prop · GE031 · 1990-12-31 00:00:00 — Överklagandeföreslås få ske till domstol i stället för som till regeringen. Antaletsådana mål hos domstolarna torde dock bli försumbart. Några extra resurser hosdomstolarna för detta ändamål torde inte behövas. Ienlighet med det anförda har inom upprättatsförslag till 1. järnvägssäkerhetslag, 2.lag om ändring ijärnvägstrafiklagen (1985:192), 3.lag om ändring i lagen(1975:88) med bemyndigande att meddela föreskrifter om trafik, transporter ochkommunikationer, 4.lag om ändring i körkortslagen(1977:477), 5.lag om ändring i lagen(1958:205) om förverkande av alkoholhaltiga drycker m.m., 6.lagom upphäv£jnde av lagen(1911:53 s. 1) om järnvägsaktiebolag, 7.lag om upphävande av lagen(1930:267) om bokföring vid enskild järnväg. Förslagenunder 2, 5, 6 och 7 har upprättas i samråd med chefen förjustitiedepartementet. Förslagenhar granskats av lagrådet. 5.1 Förslaget till järn vägssäkerhetslag Som nämnts inledningsvistar den nya lagen inte sikte på säkerheten för de 1 den delengäller i stället arbetsmiljölagen (1977:1160) och 49 4 1990/91. bör samverka med bl. a. ar- Prop.1990/91:1 betarskyddsstyrelsen t. ex. när det gäller att utfärda föreskriftersom berör säkerheten för de anställda (jfr vad som anförs i anslutning till 34§). Igällande rätt finns ingen definition av begreppen järnväg eller spårväg medandäremot begreppet tunnelbana i viss mån är definierat i . Någon definitionföreslås inte för vare sig järnväg, tunnelbana eller spårväg. Avsikten är dockatt dessa begrepp vid tillämpningen av den föreslagna lagen skall ha sammainnebörd som i järnvägstrafiklagen och (se den allmänna motiveringen,avsnitt 3.1.1). Iparagrafen anges vad som utgör en spåranläggning. Motsvarandebestämmelse finns i 2§ FSA. Till skillnad från vad som gäller enligt FSA ingårdock enligt denna paragraf även trafikledningsanläggningarna ispåranläggningarna. 2§ FSA bör därför upphävas vid denna lags ikraftträdande. Tillämpningenav 2§ FSA har för SJ och inneburit vissa gränsdragningsproblem av denart som svårligen kan åtgärdas genom lagstiftning. Det kan mot den bakgrundenvara lämpligt att spårinnehavaren och trafikutövaren i samband med att enspåranläggning upplåts för trafik i avtalet gör en överenskommelse om ansvaretför de anordningar där det kan vara tveksamt om de hör till spåranläggningeneller inte. Paragrafenåterger de olika verksamhetsgrenarna inom de olika trafikslagen. Dessa harnärmare beskrivits i den allmänna motiveringen, avsnitt 3.2. Vadsom utgör en spåranläggning framgår av 2 §. Fråganom en trafikledning i ett enskilt fall utgör en särskild verksamhetsgren fårsom framgår av den allmänna motiveringen, avsnitt 3.2, bedömas med ledning avdet avtal som träffats mellan spårinnehavaren och den som skall sköta densärskilda trafikledningverksamheten. Trafikledningsverksamhetenfordrar en noga planerad samverkan mellan de verksamhetsutövare som berörs avdenna. Särskilt tidtabellsplaneringen kräver självfalletsamförståndslösningar. Ansvaret för att ett samarbete kommer till stånd börfrämst åvila spårinnehavaren eller, om ansvaret för trafikledningen haröverlåtits, den som bedriver den särskilda trafikledningsverksamheten. Omdet finns endast en trafikutövare på en spåranläggning, kan det som regel varalämpligt att spårinnehavaren överlåter trafikledningen på denne. Dessa paragrafer harmotiverats i avsnitt 3.3.4. Tillståndsmyndighetenligt lagen är genom järnvägsinspektionen. Beträffande 4§ (10§ i detremitterade förslaget) har lagrådet anmärkt att det av lagrådsremissen inte med tillräcklig tydlighet framgår om tillstånd 50 skallkrävas även för själva anläggandet och innehavet av en spåranlägg- Prop.1990/91:1 ning eller om, såsom , tillstånd skall behövas först ioch med att spåranläggningen upplåts för drift. Lagrådet har efterlyst ett klariäggan-depå denna punkt. Jagvill med anledning härav framhålla att avsikten är att tillstånd skall krävasäven för själva anläggandet av en spåranläggning liksom för övertagandet avdriften av en redan befintlig anläggning. SJ och är dock undantagnafrån tillståndsplikten. Som framgår av den allmänna motiveringen (avsnitt3.3.4) bör det nämligen företas en kontroll av sökandens lämplighet för denifrågavarande driften. Vidare måste järnvägsinspektionen ges möjlighet attkomma in på ett tidigt stadium för att sättas i tillfälle att följaprojektering, granska ritningar m. m. Med nuvarande ordning kan det finnas riskför att en anläggning har byggts som sedan inte kan godkännas utan ombyggnad. 