prop · GE03100 · 1990-12-31 00:00:00 — De budgetproposition nämnda s.k.Montrealprotokollen nr 3 och m 4 har ännu inte trätt i kraft. Den lagstifmingsom bygger på dessa överenskommelser har därför ännu inte kuimat sättas i krafti sin helhet. Jag vill vidare nämna att ansträngningama på att fåtill stånd ett särskilt försäkringssystem med en obligatoriskpassagerarförsäkring fortsätter. Genom en sädan ordning skulle flygpassageramakunna tillförsäkras fullgod ersättning vid sådana personskador som inträffarunder lufttransport. Arbetet bedrivs i samverkan med försäkringsbranschen ochflygföretagen. Frägan behandlas ocksä i nordiskt samarbete. 4.6 Fastighetsrätt Prop. 1990/91:100 Pä fastighetsbildningsomridet har ettomfattande reformarbete bedrivits Bilaga 4 . Pä grundval av ettförslag av fastighetsbildningsutredningen (SOU 1983:38 och 1986:29) harutarbetats lagstiftning som har trätt ikraft . Vidareöverlämnades under vären 1990 en proposition med förslag till nya och förlandsbygdens behov anpassade regler om fastighetsbildning. Dessa lagändringarhar antagits av och träder i kraft . Avsikten äratt reformarbetet nu skall fortsätta genom att en lagrädsremiss utarbetas pågmndval av departementspromemorian (Ds Ju 1988:41) Ersättning vidfastighetsreglering samt lantmäteriverkets rapport (1988:28) Markätkomst ochersätming. I samband därmed behandlas även fastighetsutbildningsutredningensförslag om plangenomförande genom inlösenförrätming (SOU 1984:72). Vären 1990 avlämnades en projjosition pä gmndval av1983 års smähusköpsutrednings förslag till nya regler om konsumentskyddet vidförvärv av nyproducerade smähus (SOU 1986:38) och om fel i fastighet, t.ex.mögel- och fuktskador, i äldre smähus (SOU 1987:30). I propositionen togs ocksäupp den av utredningen i slutbetänkandet (SOU 1988:66) behandlade frägan omkonsumentskydd vid förvärv av äldre hus pä ofri gnmd. Förslagen i propositionenhar lett lill lagstiftning som träder i kraft (se avsnitt4.2). I småhusköpsutredningens slutbetänkande har även behandlats frågor omöverlätelseförbud som köpevillkor vid fastighetsköp och om rättsverkningarnaav att köpeskillingen angetts felaktigt i köpehandlingen vid fastighetsköp.Dessa frågor liksom frägan om ett registerpantsystem för byggnader på annansmark (SOU 1984:22) övervägs alltjämt i . Inom har utarbetats enpromemoria om vissa bevattningsfrägor. Promemorian, som innehäller förslag tilländring i vattenlagen, har remissbehandlats. En proposition i ärendet kommeratt avlämnas . Inom finansmarknaden har under senare tidutvecklats en avtalstyp som kallas fastighetsleasing eller fastighetsrenting.Denna avtalstyp, som brukar karakteriseras som ett mellanting mellan köp ochhyra, utreds av en särskild utredning (Ju 1988:01, dir. 1988:15) som ocksåöverväger frågor om leasing av lös egendom (se avsnitt 4.3). Utredningen avseratt avlänma ett delbetänkande om fastighetsleasing. En kommitté (Jul990:06, dir. 1990:33) har nyligentillkallats för att utforma förslag till regler som ger en arrendator vid s.k.historiskt arrende rätt att friköpa arrendestället. Kommittén skall ävenföreslå regler som skyddar en jordbruksarrendators investeringar påarrendestället (jfj" 1989/90:LU6). Under är 1990 har vidare en särskild utredaretillkallats med uppgift att undersöka om det finns skäl att införa ett nytt panträttssystem på fastighetsrättens område (Ju 1990:05, dir. 1990:35). Om sä är fallet, 24 skallutredaren utarbeta förslag till utformning av det nya systemet. Dettaskulle bl.a. innebära att det inte längre utfärdas några pantbrev 1990/91:100 och att panträtten uppkommer genom en registrering i in- Bilaga 4 skrivningsregistret. 