prop · GE0390 · 1990-12-31 00:00:00 — Enannan åtgärd som kan förbättra situationen i glesbygdsområden är enligtregeringens uppfattning en övergång till fosfatfria tvättmedel. Konsumentansvarethar tidigare understmkits i olika sammanhang. En informationskampanj förövergång till fosfatfria tvättmedel bör enligt regeringens uppfattninggenomföras. Berörda kommuner bör efter samråd med informera bl,a, konsumentema om behov och möjligheter att övergå till fosfatfriatvättmedel. En sådan information kan, om den får effekt, minska fosfomtsläppenfrån små och enskilda anläggningar på ett kostnadseffektivt sätt. Alternativetär i många fall att bygga ytterligare reningssteg i reningsverken. 15 1990/91. 13Varornas miljöpåverkan från råvara till avfall Regeringensställningstaganden i korthet: förhandsanmälanav nya kemiska ämnen vidarearbete med kriterier för och föreskrifter om klassificering och märkning eftermiljöfarlighet utvidgatbemyndigande till kemikalieinspektionen och att förbjudaskadliga ämnen och produkter enligt lagen om kemiska produkter. Användningenav tungmetalleraa kvicksilver, kadmium och bly bör upphöra. Även användningen av arsenik och krom bör starkt begränsas. Avvecklingen inleds genom åtgärdsprogram mot användningenav kvicksilver genom bl.a. förbud mot kvicksilvertermometrar, instrament ochströmbrytare med kvicksilver från den resp, den användningenav bly genom framför allt överenskommelser om frivillig avveckling användningenav kadmium genom miljöavgifter och återlämningspremier förnickel/kadmiumbatterier och en utredning om gränsvärde ochmiljöskatt på kadmium i handelsgödsel arsenikoch krom i träskyddsmedel genom de föreskrifter som kemikalieinspektionenutfärdat; miljöskatter övervägs som komplement till föreskriftema, Användningenav klorerade organiska lösningmedel avvecklas ge nom förbudatt sälja trikloretylen, metylenklorid och perkloretylen i konsumentprodukterfrån förbudatt använda trikloretylen och metylenklorid , Användningen av organiskatennföreningar, ftalater, bromerade flamskyddsmedel, klorparaffiner ochnonylfenoletoxylater skall begränsas. Kemikalieinspektionen ochnaturvårdsverket arbetar vidare med hur begränsningaraa skall genomföras, Avvecklingsplaneraa förozonnedbrytande ämnen utvidgas genom att CFC-innehålleti kasserade kyl- och frysskåp omhändertas på ell miljöriktigt sätl användningenav 1,1,1-trikloretan och koltetraklorid avvecklas tillår 1995 resp, . Ekonomiskastyrmedel kan användas för att nå målen på avfalls området. Ytterligare styrmedel övervägs. Regeringensförslag i korthet: Förhandsgranskning avbiologiska bekämpningsmedel införs, Kommunema får vidgad rätt attdifferentiera avfallstaxoraa för att stimulera till källsortering av avfall, godkänner tilläggentill Montrealprotokollet om ämnen som bryter ned ozonskiktet, godkännerBaselkonventionen om kontroll av gränsöverskridande transporter och slutligtomhändertagande av farligt avfall. Omsättningenav varor har ökat. Materialen har blivit mer komplexa. Antalet användakemikalier växer. Så länge stabila organiska ämnen och tungmetaller finns iprodukter och varor kommer de också att finnas i avfallet eller bildas vidavfallshanteringen. De förekommer i avloppsvatten som behandlas i kommunalareningsverk och påverkar därigenom större vattenområden och rötslammetssammansättning och användbarhet som jordförbättringsmedel. Det årliga inflödet avmiljöskadliga ämnen i varor och anläggningar är flerfaldigt större än denuvarande årliga utsläppen till naturen. Därmed ackumuleras en växande mängdstabila miljö- och hälsoskadliga ämnen i varor, byggnader osv. utgördetta inget hot mot miljön under användningen. Problemen uppkommer när varoraakasseras. ofta med stor fördröjning kan ämnena spridas i markoch vatten genom läckage från avfallsdeponier eller på annal sätt. De fullaeffekteraa av den ackumulation av ämnen i varor som skett under de senastedecennieraa har ännu inte blivit synliga. Eftersom vamomsättningen fortsätteratt öka är det risk för långsiktiga