prop · GE03113 · 1990-12-31 00:00:00 — 1987/88:105, AU 17, rskr.364, UbU34, rskr.365).Jämställdhetsmålet har också tidigare kommit till uttryck i lagstiftningen.Det är emellertid först nu som det tydligt knutits till krav på återkommandeuppföljning och utvärdering på nationell nivå. Den senaste utvecklingen inomskolområdet innebär därför en stark fram-flyttning av positionerna, när detgäller att förverkliga jämställdhetsmålet i praktiken. Kommunernahar stor frihet när det gäller att avgöra vilka medel som skall användas föratt nå jämställdhetsmålet. Avregleringen inom skolområdet och möjligheten attanvända resurserna på ett friare sätt kan förväntas stimulera nya initiativoch idéer också inom detta område. Den jämförelse mellan olika kommuner somutvärderingen kommer att innebära, kan dessutom förväntas leda till ökadspridning av erfarenheter och goda exempel. Sedanden har kommunema det fulla arbetsgivaransvaret för lärare ochannan skolpersonal. Den jämställdhetslag som vi i det följande kommer attföreslå, kommer att få stor betydelse för kommunerna i deras egenskap avarbetsgivare. Att åstadkomma en jämnare könsfördelning i olika arbeten blandskolpersonalen är inte bara viktigt med tanke på att skolan är en storarbetsplats i kommunen, utan också på gmnd av att könsfördelningen på olikauppgifter i skolan påverkar barns och ungdomars könsrollsföreställningar ochförväntningar om kvinnligt och manligt. Varje kommun och landstingskommun ärenligt 2 kap. 7 § skollagen skyldig att se till att fortbildning anordnas förden personal som har hand om utbildningen. Kommunerna har ansvar för attprioritera fortbildningsinsatserna. De nya principerna för skolans styrninginnebär att får ett tydligare ansvar och större befogenheter attdirekt leda den statligt finansierade fortbildningsverksamheten. Skolverketskall också ange fortbildningens konkreta innehåll utifrån de mål somriksdagen och regeringen ställer upp för fortbildningen eller för skolan somsådan, dvs bl. a. utifrån jämställdhetsmålet (prop. 1990/91:100, bil. 10, s.66). Jämställdhetsproblematikenbör också utgöra en central fråga vid utformningen av läroplaner för olika skolformer. Regeringen har ge nom beslut den 14 febmari 1991 bemyndigat statsrådet att tillkal la en kommitté med uppdrag att lämna förslag till nya läroplaner för bam- och ungdomsskolan och vuxenutbildningen. Av direktiven till denna kom mitté framgår att frågan om jämställdhet mellan könen skall beaktas i läroplansarbetet. Sommarkurser i teknikfor flickor Ävenefter införandet av en mål- och resultatorienterad styrning av skolan, därstatsbidraget utgör ett finansiellt stöd för skolverksamheten som medger enfri resursanvändning, kommer det att finnas kvar vissa mindre tillfälligastimulansbidrag för utvecklingsinsatser. Särkilda statsbidrag kan vara ettverksamt medel för att få igång en utveckling inom områden som statenprioriterar. Ett specialdestineratstatsbidrag har fr.o.m. /86 utgått för sommarkurser i teknik förflickor. Syftet har varit dels att intressera flickor för teknik, dels atthitta bättre undervisningsmodeller. Erfarenhetema från dessa sommarkurser haröverlag rapporterats vara positiva. Närmare 20000 flickor har berörtsav verksamheten, vanligen mellan årskurs 8 och 9. I åretsbudgetproposition föreslås fortsatt statsbidrag för detta ändamål (prop.1990/91:100, bil. I O, s. 64). 6.3 Förändringar av gymnasieskola och komvux Regeringensbedömning: Förslaget om nya nationella treåriga program i gymnasieskolan,större valfrihet och ökad samverkan mellan gymnasieskola och komvux beräknasmedföra en jämnare könsfördelning inom olika studievägar. Reformen innebärockså att gymnasieskolan och komvux i ännu högre grad än nu kommer att bidratill att stärka kvinnomas ställning på arbetsmarknaden. Skälen för regeringensbedömning: Kvinnliga och manliga studerande väljer fortfarande i storutsträckning olika studievägar. Endast en dryg tiondel av dem som avgick frångymnasieskolans linjer 1989 kom från linjer med en jämn könsfördelning, dvs. enfördelning