prop · GE03171 · 1990-12-31 00:00:00 — Det finnsför närvarande tre direktiv som är av intresse i detta sammanhang, dels nr79/581 och 88/315 "on consumer protection in the indication of the pricesof foodstuffs", dels nr 88/314 "on consumer protection in the indicationof the prices of non-food products". Jämförprisskall enligt direktiven sättas ut när försäljningspriset för en vara anges.Detta krav gäller såväl i annonser och annan reklam som på säljställen. Regelnär dock försedd med åtskilliga undantag, bl. a. för standardiseradeförpackningar. Enligtregeringens mening bör kravet på information om jämförpris lagfästas.Information om jämförpriser bör dock endast krävas för sådana varuslag förvilka det finns särskilda beräkningsgrunder. Konsumentverkethar tagit fram sådana beräkningsgrunder för ett stort antal färdigförpackadedagligvaror. Vårt förslag förutsätter att det tas fram beräkningsgrunder ocksåför sådana varor som enligt praxis inte omfattas av kravet på jämförprismärkning.Konsumentverket bör också i fortsättningen ha till uppgift att fastställaberäkningsgrunder för jämförpris. Regeringensförslag: Om det slutliga priset för en bestämd tjänst inte kan anges, skallnäringsidkaren i stället ange grunderna för hur priset bestäms. Kommitténs förslag:Överensstämmer med vårt (betänkandet s. 180 O-Remissinstanserna: Ett fåtalremissinstanser har yttrat sig över förslaget i denna del. Konsumentverketanser att information om grunderna för hur priset beräknas endast undantagsvisskall anses tillräcklig. Skälen för regeringensförslag: Konsumenten bör vanligen kunna få prisinformation redan i samband medatt en bestämd tjänst marknadsförs i t. ex, en annons. För tjänster som är avmer standardiserad natur bör näringsidkaren normalt inte ha några svårigheteratt före avtalets ingående informera konsumenten om kontantpriset. Om all deninformation som krävs för att kunna ange kontantprisetinte föreligger vid avtalstillfället, bör det vara tillräckligt attnäringsidkaren ger konsumenten information om de debiteringsprinciper som skallligga till grund för prisets senare bestämmande. 3.5 Var priset skall anges på säljställe 3.S.1 Varor i allmänhet Regeringensförslag: Priset på en vara skall anges på varan eller dess förpackning eller idess omedelbara närhet på en hylletikett eller skylt. Om det finns praktiskahinder mot att ange priset på dessa sätt får priset i stället anges i enprislista, prisfrågeterminal eller liknande. Vad som sagts skall ocksågälla uppgift om jämförpris. Kommitténsförslag: Överensstämmer med vårt (betänkandet s. 174). Remissinstanserna:Endast en remissinstans har yttrat sig särskilt över förslaget i denna del.Konsumentforum i kommun anser att det är viktigt att prislapparnainte fästs på förpackningen så att de täcker annan viktig information om varan. Skälenför regeringens förslag: Enligt prisinformationsriktlinjerna (KOVFS 1982:1)skall man vid marknadsföring av varor i detaljhandeln på säljstället lämnaskriftlig prisinformation för varor som hålls tillgängliga för självbetjäningeller exponeras på sådant sätt att konsumenterna kan förbereda köp utan hjälpav säljpersonal. Prisinformationenskall enligt riktlinjerna presenteras på ett sådant sätt att det inte uppstårnågon tvekan om vilken vara informationen avser. Den skall finnas på varaneller i dess närhet. Som anförts i avsnitt 3.4.1 är kravet på skriftligprisinformation inte absolut. Riktlinjernaför var priset skall anges är så grundläggande att de i likhet med riktlinjernaför hur priset skall anges bör lagfästas. Prisetbör således anges antingen på varan eller i dess närhet på en hylletikett ellerskylt. I vissa fall t. ex. när det gäller stora och skrymmande varor bör deträcka att priset framgår av en prislista, som är lätt tillgänglig förkonsumenten. En prisfrågeterminal kan också lämna upplysning om priset. Den prisinformation sombör lämnas i fråga om varor bör förutom uppgift om försäljningspris också iförekommande fall innehålla uppgift om jämförpris (jfr avsnitt 3.4.2). Dennuvarande ordningen tillåter att jämförpris anges på hyllkantsetikett ellerskylt. Vi anser att detta bör gälla också . 