prop · GE0380 · 1990-12-31 00:00:00 — Ipromemorian redovisas vissa preliminära beräkningar som gjort avdet samlade resursbehovet på gmnd av socialförsäkringsmålen och psykiauimålen.Verkets bedömning mynnar ut i att det för de mål som tillkommer på gnmd av debåda reformerna åtgår ca 60 domarrotlar. Jag har ingen anledning attifrågasätta dessa beräkningar. Dettabetyder att länsrätterna behöver byggas ut väsentligt . En sådan utbyggnad kommer att ställa stora krav på organisation,utbildning m.m. ger utbyggnaden av läns- rätternaoch kammarrättema (avsnitt 2.3.4) goda föratsätmingar för att Prop.1990/91:80 ordna fortsatt arbete för försäkringsrättspersonalen. Närjag i det föregående har talat om rotlar för socialförsäkringsmål är det i förstahand fråga om au finna en grund för dimensioneringen av länsrätterna. Godaskäl talar för att socialförsäkringsmälen i ett övergångsskede handläggs somspecialmål och på särskilda rotlar. På är det självfalletönskvärt att alla eller flertalet av länsrättsdomaraa kan döma också i dessamål liksom att de domare som kommer från försäkringsrätt kan döma i andra mål.Hur övergångsfrågorna löses måste avgöras med hänsyn till förhållandena i denenskilda domstolen. Minbedömning: Delar av kammarrättens i verksamhet bör förläggas tillUmeå. Domkretsindehiingen bör justeras så att tillförsdomkretsen för kammarrätten i Jöiiköping. Kammarrättema bör tills vidare byggasut med totalt sju avdelningar pä grund av socialförsäkringsmälen och psykiauimålen. Bedömningeni promemorian: Överensstämmer med min. Remissinstanserna:Bedömningen har - med imdantag av för dimensionering - i sina huvuddraglämnats utan erinran. Skälen för min bedömning:Enligt promemorian motiverar socialförsäkringsmålen följande förstärkningar i kammarrättemamed nuvarande domkretsar. -t- 1 200 -i- 1 150 () -i- 750 -*-1.3 + 1.3 -0.8 -1-0.6 Vid dimensioneringen av kammarrättemabör enligt promemorian även beaktas de mål om psykiauisk tvångsvård somtillförs de allmänna förvaltningsdomstolaraa fr.o.m. . Dessamål har i det lagstiftningsärendet beräknats till 7 000 - 8 000 ochöverklagandefrekvensen till kammarrätterna till . För att avgöra ca 700sådana mål i kammarrättema kan beräl:nas en resursåtgång på 1-2 avdelningar. Defortsatta beräkningarna görs med utgångspunkt i ett behov av 1,5 Prop.1990/91:80 avdelningar för hela landet. Detär av många skäl svårt att driva kammarrättsverksamhet pä en ort med ett måltmderlagför endast 0,8 avdelningar, vilket skulle bli fallet om man i endastskulle handlägga socialförsäkringsmål. talar starka skäl för fortsattverksamhet där. Jag delar därför bedömningen i promemorian att både personalsociala skäl och de geografiska avstånden i övre talar för att målunderlageti förstärks. som föreslagits, ske genom att man i fårhandlägga alla kammarrättsmål från och län.Härigenom fördubblas mälunderlaget för del. Åtminstone tills vidare börverksamheten organiseras som en filial till kammarrätten i . Ienlighet med vad som sägs i promemorian bör vid omorganisationen särskildhänsyn tas till personalen vid försäkringsrätten i Huskvama eftersomresursbehovet för kammarrätten i endast motsvarar en mindre del avförsäkringsrättens nuvarande organisation. I 1990:2väcktes tanken på att justera domkretsindelningen så att , som nuhör under kammarrätten i , tillförs domkretsen för kammarrätten iJönköping. En sådan åtgärd skulle inte bara ha personalsociala fördelar. Dengör det också lättare att lösa lokalfrågan för kammarrätten i . Men detfinns inte anledning att genomföra domkretsändringen . Resultatetav förändringama skulle leda till justeringar av kammarrättemas resursbehov -mätt i avdelningar - enligt följande uppställning. -0,5 Det kommer, som jagtidigare påpekat, med all sarmolikhet att finnas socialförsäkringsmål som måsteföras över från försäkringsrättema till kammarrättema efter övergångsperioden.Det är inte minst för de försäkrades skull utomordentligt angeläget att dessamål kan avgöras utan dröjsmål. Mot deima bakgrund