med av vardera könet. Också inom komvux är studievalenkönsbundna. Kvinnor väljer i stor utsträckning humanistiska ämnen, medan männenofta väljer teknik och naturkunskap. En förklaring tillkönsbundna studieval är att pojkar och flickor uppfostras olika och möterolika förväntningar i samhället. Könsbundna studieval kan också antas bero påatt negativa erfarenheter ibland återförs till dem som skall välja. De somtidigare har valt studievägar i gymnasieskolan eller kurser i komvux somdomineras av det motsatta könet, har ibland fått svårigheter både iutbildningen och på arbetsmarknaden. Detta kan avhålla t. ex. teknisktintresserade kvinnor från att göra ett studieval med denna inriktning. Uppgifter om studieavbrotti gymnasieskolan visar att sådana är vanligare bland elever som har gjort ettotraditionellt val. Särskilt stora har problemen visat sig vara bland flickorpå de tekniskt inriktade yrkeslinjerna. Erfarenheter från projektarbete m. m.tyder på att studieavbrottet oftast inte beror på ett felval i egentlig mening.Det är snarare fråga om svårigheter att finna sig till rätta i en miljö där detegna könet är i stark minoritet. Erfarenheternafrån projektverksamhet visar också att det med olika Prop. 1990/91:113 insatseri form av lärarfortbildning, stödgmpper m.m. går att minska studieavbrotten ochskapa en social miljö i och utanför undervisningen som gör det möjligt fördessa elever att finna sig till rätta och genomföra den valda utbildningen. Dethandlar i grunden om att skapa reella fömtsättningar för ett friare studieval. Förde elever som fullföljer utbildningen kan det också bli problem. Uppföljningsundersökningarvisar t. ex. att många kvinnor som utbildat sig i mansdominerade utbildningarsenare arbetar inom andra områden än dem som de har utbildat sig för. Det ärrimligt att anta att de i praktiken ofta har blivit diskriminerade påarbetsmarknaden. Det uppkommer alltså onda cirklar i utbildningsväsendets ocharbetsmarknadens ömsesidiga påverkan av varandra. , t. ex. inomverkstadsindustrin, säger sig inte kunna rekrytera kvinnor till traditionelltmanliga kvalificerade arbeten, eftersom det saknas kvinnor med yrkesutbildninginom området. Flickor i som skall välja utbildning tillgymnasieskolan och vuxna kvinnor som söker sig till komvux, tvekar att väljaotraditionella utbildningar, bl. a. på gmnd av att de riskerar att blidiskriminerade när de sedan söker sådana arbeten som de utbildat sig för. Ökadekontakter mellan skola och arbetsliv Dennya jämställdhetslag som vi föreslår i det följande, kommer att ställa ökadekrav på arbetsgivare och arbetstagare att samverka om aktiva åtgärder för attåstadkomma jämställdhet i arbetslivet. När det på en arbetsplats eller i enviss typ av arbete inte råder en i huvudsak jämn könsfördelning, skallarbetsgivaren, enligt vårt förslag, vid nyanställningar särskilt anstränga sigför att få sökande av det underrepresenterade könet och söka se till attandelen arbetstagare av det könet efter hand ökar. Vi räknar därför med att deti framtiden kommer att bli fler arbetsgivare som aktivt arbetar med attrekrytera det underrepresenterade könet, och också kan förmedla detta till denskolpersonal och vägledningspersonal vid arbetsförmedlingen som informerarungdomar och vuxenstuderande om förhållandena på arbetsmarknaden. Iregeringens framlagda proposition (1990/91:85) om gymnasieskolan ochvuxenutbildningen. Växa med kunskaper (kunskapspropositionen) föreslås bl.a.att nuvarande linjer i gymnasieskolan upphör och ersätts med treåriganationella program. I många av de nya programmen kommer en stor del, ,av den totala studietiden att föriäggas till arbetsplatser. Anskaffning avarbetsplatser skall ske genom skolhuvud-mannens (i allmänhet kommunens)försorg. Den arbetsplatsförlagda delen av utbildningen skall varakursplanestyrd och ske under ledning av en handledare som arbetsplatsentillhandahåller. Alla handledare skall få utbildning som anordnas av skolhuvudmännen. Skolornakommer alltså att öka kontakterna med arbetsplat serna, vilket ger