3.5.2 Dagligvaror ibutiker av självbetjäningstyp Regeringensförslag: 1 butiker som tillhandahåller dagligvaror genom självbetjäning skallpriset på sådana varor i regel anges på varan eller dess förpackning. Prisetskall dock få anges på hyllkantsetikett eller skylt om det finns praktiskahinder mot prismärkning på varan eller dess förpackning. Enprismärkning med hyllkantsetikett eller med skylt skall också tillåtas omprisinformationssystemet gör det möjligt för konsumenten att på ett enkeltsätt beräkna den sammanlagda kostnaden för varorna före betalningen ochkontrollera att det pris som betalas stämmer överens med prisangivelsen ibutiken, om inte detta redan är tekniskt säkerställt. Kommitténsförslag: Överensstämmer med vårt (betänkandet s. 174 ff). Förslagetom artikelprismärkning av dagligvaror har fått ett blandat mottagande avremissinstanserna. Något fler än hälften av remissinstanserna tillstyrkerförslaget. iSverige och är positiva till förslaget.Konsumentverket, och ärockså positiva till kommitténs förslag men anser att förslaget borde ha gåttlängre. anser sålunda att det inte är realistiskt att räkna medatt konsumenterna i någon nämnvärd utsträckning kommer att använda sig av ensärskild prisfrågeterminal eller själva notera priset på varje vara. Statens pris- ochkonkurrensverk, och handelns företrädare anser attförslaget bl. a. kommer att leda till högre kostnader och högre priser. Företrädarnaför konsumenterna och löntagarna framhåller att trots omfattande debatt ochingripanden från /KO är den prisinformation som ges i dagligvarubutikermed datakassor i alltför många fall otydlig och otillgänglig. Man menar att denprisinformation som hyllkantsetiketterna ger inte fungerar tillfredsställande.Med den ordning som det har visat sig att butikerna förmår hålla är det ipraktiken svårt att koppla ihop en viss vara med rätt hyllkantsetikett. Manbetonar att i butiker med datakassor är det ofta arbetskrävande förkonsumenterna att finna priset på de varor man avser att köpa. Man påtalar attdetta förhållande också måste beaktas när de kostnader kommitténs förslagmedför skall analyseras. Vidare påtalas att en minskad artikelprismärkning kom- mer att innebärasvårigheter för handikappade och andra utsatta konsu- Prop. 1990/91:171 mentgrupper.Man stryker under att prislappar har betydelse för att konsumenten innankassan passerats skall kunna beräkna den sammanlagda kostnaden för en varukorg,att rätt belopp debiteras i kassan och för möjligheterna att efter köpetkontrollera att säljaren tagit ut rätt pris för varorna. Dessa remissinstanservälkomnar därför utredningens förslag. Handelnsföreträdare anser att ett välordnat system med hyllkantsmärk-ning av den typsom tillämpas i handeln kompletterat med klartextkvitto och i vissa fallmed s. k. prisfrågeterminaler väl tillgodoser konsumenternas behov av godprisinformation. Man framhåller att justeringar av hyllkantsmärkningen i sambandmed prisändringar genomförs på ett sådant sätt att det pris som registreras idatakassan aldrig kan bli högre än vad hyllkantsetiketten visar. Handeln,näringslivet i övrigt och de konkurrensvårdande myndigheterna framhåller attpriset är ett viktigt konkurrensmedel och känner en oro för att en detaljeradreglering hämmar konkurrensen, leder till leverantörsprissättning ochprisstelhet med risk för höjda priser för konsumenterna. Man bedömer att ettgenomförande av kommitténs förslag kommer att medföra högre kostnader förhandeln eftersom det kräver antingen artikelprismärkning eller tillgång tillspeciell teknisk utrustning. Man menar vidare att den tekniska utvecklingen kankomma att hindras. Skälenför regeringens förslag: av hushållens utgifter avser inköp av dagligvaror.Från konsumentsynpunkt är därför behovet av en god prisinformation beträffandedagligvaror särskilt stort. Marknadsdomstolenhar i ett beslut , (MD 1991:3) prövat frågan om