prop · GE0390 · 1990-12-31 00:00:00 — Regeringensställningstagande: Ett effektivt ADB-stöd är ett värdefullt hjälpmedel iarbetet med miljövård, naturresurshushållning och fysisk planering. En närasamverkan mellan myndighetema är angelägen såväl i utvecklingen av geografiskainformationssystem som i hanteringen av lägesbestämda data för planering ochmiljövård. Handlingsprogrammet frånstatskontoret m.fl. samt program: Som resultat av ett uppdragår 1988 från regeringen har statens lantmäteriverk, , statskontoret ochnaturvårdsverket samt för landskapsinformation och , gemensamt föreslagit ett nationellt handlingsprogram för hurlägesbestämda data i ADB-form skall kunna hanteras på ett mer effektivt sätt.Vidare har som en del av sin fördjupade anslagsframställning utarbetatett program för ett geografiskt informationssystem för natur- Prop.1990/91:90 vårdsarbetet. Regeringensöverväganden: Allt fler statliga myndigheter, kommuner och företag börjar nuanvända ADB-baserade geografiska informationssystem (GIS). Med GIS kanuppgifter knutna till en plats eller ett område hanteras både i grafisk formoch i textform. Den största nyttan vid GIS-användning uppnås genom attlägesbestämda data registreras och ajourhålls på ett ställe och kan görastillgängliga för flera användare. Regeringenanser att handlingsprogrammen från såväl som de nämndamyndigheteraa och organisationema är värdefulla utgångspunkter för atteffektivisera arbetet med naturresurshushållning, fysisk planering ochhantering av miljöfrågor i övrigt. En ökad samverkan mellan olika intressentervid hanteringen av lägesbestämda data minskar dubbelarbete och ökartillgängligheten av information, vilket främjar ett effektivt arbete inomberörda myndigheter och företag på olika nivåer i samhället. Samhälletskostnader för datainsamling, ajourhållning och bearbetning av lägesbestämdadata kan härmed sänkas. Kostnaderaa minskar ju fler intressenter sommedverkar, som ny information får en effektiv spridning. De störstaekonomiska vinstema uppnås genom samverkan kring de kostsammaste momentendatainsamling och ajourhållning. Föratt underlätta ett ökat datautbyte mellan olika intressenter bör såväl dentekniska utmstningen som databasemas innehåll i möjligaste mån standardiseras.Det är angeläget att statliga myndigheter och kommuner bygger upp geografiskainformationssystem efter gemensamma standarder. Vidare bör berörda myndigheterfortsätta arbetet med standardisering av datainnehållet och av metoder förklassificering och överföring av data. En anslutning till en intemationelltaccepterad överföringsstandard bör eftersträvas. Denya möjligheter som ADB-tekniken ger i hanteringen av lägesbestämda datainnebär vissa problem vad gäller säkerhet och sårbarhet. Sammanställningar avdata från olika databaser är särskilt känsliga. Statskontoret bör utarbetarekommendationer för hanteringen av sådana säkerhetsfrågor i samråd medSvenska kommunförbundet och andra berörda myndigheter och organisationer.Innehållet i databasema kan vara känsligt från sekretessynpunkt. Utredningenom tillträdesskydd (Fö 1982:03) har i betänkandet Sekretess för landskapsinformation(SOU 1990:71) lämnat förslag bl. a. om hur sekretessfrågor i samband med geografiskadatabaser skall hanteras. Förhanteringen av geografiska data med utgångspunkt i fysisk planering,naturresurshushållning och miljöfrågor i övrigt är det angeläget att detutvecklas en katalog över databaser med lägesbestämda data och ett söksystemför sådana data. Det är en uppgift för lantmäteriverket att i nära samarbetemed andra berörda myndigheter utveckla en sådan katalog över databaser.Boverket och bör aktivt delta i försöken med söksystem förlägesbestämda data. Ettstadigvarande utbyte av lägesbestämd information måste bygga på samverkan mellan statliga myndigheter, kommuner och företag. regionalsamverkan när det gäller geografiska informationssystem ligger väl i linje medde verksamheter som har startats eller föreslagits i olika län.Finansieringen