1övergångsbestämmelserna föreslås undantag från tillståndskravet under tre årfrån lagens ikraftträdande för den som drev verksamhet vid ikraftträdandet. Beträffande8§ (14§ i det remitterade förslaget) har på inrådan av lagrådet bestämmelsen omaterkallelse av tillstånd utformats som en befogenhet och inte som enskyldighet. Paragrafeninnehåller vissa grundläggande aktsamhetsregler som skall iakttas vid driftenav en järnvägs-, tunnelbane- eller spårvägsverksamhet. Enkravkatalog finns i de följande paragraferna. Detbör framhållas att det är väsentligt att varje utövare följer med i den forskningoch utveckling som sker inom hans verksamhetsområde när det gäller säkerheten ifråga om funktion och materiel. Iparagrafen föreskrivs att de trafikföretag som driver järnväg, spårväg ellertunnelbana skall vara organiserade på ett sätt som är godtagbart frånsäkerhetssynpunkt. Kravet på organisation har utvecklats i den allmänna motiveringen,avsnitt 3.3.3. Paragrafeninnehåller regler om vilka krav som bör ställas på den personal som är anställdi ett trafikföretag. Den har motiverats i avsnitt 3.3.3. Avsiktenär att järnvägsinspektionen skall meddelas befogenhet att utfärdatillämpningsföreskrifter till dessa bestämmelser. Ansvaretför att personalen uppfyller de krav som anges i paragrafen vilar enligt 15§ påverksamhetsutövaren. I fråga om den utbildning som bör krävas av vissapersonalkategorier bör företaget fastställa en utbildningsplan, som börgodkännas av järnvägsinspektionen. Ansvaret för utbildningen kommer dock heltatt vila på verksamhetsutövaren. Bestämmelserom läkarundersökning av personal som arbetar i säkerhetstjänst finns i 16§. 13 § Prop. 1990/91:1 Av paragrafen följer att den materiel som används i spåranläggningsverk- samhet och vid spårtrafikskall vara godtagbar från säkerhetssynpunkt. Somframgår av 15§ och den allmänna motiveringen, avsnitt3.3.2, åligger detverksamhetsutövaren att uppfylla detta krav. Det åligger således denne att se tillatt nyanskaffad materiel är av godtagbar beskaffenhet (se dock även 17 19 §§om materielgodkännande). Det åligger även verksamhetsutövaren att se till attinförskaffad materiel underhålls och behandlas så att den ävenfortsättningsvis håller en god standard. Så skall t. ex. lastning och lossningske på ett sätt som inte skadar fordonet. Lastning och lossning utförs ofta avtransportkunderna. Detta kan ställa vissa krav på tillsyn från trafikutövarenssida för att de fordon som används i hans verksamhet skall bibehållas säkra påsätt som avses i denna paragraf Begreppetskador i lagtexten syftar på person- och sakskador. Till sakskador hänförsskador i miljön till följd av olyckor. Paragrafeninnehåller krav på att trafikföretagen skall ha en säkerhetsordning för sinverksamhet. En motsvarande bestämmelse finns i 3§ . Bestämmelsen har motiveratsi avsnitt 3.3.5. Enligtparagrafen åvilar ansvaret för säkerheten vid järnväg, tunnelbana och spårvägverksamhetsutövarna. Vem som bör anses som utövare har närmare utvecklats i denallmänna motiveringen. Ansvaretför säkerheten bör åvila trafikföretagets ledning. Det gäller även om särskildasäkerhetsansvariga utses inom företaget. Detta kan utgöra en garanti för attsäkerhetsaspekterna tas i beaktande vid företagets planering och vid ekonomiskabedömningar. Paragrafenkan sägas innefatta krav på ett internkontrollsystem. Internkontrollen innebäratt verksamhetsutövaren på eget ansvar skall se till att i verksamheten finns tillförfogande de medel som behövs