skulle minska. Socialberedningenkonstaterade i sitt betänkande (SOU 1987:22) Missbrukarna, ,Tvånget bl.a. att utrymmet för och kompetensen i arbetet med de tungamissbrukarna inom har minskat. Framför allt har insatserna förde tunga alkoholmissbrukarna fått stå tillbaka såväl inom den öppna vården sominom institutionsvården. Platsantalet vid de institutioner som vänder sig tilldessa missbrukargrupper har minskat kraftigt och öppenvårdsalternativen tycksinte växa fram i samma takt som institutionerna avvecklas. Socialberedningenframhöll atl det kan finnas skäl atl överväga ett statsbidragssystem sominnehåller starkare garantier för att de sämst ställda missbrukarnas vårdbehovblir tillgodosedda. analyser av förändringar inom missbrukarvårdenoch ung- Prop. 1990/91:96 domsvården visade bl.a. att det generellastatsbidragssystemet inte på något mätbart sätt styrt verksamheten mot ökadeöppenvårdsinsatser. Däremot konstaterades att stora förändringar skett inominstitutionsvården bl.a. som ett resultat av omstruktureringsbidragen. Dessaförändringar har inneburit ökade satsningar på grupper som befinner sig i etttidigare stadium av sitt missbruk, medan resurserna minskat för de sämstställda missbrukarna. () redovisade på regeringensuppdrag en analys av statsbidraget till missbrukarvården. En viktigslutsats i RRVs analys var att statsbidraget varken styrde eller begränsadeinriktningen eller formerna för den lokala missbrukarvården. RRV fann storalokala skillnader som inte kunde förklaras av statsbidraget. träffades en överenskommelse om ett förändratbidragssystem för . Överenskommelsen förelades sombemyndigade regeringen att godkänna den (prop. 1989/90:25 bil. 4, SoUl4, rskr.91). I överenskommelsen anges atl kommunerna har ansvaret föratt den enskilde får den vård som behövs. Med detta vårdansvar följer atlkommunerna också har kostnadsansvaret för aktuella insatser. Mot denbakgrunden konstaterades alt vård- och behandlingsinsatserna för de mestutsatta grupperna av missbrukare och ungdomar visat sig bli otillräckliga. Det nya statsbidraget inriktades i ökad utsträckning påatt skapa bättre förutsättningar för att kvalificerade insatser skall kunnaerbjudas de mest vårdbehövande missbrukarna och ungdomarna. I syfte attsäkerställa att erforderliga vårdresurser kom till stånd skulle en länsövergripandeplanering av dessa resurser genomföras. och Svenska kommunförbundetskulle - tillsammans med - ta initiativ till en sådanplanering. Som ett första led skulle en rikstäckande inventering av behov ochmöjliga lösningar med belysning av ekonomiska konsekvenser genomföras före den1 . Statsbidraget fastställdes för till 950 milj. kr 1detta bidrag innefattades det tidigare stödet till utvecklingsprojekt liksomdet särskilda bidrag om 35 milj. kr. som avsatts till driften av platser förvård av narkotikamissbrukare vid hem för särskilt noggrann tillsyn. Bidrag har för utbetalats enligt följande: Kommunbidrag, som fritt disponeras för olika åtgärder inommissbrukar-och ungdomsvården, har utgetts med ca 727 milj. kr. Platsbidrag har för de särskilda ungdomshemmen utgetts med400 per plats i slutna avdelningar och . per plats i öppnaavdelningar samt för hem för vård eller boende enligt 23 § LVM med 300 000 kr.per sluten plats och per öppen plats. Platsbidraget har sammanlagtuppgått till 193 milj. kr. Utvecklingsbidrag ges för utvecklings-, etablerings- ellerinitialkostnader om en huvudman vidtar en strukturförändring med konsekvensen att en ny enhet enligt 12 § LVU eller 23 § LVM etableras eller vidtar andra särskilda åtgärder som syftar till att förbättra missbrukarvården m.m. Utvecklingsbi- , drag har utgetts inom den anvisade ramen 30 milj. kr Underdet har olika utvärderingsprojekt som bl.a. berör institutionsvårdenför de mest utsatta grupperna redovisats. har haft regeringensuppdrag alt utvärdera insatser för barn och ungdom m.m.Utredningen, vars arbetsnamn varit , har redovisats våren 1990.Styrelsen har i sin rapport pekat på olika problem bl.a. vad avser de särskildaungdomshemmen. I rapporten framför styrelsen argument för att en regionalsamverkan kommer till stånd, liksom för samordnad intagning, ändratutskrivningsförfarande, tydliggörande av behandlingsansvaret m.m. JO har redovisat överväganden med anledning av att missbru kare inom inte har kunnat beredas vård till följd av otillräck liga vårdresurser. De ärenden som JO redovisat i sitt beslut visar på den utomordentligt allvarliga situation som råder inom . Unga missbrukare lämnas i stor utsträckning utan den vård enligt