prismärkningav dagligvaror i butiker av självbetjäningstyp enligt 3 §marknadsföringslagen. Domstolen slår fast att 3 § marknadsföringslagen inteinnefattar ett åläggande för näringsidkare att prismärka varje dagligvara ibutik med självbetjäning om butiken tillämpar en hyll-kantsmärkning somuppfyller vissa krav. Varor som av tradition inte artikelprismärks undantashärvid. Domstolenanför i denna del bl. a. följande. Etthyllkantsmärkningssystem kan emellertid ge minst lika god pris information. För detta krävs att prisuppgifterna anges med stora och tydliga siffror, att det är helt klart vilken vara en etikett avser samt att etiketterna är väl synliga och inte placerade t. ex. i den nedre kanten på en golvhylla. Det krävs också att i butiken finns en pristerminal eller annat hjälpmedel som gör det möjligt för konsumenten att lätt kontrollera vilket pris som kassan kommer att registrera för de en skilda varorna. Slutligen krävs att prismärkningen är på ett tillförlit ligt sätt samordnad med priserna i datakassan, så att risken för att kassan registrerar ett högre pris är liten. För det fall att ett sådant fel ändå inträffar bör lämpligen gälla ett ersättningsåtagande av det slag som berörts i ärendet. Ett sådant åtagande innebär att butiken betalar ersättning när fel påpekas. Behovet av skärpta reglerför prisinformation om dagligvaror i butiker av Prop. Företrädareför konsumenterna och handeln är eniga om att det behövs god prisinformation idagligvaruhandeln. Av den undersökning om allmänhetens inställning tillprisinformation som har låtit utföra framgår också atten övervägande majoritet av de tillfrågade lägger stor vikt vid en sådan. Engod prisinformation bör tillgodose tre viktiga krav. Den bör först och främstge konsumenten en korrekt och lättillgänglig information om hur mycket en varakostar. Konsumenten skall vidare med ledning av prisinformationen i butikenkunna beräkna den sammanlagda kostnaden för de varor som han eller hon tänkerköpa. Slutligen bör det vara möjligt för konsumenten att kontrollera att rättpris har tagits ut för varje vara. Undersökningenom allmänhetens inställning till prisinformation visar att vilket av kraven påprisinformation som konsumenten sätter främst varierar med hushålletssituation. Detta bekräftar bl. a. att de tre kraven är viktiga för attkonsumentkollektivets behov av prisinformation skall kunna tillgodoses. Regeringenvill framhålla att informationssystemen som skall tillgodose de nämnda trekraven måste utformas så att olika konsumentgruppers förutsättningar atttillgodogöra sig prisinformationen beaktas. Speciella hänsyn måste tas tillpersoner med olika typer av handikapp eller personer som av någon annananledning har särskilda behov på prisinformationsområdet. Hänsyn måste ocksåtas till detaljhandelns behov av rationell hantering och Ökad effektivitet.Utrymme att ta nya tekniska lösningar i bruk måste finnas. De anställdasarbetsmiljö måste uppmärksammas. Vårredovisning av bl. a. remissvaren visar att företrädare för handeln och förkonsumenterna har olika uppfattningar om hur prisinformationen skall utformasför att de nämnda kraven skall tillgodoses. Enligt handeln kan kraven uppfyllasutan artikelprismärkning, medan bl. a. konsument- och löntagarorganisationer häydaratt en individuell prismärkning av varje vara alltjämt behövs. Trotsomfattande insatser från det allmännas sida för att förbättra prisinformationeni detaljhandeln visar den fortfarande stora brister. refererade avgörande har det klart-gjorts vilkenprisinformationsstandard som inom ramen för gällande rätt kan krävas i de dagligvarubutikerav självbetjäningstyp som har gått över från artikelprismärkning till hyllkantsmärkning. Regeringenanser att standarden på prisinformationen i dagligvarubutiker avsjälvbetjäningstyp bör skärpas ytterligare för att de tre förut nämnda kravenskall kunna tillgodoses. För att tydligt ange vilka regler som bör gälla ochför att påskynda utvecklingen mot en god prisinformation anser vi detnödvändigt att i lag