av verksamheten ankommer på intressenteraa. En samverkan mellanberörda centrala organ behövs för erfarenhetsutbyte, förmedling av gemensammastandarder, utbildning m. m. En organiserad samverkan på nationell nivå ärockså nödvändig för att fånga upp de centrala myndighetemas behov och förmedladeras standarder, normer och riktlinjer. Regeringen anser det vara angelägetatt, så som föreslås i det nationella handlingsprogrammet, samverkan på centralnivå fullföljs i fråga om utvecklingen av geografiska informationssystem.Statskontoret bör medverka aktivt i det fortsatta arbetet. Företrädare förlänsstyrelsema bör beredas tillfälle att delta i utvecklingsarbetet. Deintressenter som utvecklar geografiska informationssystem bör vidta åtgärderför att tillvarata samordningsvinster vid uppbyggandet av miljöövervakningenpå central och regional nivå. Naturvårdsverketsutvecklingsarbete i fråga om geografiska informationssystem och hantering avlägesbestämda data bör också i övrigt bygga vidare på intentioneraa i detföreslagna nationella handlingsprogrammet. Regeringensförslag i korthet: En ansökan om tillstånd enligtnaturresurslagen skall alltid innehålla en miljökonsekvensbeskrivning. Regeringen eller den myndighetsom regeringen bestämmer får föreskriva att det i ärenden enligt någon av deNRL-anknutna lagama skall upprättas en miljökonsekvensbeskrivning. Miljökonsekvensbeskrivningenskall möjliggöra en samlad bedömning av en planerad anläggnings, verksamhetseller åtgärds inverkan på miljön, hälsan och hushållningen med naturresurser. Miljökonsekvensbeskrivningenskall bekostas av den som ansvarar för verksamheten eller som skall vidtaåtgärden i fråga. Miljöskyddslagen, vattenlagen och lagen om kommunalenergiplanering kompletteras med krav på miljökonsekvensbeskrivningar. Somett led i arbetet att väma om miljön och hushållningen med naturresursema ochatt komma till rätta med den pågående miljöförstöringen är det viktigt att istörre utsträckning utveckla och använda en miljöanpassad beslutsteknik. Ensådan beslutsteknik innebär att beslut om åtgärder som var för sig eller somsammantagna med andra åtgärder har en stor betydelse för miljön, hälsan ochhushållningen med naturresurser skäll gmndas på en genomlysning av aktuellabesluts miljökonsekvenser. Interaationellt harmiljökonsekvensbeskrivningar börjat tillämpas allt- Prop. 1990/91:90 mer. Fleraländer har infört bestämmelser om detta, bl. a. , , och Norge.EG har antagit ett direktiv (85/337) om miljökonsekvensbeskrivningar.Medlemsländeraa skulle ha anpassat sin lagstiftning till direktivet senast tillmitten av . Inom FNs ekonomiska kommission för (ECE) pågår sedanår 1987 ett arbete med att utforma en konvention ommiljökonsekvensbeskrivningar i fråga om gränsöverskridande miljöstöraingar.Konventionen färdigställdes och avses bli undertecknad ifebmari 1991. Även inom utarbetas ettprogram för samarbete om miljökonsekvensbeskrivningar. Gemensammaåtgärder på intemationell basis är en fömtsättning för ett framgångsrikt arbeteför att uppnå målet om god miljö och en långsiktigt hållbar utveckling på såvälglobal som nationell och lokal nivå. Även som ett led i dessa ansträngningar ärdet viktigt att myndigheter och företag i i större utsträckning än vadsom är fallet analyserar miljökonsekvensema av olika beslutinnan dessa fattas. Entillståndsprövande myndighet har givetvis möjligheter att ställa de krav påbeslutsunderlag som erfordras för prövning av en tillståndsansökan. I dennuvarande lagstiftningen finns dämtöver flera exempel på uttryckliga krav på enbelysning av konsekvensema för miljön. I miljöskyddslagen (1969:387) infördesår föreskrifter om att en ansökan om tillstånd skall innehålla en beskrivningav miljöeffektema av de störningar som verksamheten kan medföra. I väglagen(1971:948) infördes föreskrifter om att en arbetsplan för byggande avväg skall innehålla en miljökonsekvensbeskrivning. Någon uttrycklig bestämmelseom vad en ansökan om tillstånd enligt 4 kap. lagen (1987:12) om hushållning mednaturresurser m. m. (NRL) skall innehålla finns inte i den lagen. Enligt denpraxis som tillämpas med stöd av lagens förarbeten kräys emellertid attkonsekvensema för miljön framgår av ansökan när den prövas. De myndigheter somskall tillämpa NRL vid prövning av mål och ärenden enligt de lagar som äranknutna till NRL skall se till att planer enligt (1987:10,PBL) och sådant planeringsunderlag som belyser hushållningsfrågan finnstillgängliga. I PBL stadgas bl.a. att av kommunemas detaljplaner ochområdesbestämmelser skall framgå hur de reglerar markanvändning och miljö.Eftersom planläggningen skall främja en från allmän synpunkt lämpligutveckling och ge fömtsättningar för en från social synpunkt god bostads-,arbets-, trafik- och fritidsmiljö ligger det i sakens natur att ävenkonsekvenseraa för miljön bör vägas in i de lämplighetsbedömningar som görs.Exakt vilket underlag som skall finnas för detta är dock inte föreskrivet. Attbeskriva och väga in konsekvenser för miljön av olika åtgärder eller verksamheter i samband med offentliga beslut avseende fysisk planering, tillstånds- och villkorsprövning av olika exploateringsföretag och av annan miljöpåverkande verksamhet är alltså i denna allmänna betydelse inte något nytt i . a. de möjligheter att inhämta underlag för pröv ning som här har nämnts samt den svenska offentlighetsprincipen som den kommer till uttryck i de förfaranderegler för insyn och samråd som är 166 knutnatill de flesta tillståndsbeslut, har ansetts tillräckliga som Prop. 1990/91:90 gmnd för att i olika beslutssituationer ställa krav påbelysning av konsekvenseraa för miljön och hushållningen med naturresurser avprövade åtgärder. Nuvaranderegelsystem präglas av en viss oklarhet när det gäller i vilken utsträckningoch i vilka situationer som en mer utvecklad beskrivning av miljökonsekvensernaskall ingå i beslutsunderlaget samt hur beskrivningen i sådana frågor skallutföras. Ett flertal lagar saknar dessutom helt regler ommiljökonsekvensbeskrivningar. Detta innebär att det finns risk för att entillräcklig genomlysning av miljökonsekvenseraa inte alltid görs i samband medplanering och i andra beslutsärenden där en sådan genomgång är befogad. Detfinns därför skäl att införa tydligare regler om miljökonsekvensbeskrivningarför de planerings- och beslutsprocesser som regleras i lagstiftningen. 1 prop.1989/90:126 om ändring i NRL har sagts att en miljökonsekvensbeskrivningskall fogas till ansökan i varje ärende där verksamheten har sådan betydelseatt prövning enligt 4 kap. NRL skall ske. Med tanke på de möjligheter somregeringen självklart har att föranstalta om en tillfredsställande utredningoch då frågor om miljökonsekvensbeskrivningar redan var föremål för berördamyndigheters övervägande, fann miljö- och energiministern attmiljökonsekvensbeskrivningar skulle regleras i lag men först när myndighetemastidigare nämnda uppdrag hade redovisats. (BoU 1989/90:20)hänvisade till vad som anförts i propositionen och uttalade att det fick ansesvälbetänkt att avvakta resultatet av den pågående översynen. Deförslag om miljökonsekvensbeskrivningar som regeringen nu lägger fram innebären skärpning när det gäller kraven på redovisning av miljökonsekvensema avolika verksamheter. Dessa nya åligganden är av sådan karaktär att de enligt 8kap. 3§ regeringsformen kräver lagform. Enligt 8 kap. 7§ regeringsformen kanriksdagen genom bemyndigande i lag överlämna åt regeringen att meddelaföreskrifter om miljökonsekvensbeskrivningar. Som lagrådet anfört är det ocksåangeläget att genom lag ställer sig bakom ett krav på enstandardhöjning i fråga om beslutsunderlaget i de ärenden det gäller. Föratt uppnå ett ökat hänsynstagande till miljön, hälsan och hushållning en med naturresurser behövs bättre metoder för att utreda de miljökon sekvenser som olika beslut kan väntas leda till. Det gäller såväl i fråga om övergripande politiska beslut och olika beslut om planer och program som beslut om tillstånd till olika typer av anläggningar eller andra åtgärder. Syftet bör vara att skapa tillgång till beslutsunderlag som möjliggör en ökad miljöhänsyn och som leder fram till bättre beslut från miljösynpunkt. Det är viktigt att en bedömning av miljökonsekvensema kommer in i ett tidigt planeringsskede, parallellt med tekniska och ekonomiska frågor, 167 innan beslut fattas om enviss plan, åtgärd eller ett projekt. 