prop · GE033 · 1990-12-31 00:00:00 — Därtill kommer att det enligtskogsstyrelsens bedömning finns ytterligare stora fjällskogsområden där maninte kan räkna med en skogsåterväxt inom rimlig tid. Fömtsättningama föravverkningstillstånd saknas alltså i dessa områden. Sammantaget innebär dettaatt minst två tredjedelar av den fjällnära barrskogen inte kommer att bliföremål för avverkning. Naturvårdens och rennäringens intressen är därigenomskyddade i betydande utsträckning. Deinre delama av har med stöd av skogsvårdslagen avgränsats somsvårföryngrade. Inom området för svårföryngrad skog krävs, till skillnad från iövriga landet, tillstånd av för varje enskildkalavverkning. Sådant tillstånd skall inte ges om det inte går att få ny skogpå den avverkade ytan inom rimlig tid eller om avverkningen kan leda till attfjällgränsen flyttas ned. Den fjällnära skogen ingår i sin helhet i området försvårföryngrad skog och omfattas alltså av tillståndstvånget. Inomde delar av de fjällnära skogarna där det finns fömtsättningar för ettuthålligt skogsbmk måste det vara möjligt att bedriva en virkesproduktion somär förenlig med såväl naturvårdens intressen som ett mångsidigt utnyttjande avskogsmarken. Situationen är inte alltid sådan att naturvårdensoch rennäringens intressen beaktas i tillräcklig omfattning. Åtgärder måstedärför vidtas för att ytterligare anpassa skogsbmket till naturvårdens ochrennäringens anspråk. En utgångspunkt bör därvid vara att skogsbmket skallbedrivas med mycket stor återhållsamhet. Detta innebär ett skogsbmk med småhyggen utan främmande trädslag och utan användande av radikalamarkberedningsmetoder. En fömtsättning för attåstadkomma detta är att de som sysslar med skogsbmk inte bara känner till var det finns anspråk som konkurrerar om markanvändningen utan också inser vikten av att berättigade sådana anspråk blir beaktade vid utförandet av olika skogsbmksåtgärder. Invente ring av skyddsvärda intressen och långsiktig planering av hänsynsåtgärder, gmndade på samråd med olika intresseföreträdare såsom markägare, läns styrelsen, berörda samebyar, kommuner och företrädare för den ideella naturvården, bör därför vara gmndläggande inslag i skogsbmket i de fjällnära skogarna. Vidare bör tillståndsbeslut alltid innehålla villkor om den hänsyn som skall tas till naturvårdens, kultur miljövårdens och rennäringens intressen. I sådana fall då en avverkning 15 intekan genomföras utan att väsentliga naturvårds- eller kulturmiljövårds- Prop.1990/91:3 intressen blir åsidosatta bör dock kunna förbjudaavverkningen även om pågående markanvändning därigenom avsevärt försvåras.Avverkningar som på ett avgörande sätt påverkar fömtsättningar-na för fortsattrenskötsel bör också kunna vägras. Minaförslag i det följande leder till att kunskaperna om förhållandena och om olikaintressen i det Qällnära området kommer att öka. Planeringen av skogsbmketsverksamhet skall kunna redovisas mera långsiktigt. Vidare skapas fömtsättningarför att stärka naturvårdens och rennäringens intressen. De myndighetsbeslut sombehövs kommer att kunna fattas snabbare än . Skogsbmketssektorsansvar för miljöfrågorna i enlighet med den fastlagda miljöpolitiken ärgmndläggande för förslagen. Idetalj innebär mina bedömningar, ställningstaganden och förslag följande. Den information som kommer fram i den pågåendeinventeringen av olika markanvändningsintressen i det fjällnära skogsområdetbör utnyttjas av kommunerna i deras arbete med översiktsplaner. Därmed underlättassamrådet mellan kommunerna och företrädare för olika intressen. Inom Qällnära skogsområden där det visar sig finnassärskilt stor konkurrens mellan olika markanvändningsintressen skallfördjupade verksamhetsplaner kunna upprättas efter beslut av skogsvårdsstyrelsen.Länsstyrelsen, kommun eller annan kan ta initiativ till upprättandet av ensådan plan. I planen, som kan avse flera bmkningsenheter, skall för entioårsperiod anges de skogsbmksåtgärder som intresseföreträdarna efter samrådkommit överens om. Att