LVM som är nödvändig för att de inte skall skadas allvarligt eller avlida till följd avsitt missbruk. Risken för spridning av HIV/aids ökar enligt JO. landensom råder inom missbrukarvården ställer enligt JO krav på lagstiftningsförändringarså att tillgången på platser för LVM-vård tryggas. Det bör enligt JO övervägasom det inte av lagen bättre skall framgå vem som skall vara huvudman förvården. Vidare bör samverkansformerna mellan landstingsområdena utvecklasytterligare. JO anser att förutsättningarna för att genom ändringar istatsbidragsreglerna trygga tillgången på beredskapsplatser vid LVM-hemmen börövervägas. (Ju 1989:05) har i en promemoria Ungdomar och brott föreslagit alt ett ellerflera särskilda ungdomshem för de mest brottsbe-lastade ungdomarna skallinrättas under statligt huvudmannaskap. Promemorian har överlämnats tillkommittén (Ju 1990:07) med uppdrag au göra en översyn av det allmännas insatservid brott av unga. Kommittén skall utvärdera nuvarande regelsystem för ungalagöverträdare samt lämna förslag till i vilka former och på vilket sätt detallmänna bör ingripa när ungdomar som har fyllt begåttbrott. En uppgift för kommittén skall vara att undersöka om den nuvarandefördelningen av uppgifter mellan och rättsväsendet är välavvägd när det gäller unga lagöverträdare och om samordningen mellanmyndigheterna kan förbättras. Direktiven till utredningen anger dock att ävenom man öppnar nya möjligheter att reagera mot brott av unga, bör detta underinga omständigheter tas till intäkt för ett minskat ansvar för socialtjänstennär det gäller att lämna unga som har begått brott det stöd som de behöver. 1 olika sammanhang har detframförts varningar för att antalet ungdomar i åldern som döms till fängelse skulle komma att öka kraftigt. Enligt tillgängliga statistiska uppgifter har antalet fängelsedomar för den aktuella åldersgruppen varierat . till perioden efter socialtjänstrefor mens genomförande var antalet frihetsberövande domar för den ak tuella åldersgruppen 52. Därefter har de årliga siffrorna varit 32, 27, 31, 38, 7 27och 50 samt 1989. En viss måttlig ökning kan således konstateras Prop.1990/91:96 . 4.2 Inventering av behov och resurser inom den tunga missbrukar-och ungdomsvården lden senaste överenskommelsen om statsbidrag till missbrukarvård m.m. som jagredovisat ingick att de båda kommunförbunden tillsammans med socialstyrelsenskulle ta initiativ till att en länsövergripande planering påbörjades.Syftet med denna planering var att säkerställa att erforderliga vårdresurserkom till stånd. I ett första skede skulle en rikstäckande inventering av behovoch möjliga lösningar med belysning av ekonomiska konsekvenser genomföras. Ensådan inventering genomfördes . En första rapport utarbetad avsocialstyrelsen i samråd med de båda förbunden överlämnades tillsocialdepartementet . och förbunden har underhösten 1990 fortsatt arbetet med en fördjupad analys av situationen inom detaktuella området. Avrapporten framgår att antalet platser vid de särskilda ungdomshemmen minskatunder tiden efter socialtjänstreformens genomförande. Särskilda ungdomshem, platsutveckling Antal hem 20 25 Antal platser 573 589 Antaletplatser vid institutioner som tar emot tvångsvårdade missbrukare har ocksåminskat . Visserligen har antalet platser för särskild tillsynökat men detta motsvaras av en betydande minskning av övriga . Institutioner för tvångsvård av vuxna missbrukare. Socialstyrelsenhar till följd av förslag i propositionen 1987/88:79 om åtgärder motaids och propositionen 1987/88:147 om tvångsvård av vissa missbrukare haft ettsärskilt ansvar att tillsammans med de båda kommunförbunden verka för en snabboch välplanerad utbyggnad av LVM-vården. Det har speciellt gällt hem försärskilt noggrann tillsyn av narkotikamissbrukare och har skett inom ramen fördet särskilda statsbidrag om 35 milj. kr. som ställdes till styrelsensförfogande fr.o.m. budgetåret 88/89. Bl.a. härigenom har antalet platser förtvångsvård av vuxna missbrukare enligt § 23 LVM ökat från 1988 till 433år 1990. Efterfrågeundersökning och behovsanalys gällande desärskilda Prop. Som ett led i behovsinventeringen genomfördes under mars1990 en undersökning av alla ansökningar och platsförfrågningar till desärskilda ungdomshemmen och §23-hemmen. Beträffande de särskilda ungdomshemmenvisade undersökningen att kommunerna under undersökningsmånaden gjorde totalt202 ansökningar för 154 ungdomar varav 116 var pojkar och 38 flickor. Platskunde beredas endast för 30 pojkar och 10 flickor. Efterfrågebilden studerades även