problem, som inte kan överblickas. Den ökade vamomsättningeninnebär också att avfallsmängdema växer. Det är svårt att hitta platserför nya avfallsdeponier. Framför allt är detta ett problem för tättbefolkade,högindustrialiserade länder. Problemet har emellertid blivit kännbart på vissahåll även i det mer glest befolkade . Det har således blivituppenbart att del är nödvändigt att anlägga ell helhetsperspektiv "frånvaggan till graven" på vamproduklionen och vamhanteringen inklusiveavfallsledet. Industrins miljöarbete måste inriktas på att redan från börjananvända insatsvaror och produktionsmetoder som inte ger skadliga effekter påhälsa och miljö i något led. Produkterna skall vara rena från början. Miljöaspekternamåste beaktas på utvecklingsstadiet när nya produkter tas fram. Varans helaomloppscykel måste då bedömas från miljösynpunkt ända fram till avfallsledet.På så vis kan också kostnader undvikas för investeringar i reningsutmstningeller i avfallsanläggningar. För att en bärkraftigutveckling skall kunna komma hela jordens befolkning till del och för altkommande generationers tillgång till naturresurser inte skall utarmas krävsatt produktionen sker på ett resurshushållande Prop. 1990/91:90 sätt. Detär således angeläget med en utveckling mot en mer resurssnål teknik och motresursåtervinning. Varoraasinnehåll och utformning har betydelse för hälso- och miljöproblemen inom allasamhällssektorer. Fordon med mindre och renare avgaser minskar föroreningarnafrån transportsektora. Genom att ta bort asbest ur bromsbelägg, kvicksilver urströmbrytare m, m, undviks utsläpp under produktionen och när bilama skrotas.Användningen av allt mindre farliga bekämpningsmedel och handelsgödsel med lägrekadmiumhalt begränsar gradvis jordbrakets miljöpåverkan. Genom t, ex, nyatvättmedel, färger och limmer där skadliga ämnen bytts ut slipper yrkesmässigaanvändare och privata konsumenter utsättas för hälsorisker (allergier,nervskador) under användningen och de diffusa utsläppen av skadliga ämnen tillmiljön via avloppssystem och soptippar minskar. Arbetsmiljön kan förbättras fördem som tillverkar dessa produkter och för dem som använder dem i industrielltillverkning av andra varor. Detmoderaa samhället har i hög grad gjort sig beroende av kemiska ämnen ochprodukter. Det rör sig om 10000 20000 ämnen och mellan 50000 och 60000produkter bara på den svenska marknaden. Trots att kunskaperaa om kemikaliernaseffekter på hälsa och miljö förbättras är de fortfarande i viktigastycken otillräckliga. Det är angeläget att rensa i av kemiska ämnen såatt de framtida riskeraa för miljö och hälsa minimeras. är detemellertid angeläget att inte ersätta skadliga ämnen med andra som kan varaskadliga på annat sätt. Kunskaper behövs därför också om konsekvenseraa av attersätta farliga ämnen. Ettstort arbete förestår innan vamproduktion och konsumtion anpassats så attskador på hälsan eller miljön inte riskeras. Det är viktigt att detta arbetebedrivs med en god strategi och i effektiv intemationell samverkan. Regeringenbedömer att vissa ämnen och produkter är så skadliga att användningen av demmåste avvecklas helt. I andra fall kan krävas vissa begränsningar, system föråtervinning eller särskilda åtgärder för en säker hantering. Ibudgetpropositionen (prop. 1989/90:100 bil. 16) framhölls t.ex.beträffande avfallsfrågor att innehållet av miljöskadliga ämnen såväl iavfallet som i produkter och varor måste bli radikalt mindre än , attåteranvändning och återvinning måste öka för att minska avfallsmängderna ochatt det beträffande det avfall som ändå slutligen måste tas om hand skallfinnas teknik och system för en miljöriktig hantering. hade ingetatt erinra mot detta program (JoU 16, rskr. Detär angeläget att en samlad och långsiktig strategi nu utvecklas för hur arbetetbör bedrivas för att begränsa varoraas miljöpåverkan i alla led. En arbetsgmppunder ledning arbetar med att ta fram en sådan strategi. Insatserkrävs från ett stort antal aktörer för att arbetet för en miljöan passad