räknarjag med att kammarrättema för att möta tillsuömningen av socialförsäkringsmäloch psykiauimål behöver byggas ut åtminstone temporärt med sju avdelningar. av kammarrättema iStockholm, Simdsvall (Umeåfilialen) och bör enligt min meningtillföras två avdelningar samt kammarrätten i en avdelning. Med hänsyntill den osäkerhet som råder beuäffande måltillsuömningen kan detfinnas skäl att organisera några avdelningar som extraavdelningar som inrättasför begränsad tid. Minbedömning: De ordinarie domarna i försäkringsrättema får förtur till deordinarie domartjänster som inrättas i anledning av reformen. Bedömningeni promemorian: överensstämmer med min. Remissinstanserna: Remissinstanseraahar i allmänhet anslutit sig till promemorians uppfatming i förtursfrågan.Flera har dock kommenterat de synpunkter som utvecklats i promemorian rörandetillämpningen av bestämmelsen i 11 kap. 5 § regeringsformen om ordinariedomares förflyit-nmgsskyldighet. Bl.a. har försäkringsrätten för Mellansverigegjort gällande att en ordförande i försäkrmgsrätt bör vara berättigad till entjänst som och en vice ordförande i försäkringsrätt berättigad till entjänst som vice ordförande i kammarrätt eller som chefsrädman i länsrätt. Skälenför min bedömning: I försäkringsrätteraa finns 34 ordinarie domare, varav 14 iförsäkringsrätten för , 14 i försäkringsrätten för 6 i försäkringsrätten för . Försäkringsrätlsrådenär ordinarie domare. De omfattas därför av bestämmelsen i 11 kap. 5 §regeringsformen enligt vilken ordinarie domare får förflyttas till annanjämställd tjänst, om det påkallas av organisatoriska skäl. Enligt lagrummetsförarbeten är det ett villkor att domamppgiftema är väsentligen likartade i debåda tjänsterna. Förflytming från allmän domstol till förvalmingsdomstol ochomvänt är enligt förarbetena inte tillåten mot vederbörandes vilja. Däremotanses hinder inte möta mot en förflytming från överrätt till imderrätt. Arten av domamppgifter är väsentligen likartade i försäkringsrättemaoch de allmänna förvalmings-domstolaraa. De innebär i de flesta fall enöverprövning av förvaltnings- Somsägs i promemorian torde det därför inte råda Prop. 1990/91:80 någon tvekanom att det i princip finns en förflytmingsskyldighet för de ordinarie domaraafrån försäkringsrättema till de allmäima förvaltningsdomstolarna, om enomorganisation så kräver. Detandra villkoret som enligt förarbetena skall uppfyllas är att det skall varafråga om en förflyttning till en domartjänst med samma eller i huvudsak sammalöneställning. Regelni 11 kap. 5 § regeringsformen innebär således att regeringen vid en reform somden förestående får förflytta en ordinarie domare i försäkringsrätt till entjänst som vad gäller lön och domamppgifter är väsentligen likartad med deninnehavda tjänsten. Försäkringsrättsråden bör därför få förtur till dedomartjänster som inrättas i länsrätterna och kammarrätterna med anledning avreformen. Omdet visar sig nödvändigt för att tillgodose de krav på den nya domartjänstensom regeringsformen ställer, kan saken lösas genom att personliga tjänsterinrättas på erforderlig nivå. Frännågra remissinstanser har framförts att ett försäkringsrättsråd som utnämns tillkammarrättsråd eller rådman i länsrätt inte bör få behörighet att döma inomkammarrättemas och länsrättemas hela målområde. Det kan emellertid knappastkomma i fråga att genom särskilda bestämmelser begränsa en ordinarie domaresbehörighet. Däremot är det självfallet angeläget att försäkringsrättsråden vidbehov sätter sig in i de nya mältypema. Motsvarande gäller givetvis för kammarrättsrådoch rådmän i fråga om socialförsäkringsmålen. För detta, som i princip är enarbetsledningsfråga, ansvarar domstolschefen. Minbedömning: Försäkringsrätisassessorema bör i allmänhet förordnas till kammarrättsassessorernär reformen genomförs. De bör som regel tjänstgöra i kammarrätt innan de ilänsrätt får handlägga mål inom länsrättemas nuvarande målområde. Enföredragande i försäkringsrätt som bedömts lämplig för fortsatt domamtbildningblir