prop · GE033 · 1990-12-31 00:00:00 — Det dåliga debattklimatet har tyvärr blockerat en konstruktiv diskussion som dock nu glädjande nog tycks vara under utveckling. torde härvid vara en viktig ingrediens. Junärmare skogamas biologiska utredningsgränser vi befinner oss desto Prop.1990/91:3 större blir generellt de biologiska och ekonomiska svårigheterna attbedri- Bilaga 3 va skogsbmk. finns emellertid inom dessa områden enmycket stor lokal variation i dessa föratsättningar. Skogsbmk måste härbedrivas med stor respekt för de naturgivna föratsättningarna och det krävsnaturligtvis stor erfarenhet och gedigna kunskaper för att lyckas. Det är vårbestämda uppfattning att denna kompetens finns inom våra företag och attskogsbraket också bedrivs med stort ansvar och ödmjukhet. Bakom ettavverkningsbeslut ligger naturligtvis noggranna överväganden eftersom enmisslyckad skogsodling medför mycket stora kostnader för omplantering och andrahjälpåtgärder. Enviktig fömtsättning för framgång är att skogsskötseln är väl förankrad ilokala kunskaper och beslut. Med de varierande föratsättningarna går det inteatt tillämpa förenklade schabloner utan det handlar om att på ett nyanseratsätt utnyttja de biologiska och ekonomiska möjligheterna. 1.2Fjällnära skog en viktig resurs Frånsåväl industrins som samhällets synpunkt är ett klokt utnyttjande av denQällnära skogen av synnerligen stor betydelse. De samladevirkespro-duktionsmöjlighetema inom detta stora område är under överskådlig tidav stor betydelse för berörda bygders samhälls- och arbetsliv liksom förindustrins virkesförsörjning lokalt och regionalt. Det är nödvändigt att vidvarje diskussion om eventuella begränsningar av dessa virkesproduktionsmöjlighetersamtidigt analysera de samhälls- och företagsekonomiska konsekvenserna. Dettaär nu särskilt viktigt i ett läge där flera parallella utrednings- ochplaneringsaktiviteter på olika sätt diskuterar inskränkningar i skogsbmket iden felaktiga tron och förhoppningen att de sociala och ekonomiskakonsekvenserna är försumbara eller kan övervältras på någon annan. Vifinner det viktigt att framhålla att även om regler för ersättning ochkompensation i enskilda fall kan utvecklas så blir det samlade resultatet atthela landsdelens ekonomiska bärkraft urholkas. För stora områden är vi nuoroande nära denna gräns. En fortsatt utveckling åt detta håll skulle i onödangå stick i stäv med regionalpolitiska ambitioner, glesbygdskampanjer m.m. 1.3Vi har gott om skyddad skog Skogsstyrelsensutredning bekräftar vår uppfattning att naturvårdens sak nu inte bäst gagnas av flera reservat och gränser. Statistiken visar att betydande andelar av den Qällnära skogsmarken redan på olika sätt är skyddad eller har restriktioner för aktivt skogsbrak. Här avses då inte bara nationalparker och naturreservat utan även de mycket stora arealer som i frivilliga policybeslut avsatts inom olika företag. Från naturvårdssynpunkt torde det därför ge avsevärt större effekt i skogslandskapet om välmotiverade naturvårdshänsyn m.m. på ett naturligt sätt tas in i sköt- 103 seln av de arealer där ettaktivt skogsbrak bedrivs. Samtliga berörda Prop. 1990/91:3 företag har klartdeklarerat denna policyinriktning och genom instraktion Bilaga 3 ochutbildningsaktiviteter fungerar också arbetet allt bättre i praktiken. Deredovisade sifferappgifterna angående omfattningen av den produktivaskogsmarksareal som är skyddad på olika sätt är närmast sensationella.För första gången görs här en sådan sammanställning som således visar att denutveckling som skett, särskilt , resulterat i synnerligenbetydande reserveringar och restriktioner för skogsbmkets bedrivande på vanligskogsmark. Vi finner ingen anledning ifrågasätta siffrornas riktighet utankonstaterar att ca 600000 ha nu är undantagna från aktivt skogsbmk motsvarande37% av den produktiva skogsmarken, eller 4,av all skogsmark i eller2,av all skogsmark i hela landet. Till detta kommer betydande arealer avskyddad myr och Qällbarrskog. Internationelh