1990/91:90sekvensbeskrivningar bör integreras i samhällets beslutsprocesser. En ökadsystematik vid framtagande av underlag för beslut, som kan antas få betydandeverkningar på miljön, hälsan och hushållningen med naturresurser har mångafördelar. Det innebär ett ökat tryck på myndigheter och företag att beaktamiljö- och hushållningsintressen i samband med olika beslut. Det bör också ökamöjlighetema för enskilda medborgare att påverka myndigheter och företag isamband med olika beslut som har stor betydelse för miljön, hälsan,hushållningen med naturresurser och kulturmiljön. Införandet av krav påmiljökonsekvensbeskrivningar kan därför bidra till att främja ett mermiljöinriktat beslutsfattande i samhället. 8.2.2MKB-rapporten och allmänt om remissutfallet Boverketoch föreslår i rapporten (MKB) idet svenska planerings- och beslutssystemet att en särskild MKB-lag skallinföras där det föreskrivs att i samband med verksamhet eller åtgärd, som kanfå väsentlig inverkan på miljön och/eller hushållningen med naturresurser,skall verksamhetens eller åtgärdens konsekvenser övervägas och redovisas.Regeringen föreslås få bemyndigande att föreskriva att det vid tillämpningen avviss av regeringen särskilt angiven lag eller annan författning skall föreliggaen miljökonsekvensbeskrivning som underlag för beslut om verksamhet elleråtgärd som kan antas ha en väsentlig inverkan på miljön och/eller hushållningenmed naturresurser. Idet följande tar regeringen upp specifika lagstiftningsfrågor i samband medmiljökonsekvensbeskrivningar. I tas också upp förslag somnärmast gäller hänsyn till miljöaspekter i samband med allmännabeslutsprocesser i samhället. De är inte av sådan beskaffenhet att de fallerinom ramen för denna proposition. Deflesta remissinstanseraa tillstyrker att krav på miljökonsekvensbeskrivningarinförs i större utsträckning i . En majoritet av remissinstanseraa äremellertid kritisk till de lagförslag som finns i rapporten. Vissaremissinstanser ifrågasätter behovet av lagstiftning innan man har sett ombefintlig lagstiftning, särskilt NRL och PBL är tillräcklig. Mångaremissinstanser förordar att regler om miljökonsekvensbeskrivningar införs iden befintliga lagstiftningen, varvid vissa bedömer det lämpligt att sådanaregler införs i NRL, medan andra förordar att MKB-regler införs i de olikalagar där behov föreligger. Lagrådet,som i princip tillstyrkt lagrådsremissen, påpekar bl.a. att förslagen syftar till att konsekvenserna för miljön och naturresurserna av olika slags företag och verksamheter skall bli bättre klarlagda än för närva rande i ärenden enligt naturresurslagen och anknutna lagar. Lagrådet anför vidare att beslutsmyndigheterna enligt förvaltningsförfarandets all männa principer redan har ett ansvar för att ärendena blir tillfredsställan de utredda. Den föreslagna ordningen får emellertid enligt lagrådet den effekten att miljökonsekvenseraa bli utredda och därmed också beaktade 168 av intressenten redaninnan myndighetsprövningen tar vid och förhoppningsvis redan innan hanshandlingsfrihet begränsats genom nedlagda projekteringskostnader och allehandalåsningar. Regeringensförslag: I naturresurslagen införs krav på att en ansökan om tillstånd enligt4 kap. NRL skall innehålla en miljökonsekvensbeskrivning. Regeringen eller denmyndighet regeringen bestämmer bemyndigas att föreskriva att det i ärendenenligt någon av de lagar som anges i 1 kap. 2§ NRL skall upprättas en miljökonsekvensbeskrivning.Dessa bestämmelser införs i NRL i ett nytt 5 kap. ommiljökonsekvensbeskrivningar. Förslageti : En särskild MKB-lag