för en säker verksamhet i form av materiella ochpersonella resurser enligt 4, 11, 12 och 13§§. För att kontrollen skall fungerakrävs vidare att verksamhetsutövaren ställer upp mål och normer förverksamheten, har ett utvecklat utbildnings- och informationssystem samtdokumenterar verksamheten. Vidare bör verksamheten följas upp genom jämförelsermellan uppställda förväntningar och faktiska resultat. Riskanalyser/avvikelsehanteringoch konsekvensanalyser bör utföras. Somframgår av 12§ andra stycket får arbetsuppgifter av betydelse för säkerhetenutföras endast av den som bl. a. med hänsyn till hälsotillstånd får anseslämplig. För att verksamhetsutövaren skall kunna uppfylla sitt ansvar enligt 12§ bör han kunna ålägga den anställde att genomgå läkarundersökning som visarlämpligheten och att sedan regelbundet genomgå förnyade undersökningar. Somexempel kan nämnas att en relativt ung lokförareshälsotillstånd i allmänhet kan behöva kontrolleras Prop.1990/91:1 medan tätare undersökningar kan behövas för äldre personal. Vissabestämmelser om sekretess för uppgifter i en myndighets personalsociala ellerpersonaladministrativa verksamhet finns i 7kap. 11 § sekretesslagen (1980:100). Närdet gäller arbetstagare i offentlig tjänst finns vissa bestämmelser om avstängningoch läkarundersökning samt om talan mot sådana beslut i lagen (1976:600) omoffentlig anställning. Enligtdessa paragrafer skall järnvägsinspektionen godkänna ny eller väsentligtombyggd materiel innan den får tas i bruk på en spåianläggning. Bestämmelsernahar i gällande rätt motsvarigheter i 4 9§§ och 11 § FSA. Paragraferna harnärmare motiverats i avsnitt 3.3.2. Medspåranläggning enligt 17§ bör avses en sammanhållen spåranläggning, som är avsamma konstruktion och som innehas av en och samma spårinnehavare. Om SJöverlåter ett fordon till en annan trafikutövare för användning på statensspåranläggningar bör alltså i allmänhet inte fordras godkännande enligt dennaparagraf innan fordonet får tas i bruk av förvärvaren. Undantagfrån 18§ med stöd av 34§ kan bli aktuellt för viss användning av utländskafordon inom ramarna för UlC-normerna samt RIV- och RIC-överenskommelserna. Attett utländskt fordon tillfälligt har använts på en spåranläggning skall dockinte innebära att det därefter stadigvarande kan användas där utanjärnvägsinspektionens godkännande. Iparagrafen föreskrivs att är tillsynsmyndighet. Verket har som tidigarenämnts redan nu genom 2 och 17§§ samt 11§ FSA sådana uppgifter. instruktion faller uppgiften på järnvägsinspektionen. Järnvägsinspektionenbör i sin tillsynsverksamhet ha samarbete med vissa andra myndigheter. Avförordningen (1982:923) om transport av farligt gods framgår att samarbete kanske med sprängämnesinspektionen i fråga om transporter av sprängämnen. Paragrafeninnehåller regler om verksamhetsutövarnas skyldighet att lämna upplysningar tilltillsynsmyndigheten samt att lämna tillträde till anläggningar m. m. och attbistå med hjälp vid inspektioner. Det är väsentligt attjärnvägsinspektionen löpande får upplysningar om utvecklingen inom varje verksamhet även om upplysningen inte erfordras i anledning av någon konkret åtgärd som skall vidtas av inspektionen. Intressanta sådana upplysningar är olika förändringar inom verksamheten som inte ändå kommer till inspektionens kännedom t. ex. genom att de kräver ändring i meddelade tillstånd. Ett exempel på önskvärda upplys ningar är organisationsförändringar. Av intresse är vidare t. ex. rapporter om olika driftsstörningar. Ensärskild upplysningsskyldighet måste åvila SJ och som Prop. 1990/91:1enligt lagen får driva verksamhet utan tillstånd. För att järnvägsinspektionenskall kunna utöva tillsyn över dessa verksamheter bör SJ och varaskyldiga att lämna sådana upplysningar om sin verksamhet somjärnvägsinspektionen kräver av andra företag i samband med tillståndsprövningsåsom uppgifter om verksamhetens omfattning, organisation, materiella ochpersonella resurser samt säkerhetsordning. 