vamproduktion skall bli framgångsrikt. Genom substitutionsprin cipen enligt lagen om kemiska produkter har den som hanterar eller importerar en kemisk produkt ett grundläggande ansvar för att byta ut farliga ämnen och produkter mot mindre farliga. Det åligger också tillver- 228 käreoch leverantörer av kemiska produkter att se till att produkterna är Prop.1990/91:90 väl utredda till sina effekter och att de förses medhanteringsföreskrifter. Medvetnakonsumenter och yrkesmässiga användare som får god information inför sinaproduktval och sin hantering av kemikalier är, liksom en utveckladmyndighetstillsyn viktiga faktorer för att ansvaret att byta ut eller upphöramed användningen av farliga ämnen och produkter i praktiken verkligen skallavkrävas tillverkare och importörer. Produktsäkerhetslagensom infördes och den nya produktskadelag som avses införas innebär ettförstärkt konsumentskydd och ett incitament för producenteraa att utvecklasäkra produkter. Systemet med frivillig positiv miljömärkning förbättrarkonsumentens möjligheter att välja miljöanpassade varor. Den positivamiljömärkningen en grön svan samordnasmellan de nordiska länderaa och syftar till att stimulera ut vecklingen och marknadsföringen av produkter som är bättre från miljö synpunkt. och de kommunala konsumentvägledama ger i ökande utsträckning information om miljöaspekter. har fått direktiv från regeringen att visa hur miljöaspekterna ytterligare kan beaktas i konsumentpolitiken. Bättreutbildning, särskilt av yrkesmässiga användare, och vidareutveckling av kravenpå klassificering och obligatorisk märkning av hälsooch miljöfarliga produkterär ytterligare steg för att förbättra konsumentens och den yrkesmässigeanvändarens möjligheter att påverka produktutvecklingen. Arbetstagarna och defackliga organisationeraa har spelat en viktig roll för att bevakahälsoaspekteraa av företagens kemikalieanvändning. Det system för informationom miljöfarlighet som utvecklas kommer att ge ökade möjligheter förarbetstagaraa att ta hänsyn också till kemikalieanvändningens inverkan påmiljön. Tillsynsmyndigheternapå lokal, regional och central nivå har viktiga funktioner att fylla för att setill att företagen tar sitt ansvar. Kemikaliekontrollen bör förstärkas genomen utbyggnad av kemikalieinspektionen, förhandsanmälan av nya ämnen och utbyggtproduktregister (se vidare avsnitt 13.2 och kapitel 21). Mångaämnen är långlivade och sprids med vatten och vind över stora områden. Åtgärderi enskilda länder blir då otillräckliga. Det visas också av att ämnen som vi iSverige förbjudit eller begränsat kraftigt t.ex.DDT och PCB fortfarande förekommer i vår miljö. Mängden ämnen och de stora kunskapsluckor som fortfarande finns talar för ettinteraationellt samarbete. Kemikalieindustrinär i hög grad interaationell. De kemikalier som används i är i storutsträckning tillverkade utanför landets gränser. Ett särskilt problem utgörhärvid skadliga ämnen och produkter som ingår i varor. Behovetav interaationellt samarbete är stort också därför att åtgärder mot varor och kemiska produkter kan påverka handeln. Nationell politik måste beakta de överenskommelser som gäller enligt t.ex, 229 (sevidare avsnitt 5,10), Enligt dessa finns dock möjlighet att, fömtsatt att Prop. 1990/91:90 import och inhemska produkter likabehandlas, vidta åtgärdermed handelsbegränsande effekter, när berättigade miljöskyddshänsyn föreligger. Ettkommande öppnar nya möjligheter för att påverka utvecklingenoch uppnå positiva miljöeffekter. Ett gemensamt angreppssätt från EFTA-länderaaoch EG ger större samlad effekt än om enskilda länder vidtar sinsemellanokoordinerade åtgärder. Avtalet kommer emellertid också att begränsa Sverigesfrihet att ensidigt införa åtgärder som påverkar den fria handeln med varoreller som står i strid med EGs gemensamma regelverk (se avsnitt 5.4). Ettinteraationellt samarbete är således av största vikt för att miljöproblemen pågmnd av kemikalier, varor och avfall skall kunna angripas effektivt. Samverkankrävs i