prop · GE03195 · 1990-12-31 00:00:00 — Inteheller är det motiverat all på medborgarskapslagstiftningens område införaregler som innebär alt regeringen genom särskilt beslut skall k-anna förbehållasig avgörandet av ett visst ärende eller en viss grupp av ärenden. De skäl somkan tala för sådana regler gör sig inle gällande med samma styrka påförevarande område som när del gäller ärenden enligt utlänningslagstiftningen. 1frågan om inte bara nämnden utan även invandrarverket bör få befogenhet atlöverlämna ärenden till regeringen hänvisar jag till de överväganden somgjordes i denna fråga för utlänningsärendenas del. Vad som anförts där talarför alt även invandrarverket bör kunna besluta att ett medborgarskapsärendeskall överlämnas lill regeringen. Regeringen bör åläggas all höra nämnden, omärendet inle är synneriigen brådskande. Under samma förutsättningar somföreslagils för utlänningsärenden bör regeringen få överlämna ett hänskjuletmedborgarskapsärende till . Däremotbör medborgarskapsärenden inle få överlämnas från invandrarverket tillnämnden. De ärenden som inte enligt vad ovan sagts bör hänskjutas lill regeringenbör avgöras av invandrarverket i första instans och prövas av nämnden endastefter överklagande. Ansökanom förklaring atl någon är svensk medborgare Prövningenav förklaringsärendena enligt 11 § andra stycket medborgarskapslagen behöllshos regeringen när naturalisalionsärendena flyttades över lill invandrarverket.Regeringens beslut i dessa ärenden meddelas efter regeringsrättens hörande. I deärenden som det här gäller kan sakförhållandena erfarenhetsmässigt ofta vara ganska komplicerade, men någon mera kvalificerad juridisk 132 Eftersom ärendena är mycket få lill antalet, har det i praktikenknappast någon betydelse för arbetsbelastningen vare sig hos regeringen ellerhos regeringsrätten all ärendena förulsäller handläggning hosbåda dessa organ. Något rationellt skäl föratl regeringen skall belastas med ärenden av del här slaget kan emellertidknappast åberopas; del torde endast vara av historiska orsaker, betingade av entidigare syn på medborgarskapsfrågor, som dessa ärenden har förbehållitsregeringen. Med hänsyn till den principiella viklen av att inle någon grupp avlöpande ärenden ankommer på regeringen annat än när dettaär nödvändigt elleråtminstone den klart lätnpligasle lösningen bör regeringen befrias även fråndenna ärendegrupp. Det kan härvid övervägas atl förlägga prövningen i förstainstans till invandrarverket, men övervägande skäl talar för en ordning somsäkerställer all ärendena handläggs under medverkan av kvalificerad juridisksakkunskap. Ärendena bör därför föras lill nämnden. Något yttrande frånregeringsrätten bör självfallet inte infordras av nämnden, vars ordförandeförutsätts ha domarerfarenhet eller annan erfarenhet av likvärdigt slag ochsom bör kunna avgöra ell ärende av aktuellt slag i första instans utan hjälp avutomstående juridisk sakkunskap. Ett beslut av nämndenkommer därmed i dessa ärenden all meddelas i första instans och bör då avprincipiella skäl kunna överklagas. Eftersom det här gäller en renodlad rältstillämpningsfrågabör överklagandet ske lill förvaltningsdomstol. 1 betraktande av alt nämnden ären överinstans kan skäl synas tala för all överklagande skulle få ske direkttill regeringsrätten och alltså inte till kammarrätt. För all en överprövning skallgaranteras måste emellertid då regeringsrätten bli skyldig all la upp ellsådant överklagande ulan krav på prövningstillstånd. Enligt min meningföreligger dock inle tillräckliga skäl för en sådan ordning, som skulle stridamot strävandena atl avlasta de högsta domstolsinslanserna. Ett överklagande avnämndens beslut i en fråga av här aktuellt slag bör därför ske till kammarrätt. 