möjliggöra fördjupade verksamhetsplaner fömtsätter intelagändring. En skogsägare skall vara skyldig att iskogsbmksplanen för sin bmk-ningsenhet, eller annan motsvarande plan, för entioårsperiod ange planerade avverkningar på bmkningsenheten och den hänsyn somskall tas till naturvårdens, kulturmiljövårdens och rennäringens intressen. Detfömtsätts att skogsägaren samråder med berörda intresseföreträdare vidplaneringen av hänsynsåtgärdema. Förslaget fömtsätter ingen lagändring. I ansökan om tillstånd till avverkning skallsökanden redovisa de åtgärder som skall vidtas för att naturvårdens,kulturmiljövårdens och rennäringens intressen skall tillgodoses. Genom ensådan hänsynsredovisning får en möjlighet att stämma av denaktuella avverkningen i förhållande till redovisningen i skogsbmksplanen. Nyabestämmelser tas in i skogsvårdslagen. skall kunna föranstalta om atterforderliga naturvärdesinventeringar blir utförda innan tillståndsfråganavgörs. Det fömtsätts att samråder med miljövårds-och kulturmiljöenheter. fömtsätts också utnyttja denkunskap som lokalt kan finnas inom den ideella naturvården. Detta är särskiltviktigt när det gäller inventering av skyddsvärda små-biotoper. Möjligheten attförordna om naturvärdesinventering fömtsätter ingen lagändring. Tillståndtill avverkning i Qällnära skog skall inte få meddelas om Prop. 1990/91:3 avverkningen är oförenlig med intressen som är av väsentlig betydelse förnaturvården eller kulturmiljövården. Skogsägaren skall ha rätt till ersättningom ett vägrat tillstånd medför att pågående markanvändning avsevärt försvåras.Nya bestämmelser erfordras i skogsvårdslagen. En särskild regel om hänsyn till rennäringen försin i skogsvårdslagen. a. avverkning skall den anpassning ske somuppenbart behövs med hänsyn till rennäringen. Tillstånd till avverkning i svårföryngrad skogskall inte få meddelas om avverkningen medför ett så väsentligt bortfall avrenbete att möjligheterna att hålla tillåtet renantal påverkas. Detsamma skallgälla om avverkningen omöjliggör sedvanlig samling och flyttning av renarna. Ett avverkningstillstånd skall alltid innehållavillkor om den hänsyn som skall tas till naturvårdens, kulturmiljövårdens ochrennäringens intressen. Brott mot ett tillståndsvillkor skall kunna föranledabötesstraff. Villkor av hänsyn till naturvård och kulturmiljövård som innebäratt pågående markanvändning avsevärt försvåras utlöser rätt till ersättning avstatsmedel. Nya bestämmelser tas in i skogsvårdslagen. En gmndläggande bestämmelse om skyldighet attbereda berörd sameby tillfälle till samråd före en avverkning tas in iskogsvårdslagen. Skogsvårdsstyrelserna skall inventera och redovisaområden där avverkning inte kan företas på gmnd av återväxtsvårigheter ellerdär skogen behövs som skydd mot att Qällgränsen flyttas ned. Ingen lagändringbehövs för genomförandet. Hyggesstorleken begränsas från nuvarande 40 ha till20ha. Gränsen får överskridas om det finns särskilda skäl. Begränsningen kanåstadkommas utan lagändring. Hyggesplöjning förbjuds och användningen av andraradikala markbe-redningsåtgärder begränsas i Qällnära skog. Lagändring behövsinte för att genomföra förslaget. Föreskrifter skall få meddelas som innebär attslutavverkning av skog förbjuds på skogliga impedimentmarker i svårföryngradskog i norra . Undantag får göras om det finns särskilda skäl.Skogsvårdslagen ändras. Den möjlighet som finns enligt 6§skogsvårdslagen att ålägga en skogsägare att slutavverka överårig skogavskaffas. Paragrafen upphävs helt. Skogsvårdslagens krav på slutavverkning för attuppnå en jämn åldersfördelning av skogen på en bmkningsenhet skall inte gällafjällnära skog. Vid tillämpningen av skogsvårdslagensransoneringsbestämmelser skall i allmänhet principen om en bmkningsenhet perkommun iakttas. Nuvarande dispensmöjligheter skall därför begränsas.Genomförandet av begränsningen kan ske utan lagändring. All användning av utländska trädslag skallförbjudas i fjällnära skog. Ett förbud ryms inom befintliga bemyndiganden iskogsvård slagen. Föreskrifter skall få meddelas som innebär att enansökan om avverk- 17 2 1990/91. ningför byggande av skogsbilväg i svårföryngrad skog i norra /91:3 skall avslås om nyttan av vägen inte motsvarar kostnaden för deneller om vägen inte kan passas in i en vägnätsplan. Vid bedömningen av vägenslönsamhet skall hänsyn endast tas till nyttan i skogsbmkshän-seende.Skogsvårdslagen ändras. Möjligheterna att låta bidraget till skogsbilvägarersättas av stöd till väglösa transportformer skall undersökas. Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmerskall avgränsa den fjällnära skogen inom det svårföryngrade området.Skogsvårdslagen ändras. Skogsforskningen bör ytterligare uppmärksammaproblemen i fjällskogsområdet och i sin redovisning särskilt avgränsa sådanaresultat som har speciell betydelse för de fjällnära skogarna. Reservatsbildningar och rationaliseringar har haftnegativa effekter på sysselsättningen i det fjällnära området. De förslag somnu lämnas bedöms inte ge sådana effekter. Minaförslag innebär att gränser för skogsbmkets bedrivande i det Qällnäraskogsområdet sätts upp på flera olika sätt till skydd för naturvårdens,kulturmiljövårdens och rennäringens intressen. Förbudet mot avverkning påimpediment är en sådan gräns. Därigenom ges Qällbarrskogen och skogbevuxnamyrmarker ett mycket starkt skydd. Inventeringen av områden där avverkning intekan företas på gmnd av återväxtsvårigheter eller där skogen behövs som skyddmot att fjällgränsen flyttas ned är en annan typ av gränsdragning. Det kanfömtsättas att den inventeringen resulterar i att avverkningar inte kan komma ifråga i skogar på höga höjder där klimatet är kärvast. Det skydd som befintliganationalparker, naturreservat och domänreservat innebär blir därigenomkompletterat. Arealbegränsningen till 20 ha och förbuden mot hyggesplöjning ochmot användning av utländska trädslag innebär sammantaget betydelsefullarestriktioner till förmån för bl. a. naturvårdsintressena. Därtill kommermöjligheten att vägra tillstånd till en avverkning, om avverkningen äroförenlig med intressen som är av väsentlig betydelse för naturvården ellerkulturmiljövården. Deförslag om naturvårdsgräns som presenterats i olika sammanhang innebär att engräns läggs ut mera schablonmässigt på ett visst avstånd från eller på en vissnivå i förhållande till trädgränsen. Ovanför denna gräns skall enligt förslageninget eller endast ett småskaligt skogsbmk utan kalhyggen få förekomma. Ensådan gränsdragning innebär otvivelaktigt olägenheter av generell natur. Detkan t. ex. ovanför gränsen finnas områden som inte bedöms som specielltsvårföryngrade eller skyddsvärda från naturvårdssynpunkt medan det nedanförgränsen kan råda motsatt förhållande. Ett avverkningsförbud inom en höjdzoninnebär att stora områden på mycket långa avstånd från fjällområdet skulle undantasfrån skogsbmk. Detta skulle innebära stora olägenheter för skogsbmket. Minaförslag däremot innebär att varje tilltänkt slutavverkning kommer att prövas på gmndval av ett lokalt och regionalt tillgängligt detaljerat kunskapsunderlag om fömtsättningama för skogsförnyelse, om de försörj- ningsmässiga fömtsättningama samt om de särskilda intressen som kan 18 finnasför naturvården, kulturmiljövården och rennäringen. Naturvärdes- Prop.1990/91:3 inventeringen är därvid ett viktigt instmment för att aktualiserakunskapsunderlaget i samband med beslutet. De olika intressena kommer attkunna vägas mot varandra. Onödiga inskränkningar för markägarna eller oavsiktliga,för andra intressen negativa beslut kan undvikas. Möjligheten att vägratillstånd till avverkning får särskild betydelse för skyddet av sådanavärdefulla biotoper som en generell avgränsning inte alltid kan skydda. Genommina förslag tillvaratas alltså de viktigaste naturvärdena utan att deolägenheter uppstår som en generell naturvårdsgräns för ett storskaligtskogsbmk skulle innebära. Jagvill understryka vikten av att de intentioner som ligger till gmnd för minaförslag till