kammarrättsfiskal. Övriga föredragande bör förordnas till kammarrättsfisk£ilsaspiranier. Bedömningeni promemorian: Överensstämmer i huvudsak med min. Simdsvall och anser att försäkringsrätisassessoremabör adjimgera i kammarrätt iiman de får bli kammarrättsassessorer. Enligt försäkringsöverdomstolenbör en försäkringsrättsassessor inte med automatik bli behörig att döma isocialförsäkringsmål i länsrälL Försäkringsrätten för anser däremotatt det inte är nödvändigt med adjunktion för försäkrings- rättsassessorema.Försäkringsrätten har vidare förordat att ocksä för- Prop. 1990/91:80 säkringsrättsassessorernafår förtur till de ordinarie domartjänster som inrättas med anledning av refomien. Skälenför min bedömning: I försäkringsrättema finns (45 + 23 + 6) 74försäkringsrättsassessorer. Enligtpromemorian bör försäkringsrättsassessorema få nyatjänster som kammarrättsassessorer. Detta bör också enligt min mening varahuvudregeln. Jag vill dock modifiera den pä det sättet att den som blivitförsäkringsrättsassessor än det normalt tar att blikammarrättsassessor inte automatiskt bör förordnas till kammarrättsassessor.Vid reformgenomförandet blir det också en viktig uppgift att fördela assessorstjänstemamellan kammarrättema i den slutliga organisationen, så att det blir ettlämpligt förhållande mellan antalet ordinarie och icke ordinarie domare inomrespektive kammarrätts domkrets. Enförsäkringsrättsassessor kan redan enligt gällande bestämmelser adjungeras ialla typer av mäl i kammarrätt. En försäkringsrättsassessor bör därför i ochmed förordnandet som kammarrättsassessor bli behörig att tjänstgöra som ledamoti kammarrätten i alla typer mål. Försäkringsrättsassessornhar erfarenhet av kollegialt dömande men har i allmänhet ringa eller ingenerfarenhet av att döma som ensam yrkesdomare. Detta bör inte påverka assessomsbehörighet att döma ensam eller med nämndemän i länsrätt inom helasocialförsäkringsområdet. Men självfallet bör tilldelning av mål ske medbeaktande av domarens erfarenhet och kompetens. Länsrättensmålområde i övrigt har försäkringsrättsassessorema däremot ofta ingen erfarenhetav. Jag instämmer därför i promemorians slutsats att sädana assessorer iallmänhet bör tjänstgöra i kammarrätt innan de börjar döma i länsrätt ide för dem nya mältypema. Tillskillnad från försäkringsrätten för anser jag att någon förturtill ordinarie domartjänster inte kan ges till försäkringsrättsassessorer försädana tjänster som inrättas på grund av reformen. Detta utesluter mte attförsäkringsrättsassessorer med tillämpning av sedvanliga tjänstetillsätmingsprinciperkan umämnas på tjänster som inte har blivit besatta med ordinarie domare från försäkringsrättema.För självfallet måste i denna situation väl vitsordad tjänstgöring i försäkringsrätträknas som en särskild merit i tillsätmingsärendena. Iförsäkringsrättema finns (16 + 13 + 2) 31 föredragande. Densom tjänstgjort som föredragande i försäkringsrätt har avförsäkringsrätten normalt prövats för fortsatt domamtbildning. Har försäkringsrättenbedömt föredraganden som lämplig för fortsatt domamtbildning. börföredraganden kimna förordnas till kammarrättsfiskal.Sedan fiskalen vunnit erfarenhet av kammarrättens målområde börfiskalen av kammarrätten kunna förordnas att fullgöra imderrättstjänstgöringsom fiskal i länsrätt och därefter gå vidare i domarutbildningen. Föredragandesom tjänstgjort än i försäkringsrätt bör Prop. 1990/91:80vid ikraftträdandet förordnas till kammarrättsfiskalsaspirant. Mittforslag: De icke lagfama försäkringsrättsassessorema blir behöriga atttjänstgöra som ledamöter i kammarrätt i socialförsäkringsmål. FörslagetI promemorian: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna:Förslaget har lämnats utan erinran. Skälenför mitt förslag: Yrkesdomare i såväl försäkringsrätt som kammarrätt skallnumera alltid vara lagfama. Är 1987 upphävdes en dittills för försäkringsrättgällande regel att den som hade god kännedom om socialförsäkringslagstifmingenkunde utses till försäkringsrättsråd eller försäkringsrättsassessor, trots atthan inte var lagfaren, om särskilda skäl förelåg. infördes enövergångsregel, enligt vilken äldre bestämmelser fortfarande skall tillämpasför den som har umämnts före ikraftuädandet. Iförsäkringsrätteraa finns ue domare som omfattas av övergångsbestämmelsen.De är assessorer. Reformen bör enligt min mening inte påverka deras ställning.En motsvarande övergångsbestämmelse bör därför tillföras lagen om allmännaförvaltningsdomstolar av innebörd au dessa assessorer får tjänstgöra somledamot i kammarrätt i socialförsäkringsmäl. 