1990/91:195 Bilaga 2 Mittförslag: Den nya nämnden skall få namnet . I nämnden skallingå minst tre ordförande och tre ersättare för ordförande med juridiskutbildning och normalt domarerfarenhet. Vidare skall i nämnden ingå minstfemlon lekmän. Nämnden skall vara beslulför med en ordförande och två lekmän. Ienkla ärenden skall dock ordföranden ensam kunna fatta beslut, och i ärenden avprincipiellt slag skall nämnden kunna sammanträda i en utökad sammansättning. Nämndenbör i huvudsak överta den föredragande- och kansliorganisation som finnsinoin utlän-ningsenhel. Asylprövningskommitténsförslag: Överensstämmer i huvudsak med Prop. 1990/91: 195 mitt förslag.Kommittén föreslog dock atl i nämnden borde ingå två Bilaga 2 ordförandeoch två ersättare för ordförande samt tio lekmän. Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser har inle haft något att erinra mot den föreslagnaorganisationen. Kammarrätten i anser alt nämnden i normalfallet börha en tyngre sammansättning än ordförande och två lekmän saml framhåller allmuntlighet och utökade beslutsmotiveringar påverkar tidsålgången vid ärendenasavgörande och atl detta bör beaktas vid bestämmandet av nämndenspersonalstyrka. anser all nämnden bör ha treheltidsanställda ordförande i stället för två med två ersättare samt allantalet lekmannaledamöler bör justeras i motsvarande mån. Svenska röda korset.Rädda Barnens riksförbund, och Svenska flyktingrådetanser att överprövningen bör ske i ett domstolsförfarande i stället för i ennämnd. Svenska sektionen av anser all enkla ärenden böravgöras av ordförande och två lekmannaledamöler samt att nämnden i övriga ärendenbör tillföras ytterligare kompelens. frikyrkoråd anser att enordförande och två övriga ledamöter bör delta i beslutet och all det endast vidpositiv utgång för den enskilde bör få förekomma att en enskild tjänstemanbeslutar ensam. SlOS-Samarbetsorgan för invandrarorganisa-tioner i Sverigeanser alt prövningen bör ske i ett frislående organ knutet lill en domstol samtall ärenden som inle lagils i enighet bör prövas i utökad sammansättning elleröverlämnas till regeringen. Hovrätten för övre och Svenskaavdelningen av anser all ordförande och ersättareför ordförande bör vara eller ha varit ordinarie domare. Den uppfattningendelas även av Svenska Röda Korset, och Svenska flyklingrådel. Skälenför mitt förslag: Nämnden bör bestå av ordförande och lekmän. Till frågan hurnämnden bör vara sammansatt när den avgör enskilda ärenden återkommer jagsenare. skall vara jämställd med domstol vid prövning av frågor omfrihetsberövande krävs det enligt 2 kap. 9§ andra stycket regeringsformen förutom att sammansättningen skall vara bestämd i lag alt ordföranden skallvara eller ha varit ordinarie domare. Del skulle kunna vara en fördel attuppställa ell sådant krav; nämnden skulle då kunna överpröva även beslut omtagande i förvar, vilka nu överklagas till kammarrätt. Åandra sidan synes ett sådant;kvalifikationskrav onödigt begränsa urvalet när det gäller atl finna personer lämpade för och intresserade av en tjänstgöring av aktuellt slag. Del är för övrigt inle säkert att nämnden ens med en sådan sammansättning skulle godtas som domstol enligt konventionen (jfr 1989 s. 659). Delbör därför inle lämpligen uppställas som något obligatoriskt krav att ordföranden i nämnden är eller har varit ordinarie domare. Däremot bör det krävas juridisk utbildning och normalt även domarerfarenhet. Efter huvudsakligt mönster av vad som gäller i andra liknande sammanhang bör .. kvalifikationskravetkunna formuleras så att ordförande och ersättare för ordförande skall varajurister och ha erfarenhet av tjänstgöring som dom- Prop. 1990/91: 195 are eller annan likvärdig erfarenhet. Itidigare ulredningssammanhang har utgångspunkten varit all ordförandena skullevara heltidsanställda hos nämnden. Jag ansluter mig i princip till dennabedömning. Visserligen skulle det kanske kunna bli lättare all finna personerlämpade för och intresserade av uppdraget, om det på samma sätt som gäller förden danska nämnden blir fråga om ett uppdrag som inte förutsätterheltidsengagemang. Antalet ärenden kan emellertid förutsättas bli så högt måste räkna med atl minst sex och sannolikt fler ordförande skulle behövasom uppdragen skall förenas med aktivt arbete av annat