prop · GE03132 · 1990-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1990/91:132 omförsäljning av fast egendom som tillhör allmänna arvsfonden Regeringenföreslår all anta del förslag som har tagits upp i bifogade uldrag urregeringsprolokollel . Ipropositionen föreslås ändringar i lagen (1928:281) om allmänna arvsfonden.Förslaget innebär alt regeringen eller den myndighel som regeringen bestämmerfår besluta om försäljning av fast egendom och tomträtt som har tillfallitallmänna arvsfonden. Syftet med förslaget är atl förenkla sådana försäljningar.Lagändringen föreslås träda i krafl . Riksdagen1990/91. Lag om ändring i lagen (1928:281) om allmänna arvsfonden Härigenomföreskrivs all 8 § lagen (1928:281) om allmänna arvsfonden skall ha följandelydelse. Otnförsäljning av fast egendom, som tillfalUt fonden, gäller vad med avseende åkronans fasla egendom är i allmänhet stadgat. Regeringen eller den myndighelregeringen bestämmer förordnar om försäljning av lomirält, som tillfallitfonden. Annan lös egendom skall av gode manncn/o«(7/ya? fl offentlig auktion,där ej kammarkollegiet annat medgiver.Fordringar må försäljas allenast i denmän de ej kunna indrivas. För indrivning av fordran, som tillfallit fonden, äge godemannen anhängiggöra och ulföra lalan utan bemyndigande av kammarkollegiet. Äiv genotntestamente särskilda föreskrifter lätnnade, skola dessa lända tdl efterrättebe. Regeringen eller den myndighet /M regeringen bestilnimerbeshdar om försäljning a\ fast egendom eller tomträtt som har tillfallitfonden. Annan lös egendom än tomträtt skall gode mannen försälja på offentligauktion, om inte kammarkollegiet medger annat. Fordringar/«; försäljas endasti den mån de inle kan drivas in. För alt driva in en fordran som har tillfallit fonden fårgode mannen väcka och ulföra talan ulan bemyndigande av kammarkollegiet. Otn särskilda föreshifler har lämnats genom etttestamente, skad de tillämpas. Denna lag iräder i krafl . 2.1 fråga om försäljningar som har påbörjats före ikrafllrädandetgäller Senaste lydelse 1978:239. prop 1990/91132 Utdragur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , R.Carlsson, G. och Lönnqvist Proposition om försäljning av fast egendom som tillhörallmänna arvsfonden Omdel inle finns nägon annan arvinge till en avliden person, tillfaller arvetallmänna arvsfonden (5 kap. 1 § ). Fonden kan få egendom även genomgåva eller testamente. Närmare regler om fonden finns i lagen (1928:281) omallmänna arvsfonden (arvsfondslagen). Av 1 § framgår atl fonden skall förvallasav kammarkollegiet. Medel ur fonden skall delas ul för att främja vård ochfostran av barn och ungdom liksom omsorg om handikappade. I8 § arvsfondslagen finns regler om försäljning av egendom som tillfallit allmännaarvsfonden. Kammarkollegiet har i en skrivelse lill regeringen föreslagil vissaändringar i dessa regler såvitt avser fast egendom och tomträtt. Tillprotokollet i della ärende bör fogas dels skrivelsen jämte en inomkammarkollegiet upprättad promemoria som bilagorna 1 och 2, dels en förteckningöver remissin.stanserna som bilaga 3. En remi.s.sammansiällning finnstillgänglig i lagstiftningsärendet (dnr 89-2437 i jusliticdeparlemeniei). Jagavser nu alt la upp frågan om försäljning av fast egendom och tomträtt somtillhör allmänna arvsfonden. Kammarkollegiets övriga förslag övervägs förnärvarande av domstolsulredningen (Ju 1989:06). Jag tar därför inte upp dem i dellalagstiftningsärende. Jaghar i ärendet samrått med cheferna för ochcivildepartementet. 