reglera vilka minimikrav som konsumenterna har rätt attställa på prisinformationen. Prismärkningpå varan uppfyller alla de krav på en god prisinformation somvi anser bör ställas. En sådan prismärkning ger konsumenten en lättillgängliginformation om hur mycket en vara kostar. ning på varan kan konsumenten vidare på ett enkelt sättberäkna den Prop. 1990/91:171 sammanlagda kostnaden för sina inköp. Ensådan prismärkning gör det också möjligt för konsumenten att lätt kontrolleraatt rätt pris har tagits ut för varje vara. Som huvudregel bör därför gälla att priset på dagligvarorsom marknadsförs genom självbetjäning skall anges på varan eller dessförpackning. Från denna huvudregel måste vissa undantag kunna göras. Det gäller till en början sådana varor där det avpraktiska skäl inte är genomförbart eller rimligt att märka varje vara för sig.Konsumentverket och handeln har kommit överens om att praktiska hinderskall anses föreligga för artikelprismärkning av vissa varugrupper. De varugruppersom omfattas av överenskommelsen är varor i mejerikylutrymmen, öl, läskedrycker,bordsvatten, lösviktsvaror, djupfrysta varor, prisgrupperade varor, pallexponeradeoch tillfälliga varor, självplockvaror, mjöl, socker, ägg samt tobak. Det är här fråga om en del av dagligvarusortimentet, somdet på grund av varornas beskaffenhet eller det sätt på vilka de utbjuds intekan anses vara praktiskt att artikelprismärka. Behovet av artikelprismärkningför dessa varor framstår också som mindre då det rör sig om varor som deenskilda konsumenterna köper ofta och där prismedvetenheten därför i allmänhetär hög. För varor av nyssnämnda slag bör det därför räcka med attpriset anges i varans omedelbara närhet, på en hyllkantsetikett eller skylt såatt det klart framgår för konsumenten vilken vara priset avser. Från huvudregeln om artikelprismärkning bör också görasundantag för sådana fall där prisinformationssystemet är utformat på ett sådantsätt att det uppfyller de förut redovisade grundläggande kraven för en godprisinformation. Sålunda bör priset kunna anges i varans omedelbara närhet, omprisinformationssystemet i övrigt gör det möjligt för konsumenten att på ettenkelt sätt beräkna den sammanlagda kostnaden för sina inköp innanutgångskassan passeras och att kontrollera att det pris som tas ut stämmer överensmed prisangivelsen i butiken. Den lagstiftning som vi nu föreslår medger sålunda andrasätt att informera om priser än genom artikelprismärkning. Vi utgår från attde höga krav som ställs från konsumentsynpunkt kan verka stimulerande på utvecklingenav nya tekniska lösningar. Från handelns sida har framhållits att kravet på artikelprismärkningkommer att föra med sig kostnadsökningar som ytterst drabbar konsumenterna. Regeringen är för sin del medveten om att förslaget kankomma att föra med sig vissa kostnadsökningar för vissa butiker som redan helteller delvis har upphört med artikelprismärkning . Regeringen gör dockbedömningen att de beräkningar som presenterats torde ange för höga kostnader.Vid jämförelse mellan artikelprismärkning och hyllkantsmärkning måste bl. a.beaktas kostnader för olika ommärkningar och för att hålla god ordning i hylloroch på hyllkantsmärkning. Det finns också stort utrymme för handeln att pressakostnaderna genom att utveckla nya tekniska lösningar för 2 1990/91. hurkonsumenterna på ett enkelt sätt skall få den information som erfordras. Regeringen vill ocksåstryka under att sådana åtgärder som är förenade med vissa kostnader förföretagen kan vara samhällsekonomiskt motiverade. En bättre prisinformationökar konsumenternas prismedvetenhet och därmed deras möjligheter att göra välavvägda val. En lättillgänglig prisinformation sparar också tid förkonsumenterna. Dessa fördelar motiverar enligt vår uppfattning dekostnadsökningar som kan bli följden av vårt förslag. Remissvaren påkonkurrenskommitténs förslag och den undersökning som har låtitutföra om allmänhetens inställning till prisinformation bekräftar attkonsumenterna sätter så stort värde på