2.4.4Kanslipersonal och administrativ personal Minbedömning: Kanslipersonal och adminisuativ personal bör i all möjligutsträckning beredas plats inom den nya organisationen eller domstolsväsendet iövrigt. Bedömningeni promemorian: Överensstämmer med min. Remissinstanserna:Försäkringsrätten för förutsätter att den administrativa personalsom inte kan beredas plats i kammarrätt eller länsrätt erbjuds sysselsätming iandra domstolar eller myndigheter på orten. Skälenför min bedömning: Antalet tillsvidareanställda utan juridisk utbildning i försäkringsrättemauppgår till (39 + 20 + 10) 69 personer. I antalet anställda iförsäkringsrätten för ingår personal för lokalvård som ärgemensam med andra myndigheter. Personalen bör i störstamöjliga utsuäckning beredas plats inom den nya Prop. 1990/91:80organisationen eller på andra domstolar. Regeringenhar utfärdat en förordning (DVFS 1990:19, A 70) medbestämmelser om vissa rekryteringsbegränsningar vid domstolar och myndigheterinom ansvarsområde i de län där försäkringsrättema ligger.Förordningen syftar till att imderlätta för den icke lagfama personalen vidförsäkringsrätterna att få arbete på eller i närheten av hemorten. Minbedömning: Lokalbehovet ökar vid vissa länsrätter. Bedömningeni promemorian: Överensstämmer med min. Remissinstanserna:Bedömningen har lämnats utan erinran. Skälenför min bedömning: Flertalet länsrätter har minskat sin personalstyrka under1980-talet. I görligaste mån har man också gjort sig av med de uUymmen somhärmed frigjorts. I de länsrätter där alteraativ användning saknats finns dockfortfarande en del reservutrymme. Det är därför möjligt att anordna ytterligareett par arbetsplatser i flertalet länsrätter utan att lokaleraa behöver utökas.Vid andra länsrätter torde personaltillskotten kräva utökade lokaler. Detär uppgift att tillsammans med anpassa länsrättemaslokaler till det lokalbehov som följer av bl.a. den här aktuella reformen. Minbedömning: Kammarrättens i filial i kan överta försäkringsrättensför lokaler. Utökningen av övriga kammarrätter sker inom eller i anslumingtill befmtliga lokaler. Bedömningeni promemorian: överensstämmer med min. Remissinstanserna: Bedömningen harlämnats utan erinran. Skälen för min bedömning: För kammarrätten i Stockholmbör inriktningen vara att de båda nya avdelningarna skall lokaliseras till i nära anslumingtill kammarrättens nuvarande lokaler. Fömtsättningaraa för en sådan lösning ärgoda. Vad gäller kammarrätten iGöteborg torde den nya avdelningen kunna inrymmas i nuvarande lokaler efterviss ombyggnad och omdisposition eller i direkt ansluming till de nuvarande lokaleraa. Kammarrättens i Sundsvallfilial i bör självfallet överta försäkringsrättens för . De två nya avdelningamaför kammarrätten i får plats i den nybyggnation som pågår. Minbedömning: Reformen är lönemässigt kostnadsneuual imder en period av högst ueär. Därefter kan besparingar göras. Bedömningeni promemorian: överensstämmer med min. Remissinstanserna: Fleraremissinstanser har påpekat att stora mälbalanser kommer att finnas kvar i försäkringsrättemaefter övergångstidens slut. har på den grimden ifrågasattbedömningen att besparingar kan realiseras . Skälen för min bedömning: Personalkosmademasedan reformen genomförts fullt ut har i promemorian beräknats till 30 milj.kr. för länsrätterna, 18 milj. kr. för kammarrättema och 8 milj. kr.för försäkringsöverdomstolen eller totalt 56 milj. kr. Denna