slag. Del synes alltförvanskligt att tänka sig all en tillräckligt fast praxis skulle kunnaupprätthållas med sådana förutsättningar. Asylprövningskommitténhar föreslagit all i vart fall två ordförande skall vara heltidsanställda hosutlänningsnämnden och att den ene av dem skall vara chef för nämnden. Somnärmare skall utvecklas i det följande räknar kommittén då med atl vardera avordförandena skall svara för minst en sammanirädesdag med lekmän ochdessutom ensam avgöra ett betydande antal ärenden. En förutsättning för attdetta skall vara möjligt torde vara all inle den ordförande som skall haställning som nämndens chef annat än i marginell utsträckning belastas avadministrativt arbete. Medtanke på att sjukdomsfall måste kunna mötas och alt verksamheten bör kunnaupprätthållas även vid semestrar och andra ledigheler bör det enligt min meningfinnas tre heltidsanställda ordförande. Därutöverbör enligt min mening minst tre ersättare för ordförande utses. Dessa bör i såfall kunna ha uppdragen vid sidan av annat arbete, men del är givetvisangeläget att de utses på sådant sätt atl del inte innebär en försvagning avnämnden när ersättare tjänstgör i ordförandens ställe. Regeringenbör vid behov kunna förordna flera ersättare för ordförande. Det synesnaturligt all som ersättare förordnas domare vid allmän domstol ellerförvaltningsdomstol. Om det bland den personal som tjänstgör hos nämnden finnsnågon tillräckligt erfaren och kvalificerad person, bör det , emellertid inlevara uteslutet all denne förordnas som ersättare, något som givelvis kan varaförenat med praktiska fördelar vid hastigt uppkommande förfall för någon av deordinarie ordförandena. Ordförandeoch ersättare för ordförande bör förordnas av regeringen . Detär väsentligt atl förtroendevalda lekmän får starkt inflytande när del gällernämndens beslutsfattande. inslag av lekmän syftar inle bara tijf all självaavgörandena skall bli välgrundade och rikliga. Inslaget av.lekmän har kanskesin mest väsentliga betydelse genom all del säkerställer nämn- ; densdemokratiska förankring och tillgodoser allmänhetens intresse av insyn iärendena. Lekmännenbör utses av regeringen på förslag av de politiska partierna. Del är en fördelom ledamöterna utses så all olika delar av landet blir representerade. Avgörandeför frågan om hur många lekmannaledamöler som bör utses 135 blirhur reglerna om nämndens beslutförhet utformas. Asylprövningskom- Prop.1990/91: 195 mittenutgick i denna del från atl ordföranden eller tjänsteman hos nämn- Bilaga 2 den under allaförhållanden bör kunna fatta beslut i frågor som endast angår ett ärendesberedning eller som gäller avvisning eller avskrivning av Jag delarkommitténs uppfattning. ensam få avgöra frågor ominhibition, avvisning eller avskrivning och rättshjälp samt frågor somrör ell ärendes beredning. inhibition bör sådanafrågol" kunna delegeras lill annan tjänsteman hos Frågan äremellertid om lekmän alltid skall ingå i nämnden när denna avgör ett ärende isak. Ävenom del naturligtvis ligger nära till hands all utgå från en sådan ordning, kandet ifrågasättas om man härigenom tar till vara medborgar-inflytandet på detbästa sättet. Med tanke på det stora antal ärenden som man numera måste räknamed kommer i sä fall ganska många lekmän att behöva utses, och man måsteutforma ett schema för deras medverkan som i hög grad bygger på alternerandetjänstgöring av olika grupper. Del finns en risk för alt lekmannaledamölernaunder sådana förhållanden kommer all drunkna i rulinbetonade fall och inte irealiteten får del inflytande över beslutsfattandet i de enskilda ärendena somär önskvärt. Fråndessa synpunkter skulle det vara en fördel om kravet på medverkan av lekmänkunde begränsas till att avse en mindre del av ärendena. Detta ligger nära tillhands även med hänsyn till atl de ärenden som nämnden kommer alt få behandla ärav mycket olikartad karaktär i avseende på svårhetsgrad. Del är visserligengenomgående fråga om grannlaga bedömningar av stor vikt för de berörda, men ien betydande