4.7 Bolagsrätt och annan associationsrätt Den akiiebolagsrättsliga lagstiftningen har tillkommit inordiskt samarbete . De nordiska lagama har därefterändrats vid olika tillfällen. har det tillsattsen kommitté som i samräd med motsvarande kommittéer i och skallse över aktiebolagslagen. Kommittén skall föreslä de lagändringar som erfordrasmed hänsyn till den pågående europeiska integrationen samt överväga frågor somrör aktiebolagets kapital och finansiella instmment, aktiebolagets organisationoch aktieägarnas minoritetsskydd. Kommittén kommer sannolikt att med förturbehandla frägan om en anpassning av den svenska lagstiftningen päaktiebolagsrättens område till . Som ett led i de europeiskaintegrationssträvandena har beslutat ändringar iaktiebolagslagen som innebär att det inte längre skall krävas svensktmedborgarskap för styrelseledamöter m.fl. funktionärer i aktiebolag. Ävenkraven på bosätming i i fräga om styrelseledamöter m.fl. har mjukatsupp. Motsvarande lagändringar har skett när det gäller andra företagsformer.Dessa lagändringar träder i kraft . Ett förslag (SOU 1987:59) fränbetalningsansvarskommmittén om bl.a. ändringar i aktiebolagslagens regler omansvaret för aktiebolags skulder övervägs inom . Enlagrådsremiss beräknas bli färdig under vären 1991. antog redan är 1989 enlagstifming om papperslös kontobaserad hantering av aktier och vissaskuldförbindelser. Inom övervägs nu att införa ett liknandekontobaserat system för hantering av vissa skuldförbindelser pä framför alltpenningmarknaden. Pä handelsbolagsrättens områdeövervägs i gränsdragningen mellan handelsbolag och enklabolag samt frägan om en ändrad definition av handelsbolaget så att en enskildperson ges möjlighet att bilda och driva handelsbolag (se SOU 1989:34, prop.1989/90:110 och departementspromemoria om enmanshan-delsbolag). En lagrådsremiss med förslag lag om stiftelser planeras till vären 1991. I övervägsvidare ett förslag om vissa restriktioner när det gäller aktiebolags rätt attvälja firma (1987:8) saml ett förslag lill ensärskild lag om franchising (SOU 1987:17). 4.8 Immaterialrätt Prop. 1990/91:100 En lag om skydd för kretsmönster ihalvledarprodukter, s.k. datachips. Bilaga 4 trädde i krafi den 1 april 1987.Regeringen har utsträckt skyddet till atl omfatta produkter frän och Japan.Sedan bemyndigat regeringen att sträcka ut skyddet till EG- ochEFTA-länderna trots att motsvarande skydd inte lämnas där har regeringen medverkan från beslutat om det. har därefterbeslutat att medlemsländema skall ge ett fullständigt skydd för svenskaprodukter. En konvention om skydd för datachips antogs vid endiplomatkonferens under vären 1989. Inga industriländer har anslutitsig till konventionen. Frägan om rättsskyddet för datorprogram harbehandlats i iniegra-tionsarbetet EG-EFTA. Diskussionema har förts medutgängspunkt i ett direktivutkast i ämnet som lade fram under1989. På gmnd av delade meningar inom EG har direktivet ännu inte antagits. har under är 1990 avlämnatsitt slutbetänkande. I detta behandlas bl.a. frägor om inskränkningar iupphovsrätten och lämnas ett förslag om fotografirättens integration iupphovsrättslagen. Betänkandet har remissbehandlats och övervägs nu inomjustitiedepartementet. Arbetet bedrivs i nordiskt samarbete. Inom (World Intellectual PropertyOrganization) pägär sedan flera är arbete på att harmoniserapatentlagstiftningen i världen. Ett stort antal frägor behandlas och arbetetsyftar främst till att avskaffa skillnadema i patentsystemen i , ochJapan. En diplomatkonferens för att ta ställning till ett konventionsförslag iämnet är planerad tUl . Det internationella arbetet rörande åtgärder föratt komma till rätta med piratåtgärder med immaterialrättsligt skyddadeprodukter har också under är 1990 varit omfattande. har tagit aktiv deli de överläggningar i ämnet och om andra munaterialrättsliga frågor som harhållits inom ramen för GATT-förhandlingama (Umguaymndan). När det gäller att rent allmänt åstadkomma ettförbättrat skydd för industriprodukter har regeringen under hösten 1989tillsatt en utredning (Ju 1990:01, dir. 1989:62) med uppgift att undersökabehovet av att införa ett immaterialrättsligt skydd för enklare tekniska idéer.Utrednmgen skall enligt direktiven bl.a. undersöka behovet av och möjlighetemaatt införa ett bmksmönsterskydd. Vidare övervägs i möjlighetema attskapa effektivare och enhetliga