2 Allmänmotivering Prop. 2.1.1Förs.iljning av fnst egendom Egendomsom har tillfallit arvsfonden får närmast anses tillhöra staten (se SOU 1967:2 s.71 och prop. 1969:83 s. 49; jfr , Kommentar till del 1,tredje upplagan, 1986, s. 84). Egendomen ingår emellertid inte i den statliga budgelen.Den förvallas av kammarkollegiet som en särskild fond ulan sammanblandning medandra medel. Enligt8 § första slyckel första meningen arvsfondslagen skall de regler som iallmänhet gäller för försäljning av kronans fasta egendom gälla även förförsäljning av fasl egendom som har tillfallit arvsfonden. Enligt1809 års regeringsform (77 §) fordrades samlycke för försäljningeller annan avhändelse av slalens fasla egendom. Sådanl samlycke lämnas sedanär 1942 genom generella försäljningsbemyndigan-den. Enligt den nuvaranderegeringsformen (9 kap. 8 §) slår statens medel och dess övriga tillgångar tillregeringens disposition. Detta gäller dock inte tillgångar som i lag haravsatts lill särskild förvallning. Grunderna för förvallningen av statensegendom och förfogandet över den fastställs enligt regeringsformen (9 kap. 9 §)av i den omfattning som behövs. Enligt övergångsbestämmelserna tillden nya regeringsformen, punkt 6 första styckel, har förutsatts atl tidigaregivna bemyndiganden skall gälla till dess bestämmer annorlunda. Närdet gäller försäljning av staten tillhörig mark lill kommun församhällsbyggnadsändamål m.m. har (prop. 1967:99, JoU 23, rskr. 279)medgivit all Kungl. Maj;t lills vidare, ulan samlycke i varje särskillfall, får besluta om försäljningen. Maj:ls cirkulär (1967:879)framgår atl bestämmelserna i tillämpliga delar skall gälla även fasl egendomsom har tillfallit allmänna arvsfonden. Enligtbemyndigande (prop. 1981/82:100 bil. 11, FiU 26, rskr. 281) får regeringentills vidare, ulan samtycke i varje särskilt fall, beslula omförsäljning eller byte av staten eller allmänna arvsfonden tillhörig faslegendom, om taxeringsvärdet på egendomen - eller, om taxeringsvärde inle äråsätt, egendomens saluvärde - uppgår till högst 5 milj. kr. 1987/88:100 bil. 9 föreslogs, beträffande statlig lokalförsörjning, allbeloppsgränsen skulle justeras så att regeringen skulle bemyndigas att beslutaom försäljning upp till 50 milj. kr. per objekt i de fall del inte rörde sig omsamhällsbyggnadsändamål m.m. Som riktlinje för försäljning skulle gälla attöverskottet normalt skulle återanvändas för investeringar i form av byggproduklioneller inköp samt planeras och genomföras sä att statens samlade förmögenhet inleurholkades, d.v.s. sä alt ingen netto-utförsäljning av slalens egendom skulleske. Utskollel hemställde (FiU 1987/88:26) att skulle bemyndigaregeringen alt beslula om försäljning av fastegendom lill ell värde av högsl 50 milj. kr. i enlighet Prop. med bl.a. ovan angivnariktlinjer. 338) biföll utskottets - Allmänna arvsfondensfasligheter berördes inte i detta Värdegränsenför regeringens bemyndigande att ulan samtycke säljafondens fasligheter får därför anses uppgå till 5 milj. kr. Regeringenkan delegera sin beslutanderätt inom värdegränser som regeringen bestämmer förvarje förvaltningsmyndighet. Detta har skett genom förordningen (1971:727) omförsäljning av staten tillhörig fasl egendom, m.m. (försäljningsförordningen)som också innehäller närmare bestämmelser om försäljningsförfarandel. Avförordningen framgår bl.a. alt fär besluta om försäljning av fastegendom som tillhör arvsfonden, om taxerings- eller saluvärdet inte överstiger800 . Enligtförsäljningsförordningen skall arvsfondens fasta egendom säljas så snart detkan ske. Innan ett försäljningsförfarande inleds, skall länsslyrelsenemellertid inhämta uppgift från kammarkollegiet om huruvida egendomen börsäljas eller försäljningen bör anstå i avvaktan på prövning enligt 4eller 5 § arvsfondslagen av framställning om godkännande av testamente somberör egendomen eller om avslående av arvsfondens rätt till denna. Nären försäljning aklualiseras skall underrätta kommunen om detta,om det med hänsyn till egendomens läge eller beskaffenhet eller annars bedömsvara av inlresse för kommunen. Om det är fråga om en jordbruksfastighet, skall yllrandeinhämtas från lantbruksnämnden angående sättet för försäljningen. Sedanegendomen har värderats skall den försäljas pä offentlig auktion eller genominfordrande av anbud, om det inle är fräga om försäljning av mark till kommunför .samhällsbyggnadsändamål m.m. Särskilda regler gäller för försäljning av bosladsfaslighetför permanent bruk. Den säljande myndigheten skall se till