sett innebär dessa siffror ochandelar synnerligen höga ambitioner i naturvårdsarbetet och behovet avytterligare reserveringar måste numera rimligen anses vara mycket begränsat. Tillde redovisade siffroma tillkommer dessutom betydande arealer som av lokalabiologiska, ekonomiska eller praktiska orsaker också i fortsättningen ejkommer att utnyttjas för aktivt skogsbrak. Sådana marker ingår som en mosaik iskogslandskapet utan att formella reservatsgränser dragtis upp och fastställts.Vi delar uppfattning att dessa marker tillsammans med deformella reserveringarna motsvarar ungefär hälften av den produktivaskogsmarken inom området. Vikonstaterar även att eftersom huvuddelen av reserveringarna gjorts på statligmark så är det enskilda skogsbruket numera dominerande markägare inom de arealersom utnytQas för skogsbmk. Det finns således en uppenbar risk att ytterligarereserveringar kommer att direkt gå ut över förutsättningarna för det enskildaskogsbrukets bedrivande i dessa områden. Deredovisade siffrorna visar att omfattningen av contortaodlingen inom detQällnära området varit mycket begränsad och att den faktiska planteringen endast är marginell. Det är vår uppfattning att contortaodlingen inomdessa områden också i fortsättningen kommer att bedrivas mycket restriktivt. 5 - bidrag till återväxt Inomdessa skogsekonomiskt svaga områden är bidrag till långsiktiga återväxtåtgärder av stor betydelse ur såväl regionalpolitiska som privat ekonomiska synpunkter. Med hänsyn till de reserveringar av produktiv 104 skogsmarksom gjorts är det naturiigtvis logiskt att skogsbraket på den Prop.1990/91:3 mark som återstår får bedrivas under samma villkor som . Detkan Bilaga 3 knappast anses som konsekvent regionalpolitik att minska ellerdra in bidrag där de är av störst värde. 7 arbetsmöjligheter i den Qällnära skogen Påett konsekvent och realistiskt sätt görs här en analys av desysselsätt-ningsmässiga konsekvensema av ökade restriktioner för skogsbraketsbedrivande i Qällnära området. Det är naturiigtvis avverkningsnivån som heltstyr sysselsättningseffekterna i hela kedjan av avverkning, transport,skogsvård, industriell förädling och indirekta samhälls- och serviceeffekter.Analyser, liksom andra uppgifter i utredning, visar att detstora steget redan är taget. slutavverkades igenomsnitt 10000 ha mot 2 900 ha 1988. Dennautveckling har inneburit att i stort sett 800 personer på helårsbasis förloratsina arbeten. Då en dominerande del av dessa personer anställs under säsongeller på deltid, speciellt i skogsvårdsarbetet, är det mångfalt fler människorsom blivit direkt berörda av denna utveckling. Eftersom sysselsättning iskogsnäringen i dessa områden ofta är ett komplement till annan sysselsättningoch en betydelsefull andel av familjeekonomin kan man utgå ifrån att densjunkande avverkningsnivån på ett påtagligt sätt urholkat landsdelensekonomiska bärkraft och utkomstmöjligheter. Denna utveckling kontrasterar mot glesbygdskampanjeroch andra regional- och lokalpolitiska aktiviteter. Tillde redovisade sysselsättningseffekterna kan tilläggas de företags- ochnationalekonomiska effekterna/förlusterna genom bortfall i produktion ochresursskapande, minskad skattekraft, minskade exportintäkter osv. Beräkningaröver dessa effekter är svåra att exakt göra men storleksordningen är ursamhällsekonomisk synpunkt högst betydande. En ökad eller minskadskogsavverkning har en multiplikatoreffekt i landsdelens hela ekonomi. 