prop · GE0358 · 1990-12-31 00:00:00 — Att andra stycket i förevarandeparagraf upphävs innebär sålunda att det beträffande intagna som har förtsöver till en psykiatrisk avdelning inte skall tillämpas några särskilda reglerom granskning av försändelser i förhållande till övriga intagna. 1paragrafen regleras frågan om hur behovet av hälso- och sjukvård för den som ärintagen i kriminalvårdsanstalt skall tillgodoses under anstaltsvistelsen.Ändringarna i paragrafen föranleds av den föreslagna nya ordningen förpsykiatrisk tvångsvård (rättspsykiatrisk vård) och psykiatrisk vård ifrivilliga former genom intagning på sjukvårdsinrättning för dessa personer. Förstastycket jemte meningen som är ny innehåller en erinran om reglerna omrättspsykiatrisk vård och motsvarar delvis nuvarande 38 §. Fjärdestycket, som är nytt, har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 4.5.4och 4.6). I förhållande till förslaget i lagrådsremissen har stycket getts endelvis ny utformning, dock utan att någon ändring i sak vidtagits. Bestämmelseninnebär att de föreskrifter som reglerar frågor om an- 335 vändningav olika former av tvångsåtgärder mot en intagen som genomgår Prop.1990/91:58 psykiatrisktvångsvård skall tillämpas även beträffande en intagen som har Bilaga 1 gett samtycke tillpsykiatrisk vård och som har förts över till en sådan sjukvårdsinrättning somefter regeringens godkännande får ge psykiatrisk tvångsvård åt intagna m.fl. frihetsberövade. De regler vid rättspsykiatrisk vårdsom har sin gmnd i att det är fråga om tvångsvård har dock av naturliga skäl inte gettsnågon motsvarighet i de nu aktuella fallen (jfr 8 § i förslaget till lag omrättspsykiatrisk vård samt 16 och 17 §§ i förslaget till lagom psykiatrisk tvångsvård). Detbör betonas att vistelsen för psykiatrisk vård vid den aktuellasjukvårdsinrättningen fömtsätter den intagnes samtycke. Återtar denne sittsamtycke skall han naturligtvis föras tillbaka till anstalten. Till dess såkunnat ske har personalen befogenheter att vidta de tvångsåtgärder som följerav bestämmelserna. Av 5 § tredje stycket andra meningen i förslaget till lag omrättspsykiatrisk vård följer emellertid att den intagne kan få gesrättspsykiatrisk vård vid vårdinrättningen, om han inte längre ger sittsamtycke till psykiatrisk vård och fömtsättningarna i övrigt för rättspsykiatriskvård är uppfyllda. Närdet gäller rätten att överklaga beslut enligt fjärde stycket följer avhänvisningen till 18 24 §§ i förslaget till lagom psykiatrisk tvångsvård attdet beträflfande åtgärder som vidtas av personalen vid vårdinrättningen medstöd av dessa bestämmelser inte föreligger någon sådan rätt (se avsnitt 3.5.2).I fråga om tvångsåtgärder enligt 8 § andra och tredje styckena i förslaget tilllag om rättspsykiatrisk vård kan naturligtvis regeringens beslut inteöverklagas medan däremot beslut kan överklagas hoskammarrätten med stöd av 59 § förevarande lag. Det bör påpekas att möjlighetenför att besluta om sådana tvångsåtgärder inte är avseddatt sträcka sig längre än som följer av KvaL. 7.7 Förslaget till lag om ändring i lagen (1976:371) ombehandlingen av häktade och anhållna m. fl. Förslagetberör, förutom frågor om psykiatrisk tvångsvård och psykiatrisk vård ifrivilliga former på en sjukvårdsinrättning för den som omfattas avhäkteslagens bestämmelser, även frågor om behandlingen av häktade som genomgårrättspsykiatrisk undersökning. De sistnämnda frågorna kommer i övrigt att tasupp av chefen för . Jag har alltså samråttmed henne beträffande lagförslaget i den delen och får i fråga om den allmännamotiveringen här hänvisa till hennes framställning (bil. 2 avsnitt 3). Iandra stycket tredje meningen har liksom i 37 § KvaL tagits in en erinran om föreskrifterna i förslaget till lag om rättspsykiatrisk vård. Ändringen medför att den bestämmelse som införs i tredje meningen (prop. 1989/90:154, 1990/9 l:JuU2, rskr. 14) i stället får bilda en ny fjärde mening i stycket. Iförsta stycket i paragrafen har vidtagits motsvarande justering