alt köpeskillingenblir den högsta möjliga och all den i varje fall inte understiger egendomenssaluvärde. Detankpmmer på kammarkollegiet eller den av tingsrätten förordnade gode mannen attvidta en del älgärder som har samband med försäljningen av arvsfondens fastaegendom. Den gode mannen svarar således l.ex. för tillsynen över fastigheten tilldess den har lillträtis av köparen. Kammarkollegiet skall övervaka atl den godemannen fullgör sina skyldigheter. Enligt 3 § arvsfondslagen talar och svararkammarkollegiet i mål som rör fonden, varför kollegiet har att t.ex. ansöka omfastighetsbildning samt svara i mål om nedsättning av köpeskillingen pä grundav fel i fastigheten. Enligt8 § första stycket andra meningen arvsfondslagen förordnar regeringen eller denmyndighet som regeringen bestämmer om försäljning av tomträtt som hartillfallit fonden. Regeringen har inte delegerat till 1* 1990191. nägon myndighel all beslulaom försäljning av tomträtt som har tillfallit Prop. 1990/91:132 arvsfonden. Tomträttär således i dessa sammanhang inte likställd med fast egendom som annars oftaär fallet. Regeringen beslutar utan värdemässig begränsning om försäljning ivarje särskilt fall. Idödsbon där egendom tillfaller allmänna arvsfonden ingär en eller flera fastigheteri omkring 100 fall . Av dessa är omkring 50 jordbruksfastigheter. Delhar blivit alll vanligare att fritidsfasligheler i utlandet ingår bland tillgångarna.Bemyndigandet för län.sstyrelserna atl intill viss beloppsgräns säljaarvsfondens fasta egendom omfallar inle egendom som är belägen i utlandet. Allasådana ärenden måste därför underställas regeringens, och i förekommande fallriksdagens, prövning. Somframgått av redogörelsen för den nuvarande ordningen är fiera myndigheter m.m.inblandade i försäljningsförfarandel. Handläggningen bör därför förenklas föralt den totala handläggningstiden skall kunna förkortas. Som det är nu kankapitalförluster uppstå. Det föreligger bl.a. risk för alt fastigheter minskari värde - l.ex. pä grund av väderleksförhållanden och minimal lillsyn - underden lid som försäljningsförfarandet pågår. Den1 träder en reform belräffande den regionala statliga förvallningen ikraft (prop. 1988/89:154, BU 1989/90:4 och 9, rskr. En ny länsslyrel.sebildas dä. Den nya skall bl.a. främja länets utveckling ochbefolkningens bästa, verka som etl sammanhållande regionalt statligt organ medansvar för uppföljning och utvärdering av gjorda insatser från etl samlatregionall perspektiv samt svara för myndighetsulövning, lillsyn ochrättstillämpning. Den nuvarande lantbruksnämnden kommer atl ulgöra en enhet,lantbruksenheten, i den nya . Iproposilionen (s. 15) anförde chefen för civildeparlemenlel bl.a. följande: "Eltcentralt inslag i reformen är att organisatoriska förändringar görs. Syflel meddella är all de frägor som har stor betydelse för länets utveckling och framtidoch som har en naturlig koppling lill de verksamheter dagens länsstyrelsebedriver skall handhas av en och samma organisation - en ny länsstyrelse. Delär ocksä viktigt alt verksamheter av mer marginellt inlresse för länetsutveckling - och där lämpligt alternativ finns - handhas utanför den nyalänsstyrelsen sä att denna organisation inle i onödan lyngs av verkställighelsbesluti ärenden som inle har direkt samband med dess huvuduppgift." Deparlcmenl.schefcnpåpekade vidare (s. 17) alt del inom den nuvarande länsslyrelsen finns ärendenoch uppgifter som inle har direki beröring med den nya länsslyrelsenshuvudfrågor samt alt sädan verksamhet bör, om lämpliga alternativ finns,föras frän den nya . Länsstyrelsernas åliggandeatt sälja allmänna arvsfondens fastigheter synes vara en uppgift avsådanl slagsom departementschefens ullalande syftar pä. Kammarkollegiets förslag bördärför bedömas mol bakgrund av länsslyrelsereformen. Försäljningsärendena börföras bort från länsstyrelserna, om del kan ske ulan ölägenheter. Genom kammarkollegietsskrivelse aktualiseras emellertid i första hand den mer grundläggande fräganhur kompetensen atl besluta om försäljning av arvsfondens fastigheter skallfördelas mellan och regeringen. Som har framgått av det föregåendefinns i den nuvarande regleringen vissa inkonsekvenser och andra brister. Dessabör om möjligl undanröjas. 