9 skogsvårdslagen och skogsvårdsförordningen Dådet gäller förslagen till förändringar inom skogsvårdslag och skogs vårdsförordning har vi den bestämda uppfattningen att huvuddelen av de förslag till förflyttningar av olika detaljbestämmelser från föreskrifter och allmänna råd till skogsvårdslag och skogsvårdsförordning egentligen är helt onödiga i sak. Skogsbraket har accepterat signalema och ändrat sitt beteende. Detta kommer inte att förändras ytterligare genom förflyttning ar av detaljbestämmelser inom ett redan komplicerat regelsystem. I prin cip borde det i stället uppfattas som en styrka att skogsbraket kan reagera utan direkt styrning från landets tyngsta politiska organ. I tider av avregle- ring finner vi det således tveksamt föreslå uppstramningar av regelverken 105 somkanske mera syftar till att demonstrera politisk handlingskraft än att i Prop. 1990/91: 3 praktiken förändra skogsskötsel och naturvård. Det kanknappast vara Bilaga och regerings uppgift att reglera detaljer iskogsskötseln. Mednedan följande kommentarer och undantag stöder vi emellertid de förslag ochförändringar som i sak är nya. Vivill avslutningsvis åter understryka att lokal förankring och anpassning tillvarierande biologiska, praktiska och ekonomiska förhållanden är helt nödvändigdå det gäller skogsbruk i Qällnära områden. Den tiden måste vara förbi närcentrala myndigheter drar upp schablonmässiga streck i landskapet. När delokalt förankrade planeringsaktiviteterna successivt fullföljs kommer ettskärgårdsliknande mönster för skogsbruk i dessa Qällnära områden att framträda.Detta sätt att beskriva gränser ger större och meningsfullare möjligheter såvälför skogsbruk som andra intressen. Vi upprepar till slut vår bestämdauppfattning att aktivt skogsbruk mycket väl kan kombineras med alla dessa andraintressen också inom det Qällnära området. Skogsstyrelsenhar på regeringens uppdrag snabbutrett vissa frågor rörande det Qällnäraskogsbmket. Utredningen syftar till att utröna, hur befintliga regler påverkatskogsbruket, liksom ett antal föreslagna förändringar i text och tillämpning avskogsvårdslagen. Parallellt med denna utredning har samerättsutredningen lämnatett betänkande, som också berör skogsbruket i de Qällnära områdena. Även omdessa utredningar görs utifrån skilda utgångspunkter, utgår Råvaruföreningenfrån att regeringen behandlar skogsnäringsavsnitten i båda utredningarna i ettsammanhang. Deaktuella motsättningarna mellan rennäring och skogsnäring beror, såvittRåvaraföreningen finner, på utnyttjandet av moderna metoder inom resp. näring.Inom rennäringen används regelmässigt moderna kommunikationer,helikopter, flyg, lastbilstransporter av renar, snöskotrar och andraterrängfordon, och inom skogsnäringen används storskaliga mekaniserade metoderför såväl återbeskogning, skogsvård som avverkning. Reglering av rennäringensmetoder och renstammens storlek å ena sidan och skogsbrakets metoder och avverkningarnasstorlek å den andra är instmmenten att samsa näringarna på samma arealer. Bristenpå klara handlingsregler och tendensen att blockera avverkningar genom ideligaöverklaganden slår sönder skogsbmkets långsiktiga planering och leder tillkortsiktighet och improvisation, där inte minst den lokala träindustrinsråvaraförsörjning blir lidande. Genomkraftigt höjda virkespriser och snabb mekanisering har skogsbrakets rotnettonsedan mitten av ökat markant. Stora delar av inland, somvarit stabila O-zoner, ger rotnetton t. o. m. i gallring. Säkerhetenframåt vad gäller nuvarande rotnetton kan diskuteras, de svenska virkesprisernahar internationellt sett blivit höga och de stora rationaliseringsvinsternagenom mekanisering har redan exploaterats. Råvaraföreningenhar förstått, att nybratna skogsvägar stör rennäring- J06 en,främst genom att kanalisera renens vandringar. Därför bör väglöst Prop.1990/91:3 skogsbruk kunna nyttjas på arealer, där eljest störningen för rennäringen Bilaga 3 är oacceptabel, kanske i form av Qällblädning, där värdefulla trädplockas och vindfasta lämnas. Väglös avverkning sker med terrängmaskiner påfrusen mark, och väglös skogsvård utförs t. ex. med helikopterburen personal,utrustning och plantor. Andelengammal skog är högre i de Qällnära skogarna än i norra i övrigt. Inomundersökningsområdet steg virkesförrådet med ca 1 milj. m mellan 1973och 1987 trots relativt stora avverkningar. Tillväxten var dubbelt så stor somavverkningarna. 