nivå beräknas nås Ueår efter reformstarten och skall jämföras med de nuvarande personalkosmadema.Dessa uppgår för försäkringsrättema till 51 milj. kr. och för försäkringsöverdomstolentill 14 milj. kr. eller sammanlagt drygt 65 milj. kr. Den nya organisationenmedför alltså en årlig besparing på (65 - 56 =) 9 milj. kr. Den angivna besparingenkan emellertid realiseras först . Som framgår av vad jag sagttidigare beträffande dimensioneringen är det befogat att redan imder budgetåret1991/92 utvidga kammarrättsorganisationen med sammanlagt sju avdelningar,varav 1.5 avdelning motiveras av målen om psykiatrisk tvångsvård. Jag har redantidigare antytt att detta är väl tilltaget i förhållande till den utvecklingsom förväntas . Balansläget är emellertid och kommer framöver attförbli besvärligt. På bör medelsbehovet för kammarrättema minska,antingen genom att antalet avdelningar dras ner eller genom att bemanningentunnas ut på avdelningarna. I försäkringsöverdomstolenbör resursema vara oförändrade imder en övergångsperiod och inte minskas förränmåltillsuömningen har avtagit som följd av reformen. Genom den övergångslösningjag förordat kommer tillflödet av mål till försäkringsrättema att strypasomedelbart dä reformen träder i kraft. Härigenom ökar förutsättningaraa för attbalanserna i försäkringsrätteraa skall ha gått ner väsentligt. Jag delar därförbedömingen i promemorian att reformen då det gäller personalkosmaderaa är kosmadsneutralunder en period på högst ue är, varefter den besparing som ligger i denslutliga organisationen successivt kan realiseras. Minbedömning: Reformen minskar kostnadema för nämndemannamedverkan. Bedömningeni promemorian: överensstämmer med min. Remissinstanserna:Bedömningen har lämnats utan erinran. Skälenför min bedömning: Kostnaderna för arvoden, resor m.m. till nämndemän var i försäkringsrätteraa1.6 milj. kr. för /90 och bör bli ungefär desamma budgetåret1990/91. Kostnadenför nämndemannamedverkan i socialförsäkringsmål i länsrätt och kammarrätt har ipromemorian beräknats till ca 1.3 milj. kr. Au kosmaden blir lägre uotsalt fler nämndemän deltar i länsrätt förklaras bl.a. av att kosmadema för resoroch övematmingar minskar när målen handläggs i länsrätt som förstadomstolsinstans. Minbedömning: Reformen minskar lokalkosmadema. Bedömningeni promemorian: Överensstämmer med min. Remissinstanserna:Bedömningen har lämnats utan erinran. Skälenför min bedömning: har beräknat de åriiga lokalkosmader sombelöper på den slutiiga organisationen för socialförsäkringsmål till 3 milj.kr. för länsrätterna och 2,4 milj. kr. När försäkringsrättemaavvecklas bortfaller lokalkostnader med 5,3 milj. kr. Pä sikt kan ocksälokalkosmadema för försäkringsöverdomstolen minska med 0,7 milj. kr. Densammantagna effekten blir en besparing med 0,6 milj. kr. Engångskostnaden förinredning och utrusming beräknas av till 4,8 milj. kr. Minbedömning: Ett särskilt beredningsorgan bör inrättas för tillsättningen av deordinarie domartjänstema. Omplacering av den icke lagfama personalen handhas avdomstolsverket. Bedömningeni promemorian: överensstämmer i sina huvuddrag med min. , kammarrätten i , kammarrätten i ,försäkringsrätten för , försäkringsrätten för ochSveriges domareförbund anser att ett särskilt beredningsorgan bör inrättas föratt bereda tillsättningsärendena i fråga om de ordinarie domartjänstema. JUSEKhar förordat att beredningen görs av tjänsteförslagsnämnden fördomstolsväsendet. TCO och ST-Domstol har föreslagit att en särskildarbetsgrupp bildas för att lösa alla personalfrågor som hänger samman medomorganisationen. Skälenför min bedömning: Som framhållits både i promemorian och imderremissbehandlingen är det angeläget att personalen i försäkringsrättema såsnart som möjligt får besked om vad reformen innebär för deras del. Allanyinrättade tjänster i länsrätt och kammarrätt bör därför ledigförklaras i ettsammanhang men med för varje tjänst angiven tillträdesdag enligt det system förett successivt reform genomförande under /92 som jag