skärpning av skogsvårdslagstiftningen kommer till fullt uttryckockså i den kommande praktiska tillämpningen av bestämmelserna. Ansvarigamyndigheter, framför allt de sektorsansvariga, bör därför noga följatillämpningen och göra de utvärderingar som behövs som underlag för enkontinuerlig bedömning av skogsbmkets förhållande till övriga konkurrerandemarkanvändningsanspråk i det fjällnära skogsområdet. Debattenom de s.k. fjällnära skogarna har pågått . Den kännetecknas avstarka motstående uppfattningar som hävdas av naturvårdens företrädare och avrennäringen och skogsbmket samt av kom-munema när det gäller intresset atttillgodose sysselsättning och försörjning. Det är ostridigt att de samtligaföreträder viktiga intressen. Det finns därför all anledning att så snart sommöjligt söka lösa konflikterna och så långt möjligt jämka samman de olikauppfattningama. Kännetecknandeför den debatt som har förts är att det råder olika uppfattningar om defaktiska förhållandena. Det gäller både i fråga om skyddade och oskyddadearealers omfattning och om vilka möjligheter det faktiskt kan finnas attbedriva skogsbmk i de fjällnära områdena. Men det gäller också vilka insatsersom redan gjorts i fråga om reglering av markanvändningen i dessa områden ochfrågan om vilka områden som egentligen avses med begreppet Qällnära skog. I lagen om hushållning mednaturresurser m.m. (1987:12) har införts bestämmelser för avvägning mellan skilda markanvändningsintresseh i syfte att uppnå en långsiktigt god hushållning med marken, vattnet och den fysiska miljön i övrigt. Av särskild betydelse i detta sammanhang är bestämmelserna till skydd för natur- och kulturvärden av riksintresse i fjällvärlden från i söder till i norr samt för de s. k. obmtna Qällområdena. I propositionen med förslag till natufre- surslag (prop. 1985/86:3) framhölls att man på ett vederhäftigt sätt kunde ta ställning i frågan om det behövdes särskilda regler för skogsbmket i de fjällnära skogarna först när då pågående eller strax avslutade 19 Det underlag som har presenterats av skogs- Prop.1990/91:3 styrelsen och samerättsutredningen och de yttranden som har avgettsöver de framlagda förslagen utgör enligt min mening en bra gmnd för ett sådantställningstagande. Innanjag i det följande går in på de olika förslagen kommer jag att redogöra närmareför de faktiska förhållandena och den utveckling som har varit i de Qällnäraskogarna. Det gäller både i fråga om avverkning och reservatbildning. Jagkommer också att redovisa den lagreglering som gäller för skogsbmket i dessaområden. Jag går därefter över till mina förslag. Avsiktenmed mina förslag är att skapa garantier för att skogsbmket i de Qällnäraskogarna blir anpassat till naturvårdens, kulturmiljövårdens och rennäringensintressen. En anpassning till naturvården innebär också att turismens intresseni allt väsentligt blir tillgodosedda. Förslagen innebär att det för alla parterskapas ett långsiktigare och tydligare underlag för samråd och bedömningar avskogsbmksåtgärder. Därmed kommer lokala och regionala förhållanden att blibeaktade. Sammantaget kommer mina förslag att medföra ett skogsbmk som beaktarde olika intressen som står mot skogsbmket utan att de olägenheter uppkommersom en schablonmässig naturvårdsgräns skulle innebära. 3.2 Den fjällnära barrskogen Desvenska fjällnära barrskogarna är den del av ett barrskogsbälte som pånordligare breddgrader sträcker sig som ett bälte mnt det norra halvklotet.Karaktäristiskt för skogsområdet är det relativt kyliga klimatet, fattigdomenpå trädarter och rikedomen på myrar. Meddet fjällnära skogsområdet i avses ett i huvudsak sammanhängandeskogsbälte längs fjällkedjan från till norra . Områdetavgränsas i väster och i höjdled av trädgränsen och i öster av en linje som istort sett motsvarar den skogsodlingsgräns som användes vid riksskogstaxeringenår 1969 och som på statens mark är identisk med domänverkets tidigaretillämpade skogsodlingsgräns. Denfjällnära skogen kan skogligt sett indelas i olika