1 området finns sålunda stora avverkningsbara volymer tillsärskild gagn för den lokala sågverks- och träindustrin, vilken bransch måstebetecknas som basindustri i området. Minskning av befolkningensförsörjningstillfällen skulle fortsätta den negativa utveckling som pågår, motdet beslut som fattat om vidmakthållet sysselsättningsläge i de inredelarna av . Utredningenvisar, att stor anpassning av skogsbruket skett , dåmedelhyggesarealen minskat påtagligt, då hyggesplöjningen är på väg att upphöraoch ersättas med högläggning, då vägbyggnadsverksamheten endast omfattar ca100 km . anser det vara viktigt att bevara markägarensbefogenhet att bedriva skogsbruk och nyttja markens produktionsförmåga. Områdensom av ekologiska skäl inte kan återbeskogas nöjaktigt, skall givetvis undantasfrån skogsbruk. Engrundprincip bör vara att reglering av det Qällnära skogsbruket utöverskogsvårdslagen bör kompenseras ekonomiskt av staten, såvida det inte ärbagatellartat. Föreningendelar utredarnas uppfattning att Qällskogsbmk är delikat och kräver god kunskapoch kompetens i rådgivningen. Utbildning och träning för skogsägare ochfältpersonal bör därför ökas. delar uppfattningatt den markanvändningsplanering, som huvudsakligen omfattar inventeringar,också ger ett bra underiag för kommunernas arbete med översiktsplaneringenliksom för skogsbrukets planering och kontakterna med andra näringar.Reglering av renarnas antal och rennäringens moderna metoder bör på samma sättinarbetas i den kommunala markanvändningsplaneringen. DeQällnära skogarna omfattar . ca 3 milj. ha, varav 1,6 milj. ha består avproduktiv skogsmark. Av denna areal är , eller en skog X 500km stor, avsatt till reservat och nationalparker. Till detta kommer avsevärdaarealer Qällbarrskog undandraget skogsbruk. 1det underiag som framtagits finns ingen saklig grund för enskärpning av skogsvårdslagen i förslagets nuvarande utformning. Vi anser attmöjligheterna att arbeta och bo kvar inom de Qällnära skogarna ej ytterligarefår försämras i förhållande till nuläget. skärptes föreskrifterna för skogsbruk inom Qällnära skogar och Qällbarrskogar. har tillämpat de skärpta föreskrifterna. Av samstämmiga uppgifterframgår klart att intentioner i myc- Prop. 1990/91:3 ket höggrad blivit uppfyllda och att ytterligare inskränkningar i verksam- Bilaga3 heten ej är påkallade. Förnärvarande pågår dessutom ett intensivt arbete med att färdigställamarkanvändningsplaner inom berörda kommuner (klar inom kommun).Meningen med dessa planer är ju att de skall fungera som ett instrument för detframtida återhållsamma skogsbruket inom det Qällnära skogsområdet, då det iframtaget underlag skall finnas redovisningar över områden där konflikter kanuppkomma. Genomföresdetta lagförslag kommer det att få mycket stora konsekvenser för en litenmarkägargrupp som vi enskilda markägare inom allmänningarna utgör.Allmänningsförbundet anser att lagda förslag ytterligare kommer att försvåraanvändningen av våra marker inom det Qällnära skogsområdet, som genom ökadbyråkrati ger försämrad ekonomi. Sammanfattningsviskan sägas att rapporten inte leder till någonting. Den grundas på ett mycketvagt sifferunderlag. De slutsatser som dras är sällan välgrandade ens utifråndetta vaga material. Förslagen till ändringar av skogsvårdslag ochskogsvårdsförordning är dessutom så urvattnade att de har liten eller ingenpraktisk betydelse för de Qällnära skogarna. Denspringande punkten är det faktum att pågående markanvändning varmed avsesskogsbruk inte avsevärt får försvåras. Verkligt hänsynstagande tillnaturvärden och rennäring kan inte ske utan inskränkningar för skogsbruket.Det ligger så att säga i sakens natur. Skogsbruketskall inte förbjudas i de Qällnära skogarna, men det måste ovillkoriigenanpassas till övriga intressen. Som vi ser det är det bara ett småskaligtskogsbruk utan vägar som kan förenas med både rennäringens krav och de oftahöga naturvärdena i Qällnära skog. Det vore av största vikt att utreda hur ettsådant skogsbruk kan ske i det Qällnära området, exempelvis ovanför den avNaturskyddsföreningen föreslagna naturvårdsgränsen. Vidare måste det utredashur staten ekonomiskt kan göra detta småskaliga skogsbruk möjligt. Endalösningen är, enligt vår mening, en helhetslösning för den Qällnära skogen,exempelvis i form av en naturvårdsgräns av modell.Rennäring, naturvård och småskalig turism måste ha en chans att delta idiskussionerna på samma villkor som skogsbruket. Dettaär vår övergripande syn på rapporten. Det finns dock mängder av detaljer imaterialet som förtjänar att kommenteras: 1:2De områden inom Qällnära skog där inga markanvändningskonflikter föreliggertorde vara marginella. 