skall införas med bemyndigande förregeringen att föreskriva att det vid tillämpningen av en viss av regeringensärskilt angiven lag skall föreligga en miljökonsekvensbeskrivning somunderlag för beslut om verksamhet eller åtgärd som kan antas ha en väsentliginverkan på miljön och/eller hushållningen med naturresurser. Remissinstanserna: Deflesta remissinstanseraa är positiva till förslaget att lagstiftning ommiljökonsekvensbeskrivningar bör införas men en majoritet avstyrker förslagetatt införa en särskild MKB-lag. Kammarrätten i tillstyrker att ensärskild MKB-lag införs. LO delar uppfattningen att bestämmelser ommiljökonsekvensbeskrivningar bör föras in i en övergripande särskild lag, föratt undvika de problem som följer av separata MKB-regler i varje miljöanknutenlag. har inget att invända mot syfte och innehåll i den föreslagnaMKB-lagen men anser att generella regler om miljökonsekvensbeskrivningar skullenaturligt kunna kopplas till andra lagar såsom NRL. Om nya lagregler skallövervägas, förordar hovrätten för regler om MKB i NRL.Länsstyrelsen i anser att intentionerna medmiljökonsekvensbeskrivningar kan förverkligas genom ändringar och tillägg ibefintlig lagstiftning, huvudsakligen i 1 kap. och 5 kap. NRL. Fleraremissinstanser anser att lagförslaget är för vagt utformat. Regeringens överväganden:I har diskuterats olika lag-stiftningsalteraativ. Som skäl förförslaget om en särskild MKB-lag framför föreskrifter i NRL eller i de olikaberörda lagama anges bl. a. att den föreslagna MKB-lagen är en ramlag varsregler successivt kan preciseras närmare genom att särskilda föreskrifterutfärdas med stöd av lagen. Regeringenfinner att övervägande skäl talar för en annan lösning. NRL, som trädde i kraftden (prop. 1985/86:3, BoU 1986/87:3, rskr. 34), syftar till att vidfysisk planering och vid prövning av mål och ärenden enligt de olika lagar somär knutna till lagen främja en från ekologisk, social och samhällsekonomisksynpunkt långsiktigt god hushållning med marken, vattnet och denfysiska miljön i övrigt (I kap. 1 §). Lagen innehål- Prop. 1990/91:90 lergmndläggande hushållningsbestämmelser avseende mark och vatten (2 kap). Vidaredefinieras vissa riksintressen och föreskrivs att områden som innehåller sådanaintressen skall skyddas mot åtgärder som påtagligt kan skada dem. Särskildahushållningsbestämmelser föreskrivs för sådana geografiskt angivna områden ilandet som med hänsyn till sina natur- och kulturvärden i sin helhet är avriksintresse (3 kap.). Lagen ger alltså anvisningar om hur och varriksintressen skall prioriteras i förhållande till andra intressen och i vissafall inbördes. Till NRL har dessutom förts regler om tillståndsprövning av industrianläggningarm. (4 kap.) från tidigare 136 a § byggnadslagen (1947:385). Planer enligtPBL och sådant planeringsunderlag som belyser hushållningsfrågan skall finnastillgängliga vid tillämpningen av NRL (5 kap. 1 §). NRL är anknuten till nio olikalagar genom att det i 1 kap. 2 § föreskrivs att bestämmelsema i 2 och 3 kap.skall tillämpas enligt vad som är föreskrivet i PBL, vattenlagen (1983:291),miljöskyddslagen (1969:387), naturvårdslagen (1964:822), lagen (1985:620) omvissa torvfyndigheter (torvlagen), väglagen (1971:948), lagen (1902:71 s. I),innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar (ellagen), lagen(1978:160) om vissa rörledningar (rörledningslagen) och luftfartslagen(1957:297). Dessutom har beslutat anta enminerallag (1991:45) som träder i kraft den och som ersättergmvlagen (1974:342), lagen (1974:890) om vissa mineralfyndigheter och lagen(1949:658) om inlösen i vissa fall av räu rill grava m.m.