sanktioner inom området för industriellträttsskydd. En departementspromemoria i ämnet kommer att färdigställas under1991. Mikrobiologin, och särskilt gentekniken, har fåttallt större betydelse inom så vitt skilda områden som livs- och läkemedelsproduktion, djuravel, växtförädling och miljövård. väcker teknikens tillämpning betänkligheter bl.a. från etisk synpunkt. För att få ett antal frågor med anknyming till gentekniken belysta har tillsalts en parlamentarisk beredning för frägor rörande användning av 2: gentekniken(Ju 1990:03, dir. 1990:16). Översynen skall främst omfatta Prop.riskvärdering, etiska aspekter, kontrollåtgärder och övergripande 1990/91:100 immaterialrättsliga frågor. Beredningen skall enligt direktiven ha Bilaga 4 slutfört sitt arbete före utgången av . Arbete pågår med en revision av den internationellaväxtförädlarrätts-konventionen med sikte pä en diplomatkonferens är 1991.Arbetet syftar till att stärka förädlamas ställning och att anpassakonventionen till den utveckling som ägt mm mom biotekniken. Inom ramen förGATT-förhandlingama har frägor om immaterialrättsligt skydd för biotekniskauppfinningar intagit en framträdande roll. Ocksä i andra intemationeUa organisationeri vilka är medlem diskuteras dessa spörsmål. hartillsatt en arbetsgmpp som bland sina uppgifter har att söka samordna denordiska ländemas ståndpunkter inför de pägäende internationellaförhandlingama. Frågan om ett svenskt tillträde till 1989 årstilläggsprotokoll till Madridöverenskommelse om intemationeUregistrering av vammärken bereds mom . 5 Brott och påföljder Sedanär 1950 har antalet polisanmälda brott mer än femdubblats. Brottsligheten ärett allvarligt samhällsproblem som fordrar kraftfulla åtgärder på såväl kortsom lång sikt, och olika vägar måste prövas för att nedbringa brottsligheten. Grimdläggande i det sammanhanget är ett aktivt ochoffensivt brottsförebyggande arbete. Även om brottsutvecklingen delvis kanförklaras av välfärdsutvecklingen, står det klart att möjligheterna attmotverka brottslighet och social utslagning hänger nära samman med vår förmågaatt bygga ett samhälle som präglas av solidaritet, omtanke och ansvarstagandemäimiskor emellan. Särskilt viktigt är det att skapa godaförutsätmingar för barn och ungdom att växa upp och finna en plats i samhället.Genom insatser i bostads- och familjepolitiken, i skolan, i arbetslivet och ifritidsverksamheten kan vi skapa fömtsättningar för att ta ett gemensamtansvar för att motverka och hindra sådana sociala och personliga problem som ären grogrund för brottslighet. En tyngdpunkt i kampen mot brottsligheten är enskildamänniskors engagemang och deltagande. Statsmaktema och myndighetema har ettansvar för att skapa goda fömtsätmingar för och ge ett aktivt stöd till detarbetet. I dessa strävanden är det nödvändigt att bygga på samverkan mellanorganisationer och allmänna organ, föräldrar och lärare, arbetskamrater,grannar och andra enskilda. Ävenom huvudlinjen i det kriminalpolitiska arbetet består i breda sociala insatser och attitydpåverkan, är det viktigt att framhålla vikten av åtgärder inom rättsväsendets ram. Det finns visserligen anledning att varna för denöverdrivna tilltro Prop. som många har till att sådana åtgärder skullevara det enda effektiva 1990/91:100 medlet mot ökad brottslighet. Det är emellertid av stor vikt au Bilaga 4 rättsväsendet organiseras och fungerar på ett sätt som gör au människor i gemen kan uppfattadet som rättvist och rimligt. För att enskilda och organisationer skall finnadet meningsfullt att engagera sig i kampen mot brottsligheten är det nödvändigtatt människor har förtroende för och vet att de har stöd från rättsväsendet.Samhälls-åtgärder måste vara snabba, begripliga och tydliga. Jag vill i det här sammanhanget också erinra om atten mycket stor andel av dem som döms för brott tillhör socialt utsatta gmpper.I bakgrunden finns i regel svära uppväxtförhållanden, arbetslöshet och missbmk.Att tillgodose dessa personers behov av stöd och hjälp ankommer inte