första hand mellan industriländeraa. Det är här som merparten av de nyakemiska ämnena tas fram och varoraa produceras. har iolika interaationella sammanhang drivit krav på mer tillförlitliga analyser avoch bättre kunskaper och dokumentation om kemikalier, har ocksåargumenterat för begränsning eller avveckling av användningen av farligaämnen. Ävendet globala samarbetet inom FNs ram på kemikalieområdet behöver utvidgas iframtiden. Kemikalieexporten från länder utanför ökar snabbt och det ärdärför viktigt att allt fler länder dras in i samarbete som ökartillförlitligheten i lämnade uppgifter och begränsar riskerna, harofta betydande svårigheter att hantera kemikalieimporten, London-riktlinjernaför handel med kemikalier behöver utvecklas ytterligare och andra åtgärdervidtas för att hjälpa u-Iänderna på kemikalieområdet. förband sig deltagarländerna att aktivt verka för attersätta farliga kemikalier med mindre farliga eller med sådana som kan hanteraspå ett säkert sätt. Den s, k, förebyggande principen erkändes. Den innebär attmiljöinsatser skall förekomma, förhindra och angripa orsakema tillmiljöförstöringen. Vid hot om allvarliga och oåterkalleliga skador får inteavsaknaden av vetenskapliga bevis användas som skäl för att uppskjuta åtgärderför att förhindra miljöförstöring, Interaationellaöverenskommelser har också träffats för att begränsa användningen och utsläppenav de ämnen som vi redan nu vet är så skadliga att de inle bör komma ut inaturen, 1juni reviderades Montrealprotokollet om ämnen som bryter nedozonskiktet. Kraftigt skärpta avvecklingsplaner antogs för CFC och halon.Protokollet utvidgades till att omfatta ytteriigare ett antal ämnen. Tilläggentill protokollet redovisas i avsnitt 13,8, Enligtöverenskommelse inom ramen för Helsingforskonventionen (HELCOM) skall metallutsläppen till minska , Den tredje innebär åtaganden om kraftiga begränsningar av utsläppen av vissa ämnen till Nord sjön, Den totala tillförseln (via alla tillförselvägar) till av kvick silver, kadmium, bly och dioxiner skall reduceras eller mer , fömtsatt att det är tekniskt möjligt. Tillförseln av ytterligare ca 30 ämnen skall halveras . Till dessa hör klorerade lösningsmedel, flera metaller och deras föreningar samt tjugutalet 230 På en s. k, referenslista finns ytteriigare 170 äm- Prop,1990/91:90 nenvilka skall gås igenom internationellt för att få fram vilka ytterligare ämnen som bör omfattas av halveringsmålet. (PARCOM)har fastställt krav för utsläpp av stabila organiska ämnen från InomOECD har på svenskt initiativ ett projekt satts i gång för alt identifieraämnen för vilka användningen bör starkt begränsas eller avvecklas helt. Femämnen har utpekats för överväganden om riskre-ducerande åtgärder. Dessafem ämnen finns också med bland de tretton ämnen som kemikalieinspektionen ochnaturvårdsverket tillsammans enligt uppdrag från regeringen utpekat föravveckling eller begränsningar. Förslagen redovisas i rapportenBegränsningsuppdraget redovisning av ett regeringsuppdrag. Detkan finnas olika skäl för att införa begränsningar för kemikalier. Viktigt attbeakta är ämnenas inneboende egenskaper såsom giftighet för människa ochekosystem liksom vissa fysikaliskt-kemiska egenskaper som t, ex. flyktighet.Ett ämnes bioackumulerbarhet, dvs, dess benägenhet att byggas upp och öka ikoncentration i näringskedjan, liksom dess stabilitet, dvs, förmåga att brytasned i naturen, är andra viktiga faktorer att ta hänsyn till i bedömningen.Spridningen i samhället och i miljön har givetvis också betydelse när behovetav begränsningar skall bedömas. Detretton ämnen/ämnesgmpper som myndighetema nu har identifierat för begränsandeåtgärder har valts ul utgående från de nämnda faktorerna. De utgör ämnen förvilka det redan finns tillräckliga kunskaper, eller allvariig misstanke, omskadeverkningar av sådan art att det är motiverat att vidta eller övervägaåtgärder. Detta innebär dock inte att de utgör de skadligaste av alla ämnen somanvänds i samhället. En sådan bedömning är inte