artikelprismärkningen att man är bereddatt betala för den. Farhågor har ocksåuttryckts för att kravet på artikelprismärkning kan komma att innebära enutökad leverantörsprismärkning, med ökad prisstelhet som följd. En sådanutveckling skulle kunna skada konkurrensen på marknaden. Risken för att butikerna istörre utsträckning utnyttjar leverantörerna för prismärkning motverkas enligtregeringens bedömning av den tekniska utvecklingen, som har inneburit att alltfler butiker kan ha butiksindividu-ell prissättning. Det får förutsättas attden tekniska utvecklingen går vidare och att automatiserade eller alternativasystem för prismärkning kommer att tas i bruk i allt fler butiker avsjälvbetjäningstyp. Om det mot förmodan skulle uppstå problem är det dekonkurrensvårdande myndigheternas uppgift att uppmärksamma dessa. Regeringensförslag: Information om priset för en bestämd tjänst eller om grunderna för hurpriset bestäms skall lämnas lätt tillgänglig på eller i omedelbar anslutning tillden plats där näringsidkaren bedriver sin rörelse eller annars marknadsför sinatjänster. Kommitténsförslag: Överensstämmer delvis med vårt. Kommittén föreslår dessutom en regelom att en näringsidkare på en konsuments uppmaning skall vara skyldig att muntligenlämna upplysning om prisinformation, om konsumenten inte befinner sig på sammaplats som näringsidkaren (betänkandet s. 180 fl). Remissinstanserna:Inga remissinstanser har yttrat sig särskilt över kommitténs förslag i dennadel. Skälenför regeringens förslag: Regeringen har i det föregående föreslagit attnäringsidkare skall lämna prisinformation också när de marknadsför bestämdatjänster till konsumenter (avsnitt 3.3). Kravet gäller vid alla former avmarknadsföring, dvs. i annonser, när bestämda tjänster utbjuds i en lokal, vidmuntliga kontakter med en konsument beträffande en viss tjänst m. m. Som harframhållits i det föregående skall dock prisinformation kunna underlåtas, omsärskilda omständigheter hindrar det. Det finns stora skillnadermellan varu- och tjänsteområdena. Medan en vara ofta är standardiserad ochmassproducerad är en tjänst som regel mer eller mindre individualiserad. Någonlokal som motsvarar detaljförsäljningsställe på vilka varor vanligtvis utbjudsfinns ibland inte på tjänsteområdet. Så är det t. ex. när det gäller mångahantverkstjänster. I de fall en näringsidkareinom tjänsteområdet bedriver sin rörelse i en lokal eller på någon annanliknande plats, bör prisuppgifter lämnas lätt tillgängliga på eller ianslutning till denna plats, t. ex. i ett skyltfönster. De fall som det härframförallt är fråga om är näringsidkare som tillhandahåller tjänster av merastandardiserad natur, t. ex. frisörtjänster, skomakeri, kemtvätt,restaurangtjänster o. d. Men det gäller också reparationsverkstäder såsom bil-och cykelverkstäder. Det bör i vart fall förstandardiserade tjänster kunna ske genom att prisuppgifter lämnas genomskyltar väl synliga i eller i anslutning till lokalen, t. ex. i skyltfönster.För tjänster som inte är av standardiserad natur, t. ex. renahantverkstjänster, bör det vara tillräckligt att konsumenten i en prislistaeller förteckning kan inhämta information om grunderna för hur priset bestäms. Regeringensbedömning: Ingen regel bör införas om vilket pris som skall gälla när enprisangivelse för en vara inte stämmer överens med det pris som tas ut ikassan. Kommitténsförslag: Kommittén föreslår att om en prisuppgift på säljstället inte stämmeröverens med det pris som debiteras skall det lägre priset gälla om det inte äruppenbart att det är felaktigt (betänkandet s. 177 Remissinstanserna: Fleraremissinstanser har haft synpunkter på kommitténs förslag i denna del. Hälftenav dem som yttrat sig, däribland ochGrossistförbundet , är kritiska till att en rent civilrättsligregel sätts in i en i övrigt marknadsrättslig lagstiftning. Skälen för regeringensbedömning: Den av kommittén föreslagna regeln passar mindre väl in i denföreslagna lagstiftningen som är rent marknadsrättslig. Frågan om en