22§ ger tillsynsmyndigheten befogenhet att meddela förelägganden och förbud föratt upprätthålla säkerhetskraven. Sådana förelägganden och förbud bör fåförenas med vite (23§). Vid tillämpningen av 23 § gäller lagen (1985:206) om viten. Iparagrafens första stycke föreskrivs en skyldighet för verksamhetsutövare attrapportera dels allvarliga olyckor vid användningen av ett fordon på en spåranläggning,dels tillbud till sådana olyckor och dels händelser som tyder på väsentligabrister i säkerhetshänseende. Iandra stycket bemyndigas regeringen att föreskriva att rapportering skall skeockså i fråga om andra händelser som är av betydelse från säkerhetssynpunkt.Vad sålunda föreskrivs har sin förebild i 5 kap. 8§ luftfartslagen (1957:297)och 70§ sjölagen (1891:35 s. 1) i den lydelse dessa lagrum föreslås få i prop.1989/90:104 om undersökning av olyckor. Det är regeringens sak att meddelanärmare föreskrifter både om formerna för rapporteringen och om vem som skallvara mottagare. 1tredje stycket görs en hänvisning till den i prop. 1989/90:104 föreslagnalagen om undersökning av olyckor. I den nämnda propositionen föreslås engemensam ordning för undersökning från säkerhetssynpunkt av alla slagsallvarliga olyckor. Ett fristående utredningsorgan, som förutsätts bli , föreslås få ansvaret för sådana undersökningar och samtidigträtten att undersöka också händelser av mindre allvarlig art om det finns skäl tilldet. 1 fråga om järnvägsolyckor, dvs. olyckor vid järnvägs-, tunnelbane- ellerspårvägsdrift, skall enligt den i propositionen föreslagna lagen omundersökning av olyckor ske, om flera människor har avlidit eller blivit allvarligtskadade eller om spårfordon, spåranläggningar eller egendom som intetransporteras med spårfordonet har fått omfattande skador eller omfattandeskador har uppkommit i miljön (2§ första stycket). Även vissa tillbud tillsådana olyckor skall utredas (2§ andra stycket). Mindre allvarliga olyckoreller tillbud kan undersökas enligt den föreslagna lagen, om en undersökning ärpåkallad från säkerhetssynpunkt (3§). Skyldighet att anmälaolyckor kan föreligga även enligt annan lagstift ning. Sålunda är en arbetsgivare enligt 2§ arbetsmiljöförordningen (1977:1166) skyldig att utan dröjsmål underrätta yrkesinspektionen om olycksfall eller annan skadlig inverkan i arbetet föranlett dödsfall eller svårare personskada eller drabbat flera arbetstagare. Detsamma gäller vid tillbud som har inneburit allvarlig fara för liv eller hälsa. Bestämmelsernaom ordning vid järnväg har överflyttats från 6 kap. järnvägstrafiklagen(1985:192). 25§ motsvarar 6 kap. 1 § första och andra styckena, 26 § 6 kap. 3§ och 27 § 6kap. 4 § järnvägstrafiklagen. 28§ innehåller en hänvisning beträffande de kvarvarande bestämmelserna i 6kap.järnvägstrafiklagen som har betydelse för säkerheten såsom bestämmelsernaom undersökning av resgods m.m. Dessa bestämmelser berör förutomsäkerhetsaspekterna ett partsintresse för transportörer samt avsändare ochmottagare av gods. De bör därför stå kvar i järnvägstrafiklagen (se avsnitt3.3.6). Beträffandeordning vid spårväg och tunnelbana har som tidigare nämnts ordningsstadgeutredningenutarbetat ett förslag om en särskild lag (SOU 1985:24). Genomförs detförslaget, kan 25 § behöva ändras, se avsnitt 3.3.6 i den allmännamotiveringen. Paragrafensförsta punkt innehåller en straffbestämmelse för den som driver tillståndspliktigverksamhet utan tillstånd. Enligt 4§ fordras som framgått tillstånd avjärnvägsinspektionen för att få driva järnvägs-, spårvägs- ellertunnelbaneverksamhet. Detta gäller samtliga verksamhetsgrenar spårdrift,trafikutövning och den särskilda trafikledningsverksamheten. Statens järnvägaroch är dock undantagna från tillståndsplikten. Enligt lagenföreligger också en möjlighet för regeringen eller efter regeringensbemyndigande järnvägsinspektionen att medge undantag från detta krav. 1 denallmänna motiveringen, avsnitt 3.3.2, har anförts att detta främst kan bliaktuellt beträffande spåraniäggningar för endast godstrafik i låg