grupp av ärendena är prövningen av ganska enkelt slag och utgångentämligen självklar med hänsyn lill den praxis som har utbildat sig. Ofta ärärendena emellertid mera komplicerade, och kan de vara ytterligtsvårbedömda. Över huvud laget gäller all omständigheterna i de enskilda fallenkan variera avsevärt. Enligtmin mening bör ordföranden kunna meddela beslut på nämndens vägnar även vidavgörandet av ett ärende i sak, under förutsättning atl prövningen är av enkelbeskafl'enhet. Om lekmännens medverkan blir obligatorisk endast i de merasvårbedömda fallen tas medborgarinflyiandet bättre lill vara och nämndensverksamhet blir också lättare att administrera. Att i enlighet härmed ärendetssvårhetsgrad blir bestämmande för den sammansättning som krävs för beslutförhetär ingen principiell nyhet; denna ordning är vanlig inle minst inomdomstolsväsendet (se t.ex. 1 kap. 3a§ och 3 kap. 6§ ). Naturligtviskan det ibland finnas olika meningar i frågan om ett ärende skall anses vara avenkel beskaffenhet eller ej. Jag anser att nämnden under medverkan av lekmänbör kunna besluta om närmare riktlinjer tor när ordföranden ensam skall fåfalla beslut. För all ett ärende skall få avgöras i denna form bör enligt minmening alltid krävas dels atl del enligt ordförandens bedömning inte rådernågon som helst tvekan om ärendets utgång, dels atl ärendet inte innehållervidlyftigt material av betydelse för prövningen. Någothinder mot all ell ärende avgörs under medverkan av lekmän bör 136 inle föreligga även om delskulle vara enkelt. Om flera ärenden av likartad Prop. 1990/91:195 karaktärsamtidigt är eller beräknas bli anhängiga hos nämnden, är del Bilaga 2 sålundasom regel en fördel om ell eller ett par av dem avgörs av nämnden isammansättning med lekmän även om utgången bedöms som tämligen klar. Övrigaärenden kan sedan under förutsättning atl omständigheterna verkligen är heltlikartade avgöras av ordföranden ensam efter de linjer som den fullsutlnanämnden ställt sig bakom. sammanträder under medverkan av lekmän bör den vara beslulför medordförande och två lekmannaledamöler. En utökad sammansättning bör emellertidgälla för fall som är av principiell betydelse eller som innebär all praxisändras. Sådana ärenden bör kunna avgöras i utökad sammansättning beslående avminst två ordförande eller ersättare och minst fyra andra ledamöter. Denordförande som är chef för nämnden förutsätts normall delta. Denföreslagna ordningen skall ses mot bakgrund av alt det förhållandet atl nämndenarbetar med flera ordförande och flera grupper av ledamöter kan medföra atl detuppslår ell samordningsbehov. Syftet med all ge nämndenmöjligheter all avgöra ärenden av mera principiell eller praxis-.. ..v bildandenatur i utökad sammansättning är atl säkerställa enhetlighet och kontinuitet iavgörandena och alt tillhandahålla en lösning för del fall atl exempelvisordförandena har olika uppfattning i en viss fråga. i reguljär sammansättning följa den uppfattning som kommit lill ullryckgenom ell beslut som fallals i utökad sammansättning. Beslutom all hänskjuta ett ärende till avgörande i utökad sammansättning bör kunnafallas antingen av nämnden i ordinarie sammansättning eller av ordförandenensam. 1 sammanhanget kan erinras om bestämmelsen i 7 kap. 11 § andra stycket3 utlänningslagen enligt vilken ett ärende skall överlämnas lill regeringen föravgörande om del bedöms vara av särskild vikt för ledning av tillämpningen avlagen atl ärendet prövas av regeringen. Del måste alltså beträffande ell ärendesom bedöms ha betydelse för kommande praxis göras en avvägning om del harsådan särskild betydelse att del skall överlämnas lill regeringen eller om delkan avgöras av nämnden i utökad sammansättning. Stårdet alldeles klart alt exempelvis situationen i ett visst främmande land harändrats på ell sådant sätt all del synsätt som kommit lill ullryck i tidigareavgöranden av asylfrågor inle kan vidhållas, kan nämndens avgörande knappastsägas innebära en ändring av praxis, eftersom förutsättningarna har ändrats. 