sådancivilrättslig regel som den föreslagna behöver dessutom övervägas ytterligare. Viär därför inte beredda att nu föreslå en sådan regel. Regeringensförslag: Näringsidkare som underlåter att lämna prisinformation skall kunnaåläggas att lämna prisinformation enligt reglerna i marknadsföringslagen. Kommitténsförslag: Överensstämmer i huvudsak med vårt (betänkandet s. 167). Remissinstanserna:Ett fåtal remissinstanser har yttrat sig över förslaget i denna del. a.hovrätten för anser att klara och entydiga regler måste ges omtillämpningen av marknadsföringslagens sanktionssystem vid underlåtenhet attfölja prisinformationslagen. Skälenför regeringens förslag: Enligt marknadsföringslagen (3 §) kan en näringsidkaresom underlåter att lämna information som är av särskild betydelse frånkonsumentsynpunkt åläggas att lämna information. Åläggandet skall förenas medvite. Det är som meddelar sådana ålägganden.Konsumentombudsmannen har också rätt att i vissa fall utfärdainformationsförelägganden. Prisinformationär sådan information som är av särskild betydelse för konsumenterna. Eftersomde föreslagna lagreglerna skall ange de väsentliga beståndsdelarna i en godprisinformation bör följden av en underlåtenhet att rätta sig efter dessakunna bli ett åläggande om att lämna prisinformation. Marknadsföringslagenshandläggningsregler bör därvid tillämpas. 3.8 Den lagtekniska lösningen Regeringensförslag: Reglerna om prisinformation skall införas i en särskild lag. Kommitténsförslag: Överensstämmer med vårt (betänkandet s. 164). Remissinstanserna: Defåtal remissinstanser som har uttalat sig om kommitténs förslag i denna del äri huvudsak negativa. Statens pris- och konkurrensverk har dock inget attinvända mot att en lag om prisinformation införs, men anser att det är viktigtatt den inte utformas så att den låser informationsgivandet till en viss giventeknik. Hovrätten för menar att de föreslagna lagreglerna börkunna införas som ett särskilt kapitel i marknadsföringslagen, eftersom deberör hela varu- och tjänsteområdet och därmed den alldeles övervägande delenav alla näringsidkare och konsumenter. Skälen för regeringensförslag: Marknadsföringslagen bygger på generalklausuler som fylls ut avrättspraxis. Lagen gäller generellt och inte endast vissa marknadsled. De förslag som regeringennu lägger fram innebär en precisering och ett förtydligande av vilka krav sombör gälla för en god prisinformation när näringsidkare i detaljistledetmarknadsför varor och tjänster till konsu- menter.Sådana lagförslag passar därför mindre väl in i den mer generellt Prop.1990/91:171 inriktade marknadsföringslagen. Reglerna om prisinformation bördärför tas in i en särskild lag. Detär angeläget att reglerna kan träda i kraft . Reglernakan vid behov senare föras in i en eventuell omarbetad marknadsföringslag. Iårets budgetproposition (prop. 1990/91:100 bil. 15 s. 81) har regeringennämligen uttalat att marknadsföringslagen skall ses över. Närlagregler om prisinformation införs kan många av de detaljregler omprisinformation som har utfärdat i form av riktlinjer upphävaseller förenklas. Samma sak gäller de överenskommelser om prisinformation inomolika produktområden som verket träffat med företrädare för näringslivet.Konsumentverket har förklarat sig berett att gå igenom det nuvaranderegelsystemet med utgångspunkt i vad vi här har anfört. Vi utgår sålunda ifrånatt lagstiftning om prisinformation också leder till regelförenkling inom dettaområde. 3.9 Förslagets förhållande till EGs regler InomEG finns tre direktiv som är av intresse för förslaget till prisinformationslag,nämligen dels nr 79/581 och 88/315 "on consumer protection in the indicationof the prices of foodstuffs", dels nr 88/314 "on consumer protectionin the indication of the prices of non-food products". Direktivenanger att försäljningspris och jämförpris skall vara otvetydiga, lätt identifierbaraoch tydligt läsbara. Direktiven ger medlemsstaterna rätten att själva bestämmade närmare reglerna för hur denna märkning skall utföras.