större möjligheter att följa arbetsplatsernas jämställdhets arbete på nära håll och förmedla information om sådana arbetsplatser där arbetsgivaren anstränger sig att få sökande som företräder det underrepre- 41 Den obligatoriska handledamtbildningen kommer natur- Prop. 1990/91:113 ligtvisatt utformas i enlighet med läroplanemas riktlinjer, vilket innebär att allahandledare kommer att få ökade kunskaper om jämställdhetsproblematiken. Därmedförbättras fömtsättningama för att studerande som tillhör det underrepresenteradekönet på en arbetsplats skall bli väl omhändertagna av handledare ocharbetskamrater. Vi räknar därför med att förändringarna av gymnasieskolankommer att bryta onda cirklar och öka möjlighetema för kvinnor och män att göraett fritt studieval. tidigare nämnda propositionen om jämställdhetspolitiken inför 90-taletuttalades att det långsiktiga målet borde vara att åstadkomma en jämnkönsfördelning i alla utbildningar i gymnasieskolan. För samtliga studievägarborde gälla att ingetdera könet skall vara representerat med (s.47 och 79). Detta långsiktiga mål ligger väl i linje med principerna iskollagen om allas rätt till utbildning. Isamma proposition formulerades också vissa mål som bör vara uppfyllda inom enfemårsperiod. Dessa mål är formulerade i termer som anknyter till nuvarandeskolorganisation, inte till den nya gymnasieskola som föreslås ikunskapspropositionen. Vi anser att i stället för dessa mål bör krav ifortsättningen ställas på att utvecklingen gradvis går i riktning mot att uppnådet långsiktiga målet. Könsfördelningen i olika studieprogram och andelenstudieavbrott kommer kontinuerligt att följas upp och redovisas för riksdagen.Utvecklingen inom olika kommuner och samverkansområden (dvs. områden där olikakommuner samverkar om att erbjuda utbildning i gymnasieskolan) bör jämförasmed varandra. Återkommande utvärderingar bör analysera orsakema till deproblem som kan finnas. Motsvarande utvärdering bör göras av könsfördelningeninom kurser i komvux. Storandel kvinnor i komvux Kvinnomautgjorde närmare två tredjedelar av de ca 129000 elever som höstterminen 1988studerade en eller flera kurser i komvux. Kvinnorna hade i genomsnitt kortareutbildning än männen. av kvinnorna (jämfört av männen) hade högstfolkskola eller gmndskola. Kvinnliga studerande var i genomsnitt äldre änmanliga. Komvuxspelar alltså redan nu stor roll för kvinnors möjligheter att kompensera endålig gmndutbildning. Enligt gällande bestämmelser om urval bland behörigasökande till komvux skall de som har störst behov av utbildningen ha företräde.Vid urvalet skall bl. a. särskilt beaktas behovet för sökande som har korttidigare utbildning, behovet för sökande för vilken den sökta kursen är avbetydelse för yrkesverksamhet eller yrkesval och utbildningsbehovet för äldre.Med tanke på att kvinnor i allmänhet har en svagare ställning påarbetsmarknaden än män, är det naturligt att de i praktiken har kommit attutgöra en större andel av antalet komvuxelever. del av skollagen som ändrats genom beslut, sägs 42 i1 kap. 9 § att genom det offentliga skolväsendet för vuxna skall "främst Prop.1990/91:113 de som erhållit minst utbildning få möjlighet att stärka sinställning i arbetslivet och i det kulturella och politiska livet".Förslagen i kunskapspropositionen innebär en ännu starkare prioritering äntidigare av den kompetensinriktade vuxenutbildningens uppgift att överbrygga utbild-ningsklyftomai samhället. Ökadsamverkan mellan gymnasieskolan och komvux bör kunna leda till att fler kvinnorerbjuds utbildning. De många kvinnor som saknar yrkesutbildning och oftaarbetar i ensidiga, monotona arbeten utan möjligheter till inflytande över detegna arbetet, t. ex. inom verkstadsindustrin, får ökade möjligheter att skaffasig yrkeskompetens. Detta fömtsätter dock att kommunens information omutbildningsmöjligheter, rätt till ledighet för studier och möjligheter tillstudiestöd, når ut till dessa gmpper av kvinnor och att de motiveras tillutbildning. Frånjämställdhetssynpunkt är det inte bara den