kategorier. Denna skogstyp är ett skogligt impediment,dvs. marken producerar mindre än (m'sk) per hektar och år.Området närmast nedanför fjällbjörkskogen utgörs av Qäll-barrskog som också ärett skogligt impediment. Därefter kommer den produktiva skogsmarken. I detQällnära området finns myrar, hällmarker och stenbundna marker som ärskogbevuxna. Sådana områden är skogliga impediment. Temperaturväxlingarnaunder vintem i de Qällnära barrskogarna är häftigare och mer oregelbundna än i skogslandet i öster. Denna klimatiska instabilitet är skogsodlingens främsta problem inom fjällskogszonen. Hi storiskt sett har Qällskogama, liksom skogarna i övriga landet, i högre grad än påverkats av kraftiga skogsbränder. Härigenom kom skogen att präglas av en mosaik av björk, gran och tall i olika åldersstadier. Trädslags fördelningen är alltså ett resultat av såväl skogsbränder som klimatets 20 Detta växelspel präglar i högre grad de fjällnära skogarna Prop.1990/91:3 än skogarna i övriga . 3.3 Skogsbruket i det flällnära området Detfjällnära barrskogsområdet omfattar drygt 3 milj. ha. Den produktivaskogsmarken, dvs. mark där avverkning för virkesproduktion är möjlig, häravskogsstyrelsen uppskattats till ca 1,6milj. Fjällbarrskogen uppskattastill ca 700 000 ha. Den totala ytan för myrmarken, såväl skogbevux-en som ickeskogbevuxen, är inte exakt känd men uppgår enligt riksskogstaxeringen till ca900000 ha. Ungefarhälften av all produktiv skogsmark i det fjällnära skogsområdet ägs av staten.Ägarförhållandena varierar dock kraftigt mellan länen. Enskilda skogsägareäger ca en fjärdedel. Aktiebolagen och andra allmänna ägare än staten ägerresterande del av den produktiva skogsmarken. Antalet bmkningsenheter inom detfjällnära skogsområdet som ägs av enskilda uppgår till ca 4300. Medelstorlekenvarierar kraftigt mellan länen. I genomsnitt för hela fjällnäraområdet har deenskilt ägda brakningsenhetema 85 ha produktiv skogsmark. del av arealen produktiv skogsmark i det Qällnära skogsområdet är bevuxenmed gammal skog. På av arealen är skogen äldre än den lägstaslutavverkningsåldem enligt skogsvårdslagen. Knappt hälften av skogen ärgranskog och en fjärdedel är tallskog. Resten utgörs av biandbestånd ochlövskog. Betydandearealer i det Qällnära skogsområdet har berörts av skogsbmkoch då framför allt genom uthuggning i varierande omfattning av de grövstaträden. bedrevs sålunda skogsbmket här i form avblädning eller dimensionsavverkningar. ändradesavverkningsmetodema och kalhyggesbmket började tillämpas. Trots detta finns irelativt stor omfattning helt orörd skog eller skog som endast marginellt harpåverkats av skogsbmk. Enligt riksskogstaxeringen åren 19831987 har omkring80% av arealen produktiv skogsmark i det Qällnära skogsområdet inte berörts avingripande skogsbmksåtgärder . Slutavverkningama fickbegränsad omfattning eftersom lönsamheten att avverka restbestånden efterdi-mensionsavverkningama var låg. De skogbevuxna impedimenten Qällbjörkskog,fjällbarrskog samt skogbevuxen myr, hällmark och stenbun-den mark är praktiskttaget opåverkade av skogsbmksåtgärder i sen tid. påproduktiv skogsmark uppgår enligt riksskogstaxering en till ca 120 milj. msk. Detta motsvarar av förrådet i hela . Gran är det dominerande trädslaget och utgör av förrådet. Den årliga bmttotillväxten på produktiv skogsmark är ca 2,5 milj. m'sk. Den naturliga avgången i form av torra, döda och vindfäll- da träd är förhållandevis stor i fjällnära skog, framför allt därför att dentill stor del består av mycket gammal skog. Efter avdrag för naturlig avgång kan nettotillväxten uppskattas till ca 2 milj.msk . Enligt riks skogstaxeringen avverkades i det Qällnära området ca 1 milj. msk 21 Då nettotillväxten är dubbelt så stor har Prop.1990/91:3 virkesförrådet ökat med minst 1 milj. msk . Avverkningeni fjällnära skog har successivt ökat under 1970- och början av 1980-talet.Trots att en för fjällnära förhållanden relativt stor avverkning har skettunder andra och första har