2.3Beslutanderätt beträffande försäljning av fast egendom eller tomträtt somtillhör allmänna arvsfonden Mittfiirslag: Regeringen fär utan värdegräns beslula om försäljning av fast egendomeller tomträtt som har tillfallit arvsfonden. Kammarkollegietsfiirslag: Överensstämmer med milt. Remis.sin.stanserna:De flesta remissinslanserna tillstyrker kammarkollegiets förslag eller lämnardet ulan erinran. Statskontoret avslyrker dock förslaget med motiveringen altdel riskerar alt ge upphov lill komplexa handläggningskedjor saml olydliga ochkostsamma myn-dighetsruliner. Skälenfiir mitt rörslag: Enligt nuvarande ordning skall beslu ta omförsäljning av staten eller allmänna arvsfonden tillhörig fasl egendom, omegendomens värde överstiger en viss gräns. När del gäller egendom som tillhörarvsfonden är värdegränsen 5 milj. kr. Försäljningenav slatens fasta egendom sker i allmänhet för att fastighetsbeståndetfortlöpande skall anpassas till ändrade förutsättningar för det statligalokalbehovet. En ulredning (Fi 1990:05) om statens fastighetsförvaltning serför närvarande över bl.a. målet för slalens innehav av fastigheter. Närdet gäller arvsfondens fasla egendom är däremot del primära syftet altegendomen skall avyttras sä snart som möjligl för all medel skall kunnatillföras fonden. Därefter skall medel delas ut ur fonden för att främja värdoch fostran av barn och ungdom saml omsorg om handikappade. Syftelmed att sälja arvsfondens fasta egendom är säledes etl helt annat än när detgäller slalens fasta egendom. De skäl som kan anföras för att börmedverka dä statens fasta egendom säljs gör sig inte gällande i fråga omarvsfondens fastigheter. Det ter sig över huvud taget inle behövligt ellermotiverat att belastas med arvsfondens försäljningsärenden.Regeringen bör därför, som är fallel belräffande tomträtt,utan värdegräns få besluta om försäljning av fondens fasla Prop. 1990/91:132egendom. Mittförslag: Regeringen får bemyndiga den myndighet som regeringen bestämmer attbesluta om försäljning av fast egendom eller tomträtt som har tillfallitarvsfonden. KanimnrkoHegietsförslag: Regeringen fär bemyndiga kammarkollegiet (alternativt den myndighetsom regeringen bestämmer) all besluta om försäljning av fast egendom ellertomträtt som tillfallit fonden. Remissinstansemn:De flesta remissinslanserna godtar kammarkollegiets förslag eller lämnar detutan erinran. Några, bl.a. lantbruksstyrelsen och de länsstyrelser som haryttrat sig, anser emellertid att länsslyrelserna även i fortsättningen skall fåbesluta om försäljningen intill en viss värdegräns. Vissa av dessa myndigheteranser vidare att länsslyrelserna bör fä utökad behörighet. Som alternativ angerbl.a. att kronofogdemyndigheterna kan bemyndigas att säljafastigheterna. Statskontoret framhåller att komplexa handläggningskedjor kanuppstå samt alt kostnadseffekterna för staten och fonden inte utretts. Skälenför mitt förslag: Det kan inle komma i fråga alt regeringen skall beslula ivarje ärende om försäljning av en fastighet som har tillfallit allmännaarvsfonden. Liksom enligt den nuvarande ordningen bör regeringen ha rätt attdelegera beslutanderätten i försäljningsärenden lill en underordnad myndighet.Härigenom kan regeringens ärendehantering begränsas och ett smidigt fOrsäljningsförfarandekomma lill stånd. På sedvanligt sätt bör det överlåtas ät regeringen alt beslämmalill vilken myndighet som beslutanderätten skall delegeras. IkammarkoUegiels förslag om ändring i arvsfondslagen ingår en ny regel om attregeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer fär meddela närmareföreskrifter om försäljningen. Detta gäller dock utan alt det särskilt anges iarvsfondslagen, se 8 kap. 13 § regeringsformen. Enligt min mening finns detdärför inte anledning att införa någon sådan