främst pärättsväsendet. Det utesluter dock inte att man bör pröva alla rimliga möjligheteratt beakta sådana intressen även i samband med lagföring för brott - inte minstinom ramen för det straffrättsliga påföljdssystemet. Det fiims all anledning att slå vakt om dehumanitära värden som präglat de kriminalpolitiskautveckling och kring vilka det åtminstone tidigare rått en bred politiskuppslutning. Även om det finns tecken på en utveckling i annan rikming, är detmin avsikt att försöka vidmakthålla den tradition som har inneburit auriksdagen fattat viktiga kriminalpolitiska beslut med bred majoritet. Somjag redan sagt är den centrala kriminalpolitiska uppgiften att förebygga brott.Som jag ocksä har varit inne på är det brottsförebyggande arbetet emellertidinte enbart en uppgift för kriminalpolitiken i snäv mening. Intresset attmotverka brott gör sig gällande på hela det samhällspolitiska fältet. Ett framgångsrikt brottsförebyggande arbetefömtsätter att kunskaper och erfarenheter på området utvecklas och sprids.Brottsförebyggande rådet () har viktiga uppgifter i det sammanhanget. Rådettillfördes ökade resurser till följd av forskningsproposition (prop.1989/90:90). Inom rådet bedrivs ett omfattande forsknings-ochutvecklingsarbete. BRÅ är ocksä en kimskapsbank bl.a. när det gällerinternationella frågor. BRÅ är vidare en värdefull resurs när det gäller attfölja upp och utvärdera olika lagstifmingsåtgärder. Detta har bl.a. gällt olikafrågor med anknytning till ekonomisk brottslighet. Jag vill ocksä nämna deutvärderingsuppdrag som rådet fått i anknytning till lagstifmingen omförsöksverksamheterna med snabbare handläggning av ungdomsmål ochsamhällstjänst. Också andra centrala myndigheter utför viktigauppgifter på detta område av det brottsförebyggande arbetet. Dit hör kriminalvårds styrelsen och . Utanför rättsväsendets område kan nämnas och . Minst lika bety- 28 delsefulltär det arbete med att förebygga brott som bedrivs på det Prop. lokala planet av olika berörda myndigheter. Ett särskilt oroande inslag i brottsutvecklingen är den ökade Bilaga 4 användningen av våld. Kampen mot våldsbrottsligheten är därför också ettprioriterat område inom kriminalpolitiken. har en rad åtgärdervidtagits för att motverka våldsbrottsligheten och hindra dess verkningar.Insatsema har omfattat förebyggande åtgärder, straffskärpningar, förbättringarav det rättsliga förfarandet och ett bättre stöd till brottsoffren. I syfte att ytterligare samordna och intensifieraarbetet mot våldsbrott och att förbättra stödet till brottsoffer samt att tatillvara det breda folkliga engagemanget i dessa frågor tillkallade jag inovember 1989 en särskild kommission (dir. 1989:57). Kommissionen, som antognamnet väldskonmiissionen, avlämnade sitt slutbetänkande (SOU 1990:92) Våld ochbrottsoffer . Frågan om den fortsatta behandlingen avkommissionens förslag övervägs i . Våldsbrott kan ha särskilt allvarligaföljder genom alt knivar och andra farliga tillhyggen kommer till användning.Det är därför angeläget att söka motverka att människor bär med sig sådanaföremål när de inte behövs för något särskilt ändamål. Genom lagen (1988:254)om förbud mot att i vissa fall inneha knivar och andra farliga föremål infördesett generellt förbud mot att inneha särskilt farliga föremål, s.k.gatustridsvapen på allmän plats. Förbudet mot alt medföra kniv begränsadesdäremot till offentliga tillställningar och allmänna sammankomster. Efter detatt vapenutredning utvärderat den nya lagstiftningen föreslogregeringen och beslöt att även knivförbudet, med vissa imdantag,skulle utvidgas till au gälla generellt allmän plats (prop. 1989/90:129, JuU35, rskr. 287 SFS 1990:413). Lagstifmingen trädde i kraft . Avsikten är vidare att regeringen skalllämna förslag till ändringar i vapenlagstifmingen. Förslagen, som delvisgrundar sig på vapenutredningens slutbetänkande (SOU 1989:44) Översyn avvapenlagstifmingen, syftar bl.a. till att försvära tillgrepp av vapen genomsträngare krav på förvaringen av sådana. Flera