1ett sådant fall behöver ärendet inte nödvändigtvis hänskjutas till utökadsammansättning. Mittförslag: Den särskilda regel om skyldighet för invandrarverket all i vissa fallgöra en omprövning som finns i utlänningslagen bör behållas även efterinrättandet av . Nämnden bör samarbeta med FNsflyktingkommissariat. I fråga om muntlig handläggning bör samma regel gälla förnämnden som den som är tillämplig i fråga om invandrarverket. Beträffandearbetsformerna bör bl.a. viss specialisering för lekmannaledamöternas del ske,för atl lekmannainflylandel skall kunna göra sig gällande i önskvärdutsträckning. Prop.1990/91:195 Bilaga 2 Asylprövningskommitténsförslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser har lämnat förslaget ulan erinran i denna del.Statskontoret anser atl lekmännens länderinriklning bör breddas, så atl dentäcker två gruppchefer. Svenska sektionen av anser allförslaget inle går tillräckligt långt när del gäller muntlig handläggning hosnämnden. Skälen för mittförslag: Idetta sammanhang bör regeln i 7 kap. I0§ utlänningslagen om omprövning avinvandrarverkets beslut beröras något. Regeln innebär atl invandrarverketskall ompröva ell av verket i första instans faltal beslut, om verket finneratt beslutet är oriktigt på grund av nya omständigheter eller av någon annananledning och del nya beslutet inle blir lill nackdel eller skulle saknabetydelse för utlänningen. Bestämmelsen i utlänningslagen skiljer sig frånförvaltningslagens omprövningsregel bl.a. på det sättet atl omprövning enligtförvaltningslagen bara skall ske om beslutet är uppenbart oriktigt medan enomprövning enligt utlänningslagen skall ske om beslutet är oriktigt. I bådafallen kan omprövning ske även om beslutet har överklagats menomprövningsskyldighelen enligt förvaltningslagen gäller inle om klaganden harbegärt inhibition. Inte heller gäller denna skyldighet sedan myndigheten haröveriämnat handlingarna i ell överklagat ärende till överinstansen. Enligtutlänningslagen får dock omprövning ske även efter det all handlingarnaöverlämnats, om regeringen begär yttrande från verket, och omprövningen kan skeäven när inhibition har begärts. Bakgrunden lill den meraomfattande omprövningsskyldighelen i utlänningslagen är behovet av all minskaöverinstansens arbetsbörda och få en totalt sett snabbare handläggning avärenden rörande avvisning och utvisning. Det kan i och för sig ifrågasättas omdessa behov gör sig lika starkt gällande när ärendena inle längre skallöverklagas lill regeringen och om inte förvaltningslagens vanliga regler istället borde gälla. För fall då omprövningen inte leder lill någon ändringmedför dessutom proceduren all del lar längre lid innan fårhandlingarna i ärendet med risk för atl nämndensavgörande fördröjs i motsvarande mån. 1990/91: 195 finner dockinte skäl atl nu föreslå någon ändring av omprövningsregeln. Bilaga 2Skulle del visa sig all denna omprövningsregel allmänt sett medför enförlängning av handläggningsliderna eller andra nackdelar får frågan övervägaspå nytt. Jag kommer därför noga all följa utvecklingen på detta område. Närhandlingarna har överlämnats till nämnden är ärendet ofta klart för avgörandeulan ytterligare skriftväxling. Det slår dock nämnden fritt att t.ex. genomremiss lill invandrarverket eller inhämta yttrandeöver vissa frågor. Ett sådant yttrande, liksom ell yttrande som invandrarverketbifogat vid överlämnandet av handlingarna, måste utlänningen enligtförvaltningslagens regler få del av innan ärendet avgörs. Ivissa länder förekommer samarbete med företrädare för FNs flyktingkommissariat(UNHCR) vid handläggningen av asylärenden. sådant samarbete kan i vissaärenden vara av värde. Samarbetetbör inte innebära all UNHCR eller företrädare för organisationen deltar isjälva avgörandet. I stället bör UNHCR ha rollen av rådgivare. Med tanke på delstora antalet ärenden som kommer all prövas i andra instans för svensk del ärdet inle lämpligt att UNHCR ålar sig atl mera generellt delta i proceduren. Enlämplig ordning kan