regel ■ i arvsfondslagen. Underremissbehandlingen av kammarkollegietsskrivelse har huvudintresset riktats motfrägorna om vilken myndighet som skall ha hand om försäljningsärendena och om hurförfarandel i ärendena skall läggas upp. Som jag berörde bör det likiiom hitlillsankomma på regeringen all besluta om dessa frågor. Jag vill emellertid redan nunågol beröra hur jag ser pä dem. Enligtnu gällande ordning fär beslula om försäljning av arvsfondensfasta egendom när taxerings- eller saluvärdet inle överstiger . Dettagäller dock bara egendom belägen i . försäljningsärenden beträffandefast egendom i utlandet måste under- Prop. 1990/91:132 ställas regeringens,och i förekommande fall , prövning. Iförsäljningsärenden som handläggs av måste denna i olikasammanhang inhämla uppgifter frän kammarkollegiet, och det är kollegiet som iförekommande fall har att ansöka om fastighetsbildning. Förall syftet med den nya regionala statliga förvaltningen skall uppnås bör bl.a. länsslyrelsensroll renodlas. Uppgifter som inle direkt har beröring med länsslyrelsenshuvudfrågor bör, om lämpligt alternativ finns, föras från . Somjag redan har varit inne pä kan försäljning av fasligheter som har tillfallitarvsfonden inte sägas ha direkt beröring med uppgift alt vara eltplanerande och samordnande organ för regionen. Lantbruksnämndernasnuvarande uppgifter kommer frän och med alt handhas av länsslyrelsen.Enligt nu gällande försäljningsregler skall inhämla yllrandefrån lantbruksnämnd angående sättet för försäljning av en fastighet som tillhörarvsfonden, om det är fräga om en jordbruksfastighet. Länsslyrelsen skall föreförsäljningen av fastigheten låla beskriva och värdera den för att utrönasaluvärdet. kan därvid vända sig till lantbruksnämnden. Det är emellertidinle ovanligl all lantbruksnämnden kan vilja förvärva en sädan faslighet förrationaliseringsändamål. Sådana fastighetsförvärv bokförs på en särskild fond,jordfonden, som förvaltas av lanlbruksstyrelsen. Jordfondens fastigheteranvänds för alt främja en frän allmän synpunkt lämplig ulveckling av förelaginom jordbruket, skogsbruket och trädgärds-näringen. Med det beskrivna förfarandelkan det föreligga risk för att kollisioner uppstår mellan arvsfondens intresseatt få högsta möjliga köpeskilling för fastigheten och lantbruksnämndensintresse att förvärva den för jordfondens räkning. Den nya länsslyrelseorganisalionenmedför all denna risk accentueras, eftersom lantbruksnämndernas nuvarandeuppgifter dä kommer att inordnas i . Minslutsals av det anförda är att uppgiften alt sälja fast egendom som har tillfallitallmänna arvsfonden nu bör föras bort från länsslyrelserna. Frågan är då vilkenmyndighel som bör bemyndigas att beslula om försäljning av arvsfondens faslaegendom och tomträtter. Arvsfondenförvaltas av kammarkollegiet. Kollegiet förelräder arvsfondens iniressen, lalaroch svarar i mål som rör fonden och ser lill all ett dödsbo vari fonden har delavvecklas på etl rikligt sätt. Kammarkollegiet fär godkänna ett testamente lillförmän för annan än fonden. Kollegiet får för arvsfondens räkning även beslulaom avslående frän arv, om värdet av egendomen enligt bouppteckningen inteöverstiger . Den gode mannen, som sköter del praktiska arbetet medboet, stär under kammarkollegiets tillsyn. När boutredningen är klar skall dengode mannen redovisa sin förvaltning till kammarkollegiet och betala in demedel som finns kvar lill fonden. Kammarkollegiethar alltså huvudansvaret för de flesta frågor som rör allmänna arvsfonden.Redan på grund härav framslår det som naturligt alt kollegiet fär ansvaretockså för att se till att fondens fastigheter säljs Prop. 1990/91:132 päett ändamålsenligl säll. Till della kommer all kollegiet även enligt dennuvarande ordningen har vissa uppgifter i försäljningsärendena. Mycket talaralltså för atl handläggningen blir enklare och snabbare, om beslulanderällenanförtros äl kammarkollegiet. Enligtmin bedömning bör kammarkollegiet kunna uppdra åt ett ombud, t.ex. en mäklareeller den gode mannen, atl