av utredningens förslag, bl.a.om minskad s.k. vapengarderob, har emellertid mött starka invändningar underremissbehandlingen och kommer inte all föras vidare till . Degmndläggande kriminalpoliiiska prioriteringarna görs när det bestäms vad som skall vara straffbart och hiu- stränga straff som skall kunna följa på olika brott. Det är en viktig uppgift att kontinuerligt arbeta för att anpassa strafflagstiftningen till nutida värderingar i dessa avseenden. Genom fängelsestraffkommitténs huvudbetänkande (SOU1986:13 - Prop. 15) Påföljd för brott och remissyttrandena över detta finnseu samlat 1990/91:100 underlag för en omfattande översyn av straffskalomainte endast i Bilaga 4 utan ocksä i viktigare s.k.specialstraffrättslig lagstiftning. Frågan om brottens straffskalor kan emellertid inteses isolerad från påföljdssystemets utformnmg i övrigt. Den måste bedömas motbakgrund av bl.a. reglema om villkorlig frigivning och altemativ tillfrihetsstraff. Viktiga uppgifter i det hänseendet ankommer bl.a. på den underår 1990 tillsatta påföljdsutredningen (Ju 1990:02) som skall avlämna sittslutbetänkande imder . Kampenmot narkotikabrottsligheten är en av de mest angelägna kriminalpolitiskauppgiftema. Vid en av FN anordnad diplomatkonferens i antogs i december1988 en ny konvention mot illegal narkotikahantering. Konventionen, som Sverigehar undertecknat, innehåller viktiga bestämmelser om bl.a. straff förbefattning med tillgångar som härrör från narkotikahandel, om internationelltsamarbete när det gäller förverkande av av narkotikabrott och ominternationell rättshjälp. En ratificering av konventionen fömtsätteremellertid ändringar i svensk lagstifming. Frågan har behandlats i endepartementspromemoria (Ds 1990:53) tillträde till FN:s narkotikabrottskonvention.Remissbehandlingen av promemorians förslag har avslutats. Jag räknarmed att skall kunna föreläggas förslag om de lagändringar som krävs ien sådan tid att kan ratificera konventionen . Trafiknykterhetsbrotten utgör ett allvarligtproblem i samhället. lade regeringen fram förslag om olikaskärpningar i lagstiftningen. Det gällde bl.a. en sänkning av den nedre promillegränsen,användning av alkoholutandningsprov som bevismedel, hårdare regler om körkortsåterkallelseoch ökade möjligheter för polisen att använda s.k. sållningsprov (prop.1988/89:118 och prop. 1989/90:2). Förslagen innebar också att ett meranyanserat påföljdsval än tidigare borde göras vid den grövre formen av trafiknykterhetsbrott.De antogs av med den avvikelsen att beslöt om en störresänkning av den nedre promillegränsen än regeringen förslog (JuU 1988/89:27,rskr. 314 resp. 1989/90 JuU 2, rskr. Frågan om trafiknykterhet har också tagits upp idepartementspromemorian (Ds 1990:52) Sjöfylleri m.m. som bl.a. innehällerförslag om skärpningar av bestämmelserna om onykterhet till sjöss. Remissbehandlingenav promemorian har avslutats. Jag räknar med att skall kunnaföreläggas förslag till ändrad lagstiftning . Narkotikabrottsligheten och trafiknykterhetsbrottenhör till de dominerande kriminalpolitiska problemen. Trots detta finnsstraff-besiämmelsema på dessa områden inte i utan i den s.k.specialstraffrättsliga lagstiftningen. Över huvud taget har samhälls- utvecklingenmedfört att specialstraffrätten fått aUt större praktisk Prop. betydelse i förhållande till . Liksom narkotika- och 1990/91:100 trafiknykterhetsbrottsligheten är även t.ex. miljöbrotten och den Bilaga 4 modema ekonomiska kriminaliteten till stor del nyafenomen som regleras utanför den centrala strafflagen. Mot bakgrund av specialstraffrättens växandebetydelse finns del anledning att från generella utgångspunkter överväga bådeförhällandet mellan och specialstraffrätten och gmndema ochprincipema för utformningen av den specialstraffrättsliga lagstiftningen.Systematiska skäl talar för att sådana brott som har högt straffvärde eller somär vanligt förekommande skall vara samlade i . En sädan ordningskulle också bl.a. vara ägnad att göra relationen mellan straffbestämmelsemaoch mellan