som i 25 § ° Jag får hänvisa till specialmotiveringen till den paragrafen.Den nya utformningen av förevarande paragraf innebär också att det nuvarandejjärde stycket upphävs. Att bestämmelsen upphävs föranleds av chefens förjustitiedepartementet förslag om att slopa möjligheten att underen rättspsykiatrisk undersökning hålla kvar brev av hänsyn till den misstänkte(se bil. 2 avsnitt 3.12). Paragrafeni sin nuvarande lydelse innehåller en hänvisning till bestämmelseraa i 7 a§lagen (1966:301) om rättspsykiatrisk undersökning i brottmål och 12 § andrastycket LSPV (se prop. 1981/82:72). Denya bestämmelserna i paragrafen reglerar frågor om behandlingen av häktade ochanhållna när de har förts över till en sjukvårdsinrättning, där de får gesrättspsykiatrisk vård, eller, beträflfande häktade, till en enhet förrättspsykiatrisk undersökning. Som följer av den nya bestämmelsen i 4 § andrastycket tredje meningen regleras behandlingen under rättspsykiatrisk vård iden föreslagna lagen om rättspsykiatrisk vård. I förevarande paragraf reglerasdäremot frågor om behandlingen av den som befinner sig på en sådan enhet förpsykiatrisk vård efter eget samtycke eller för rättspsykiatrisk undersökning.De aktuella frågorna har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 4.5.4och 4.6) och kommer såvitt avser behandlingen av häktade som genomgår rättspsykiatriskundersökning att tas upp av chefen för (bil.2 avsnitt 3.12). Avförsta stycket följer att av regleringen i häkteslagen i övrigt endastbestämmelserna om s. k. åklagarrestriktioner skall tillämpas beträffande den somvistas på en sjukvårdsinrättning där rättspsykiatrisk vård får ges i fråga omden som är häktad eller beträffande den som vistas på en enhet förrättspsykiatrisk undersökning. I fråga om en sjukvårdsinrättning av detaktuella slaget gäller föreskriften även då vistelsen avser psykiatrisk vård ifrivilliga former. 1 den mån beslut om åklagarrestriktioner har meddelatsankommer det på personalen vid vårdinrättningen eUer undersökningsenheten attverkställa dessa. Iförhållande till lagrådsremissens förslag har andra stycket getts en delvis ny utformning, dock utan att någon ändring i sak vidtagits. Bestäm melsen reglerar olika frågor om användning av tvångsåtgärder mot den som är häktad och intagen på en sjukvårdsinrättning av det nyssnämnda slaget för psykiatrisk vård efter eget samtycke eller, beträffande häktade, intagen på en enhet för rättspsykiatrisk undersökning. Regleringen över ensstämmer i princip med vad som gäller i dessa frågor beträffande den som är intagen i kriminalvårdsanstalt och som har förts över till en sjukvårdsinrättning av det aktuella slaget (se 37 § Ijärde stycket i förslaget till ändring i KvaL). Möjligheten för regeringen att beträffande en intagen i ett särskilt fall förordna om inskränkningar i fråga om rätten att ta emot 337 22 1990/91. eller skicka försändelseretc. har dock inte någon motsvarighet när det Prop. 1990/91:58 gäller häktade. Av16 b § följer att beslut enligt andra stycket iförevarande paragraf om särskilda restriktioner beträffande den häktade enligt8 § andra stycket i förslaget till lag om rättspsykiatrisk vård kan överklagashos kammarrätten. Det bör påpekas att möjligheten för styrelsen att besluta ominskränkningar av det aktuella slaget inte är avsedd att sträcka sig längre änvad som i övrigt gäller enligt förevarande lag (jfr 9 12§§). det i 9 § tredje stycket angivna förbudet mot brevöppning utan denhäktades medgivande beaktas av styrelsen även i de nu aktuella enskilda fallen(jfr prop. 1975/76:90 s. 45 f). Detbör påpekas att föreskrifteraa i paragrafen omfattar även de övriga kategorierän häktade på vilka lagen är tillämplig enligt vad som föreskrivs i 17 §. Iförhållande till förslaget till lag om rättspsykiatrisk vård (se 1 § andrastycket) innebär detta ett något vidare tillämpningsområde så till vida attäven den som gripits på grund av misstanke om brott eller sorn omhändertagitsenligt 28 kap. 11 § tredje stycket BrB i avvaktan på att beslut om undanröjandeav skyddstillsyn vinner laga kraft omfattas av de nu aktuella föreskrifterna.Att förevarande paragraf kan tillämpas även i dessa fall har ansetts inte mötanågra principiella hinder och torde för övrigt sakna praktisk betydelse. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslårriksdagen att anta förslagen till 1. lagom psykiatrisk tvångsvård, 2.lag om rättspsykiatrisk vård, 3.lag om ändring i lagen(1985:569) om införande av lagen (1985:568) om särskilda omsorger om psykisktutvecklingsstörda m.fl., 4.lagom ändring irättshjälpslagen (1972:429), 5.lag om ändring i lagen(1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar, 6.lag om ändring i lagen(1974:203) om kriminalvård i anstalt, 7.lag om ändring i lagen(1976:371) om behandlingen av häktade och anhållna m. fl. Prop.1990/91:58 Bilaga 1:1 Redovisning av gällande lagstiftning 1 Inledning Denövergripande lagen på hälso- och sjukvårdens område är hälso- ochsjukvårdslagen (1982:763, HSL). Lagen reglerar enskild och offentlig vård påbåde sjukhus och andra vårdinrättningar och i öppna former samt såväl somatisksom psykiatrisk vård. HSL innehåller inga regler om vård med tvång. Denreglerar således bara frivillig vård. Fömtsättningarnaför och förfarandet vid psykiatrisk vård oberoende.av samtycke regleras i lagen(1966:293) om beredande av sluten psykiatrisk vård i vissa fall (LSPV). Denkompletterar således HSL när det gäller regler om tvång i vården. De allmännareglerna i HSL gäller principiellt också för LSPV-vård och en generell regel iHSL ersätts endast av ett uttryckligt stadgande i LSPV av annan innebörd. LSPVomfattar också vården och behandlingen av de psykiskt störda lagöverträdare somav domstol har överlämnats till sluten psykiatrisk vård. I huvudsak innehållerLSPV också fömtsättningarna för att överlämnande skall kunna ske. (BrB) och lagen om rättspsykiatrisk undersökning i brottmål m. fl. lagarinnehåller dock regler som har betydelse för bl. a. valet av påföljd när detgäller dessa psykiskt störda. Degmndläggande fri- och rättigheteraa regleras på det internationella planet avolika konventioner och i av gmndlagen (regeringsformen). Förentanationernas allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna antogs år 1948.För stora delar av gäller Europeiska konventionen den 4 november 1950angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Närdet gäller medicinsk behandling har FN antagit etiska regler ochläkarna har själva i de s. k. Tokyo- och Hawaii-deklarationerna antagit sådanaregler. I regi har en rekommendation för utformningen av denationella psykiatriska tvångslagarna tagits fram. 2 Allmänt om LSPV LSPV:sregler kan delas in i fyra huvudgmpper. lagens tillämpningsområde ochfömtsättningaraa för intagning, behandling och tvång undervårdtiden, Denföljande redovisningen av följer i huvudsak denna indelning. LSPV-vårdinnebär principiellt att den intagne kan underkastas medi cinsk behandling mot sin vilja samt visst annat fysiskt tvång, t. ex. kan han hindras att lämna sjukhuset. Av lagen framgår att tvång, oavsett om det 339 innefattarbehandling eller är av annat slag, får användas om det är Prop. nödvändigtmed hänsyn tih ändamålet med vården eller för att skydda Bilaga 1:1 patientensjälv eller omgivningen. En läkares skyldighet att ge adekvat behandlingi överensstämmelse med vetenskap och beprövad erfarenhet reglerasliksom för frivilligt vårdade patienter i allmänna läkarinstruk- tionen(1963:341). Innehållet i den medicinska behandlingen regleras såledesinte i LSPV. Beslutsfunktionernai LSPV utövas av överläkaren och/eller utskrivningsnämnden inom dessverksamhetsområde samt psykiatriska nämnden. För de respektive funktionernaredogörs närmare nedan. 