sköta del praktiska arbetet med försäljningen isyfte att uppnå högsta möjliga pris. Kompetensen i del enskilda ärendel färdärvid, belräffande olika lyper av fastigheter i olika regioner, sökas där den flnns.Det kan även länkas all kammarkollegiet i ell enskilt fall kan anlilalantbruksenheten i den nya länsslyrelseorganisalionen ellerkronofogdemyndigheten all sköta försäljningen. Beslutanderättenbeträffande de mest värdefulla fastigheterna bör förbehållas regeringen. Omkammarkollegiet fär uppgiften att sälja arvsfondens fasla egendom ochtomträtter, bör en värdegräns införas för kammarkollegiets räll all beslula omförsäljningen. Denna gräns skulle kunna sättas vid ett taxeringsvärde om 10milj. eller - där nägot taxeringsvärde inte har fastställts - etlmarknadsvärde, som angetts vid en särskild värdering, om 10 milj. kr. Närnärmare erfarenheter av den nya försäljningsorganisationen har vunnits kan del finnasanledning atl på nytt överväga vid vilka värden som denna gräns skall sältas.Del kan ocksä behöva ske med hänsyn lill penningvärdesförsämringen. Även i övriglkan frågan om fördelningen av arbetsuppgifter och förfarandel vid försäljningenav arvsfondens fasla egendom och tomträtter behöva övervägas på nytt avregeringen när närmare erfarenheler av den nya försäljningsorganisationen . Enligt13 § arvsfondslagen får kammarkollegiets beslut i frågor om avstående avegendom som har tillfallit fonden överklagas till regeringen. I övrigl fårkammarkollegiets beslul enligt arvsfondslagen inle överklagas. Kammarkollegietsförsäljning av arvsfondsfaslighcter är - liksom den gode mannens försäljning avlös egendom - ell led i avvecklingen av egendomen för all tillföra fondenmedel. Enligt min mening finns del inle någol skäl för atl kammarkollegiets besluli frågor om försäljning av arvsfondsfastigheter skall få överklagas. 2.5 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser Denföreslagna lagändringen bör träda i krafl samlidigt med reformen beträffandeden regionala statliga förvaltningen, dvs. Då lagändringenträder i kraft lorde försäljningsförfarande pågå beträffande fiera fastigheter.Dessa försäljningar bör avslutas enligt de gamla reglerna. En lämplig avgränsningär all de nya reglerna inle bör lillämpas då försäljningen har påbörjats föreikraftträdandet av lagändringen. 2.6 Kostnader ochresursbehov Prop. Genomden föreslagna lagändringen avförs försäljningsärendena helt frän riksdagensarbetsuppgifter och regeringen ges möjlighet att bemyndiga en myndighet attförordna om försäljningen av arvsfondens fastigheter. Härigenom torde vissabesparingar uppstå. Länsslyrelsernafär nu ersättning bara för kostnader för värdering, annonser och dylikt men däremolinle för sina koslnader för arbetet med försäljningen av arvsfondsfastighelerna.Med den nya ordning som jag föreslår faller länsstyrelsernas koslnader bort. Somjag tidigare (avsnitt 2.4) har framhållit, är det min uppfattning atl regeringensbeslutanderätt i försäljningsärendena intill en viss värdegräns bör delegeras tillkammarkollegiet. Därmed kan en del initialkostnader för kammarkollegiet antasuppkomma, t.ex. för alt utarbeta nya rutiner m.m. Dessa kostnader behöver dock inlebli särskilt stora, eftersom det inom kollegiet finns erfarenhet avförsäljningsärenden. Kammarkollegiet bedriver nämligen redan nu viss rådgivninglill län.sstyrelserna belräffande handläggningen av försäljningsärenden. Dellagäller främst sådana länsstyrelser där dessa ärenden inte är så vanligtförekommande. Kammarkollegiets kostnader bör, liksom fallet är belräffandekollegiets kostnader för finansförvaltningen av fonden och avvecklingen avdödsbon m.m., betalas ur arvsfonden. Koslnadernaför att sälja arvsfondens fastigheter kommer i det nya systemet att bli synligapä ett annat sätt än lidigare då länsslyrelserna inte har fått ersältning fulltut för sina koslnader. Arvodel till den gode mannen kan komma atl öka, om dennefär i uppdrag alt sköta försäljningen. I andra fall kan l.ex. mäklararvodekomma att utgå.