nuvarande sneda könsfördelningen påolika studievägar i gymnasieskola och kurser i komvux som är oroande utan ocksådet faktum att det förekommer kommuner där utbudet av utbildningar, t. ex. inomkontorsområdet, är sådant att det kan locka kvinnor att välja utbildningar somleder till lågavlönade arbeten utan utvecklingsmöjligheter, eller utbildningarsom överhuvudtaget inte är gångbara på arbetsmarknaden. Förklaringen till dettaär i vissa fall att dessa kommuner i sin utbildningsplanering varken utgår frånde sökandes utbildningsönskemål eller från arbetsmarknadens behov utan från deresurser i form av lärare och lokaler som redan finns i kommunens skolorganisationen.Det är i första hand kvinnorna som drabbas av detta. Deutbildningar de sökande erbjuds är avgörande för deras möjligheter att få enkompetens som förbereder för en föränderlig arbetsmarknad. Det är rimligt attanta att utformningen av den studieorganisation inom vilken de studerande görsina val, också har stor betydelse för hur könsfördelningen blir. Denya studieorganisation för gymnasieskolan som föreslås i kunskapspropositionenär utformad både med tanke på arbetsmarknadens framtida behov och med hänsyn tillatt programmen skall kunna attrahera studerande av båda könen. Kommunernaskall anpassa utbudet av studieprogram till ungdomarnas val. Genomökad samverkan mellan gymnasieskola och komvux, bl.a. när det gäller utmstningför yrkesutbildning, räknar vi med att också vuxna kommer att erbjudas ettbättre utbud av studieprogram. Samhälletsarbetsrättsliga lagstiftning gäller för högskolans område liksom för andra arbetsplatser. Den nya jämställdhetslag som vi föreslår i det följande får därför betydelse också för den personalpolitik som kommer att föras inom högskolan. Även inom högskoleområdetpågår ett arbete med att utveckla högsko- Prop. 1990/91:113 lans organisationoch arbetsformer så att resurserna utnyttjas så effektivt som möjligt. Enöversyn görs av de bestämmelser som bör gälla för verksamheten. Inom ramen fördessa övergripande bestämmelser kommer de enskilda högskoleenheterna att fåökad frihet att utforma sin organisation. Rambestämmelsernabör utformas med hänsyn till att vetenskapliga och pedagogiska bedömningarskall vara avgörande för hur verksamheten läggs upp och genomförs. Till det somäven i fortsättningen bör regleras på nationell nivå hör formerna förtjänstetillsättningar. Att det finns sådana bestämmelser och att de tillämpaskorrekt, är av strategisk betydelse för kvinnors möjligheter att söka tjänsterpå samma villkor som män. Informella vägar för tjänstetillsättning, t. ex. iform av s. k. handplockning till kompetensgivande tjänster inom forskning ochhögre utbildning, missgynnar sannolikt i stor utsträckning kvinnor. Närdet gäller den gmndläggande högskoleutbildningen har regeringen gettuniversitets- och högskoleämbetet (UHÄ) i uppdrag att utreda möjligheterna avkönskvotering vid antagning till högskoleutbildning. I enlighet med vad somangavs redan i regeringens proposition om urval m. m. till högskoleutbildningbör inte någon generell könskvotering genomföras (prop. 1987/88:109, s.l6, UbU32,rskr.330). Däremot bör kvotering kunna prövas för enskilda utbildningar. Iuppdraget sägs att UHÄ för det första mer allmänt skall undersöka fömtsättningamaför och konsekvensema av olika former av prioritering av underrepresenterat könvid antagningen till högskoleutbildning. För det andra skall UHÄ bedöma förvilka utbildningar en sådan prioritering i första hand kan vara motiverad. Detankommer på regeringen att besluta om eventuell försöksverksamhet medanledning av de förslag uppdraget kan resultera i. Påskilda håll i högskolan pågår nu ett arbete för att främja en utveckling motjämställdhet mellan kvinnor och män. De åtgärder som vidtas spänner över ettmycket brett och delvis svåröverskådligt fält. För att regeringen skall få enbättre överblick över vad som pågår, kommer inom ensamlad kartläggning att göras av arbetsläget när det gällerjämställdhetsfrågorna inom högskolan. Denna kartläggning beräknas vara avslutadsommaren . Isyfte att ge blivande lärare goda kunskaper om jämställdhet i skolan och isamhället i övrigt, har genom projektverksamhet olikalokala modeller prövats inom läramlbildningen. I projektverksamheten har ocksågjorts försök att intressera kvinnor med erfarenhet av industriarbete för attsöka sig till yrkeslärarutbildning inom de traditionella manliga ykesområdena.Det är angeläget att man inom lärarutbildningen vidareutvecklar dessa försök. 