3 LSPV:s tillämpningsområde och förutsättningarna förintagning LSPVinleds med bestämmelser om vilka psykiska sjukdomstillstånd som medger att tvångsvårdtillgrips. Tillstånden sammanfattas med uttrycket psykisk sjukdom. Med psykisksjukdom jämställs psykisk abnormitet som inte är psykisk sjukdom eller utgörsav hämning i förståndsutvecklingen (1 § första och andra styckena). Uttryckenär inte definierade i lagtexten. Av lagens förarbeten (prop. 1966:53) framgåremellertid att psykisk sjukdom omfattar bl. a. såväl psykoser som neuroser. Ocksåpsykiska insufficienstillstånd till följd av missbmk av alkohol eller narkotikafaller under lagen. Föratt LSPV skall vara tillämplig fordras att sjukdomstillståndet skall varaallvarligt. Sluten psykiatrisk vård skall vara oundgängligen påkallad medhänsyn till sjukdomens art och grad. Detta betyder att såväl sjukdomens artsom dess utveckling i det enskilda fallet (grad) skall vara så allvarlig attpsykiatrisk vård på sjukhus inte kan undvaras. Oavsettallvaret i sjukdomstillståndet fordras för att lagen skall vara tillämplig attsjukdomen yttrar sig på visst sätt. Specialindikationerna utgörs av en medicinsk(a)och fyra sociala (b-e). Somvillkor för att a-indikationen skall gälla anges att den sjuke uppenbarligensaknar sjukdomsinsikt. Rekvisitet avser att säkerställa att de som är såpsykiskt sjuka att de inte inser att de är i behov av vård, skall kunnabehandlas mot sin vilja. Med bristande sjukdomsinsikt jämställs att någon tillföljd av beroende av narkotiska medel uppenbarligen är ur stånd att rätt bedömasitt behov av vård. För att a-indikationen skall vara uppfylld krävs därutöveratt den sjuke skall kunna få sitt tillstånd avsevärt förbättrat genom vårdeneller att tillståndet avsevärt försämras om vården uteblir. Endast läkare medsärskild kompetens har rätt att utfärda vårdintyg då denna indikation åberopas(6 §). b-indikationentar upp de fall då någon anses farlig för annans personliga säkerhet, fysiskaeller psykiska hälsa eller för eget liv. Ic-indikationen ges möjlighet till intagning av den som inte kan ta vård 340 omsig och i d-indikationen omhändertagande av den som har ett för Prop.1990/91:58 närboende eller andra grovt störande levnadssätt. e-indikationenär speciell såtillvida att den får åberopas endast när en domstol överlämnarnågon till sluten psykiatrisk vård i brottmål (3 §). Indikationen har somrekvisit att någon är farlig för annans egendom eller annat intresse somskyddas av lagstiftningen. LSPVfår i princip tillämpas endast på sjukhus som drivs i offentlig regi. Efter denI gäller dock att också andra vårdinstitutioner efter regeringensbestämmande kan ta in patienter med stöd av LSPV (2 § första stycket). 3.3 Förutsättningar i övrigt för intagning Intagningenligt LSPV kan ske antingen genom beslut av läkare på gmndval av ettvårdintyg eller efter förordnande av domstol i brottmål (3 §). Vidintagning efter beslut av domstol fordras ingen ytterligare prövning ellerformell fömtsättning utöver domen. Vid annan intagning skall överläkaren påden klinik där intagningen har skett pröva om vård kan ges medstöd av lagen (9 §). LSPVinnehåller närmare regler om vårdintyg i 4 6§§. Vårdintyg får utfärdas endasti omedelbar anslutning till personlig undersökning. I princip krävs att denläkare som gör undersökning för vårdintyg är legitimerad. När a-indikationenåberopas skall läkaren vara specialistkompetent inom gmppen psykiska sjukdomareller ha erhållit tillstånd att utfärda vårdintyg av dettaslag. Vissaregler om vårdintyg anknyter till den s.k. tvåläkarprövningen. Denna innebäratt behovet av vård skall prövas av två av varandra oberoende läkare. Vårdintygsom har utfärdats av en läkare som tjänstgör på den klinik där intagningenskall ske får därför inte godtas (6 § andra stycket). Intagningsbeslut får intefattas av den läkare som har utfärdat vårdintyget (8 § fjärde stycket). Undantagfrån den i LSPV bärande principen om tvåläkarprövning får göras, fömtom vidintagning efter beslut av domstol, i vissa fall vid s. k. konvertering, dvs. dåen frivilligt intagen patient förs över till vård enligt LSPV.I sådant fall får ett vårdintyg godtas om det har utfärdats av en läkare vidden klinik där patienten skall tas in enligt LSPV. För detta krävs dock att detskulle uppstå betydande olägenhet att anlita en annan läkare. Ettvårdintyg får vidare inte godtas om det är mer än vid beslutetom intagning enligt 8 § första stycket (8 § andra stycket). 