de olika brottens straffvärden tydligare vilket i sin tur skullekimna erbjuda fördelar både frän lagteknisk synpimkt och förrättstillämpningen. På vissa områden kan det dock finnas mera praktisktbetingade motskäl som givetvis också måste beaktas. Även i sådana fall bör detemellertid i många fall övervägas om det inte är möjligt att uppnå en bättresystematik. Problem av de slag som jag nu berört är på intetsätt unika för . Tvärtom torde de utgöra en väsentlig orsak tUl att deti flera länder, bl.a. och , pågår omfattande strafflagprojekt. Försvenskt vidkommande finns knappast behov att påbörja arbete med en totalstrafflagreform. Det får emellertid anses angeläget att de problem som jag nuhar antytt beaktas inom ramen för både det fortlöpande reformarbetet och denmera långsiktiga planeringen. Viktiga frågor som rör både ochspecialstraffrätien har behandlats i fängelsestraffkommitténs slutbetänkande(SOU 1988:7) Frihet från ansvar. Kommittén har i betänkandet föreslagit att ettuttryckligt förbud mot analogisk tillämpning av straffbud skall ställas upp samtatt tillämpningen av medverkansregler inom specialstraffrättenskall regleras i lag. När det gäller de allmänna reglerna om ansvarsfrihetföreslår kommittén att särskilda bestämmelser om samtycke och rättsvillfarelseskall tas in i lagstifmingen samt att tillämpningsområdet för bestämmelsen omnöd skall utvidgas. Remissbehandlingen av betänkandet har avslutats, ochfrågoma bereds nii inom departementet. Harman väl bestämt sig för att straffbelägga en viss handling måste påföljder finnas när förbudet överträds. Detta är väsentligt för att kriminaliseringen skall behålla sin trovärdighet och kriminalpolitiken sin genomslagskraft. Det är också viktigt för au rättsväsendels brottsförebyggande effekter skall bevaras. Betydelsen av stränga straff skall inte överdrivas, men det är viktigt att straffen i stort är förankrade i det allmänna rättsmedvetandet. Enutvecklingslinje mom kriminalpolitiken har varit att begränsa Prop.bruket av fängelse till de fall en sådan påföljd behövs för den /91:100 allmänna laglydnaden. Det är en inriktning som det rått enbred Bilaga 4 politisk uppslutning kring, även om meningarna ibland har varit delade om vilka vägar som bör väljas. En allmän uppfatming är ocksäatt frihetsstraff inte har några positiva effekter för de personer som utsättsför dem. har det gjorts betydandeändringar av påföljdssystem. Dessa har genomförts av en bredpolitisk majoritet och i en gemensam strävan att humanisera systemet. Somexempel kan nämnas att de tidsobestämda påföljderna ungdomsfängelse ochinternering har avskaffats och att skyddstillsynspåföljden på olika sätt harförstärkts bl.a. genom den införda möjligheten att döma missbrukare ochandra vårdbehövande till s.k. kontraktsvård. Det finns anledning att söka sig vidare längs dennalinje. Detta är bl.a. bakgmnden till den försöksverksamhet med s.k.samhällstjänst som påbörjades . Innebörden av samhällstjänsten är attvissa kategorier av dömda kan åläggas att utföra ett visst mått av obetaltarbete i stället för att dömas till fängelse. Det är ännu för tidigt au dranågra mera slutgiltiga slutsatser av försöket, men erfarenheterna förefaller änså länge att i allt väsentligt vara klart positiva. BRÅ har fått i uppdrag attutvärdera verksamheten. Frågan om möjlighetema att vidareutvecklainnehållet i påföljder som utgör altemativ till fängelsestraffet är också en avhuvuduppgiftema för påföljdsutredningen (Ju 1990:02) som skallredovisa sina överväganden. I bereds också förslag tilländrade bestämmelser om villkorlig frigivning. Denna fråga har ett nära sambandmed den översyn av straffskalorna som jag tidigare berört. Min avsikt är attföreslå att den nuvarande huvudregeln om halvtidsfrigivning avskaffas. Dennuvarande relativt stora skillnaden mellan utmätt straff och faktiskanstaltstid har otvivelaktigt visat sig vara svårförståelig för allmänheten,låt vara att det nuvarande systemet vid en intemationeU jämförelse ingalundater sig onormalt.