(prop. 1988/89:92,1990/91:NU7, rskr. Den nya lagen är enligt riksdagsbeslutet anknuten tillNRL. beslutade även att lagen (1966:314) om kontinentalsockeln skallanknytas till NRL från nämnda datum. Dettainnebär att de allra flesta lagar vid vars tillämpning det kan finnas behov avmiljökonsekvensbeskrivningar är eller kommer att bli anknutna till NRL.Gmndläggande regler i NRL om miljökonsekvensbeskrivningar skulle på ettlämpligt sätt kunna föra in krav på sådana beskrivningar i det gällanderegelsystemet. Ettskäl som talar för att MKB-lagstiftningen bör införas i NRL är de föreskrifterom tillståndsprövning av industrianläggningar m. m. som redan finns i lagens 4kap. Som framhölls i propositionen om den kommunala vetorätten (prop.1989/90:126, BoU 20, rskr. 306) ligger det i sakens natur att enmiljökonsekvensbeskrivning skall fogas till ansökan i varje ärende därverksamheten har sådan betydelse att NRL-prövning skall ske. Kraven påmiljökonsekvensbeskrivningar när det gäller ärenden enligt 4 kap. NRL bör reglerasi den lagen. Därför föreslår regeringen en bestämmelse om att en ansökan omtillstånd enligt 4 kap. NRL alltid skall innehålla enmiljökonsekvensbeskrivning. Regeringeneller den myndighet som regeringen bestämmer bör dessut om få bemyndigande att föreskriva att det i ärenden enligt någon av de lagar som är anknutna till NRL och som anges i 1 kap. 2§ skall upprättas en miljökonsekvensbeskrivning. Därigenom ges regeringen och ansvariga myndigheter möjlighet att successivt införa krav på miljökonsekvensbe skrivning om behov föreligger. De ärenden som behandlas enligt dessa 170 lagaroch för vilka miljökonsekvensbeskrivningar kan behövas är exploale- Prop.1990/91:90 ringsföretag och liknande verksamhet som kan antas få en påtagliginverkan på miljön, hälsan eller hushållningen med naturresurser. Frågan omhur de enligt 1 kap. 2§ NRL-anknutna lagama bör omfattas av krav påmiljökonsekvensbeskrivning återkommer regeringen till i avsnitt 8.3.2. Medden lagtekniska lösning som regeringen nu har förordat kommer några frånmiljösynpunkt betydelsefulla lagar som reglerar verksamhet där det kanföreligga behov av miljökonsekvensbeskrivningar och som inte är anknutna tillNRL inte att innefattas av kravet på sådana beskrivningar. Dessa är i förstahand skogsvårdslagen (1979:429), lagen (1979:425) om skötsel av jordbmksmark(skötsellagen), lagen (1983:293) om inrättande, utvidgning och avlysning avallmän farled och allmän hamn (farledslagen) och lagen (1977:439) om kommunalenergiplanering. I rapporten nämns även lagen (1988:950) om kulturminnen m.m.Regeringen återkommer i nästa avsnitt till hur dessa lagar bör behandlas närdet gäller miljökonsekvensbeskrivningar. Dentyp av anläggningar vars tillåtlighet obligatoriskt skall prövas av regeringenenligt 4 kap. 1 § NRL eller som regeringen med stöd av 4 kap. 2§ kan beslutaatt pröva tillhör vid en intemationell jämförelse den typ av anläggningar som ide länder som har lagstiftning om miljökonsekvensbeskrivningar bmkar omfattasav krav på MKB. Även det EG-direktiv om miljökonsekvensbeskrivningar sombeslutades (85/337) upptar bl.a. denna typ av anläggningar i enförteckning (bilaga I) över projekt för vilka skall upprättas enmiljökonsekvensbeskrivning enligt artikel 4 punkt 1 i direktivet. Blanduppräknade projekt i EG-direktivet finns även sådana anläggningar som inteobligatoriskt skall prövas i enligt 4 kap. 1 § NRL. Det är till attbörja med motorvägar, motortrafikleder, järnvägslinjer för med en banlängd över 2 100 m. Vidare upptar bilaga 1 hamnar samtinre vattenvägar och insjöhamnar som tillåter trafik med fartyg på mer än 1 350ton. Även för anläggningar för förbränning, kemisk behandling eller deponeringav giftigt och farligt avfall skall miljökonsekvensbeskrivning upprättas.Enligt artikel 2 punkt 3 får medlemsstatema endast i undantagsfall undanta ettprojekt helt eller delvis från direktivets tillämplighet. I dessa fall måstemedlemsstatema överväga om annan typ av bedömning är lämplig och informeraallmänheten varför ett undantag har gjorts samt innan tillstånd meddelas förprojektet informera kommissionen om skälen för undantaget. Enligtartikel 4 punkt 2 skall miljökonsekvensbeskrivningar upprättas även för verksamheter som anges i bilaga 2 till direktivet när medlemssta- teraa anser att verksamhetens karaktär kräver detta.