1vissa fall kan undersökning för vårdintyg begäras av en polismyndig het. Om det föreligger sannolika skäl att någon lider av en psykisk sjukdom och är farlig för annans personliga säkerhet eller eget liv får en polismyn dighet ta honom om hand enligt LSPV, om fara är i dröjsmål (7 § första stycket). Om den som tagits om hand inte genast friges, skall undersökning 341 för vårdintyg äga mm påbegäran av polismyndigheten. Innehållet i vård- Prop. 1990/91: 58 intygetbehöver inte vara lika omfattande som annars (7 § andra stycket Bilaga 1:1jämfört med 5 § första stycket). Utfärdasinte vårdintyg eller beslutas inte intagning, får den som tagits om hand intehållas kvar med stöd av LSPV (7 § fjärde stycket). Regleraa i 7 § första fjärde styckena gäller inte om den som tagits om hand redan är intagen med stödav LSPV. Han skall då i stället föras till ett sjukhus (7 § femte stycket). Vidundersökning för vårdintyg kan den läkare som skall göra undersökningen begärabiträde av polisen (35 §). Biträde kan begäras för att undersökningen skallkunna genomföras eller för läkarens personliga skydd. Möjligheterna tillbiträde av polisen är olika för läkare i allmän tjänst och för övriga läkare. 3.4 Förfarandet vid intagning Intagningenligt 8 § kan komma till stånd om det finns ett vårdintyg som uppfyller detidigare nämnda fömtsättningarna och om det föreligger sannolika skäl för attvård kan beredas med stöd av lagen. Överläkaren eller en annan läkare på vilkenbeslutanderätten har delegerats kan besluta om intagning. från intagningen skall överläkaren pröva om vård kan beredas medstöd av lagen (9 § första stycket). Denna prövning kan inte överlåtas på enannan läkare. Om överläkaren finner att patienten kan beredas vård med stöd avlagen, skall han besluta att patienten också i fortsättningen skall varaintagen på sjukhuset. Vid motsatt uppfattning skall han skriva utpatienten (9 § andra stycket). Ivissa situationer skall prövningen enligt 9 § i stället göras av utskrivningsnämnden.I de fall då tvåläkarprövningen har frångåtts med stöd av 6 § tredje stycketskall prövningen av vårdbehovet enligt 9 § första stycket göras avutskrivningsnämnden i stället för av överläkaren (10 § första stycket I.) Nämnden skall genast underrättas om intagningsbeslutet i sådana fall(8 § fjärde stycket). Detta gäller fömtom i de s. k. konverteringsfallen ocksånär jäv enligt 11 § förvaltningslagen (1986:223) har förelegat mot den som harutfärdat vårdintyget eller har beslutat om intagning enligt 8 § eller motöverläkaren (10 § första stycket). Brådskande beslut får i avvaktan på nämndensprövning fattas av överläkaren (10 § andra stycket). Densom har överlämnats av domstol till sluten psykiatrisk vård skall tas in påsjukhus utan intagningsprövning. anvisar vid vilket sjukhusintagningen skall ske (12 §). Om den dömde redan är intagen med stöd av ettvårdintyg tar domstolens förordnande över och han betraktas som intagenuteslutande på gmnd av domen. Är den dömde häktad efter domen kan han tas in påsjukhus redan innan domen har vunnit laga kraft, förutsatt att han själv ochåklagaren medger det. 4 Behandling och tvång Prop. Bilaga 1:1 I LSPVges ingen närmare beskrivning av de åtgärder som får vidtas med Denallmänna regeln om tillåtna åtgärder finns i 13§. Av paragrafen framgår att enpatient får hindras att lämna sjukhuset. Detta innebär att patienten får låsasin. Han får i övrigt underkastas det tvång som är "nödvändigt med hänsyntill ändamålet med vården eller för att skydda honom själv elleromgivningen". Det tvång som främst inryms här är medicinering motpatientens vilja. Den yttersta gränsen för vilka behandlingsåtgärder som fårvidtas bestäms av kravet på vetenskap eller beprövad erfarenhet. Skyddetför patienten själv eller omgivningen inbegriper också andra