alltsåvirkesförrådet ändå byggts upp. Detta har skett genom i första hand entillväxtökning i den äldre skogen. Allt tyder på att denna utveckling kommeratt fortsätta inom en överblickbar framtid. Detmoderna skogsbmket som efterhand har ökat i omfattning innebär bl. a.slutavverkning i form av kalhyggen, radikala markberedningsmetoder ochanvändning av främmande trädslag vid återplantering. Avskogsstyrelsens rapport framgår att förhållandena när det gäller klimat, ståndortsegenskaperoch beståndshistorik är mycket varierande inom det Qällnära området. Det krävsdärför stor kunskap och lokal erfarenhet för att föryngringsresultaten efter enavverkning skall bli nöjaktiga inom detta område. Vidtillgång på härdigt skogsodlingsmaterial av tall och framför allt gran gerenligt rapporten plantering på därför lämpliga ståndorter ett tillfredsställanderesultat. Naturlig föryngring av tall bör endast användas inom de klimatisktgynnsammaste delama av området och då fömtsättningama i övrigt är goda. Iavvaktan på att forskningen kring beståndsföryngring och fjällskogs-blädningger resultat bör enligt dessa avverkningsformer dock kunnaanvändas i viss omfattning där fömtsättningama är gynnsamma och där de lokala erfarenhetemaär goda. Olikauppfattningar råder bland forskare om hur klimatet förändras på lång sikt.Skogsstyrelsen anser mot den bakgmnden att skogsbmket tills vidare bör kunnabedrivas med fömtsättningen att klimatet blir i huvudsak oförändrat och i varjefall inte för skogsbmket gynnsammare . Utvecklingen av skogsbmketsmetoder, skogsodlingsmaterialets härdighet m. m. måste enligt styrelsen prövasi praktisk skala innan de kan tas i bmk. Tills vidare bör man därför utgå frånbeprövade metoder vid bedömningen av föryngringsmöjligheteraa. Motovanstående bakgmnd och fömtsättningar kan man enligt görabedömningen att det finns goda möjligheter att bedriva ett uthålligt skogsbmkinom delar av det Qällnära området. 3.4 Sysselsättning och ekonomi i det fjällnära skogsbruket Näringslivetsfömtsättningar i de kommuner där de fjällnära barrskogarna är belägna varierar.Det framgår både av skogssstyrelsens rapport och av kommunemas remissyttranden.Skogsbmket är i samtliga berörda 18 kommuner en traditionell basnäring, menäven dess betydelse varierar. Denproduktiva fjällnära skogen är endast en del av den skogsmark som finns inom kommungränserna. Som har framgått i det föregående uppgår arealen produktiv fjällnära skog till ca 1,6 milj. ha, varav ca 600000 ha är reservat och minst 250 000 av sådan karaktär att de inte kan få avverkas på 22 gmndav mycket stora föryngringsproblem. I genomsnitt berörs årligen ca Prop.1990/91:3 5000 ha av slutavverkning. Avdet virke som avverkas inom de fjällnära skogarna transporteras mer än hälftentill industrier nära kusten. För lokala sågverk i inland är detavverkade sågtimret viktigt även när det svarar för endast en marginell del avråvambehovet. Skogsbmksom sådant genererar sysselsättning även inom transport- och servicesektorn.Betydelsen härav är stor i områden med svagt differentierat näringsliv därvarje sysselsättningsmöjlighet är värdefull. Skogsstyrelsenhar i sin rapport med räknexempel visat den direkta och indirektasysselsättning som dagens skogsbmk i det Qällnära området skapar. Det beräknadeantalet årsverken sammanlagt för avverkning, terrängtransporter och skogsvårduppgår till 140 vilket motsvarar ca 300 arbetstillfällen av varierande längd.Transportarbetet i övrigt beräknas skapa ca 45 arbetstillfällen. Antaletarbetstillfällen i skogsindustri beräknas till drygt 100, varav 20 i lokalsågverksindustri. Inklusive ytterligare indirekta effekter bedöms den totalalokala sysselsättningsvolymen till 250270 årsverken som en följd av skogsbmketi de fjällnära områdena. Detta kan jämföras med folkmängden i de fjällnäraförsamlingarna som uppgick till drygt 110000 personer, varav ca 60000 iyrkesverksam ålder. Avintresse i detta sammanhang är också hur skogsbmket som bas för sysselsättningoch försörjning har utvecklats.