möjlig att göra. Enligtförslagen i rapporten bör användningen av de utpekade ämnena begränsas genomett antal parallella eller successiva åtgärder. I vissa fall kan resultat nåsgenom överenskommelser med industrin om avveckling, I andra fall behövsredovisningar från industrin som gmnd för fortsatta överväganden ombegränsningar. Omprövningar med nya villkor enligt miljöskyddslagen kanaktualiseras för ämnen som ingår i större punktutsläpp. Ekonomiska styrmedelföreslås för vissa användningsområden. För andra användningsområden föreslåsförbud för import, tillverkning, användning eller försäljning, I samtliga fallbetonas vikten av ett parallellt aktivt arbete för interaationell samverkan ochinternationella överenskommelser. Förslagen behandlas i det följande underavsnitten 13.4 och 13.5. Under avsnitt 13.6 redovisas den uppföljning avavvecklingsplanerna för ozonnedbrytande ämnen som aviserades redan i 1988 årsmiljöpolitiska beslut. Iavsnitt 13.8 redovisas den internationella överenskommelse om kontroll avgränsöverskridande transporter och slutligt omhändertagande av farligt avfallsom träffats genom Bäselkonventionen, Avfallsfrågor i övrigt behandlas iavsnitt 13,7, Ikapitlet behandlas också vissa av miljöavgiftsutredningens förslag till miljöavgifter i slutbetänkandet (SOU 1990:59) Sätt värde på miljön! Miljöavgifter och andraekonomiska styrmedel, Prop. Idetta kapitel ges korta bakgmndsbeskrivningar av miljöeffekterna av de olikaämnena liksom av hur användning och utsläpp utvecklats. En mer utförligfaktaredovisning återfinns i bilaga A Hur mår ? Kemikaliekontrollenssyfte är att minska riskeraa för skador på människor och miljö av kemiskaämnen och produkter. Enutgångspunkt för kemikaliekontrollen i vårt land är att tillverkare ochimportörer har huvudansvaret för de kemiska ämnen och produkter som delevererar. Det innebär att de bl. a. är skyldiga att utreda kemikaliernasegenskaper och informera om skaderisker och om förebyggande åtgärder avbetydelse från hälso- och miljöskyddssynpunkt. Detta hindrar emellertid inteatt även användarna av kemiska produkter, dvs. både företag, offentliga organoch enskilda konsumenter, har en viktig roll i kemikaliehanteringen. Genom attefterfråga varor och produkter som är mindre skadliga från hälso- ochmiljösynpunkt kan användarna påverka produktutveckling och utbud.Myndigheternas uppgift inom kemikaliekontrollen är att se till att företagengör vad som behövs för att undanröja miljö- och hälsorisker. För arbetet medkemikaliekontrollen finns tre övergripande mål. Kunskapsmåletinnebär att kemiska ämnen och produkter skall vara väl utredda med avseende påsina effekter på hälsa och miljö. Ansvaret för detta vilar på tillverkaren,importören eller leverantören. Produktmåletinnebär att så ofarliga produkter som möjligt skall användas. Skadliga ämnenoch produkter skall så långt det är möjligt ersättas med mindre skadliga ochhelst helt ofarliga sådana (substitutionsprincipen). Den som tillverkar ellerimporterar produkter skall välja en ur hälsooch miljösynpunkt så braproduktsammansättning som möjligt, Hälsooch miljöaspekteraa måste beaktas vidsåväl utveckling som inköp av kemiska produkter. Genom substitutionsprincipen ilagen (1985:426) om kemiska produkter har den som hanterar eller importerar enkemisk produkt ett grundläggande ansvar för att byta ut farliga ämnen ochprodukter mot mindre farliga. Initiativtill och genomförande av produktutbyte på frivillig väg bland tillverkare ochimportörer har inte skett i någon större utsträckning. Miljöprogramsom antagits av branschorganisationer och enskilda företag tyderdock på att tanken om substitution numera har anammats i större utsträckning avindustrin. Det är viktigt att såväl användande företag som leverantörer tar ettaktivt ansvar för att byta ut hälso- eller miljöfariiga produkter. Regeringenhar erfarit att substitutionsprincipen kommer att tillämpas i ökad utsträckning i myndigheteraas tillsynsarbete. Kemika lieinspektionen har påbörjat arbetet med föreskrifter