tidigareskisserat. Domstolsverkethar redan nu gått ut med en personlig förfrågan till alla anställda i försäkringsrättemaom deras önskemål beträffande framlida tjänstgöring. Så snart svaren bearbetatsoch man har skaffat sig en uppfatming om den slutliga dimensioneringen bör tjänstemaledigförklaras. Av tidsskäl måste ledigförklarandet ske med förbehåll för attriksdagen godtar reformen och tjänstema inrättas. Förde ordinarie domartjänstema framstår det i och för sig som naturligt att tjänsteförslagsnämndenför domstolsväsendet pä vanligt sätt fungerar som regeringens beredningsorgan.För nämnden blir detta emellertid mycket resurskrävande. Det rör sig -psykiatrimålen inräknade - om ett sjuttiotal tjänster där förslag skall avges iett sammanhang. Jag anser därför att det finns skäl att efter mönster av vadsom förekom vid länsrättsreform inrätta ett särskilt tillsattberedningsorgan med 5 1990/91. företrädare för bl.a. deberörda domstolarna och de fackliga organisationerna. Eftersom det ligger inomdomstolsverkets normala verksamhetsområde alt handha personalfrågor för deanställda som inte är jurister finns det inte skäl för regeringen all för denkategorin inrätta något särskilt berednings- och tillsättningsorgan. Det fårankomma på att finna lämpliga former för delta arbete, som börunderlättas av den tidigare nämnda förordningen om rekryteringsbegränsningarinom domstolsväsendet (DVFS 1990:19, A 70). Minbedömning: uppdrag får en ny inrikming. Bedömningeni promemorian: Överensstämmer i huvudsak med min. Remissinstanserna:Bedömningen har lämnats ulan erinran. Flera remissinstanser har dockunderstrukit vikten av all utbildning kommer till stånd genom domstolsverketsförsorg. Skälen för min bedömning:Reformen ställer krav på utbildning och ömsesidig introduktion inom nya målområden.Balanser skall avarbetas som en ny instansordning införs. Olikapersonalkategorier skall byta arbetsuppgifter . Det är medhänsyn till de påfrestningar som omorganisationen medför av stor vikt attgenomförandet planeras noggrant av och de berörda domstolarna. harregeringens uppdrag att närmare utreda de organisatoriska frågor som den i1990 års principbeslut föreslagna integreringen av försäkringsrättema med kammarrättemaskulle föranleda. Den reform jag nu föreslär medför att uppdragfår en annan inriktning. Domstolsverketbör således efter samråd med domstolarna överväga den närmare uppbyggnaden avlänsrätter och kammarrätter samt deras lokalbehov. Verket bör också övervägahur domstolaraa skall förses med erforderlig litteratur, handböcker,rättspraxis och blanketter. En utomordendigt viktig fräga är hur erforderligkompetens för samtliga målgmpper skall byggas upp. En utbildningsplan börupprättas för all personal i domstolaraa. Verket bör också föreslå erforderligaförordningsändringar. Redovisningen av det sålunda reviderade utredningsuppdragetbör ske . Somjag tidigare betonat är det av stor vikt att den nya inslansordningen genomförssnarast möjligt. De föreslagna lagändringaraa bör därför träda i kraft vid deni principbeslutet angivna tidpunkten, nämligen . som förestår är emellertid omfattande och kräver betydandeinsatser när det gäller tjänstetillsättning, lokalförsörjning och utbildning.Med hänsyn härtill föreslår jag att regeringen får bestämma tidpunkten förikraftträdandet. Ienlighet med vad jag nu anfört har inom upprättats förslagtill 1.lag om ändring i lagen(1971:289) om allmänna förvalmingsdomstolar, 2.lag om ändring i lagen(1978:28) om försäkringsdomstolar. 3.lag om ändring i lagen(1978:40) om införande av lagen (1978:28) om försäkringsdomstolar, m.m., 4.lag om ändring i förvaltningsprocesslagen(1971:291), 5.lag om ändring irättshjälpslagen (1972:429), 6.lag om ändring i sekretesslagen(1980:100), 7.lag om ändring i lagen(1988:97) om förfarandet hos kommunema, förvaltningsmyndigheterna ochdomstolarna under krig eller krigsfara m.m., 8.lag om ändring i lagen(1962:381) om allmän försäkring, 9.lag om ändring i lagen(1947:529) om allmänna barnbidrag,