hastighet. Enverksamhetsutövare skall enligt andra punkten dömas till ansvar om han avuppsåt eller grov oaktsamhet underlåter att infria sitt ansvar enligt 15 §beträffande de grundläggande säkerhetskraven i 12 14 §§ beträffande personali säkerhetstjänst, materiel och säkerhetsordning. Enligtparagrafens tredje punkt skall vidare den dömas till ansvar vars tillstånd tilldrift av järnväg, tunnelbana eller spårväg enligt 7§ förenats med villkor ochsom inte följer detta. Dessa villkor kan ha sådan betydelse frånsäkerhetssynpunkt att en underlåtenhet i detta avseende bör vara förenat medstraffansvar. Enligtfjärde punkten i paragrafen skall den dömas till ansvar som använder materiel isin verksamhet utan vederbörligt godkännande enligt denna lag. I 9§ haransvaret för materielen lagts på verksamhetsutövaren. En extra kontroll hardock ansetts erforderlig vad gäller användningen av nya och väsentligt ombyggdaspåranläggningar och fordon. I tillämpningsföreskrifter till denna lag börföreskrivas ett undantag beträffande vissa utländska fordon som används på ensvensk spåranläggning (se avsnitt 3.3.2). Straffbestämmelsernahar kommenterats även i den allmänna motiveringen, avsnitt 3.3.7. 30 § Prop. Paragrafenmotsvarar 6 kap. 2 § järnvägstrafiklagen. Beträffandebestämmelsen i fjärde stycket har gjorts en justering av redaktionell natur iförhållande till den beslutade utformningen av bestämmelsen (SFS1990:150). Justeringen är inte avsedd att innebära någon saklig ändring (jfr prop.1983/84:117 s. 97 och 223 f). inrådan har i fråga om trafiknykterhetsbrott av den som för spårvagnlagts till ett femte stycke med en hänvisning till trafikbrottslagen. Paragrafenmotsvarar 6 kap. I§ tredje stycket järnvägstrafiklagen såvitt avser förseelsemot samma paragrafs första stycke. Enligtbestämmelsen i första stycket skall i ringa fall inte dömas till ansvar enligt29 eller 31 §. Vad som här avses är bland annat fall av ringa oaktsamhet vidförseelse mot punkterna 3 och 4 i 29§. 1paragrafen föreskrivs också att denna lags straffbestämmelser är subsidiära tillbrottsbalken. Det innebär att regler skall tillämpas om engärning kan hänföras till båda lagarnas brottsbeskrivningar. Det som främst kanvara av intresse är brotten mot liv och hälsa i 3 kap. såsomvållande till annans död (3 kap. 7 §) och framkallande av fara för annan (3kap. 9 §). Straffbestämmelsernahar motiverats i avsnitt 3.3.7. Genomparagrafen bemyndigas regeringen att utfärda ytterligare föreskrifter och attmeddela undantag från lagens bestämmelser. 1 förhållande till det remitteradeförslaget har, med anledning av vad lagrådet anfört, bemyndigandet förregeringen att meddela föreskrifter preciserats. Bemyndi-gandena får delegerasvidare till . Som anförts i den allmänna motiveringen, avsnitt 3.3.9,kan föreskrifter om undantag komma att meddelas beträffande tillstånd ochtillsyn för vissa industrispår samt beträffande godkännande av utländskafordon för tillfällig användning i svensk spårtrafik. Järnvägsinspektionenbör samråda med bl. a. arbetarskyddsstyrelsen och vidutarbetandet av föreskrifter till denna lag så att en samordning kan komma tillstånd med annan lagstiftning av betydelse för säkerheten såsomarbetsmiljölagen (1977:1160) och lagen (1982:821) om transport av farligt gods. Paragrafernahar motiverats i avsnitt 3.3.8. 35 § har utformats efter förslag av lagrådet. a. den som drev järnväg, spårväg eller tunnelbana vid lagensikraftträdande. Denne får fortsätta den verksamhet som han då bedrev under treår efter lagens ikraftträdande utan tillstånd enligt denna lag eller till den 1januari 1994. Han skall dock till järnvägsinspektionen senast den 30juni 1992ge in en ansökan om tillstånd till den verksamhet som han ämnar bedriva efterår J 993. 5.2 Lagen om ändring i järnvägstrafiklagen (1985:192) Ändringeninnebär att 6 kap. 1 -4§§ järnvägstrafiklagen flyttas till järnvägssäkerhetslagenoch att rubriken till kvarvarande bestämmelser i 6 kap. anpassas till dessa. Sevidare avsnitt 3.3.6 och 3.3.7. 