om klassificering och 232 märkningäven av miljöfarliga ämnen och produkter samt givit ut ett all- Prop.1990/91:90 mänt råd om miljöfarlighetsinformation i vaminformationsblad.Företagen kommer successivt att föreläggas att byta ut farliga produkter motmindre farliga altemativ. Hanteringsmåletinnebär att hälso- och miljörisker skall undanröjas genom säker hantering avkemiska produkter. En fömtsättning för detta är att både konsumenter ochyrkesmässiga användare får god information från leverantören om hanteringen avproduktema. Fleracentrala myndigheter har viktiga uppgifter inom kemikaliekontrollen.Kemikalieinspektionen har tillsynsansvar över tillverkare, importörer ochandra leverantörer vad gäller kemiska produkter. Kemikalieinspektionen harockså en samordnande roll i kemikaliekontrollen. Regeringens förslag tillinriktning av kemikalieinspektionens verksamhet beskrivs närmare i kapitel 21under anslaget Bil. ansvarar för skyddet av den yttremiljön i samband med hanteringen av kemiska produkter. För arbetsmiljöfrågor isamband med yrkesmässig hantering av kemiska produkter ansvarararbetarskyddsstyrelsen och när det gäller tillsyn över kemiska produkter sommarknadsförs som hygieniska eller kosmetiska produkter har läkemedelsverketansvaret. Undersenare år har flera viktiga steg tagits av myndighetema i det svenska arbetetför att förbättra kunskaperaa om kemikalier, för att ta fram underlag för attbegränsa användningen av de mest hälso- och miljöskadliga ämnena ochprodukteraa samt för att åstadkomma en säker hantering av kemikalier överlag. Ungefär75% av antalet registrerade kemiska produkter i används inomindustrin. För att förbättra kunskaperaa om industrins kemikaliehanteringgenomför branschinventeringarinom kemikalieintensiva branscher. Kemikalieinspektionenbedriver i samarbete med ett arbete med att utvecklakemikaliestatistik. Syftet är att få en överblick över förekomsten av kemiskaämnen i produkter och varor. Kemikalieinspektionenoch har tillsammans inlett ett arbete med flödesstudierav kemikalier där ämnet följs "från vaggan till graven". Det ger bl,a, underlag för att bedöma var ett visst ämne kan leda till utsläpps- elleravfallsproblem. har sådana studier utförts för några särskillprioriterade ämnesgmpper, bl, a, för klorerade lösningsmedel, ftalater ochbromerade flamskyddsmedel. Kemikalieinspektionenhar gett ut en exempellista över miljöfarliga ämnen, den s, k, 40-listan,Listan utgör en vägledning till olika kemikalieanvändare. För varje ämne finnsvetenskaplig dokumentation om ämnets egenskaper m,m. Inspektionen ochnaturvårdsverket har också på regeringens uppdrag gemensamt identifierat 13ämnen vilkas användning bör avvecklas eller starkt begränsas. Kommunemasmiljö- och hälsoskyddsnämnder samt länsstyrelsema har en viktig roll i kemikaliekontrollen. Kemikaliekontrollen har inte lika lång tradition som miljöskyddstillsynen i det lokala och regionala arbetet, Lagen (1985:426) om kemiska produkter används exempelvis inte i den utsträckning som är möjlig. Det är angeläget att en ytterligare uppbyggnad 233 skerav kunskap och kompetens på lokal och regional nivå så att kontroll Prop.1990/91:90 och tillsyn kan fungera väl över hela landet. Kemikalieinspektionenoch arbetar löpande med att utforma verkställighetsföreskrifteroch allmänna råd som stöd till de lokala och regionala tillsynsorganen. Olikaformer av stödjande insatser för att få en förbättrad lokal och regionalkemikalietillsyn bör därför prioriteras av de centrala myndighetema. Regeringenavser att ge kemikalieinspektionen, arbetarskyddsstyrelsen och naturvårdsverketi uppdrag att undersöka möjligheteraa till ökad samverkan mellanlänsstyrelseraa, yrkesinspektionen och miljö- och hälso-skyddsnämnderaa vadgäller kemikalietillsynen, Detfinns totalt cirka 8 miljoner kemiska ämnen i världen. Av dessa används omkring100000 kommersiellt. Denomfattande interaationella handeln med kemiska produkter gör attkemikaliekontrollen inte kan bedrivas effektivt enbart på nationell nivå.