1:3 Bland orsakerna tillatt skogsbruket visade ett ökande intresse för de Qällnära skogarna måste man nämna den exempellösa överavverkning som storskogsbruket tidigare bedrivit i inland. Hade inlands skogsbruket skötts med planering och ansvarskännande hade skogsod lingsgränsen troligen fått vara kvar och stora arealer skulle aldrig ha kommit i fråga för skogsbruk. I detta avsnitt kan manockså notera att avverkningama i slutet av Prop. 1990/91:3 perioden1973-1987 var betydligt högre än i början. Det måste enligt vår Bilaga 3mening innebära att Qällskogsbraket knappast blivit återhållsammare. Härliksom på andra ställen i rapporten stödjer sig på uppgifterfrån riksskogstaxeringen. När det gäller området ovan gamla skogsodlingsgränsenär dock taxeringens uppgifter mycket osäkra, eftersom antalet provytor ärlitet. 1:4Avsnittet om rennäringen är mycket bristfälligt. Där finns exempelvis ingauppgifter om det ekonomiska värdet av rennäringen eller dess bidrag tillsysselsättningen i Qällområdet. Omhänglavsinventeringen skall åberopas i sammanhanget måste man ha i minnet attden är ett hastverk. Den borde göras om med större utredningsresurser. 1:5Avsnittet om naturvården är också bristfälligt, men beskriver ganska fintvilket värde de Qällnära skogarna har. Det är trist att intedragit några som helst slutsatser av detta i resten av rapporten. DeQällnära skogarna döljer också en enorm rikedom av kulturminnen, vilka ärdåligt kända och vilka förstörs av skogsbrak med stora maskiner. 2:2En särredovisning av vad som är skyddat saknas. Om storaurskogsområden av högsta värde som t. ex. BlaikQället blir skyddat vet ingen idagsläget. NjakaQäll och Järvsjöliden är exempel på områden ur statensnaturvårdsverks PM 1511 som är starkt hotade och där t. o. m.skogsbruksåtgärder påbörjats. Ingen redovisning av hur stor del av den"produktiva" skogsmarken som är möjlig att bruka finns. Stora arealerav detta utgörs av drivningstekniska, föryngringstekniska och biologiska impediment.Boniteringssystemets tillämpning i dessa områden vilar på bräcklig grund ochkan starkt ifrågasättas. 4:1Skogsstyrelsen påtalar helt riktigt att det förts en intensivdebatt om en pågående klimatförändring. Här har forskarna olika uppfattningar iden viktiga frågan om klimatet blir kyligare eller varmare. Väderleken i norraSverige 19841987 har redan varit extrem påtalar . 23påtalas också: "Resultaten måste också bedömas mot bakgrund av attmedeltemperaturen i genomsnitt i området varit svalare än genomsnittet för den senaste 100-års perioden". Hurkan då komma fram till att det enda rätta är för skogsbruket attutgå från ett inom överblickbar tid i stort oförändrat klimat. Så oansvarigtanser vi inte en statlig myndighet får agera. Bara några graders sänkning avtemperaturen i Qällnära områden kan betyda massdöd av skog över mycket storaområden. Den kalkylbarhe-ten anser vi inte är värt att ta. Den Qällnära skogenär alltför värdefull för att utsättas för storskaliga, kortsiktiga experiment. 