5.3 Lagen om ändring i lagen (1975:88) med bemyndigande att meddela föreskrifter om trafik, transporter och kommunikationer Deti 1 § första stycket tredje punkten och andra stycket bemyndigandelagenintagna bemyndigandena för regeringen att meddela föreskrifter som avses i 8kap. 3 eller 5 § regeringsformen om säkerheten i spårbunden trafik ellerordningens upprätthållande i samband med sådan trafik samt om avgifter förgranskning eller kontroll i anledning av denna bestämmelse upphävs. I 34§järnvägssäkerhetslagen finns intagna bemyndiganden för regeringen eller denmyndighet som regeringen föreskriver att utfärda föreskrifter. Bemyndigandenaenligt järnvägssäkerhetslagen behandlas i avsniu 3.3.9. 5.4 Lagen om ändring i körkortslagen (1977:477) och lagen om ändring i lagen (1958:205) om förverkande av alkoholhaltiga drycker m. m. Ändringarnai körkortslagen och förverkandelagen är föranledda av att bestämmelserna om trafiknykterhetsbrotti 6 kap. 2 § järnvägstrafiklagen har flyttats till 30 § järnvägssäkerhetslagen. 5.5 Lagarna om upphävande av lagarna (1911:53 s. l)om järnvägsaktiebolag och (1930:267) om bokföring vid enskild järnväg Upphävandetav järnvägsaktiebolagslagen och lagen om bokföring vid enskild järnväg harbehandlats i avsnitt 3.4. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslårriksdagen att anta förslagen till 2.lagom ändring ijärnvägstrafiklagen (1985:192), Prop. 3.lag om ändring i lagen(1975:88) med bemyndigande att meddela föreskrifter om trafik, transporter ochkommunikationer, 4.lag om ändring i körkortslagen (1977:477), 5.lag om ändring i lagen(1958:205) om förverkande av alkoholhaltiga drycker m.m., 6.lag om upphävande av lagen (1911:53s. 1) om järnvägsaktiebolag, 7.lag om upphävande av lagen(1930:267) om bokföring vid enskild järnväg. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att anta de förslag som föredraganden har lagtfram. Betänkandet (Ds 1989:66) Säkerheten vid järnväg, pp- 1990/91: i tunnelbana och spårväg m. m. '' Genomden nya trafikpolitiken har stora förändringar skett i fråga om det statligajärnvägsnätet. , som var ensam förvaltare ochanvändare av detta, har som huvuduppgift att driva järnvägstrafik medanstatens spåranläggningar förvaltas av . Utöver hartrafikhuvudmännen fått viss trafikeringsrätt på dessa anläggningar. Även andratrafikföretag kan komma i fråga som trafikutövare där. Främst det förhållandetatt flera trafikutövare kommer att trafikera statens spåranläggningar innebäratt högre säkerhetskrav måste ställas än och att en effektivare tillsynmåste komma till stånd. Vidarehar inrättats en järnvägsinspektion som bl. a. skall ha tillsyn över säkerhetenvid järnväg, tunnelbana och spårväg. Inspektionen har med nu gällande regier intetillräckliga befogenheter i sin verksamhet. De uppgifter som inspektionen harkräver dock oproportionerligt stora personalresurser. a. med hänsynhärtill och till att en samordning bör ske mellan de olika författningar somreglerar säkerheten vid järnväg, spårväg och tunnelbana bör lagstiftningenomarbetas. Idenna promemoria föreslås en ny järnvägssäkerhetslag. Lagen skall gällasamtliga järnvägar, tunnelbanor och spårvägar. Detta innebär till skillnad frånnuvarande lagstiftning bl. a. att i huvudsak samma regler kommer att gällaförstatliga och enskilda järn vägar och att även järnvägar som bara används förgodstransporter kommer att regleras av en säkerhetslagstiftning. 1den föreslagna lagen görs skillnad mellan två olika verksamhetsgrenar, nämligendrift av spåranläggningar och trafikutövning. 1 driften av spåranläggningaringår trafikledningverksamhet. Denna utgör dock en egen verksamhetsgren, omden som driver spåranläggningen har överlåtit ansvaret härför till någon annan. Densom driver järnväg, tunnelbana eller spårväg skall svara för att säkerheten ärbetryggande. Särskilda krav skall därvid ställas beträffande organisation,personal och materiel. Verksamhetsutövaren skall se till att det i verksamhetenfinns den organisation som behövs för en säker drift.