tvångsåtgärder.Exempel på sådant tvång är fastlåsning i bälte. I15 § regleras en särskild form av tvång. Om det finns särskilda skäl får enligtdenna paragraf överläkaren eller, på överläkarens uppdrag, en annan läkare tadel av innehållet i försändelser till och från en patient som vårdas enligtLSPV. I vissa fall kan en försändelse tas om hand och kvarhållas. Beslut attkvarhålla en försändelse skall fattas av utskrivningsnämnden. Överläkaren fårta försändelsen om hand i avvaktan på nämndens beslut (15 § andra stycket). Försändelsersom är ställda till vissa uppräknade myndigheter skall vidarebefordras utangranskning. (15 § tredje stycket). Vissa försändelser får granskas men intekvarhållas (15 § fjärde stycket). Medstöd av 13§ LSPV kan överläkaren ta om hand alkoholhaltiga drycker eller andraberusningsmedel, injektionssprutor eller kanyler, som påträffas hos den somvårdas med stöd av lagen. Om sådan egendom påträffas inom sjukhusområdet utanatt ägaren är känd kan den också tas om hand. Detta, liksom hur denomhändertagna egendomen skall förverkas, regleras i 36 §. ILSPV regleras inte s.k. mindre friförmåner såsom rätten att vistas utanförsjukhuskliniken men inom sjukhusområdet. Tillfällig vistelse på egen handutanför sjukhusområdet, vanligen kallad permission, regleras däremot i 14 §. Enfömtsättning för permission är att den inte medför fara för annans personligasäkerhet eller patientens eget liv. Vid permission får meddelas särskildaföreskrifter (14 § första stycket). Permissionbeslutas av överläkaren utom när det gäller de patientkategorier som avses i17§ andra stycket (s.k. N-, O- och PN-fall). När det gäller dessa beslutarutskrivningsnämnden. Nämnden kan dock delegera beslutanderätten tillöverläkaren i ett enskilt fall. Överiäkaren får beträffande andra patienter ände som avses i 17 § andra stycket delegera beslut om permission till en annanläkare i ett enskilt fall (14 § andra och tredje styckena). Tillståndtill permission får återkallas av överläkaren om "förhållande- 343 na påkallar det".Återkallelse kommer i fråga när patienten enligt överlä- Prop. 1990/91:58karens bedömning inte klarar av att vistas utanför sjukhuset. Också beslut Bilaga 1:1 om återkallelse kan delegeras till en annan läkare vid sjukhuset ivissa fall (14 § fjärde stycket). Ompatienten inte självmant kommer till sjukhuset när permissionen har gått uteller har återkallats, kan överläkaren begära biträde av polis (35 § förstastycket). 5 Utskrivning och utskrivning på försök m. m. ILSPV gäller i flera avseenden speciella regler för de olika patientkategorierna.I 17 § definieras dessa kategorier, som vanligen förkortas P-, N-, O-ochPN-fall. I 17 § andra stycket definieras de tre sistnämnda kategorierna. Övrigapatienter är P-fall. N-fall är de som av domstol i ett brottmål har överlämnatstill sluten psykiatrisk vård. O-fall är de som under inflytande av psykisksjukdom har begått "brott" mot annans personliga säkerhet, för vilketåtal inte väckts, dvs. utan att domstol har prövat "brottet". PN-fallär de som har varit intagna i avtjäna ettfängelsestraff" och som under anstaltsvistelsen eller i samband med attdenna upphört har tagits in för sluten psykiatrisk vård med stöd av LSPV. Enytterligare fömtsättning är att de inte skall återföras till kriminalvårdsanstalten. O-fallsmbriceringengörs av överiäkaren. Till ledning för läkaren har dåvarande medicinalstyrelsenoch psykiatriska nämnden gemensamt utfärdat ett cirkulär angåendeavgränsning av O- fallen. 1 cirkuläret redogörs närmare bl.a. för värderingenav bevisningen och sambandet mellan brottet och sjukdomen. I en brottskataloganges vilka brott i som skall medföra mbricering som O-fall, t.ex. mord, dråp och misshandel, flertalet sedlighetsbrott, rån samt mordbrandoch sabotage om de har medfört fara för annans liv eller hälsa. 5.2 Utskrivning och utskrivning på försök Reglernaför utskrivning och utskrivning på försök liknar varandra i flera avseenden (19 § tredje stycket jämfört med 17 och 18 §§).