4:2 I skogsstyrelsensprojekt redovisas resultat från 148 utvalda föryngringar inom områden för svår föryngrad skog. Från dessa 148 föryngringar ligger endast 38 bestånd inom Qällnära skog. Man kan inte dra några långtgående säkra slutsatser av ett sådant litet undermåligt material. Områden inom svårföryngrad skog kan sträcka sig flera mil från närmaste Qäll. Att då dra slutsatser som man gör i 4.3.2 s. 26: "Genom att tillämpa ovan diskuterade riktlinjer och anpass- 109 ningar samt lokalerfarenhet bör resultatet om framtida planteringar inom Prop. 1990/91:3 detQällnära området kunna bli fullt nöjaktigt." Utnyttjas dagens kunska- Bilaga 3 per som en hög ambitionsnivå tillämpas i skogsvården finnsgoda föratsättningar för ett uthålligt skogsbrak i delar av de Qällnäraskogarna hävdar vidare. Dennaslutledning anser vi vara rena önsketänkandet från sida. Detfinns inget som tyder på denna slutledning. Hög ambitionsnåvå attplantera och åtgärda misslyckade 20 30 åriga kalhyggen inom kärvaklimatlägen har vi inte sett mycket av. Det kan även vara av intresseatt citera Forskarrapporten (s. 56): " Kunskap om återväxten i skog. har domänverket starkt reducerat sin personal. Detta har främståstadkommits genom omorganisation av verksamheten och genom kraftigmekanisering av skogsarbetet. Efter vår resa i Qällnära områden anser vi attden arbetsledande personalen ute på reviren nu reducerats så långt, attmöjligheterna att klara skogsvårdsarbetet på ett acceptabelt sättäventyras." Vikan inte se att det rent generellt kommer att bli fler anställda inomskogsbmket som tar sig an det viktiga skogsvårdsarbetet. Det finns t. o. m. enundantagsparagraf i skogsvårdslagen som ger skogsägaren rättighet att strunta iåterväxtarbetet. Enligt 7§ i nämnda lag kan en skogsägare, som tidigaremisslyckats med återbeskogning på svårföryngrade marker, ej tvingas attåterupprepa planteringen. 5I detta avsnitt drar slutsatser om trender utifrån siffror . Om inte ett mer omfattande material presenteras, inbegripande i varjefall , går det inte att säga något alls om utvecklingen. 5:4Högläggning och harvning är knappast särskilt skonsamma markberedningsmetoder. 5:6Om man med aktiva naturvårds- och kulturvårdsåtgärder menar upprättande av s.k.NISP-planer, så anser vi att dessa bidrag påtagligt skadar särskilda värden förnatur och kulturminnesvården (t. ex. NjakaQäll). Att lägga pengar på attplanera en modifiering av storskaligt skogsbrak i urskogsområden ter sigmeningslöst och fyller ingen funktion. 6:1NISP:arna fungerar inte alls som ett instrument för anpassning av skogsbrukettill naturvårdens och rennäringens intressen. 1 fallet Bielite togs ingenhänsyn till rennäringens och FURA:s kritik. I fallet NjakaQäll har t. o. m.länsstyrelsens naturvårdsenhet och omsorgsfullt negligerats.Att dra in vägar i ett obrutet urskogsområde är att förstöra stora naturvärden.Det är också en mycket liten del av skogen i NjakaQäll som sparas med hänsyntill naturvård och rennäring, det mesta är tekniska impediment. 6:3Även om samråden blivit obligatoriska finns det fortfarande ingenting somsäger att samebyar och skogsbruk måste komma överens. Vill skogsbruket göra somdet vill finns det inget som tvingar det att ta hänsyn till rennäringenssynpunkter. 7:1 Man säger att detta inte är någon djuplodande studie men drar man slutsatser, vilket är motsägelsefullt. Att titta på ett 10000 ha/år 110 alternativär felaktigt eftersom det innebär en överavverkning av Qällsko- Prop. 1990/91:3garna (en omloppstid om all produktiv skogsmark utanför de Bilaga 3tänkta reservaten brakas). Att man endast tittar på skogsbrakets sysselsättningvisar på utredningens ensidiga synsätt. Fjällskogarnas betydelse försysselsättning inom turism och rennäring saknas. Även områdets värden förrekreation, jakt och fiske. En samhällsekonomisk kostnadsnyttoanalys av den typsom gjorde i skulle ge en bättre bild av den totalamarkanvändningen. Attingen analys gjorts om ett småskaligt skogsbruk dess möjligheter, kostnaderoch sysselsättningseffekter är en stor brist. Hur kan man t. ex. med enomfördelning av statsbidragen gynna självverksamheten. Hur stor del av virketovan skogsodlingsgränsen är egentligen sågtimmer? En fullständigvirkesflödesanalys vore värdefull för att se var egentligen virket hamnar. 7:2På s. 45 påtalar angående skogsvårdsarbetet att detta oftautförs av kvinnor och ferielediga skolungdomar som enligt harstor betydelse ur sysselsättningssynpunkt som planteringsarbetet utgör.