regionvis, nämligen inomde samarbets-regioner där huvudmännen för LVM- och LVU-vård samverkar i mereller mindre etablerade former. Regionindelningen är följande: Region : och , ,, , och ; Region : och ,, och ; Region : , , ,, , och ; Region : och ; Region : , , ,och . Antalet ansökningar - fördelade efter ungdomarnashemkommuner - var i respektive region: Syd 38, Väst 40, 66,56 samt Norr 2 ansökningar. Det visar sig alltså att behovet avplatser är spritt över riket med undanlag för region som endast svaradeför två ansökningar. De ungdomar man sökte plats för var huvudsakligen i åldern13-20 år. Enstaka fall av 11- och 12-åringar förekom också. Medelåldern var16,. Önskemålen avsåg akuta placeringar i 115 fall. Slutenavdelning efterfrågades i 68 fall medan 26 fall gällde frivilliga placeringarenligt SoL. Av ansökningarna gällde 39 ungdomar med annat hemspråk änsvenska. Här saknas dock uppgifter i 25 ansökningar. Avslagsmotiveringen var i de flesta fall (152) platsbrist.1 28 fall motiverades avslaget med att den unge kom från ett annatupptagningsområde än del som institutionen betjänade. 1 ett fall var motivetatt den unge var för "svårhanterlig" och i 9 fall att vård- och behandlingsbehovelinte kunde tillgodoses. I 31 fall uppgavs andra skäl. I rapporten konstateras att behovet av vård enligt 12 § LVUär svårmät-bart. Någon absolut och skarp gräns mellan klienter som är i behovav § 12-vård respektive annan vård går inte att dra. Mot denna bakgrund är detviktigt att i varje enskilt fall ta reda på under vilka förutsättningar denunge kan ta emot och tillgodogöra sig vård och behandling. Om det på godagrunder kan antas atl behövlig vård kan ges utan de tvångsbefogenheter som desärskilda ungdomshemmen har skall andra vårdformer väljas. De rapporter och undersökningar som redovisats, inklusivesocialstyrelsens egen efterfrågeundersökning, visar entydigt att platsantaletvid de särskilda ungdomshemmen är otillräckligt. Det är dock inte enbart enfråga om kvantitativa brister. Det är dessutom tydligt att hemmen inte ärtillräckligt differentierade för att kunna tillgodose de aktuella ungdomarnasskiftande vård- och behandlingsbehov. har irapporten gjort en analys Prop. 1990/91:96 av platsbehovet där hänsyn tagitstill olika faktorer som kan påverka behovsbedömningen. Styrelsen kommer framtill att det finns ett behov av mellan 150-200 nya platser utöver den planeradeutbyggnad som huvudmännen angett. Antailet planerade nya platser är ca 80, ensiffra som dock måste anses vara myckel osäker. I rapporten har också diskuterats vilka krav som börställas på de särskilda ungdomshemmen. De krav styrelsen för fram är bl.a. attde skall -svara för akutvårdsfunklioneni de fall där jourfamiljer och vanliga ungdomshem inte kan tillgodosetillsynsbehovet, -svara förutredningar i de fall där framför allt tillsynsbehovet är sådant att utredninginte kan genomföras i öppenvård, -svara förindividuellt anpassad långsiktig behandling av unga som är i behov av särskildtillsyn, -erbjuda ettdifferentierat vårdutbud, -hålla en höggrad av beredskap och flexibilitet så att skiftande vårdbehov, såvälkvantitativt som kvalitativt, skall kunna mötas. 1 rapporten konstateras att den nuvarande vården intemotsvarar de krav som bör ställas på verksamheten. En stor del av dessa problemhänger samman med brister i planering, styrning och ansvarstagande på den nivådär resursansvaret ligger. Efterfrågeundersökning och behovsanalys beträffande hemanordnade enligt 23 § LVM Kommunerna sökte plats vid hemanordnade enligt 23 § LVM för 147 personer varav 101 män och 46 kvinnor. Avdessa kunde 87 beredas plats. Så många som 60 ansökningar kunde alltså inte beviljas. Av de 147 personerna var 101 . 149 fall hadeklienten en tidigare LVM-dom. Beslut om omhändertagande enligt LVUeller LVM förelåg i 30 fall medan 108 personer var dömda till LVM-vård. I någrafall saknades sådana uppgifter. Det huvudsakliga missbruket fördelade sig enligt följande:alkohol 69 personer, amfetamin 35, opiater 15, hasch 6, bensodiazepiner 5 ochkokain 1. I ett antal fall kunde det huvudsakliga missbruket inte anges. 75personer uppgavs vara utpräglade biandmissbrukare. I 56 fall gällde ansökan i första handnarkomanvårdsinstitutioner, i 55 fall behandlingshem för alkoholmissbrukare, i27 fall särskilda behandlingshem för kvinnliga missbrukare och i 9 fallbehandlingshem för psykiskt störda missbrukare. Initialt behov av placering vidsluten institution eller avdelning angavs för 104 personer. Sju personer var vid ansökningstillfället konstaterat .