i stället vara atl i de speciella ärendendär den finner det erforderligt inhämtar yttrande från UNHCR genom remiss. FrånUNHCRs sida har man ställt sig positiv lill en sådan ordning och framhållit atlUNHCR ibland kan länkas föredra att avge sitt yttrande muntligt. Vidare harframhållits all UNHCR kan länkas av eget initiativ vilja framföra synpunkteräven i ärenden som inle har remitterats. Delkan även vara värdefullt för om någon form av fortlöpandesamråd med UNHCR kan åstadkommas i frågor av mera övergripande art som ej rör enskildaärenden. Detta synes kunna ske genom regelbundna sammankomster mellanföreträdare för nämnden och UNHCR. Tyngdpunkten!utlänningsnämndens arbete kommer, liksom i del gällande systemet, att ligga på föredragning av ärendena. Nuvarande ordning i . arbetsmarknadsdepartementetinnebär all ärendena i regel föredras , nämligen inför gruppchef(chefen för en av fyra grupper 'inom utlänningsenheten med ansvar somhuvudman), expeditionschef och statsråd, innan statsrådet anmäler ärendet iregeringen. Dessa rutiner slår i överensstämmelse med ell vanligt arbetssätt iregeringskansliet som innebär alt ett ärende skall anmälas för ansvarighuvudman och för en chefstjänsteman innan del presenteras för statsrådet. Beredningen av ärendenainom nämnden kommer inle atr vara bunden ■ av några sådana arbetsformer med upprepade föredragningar som-dem ,'.■■■ 139 som gäller förregeringskansliet. Myckel kommer atl bero på hur enkla och Prop.1990/91:195 praktiska rutiner ordförandena och personalen lyckas skapa. Underett inledande skede av nämndens verksamhet torde det vara lämpligt all behållanuvarande ordning i vad den innebär alt föredragandena är underställda engruppchef 1 vilken utsträckning formliga föredragningar för gruppchefenbehöver äga rum-bör emellertid inte läggas fast genom några regler, utan delbör i främsta rummet ankomma på den ansvarige ordföranden all bestämma omdelta. Härvid mäste naturiigtvis beaktas vilken erfarenhet föredraganden haroch del aktuella ärendets svårhetsgrad. Allmänt sett torde emellertid gällaatt, i den mån föredragningar för gruppchef skall förekomma, dessa normall kanförkortas i förhållande till den ordning som ibland tillämpas . I merakomplicerade ärenden bör gruppchefen själv kunna svara för föredragningen. Föredragandenkommer förmodligen atl få avsälla minst samma lid för förberedelserna som . Den förutsatta förhandsinformationen lill ledamöterna innebär ett visstmerarbete. 1 viss utsträckning kompenseras emellertid detta av attarbetsformerna inom nämnden blir smidigare än inom . Så t.ex.är den ansvarige ordföranden normall tillgänglig för diskussion om uppkommandeproblem. Ordförandenasynes inle behöva tilläggas något ansvar för ärendena påberedningsstadiet. Beredningen bör som regel kunna ske genom föredragandens ochgruppchefens försorg. Del synes emellertid lämpligt all gruppcheferna fördelasmellan ordförandena så all de inriktar sig på all presentera sina ärenden underen bestämd ordförandes samman-irädesdagar eller all föredra ärendet för denneensam, om prövningen är av enkel beskaffenhet. Gruppchefen och föredragandenkan då alllid repliera på en av ordförandena när något problem uppkommer sombehöver diskuteras i förväg. Somregel bör tre sammanträden med fullsutlen nämnd behöva hållas varje vecka.Vidbehov måste självfallet antalet sammanträden utökas. Lekmännenbör lämpligen delas in i grupper med ansvarsområden motsvarande gruppchefernas.Även lekmännen kommer därmed atl få särskild erfarenhet av ärenden medasylsökande från vissa bestämda delar av världen. En sådan specialisering ärväsentlig för all lekmännen skall få verkligt inflytande i beslutsprocessen. Vidsjälva sammanträdel med nämnden bör föredragningen kunna till viss utsträckningrationaliseras och inriktas på de i varje ärende betydelsefulla ellertveksamma frågorna. Del synes lämpligt atl förutom föredraganden gruppchefenär närvarande vid sammanträdel. Delbör eftersträvas all beslut fallas i anslutning till själva sammanträdet.