7Kvinnorepresentation Prop-1990/91:113 Attöka kvinnors inflytande på olika områden och nivåer i samhället är ett övergripandemål för jämställdhetspolitiken. Med en ökad kvinnorepresentation ökar också fömtsättningamaför ett bättre och bredare beslutsunderlag i olika samhällsfrågor. Enkvinnorepresentation i beslutande organ som står i proportion till kvinnornasandel av befolkningen är också en viktig demokrat i fråga. tidigare nämnda propositionen om jämställdhetspolitiken inför 90-taletbehandlades bl.a. frågan om kvinnorepresentationen i centrala och regionalastatliga styrelser och kommittéer m.m. Konkreta tidsbestämda mål föreslogs förandelen kvinnor i dessa organ. Enligt propositionen (s. 64) skall andelenkvinnor ha ökat till och till . Slutmålet omen jämn könsfördelning skall vara uppnått , dvs. I propositionen uttalades vidare att frågan om en författningsregleringbör prövas, om inte andelen kvinnor i statliga styrelser m. m. uppgår tillminst . Föratt nå de uppställda målen har en rad åtgärder vidtagits. Dessa har bl.a.omfattat projektstöd till i första hand nominerande organisationer för attskapa fömtsättningar för ett mer aktivt arbete kring dessa frågor. En ökadsamordning inom vid beredning av ärenden om uppdrag har ocksågenomförts. På initiativ av jämställdhetsministern genomfördes enlandsomfattande tvärpolitisk kampanj för att öka andelen kvinnor i de regionalastatliga styrelserna. Andelenkvinnor i de statliga lekmannastyrelserna har redovisatsför . Detta har skett i budgetpropositionema. Såsom aviserades i åretsbudgetproposition (prop. 1990/91:100, bil. 15, s. 118) redovisas motsvarandeuppgifter per den i denna proposition. Det sker i bilaga 2. Redannu kan konstateras att andelen kvinnor i styrelsema för de statliga organen påcentral nivå per den uppgår till och på regional nivå till 23%.Sammanlagt uppgår andelen kvinnor i de statliga organen till . År 1986utgjorde den sammanlagda andelen . För de centrala styrelsernas del ärsåledes det första etappmålet om redan uppnått. Regeringenhälsar denna utveckling med tillfredsställelse och konstate rar att de åtgärder som vi har vidtagit för att öka kvinnorepresentationen i dessa organ har haft avsedd verkan. Av särskild betydelse har härvid varit synliggörandel av kvinnors begränsade inflytande i den statliga beslutspro cessen. Det kan också konstateras att de nominerande organisationerna, inte minst arbetsmarknadens parter, visat ett ökat intresse för dessa frågor. återstår dock mycket att göra för att 30-procentmålet skall nås i de regionala statliga styrelserna. För dessa gäller att andelen kvinnor är högst i styrelser med anknytning till sociala frågor och i viss 45 Andelen kvinnliga ordförande är också fortsatt låg både icentrala och regionala styrelser. Arbetetmed att öka kvinnorepresentationen får självfallet inte göra halt vid 30-procentmålet.Strävan måste vara att åstadkomma en jämn könsfördelning. För att gå vidaremed en lika positiv utveckling som , krävs ett fortsatt målmedvetet ochengagerat arbete. Regeringen kommer för sin del att nära följa och aktivt drivadessa frågor också i fortsättningen. Detinnebär bl.a. att vi också framöver kommer att be nominerande organisationeratt lämna två namnförslag, en kvinna och en man, för varje erbjuden plats i enstatlig styrelse eller kommitté. Vi beklagar att metoden, som enligt vår meninghar klara fördelar, inte synes ha fått gehör hos samtliga nominerandeorganisationer. I de fall den har kunnat användas har den inneburit en bättrekvinnorepresentation utan att organisationens självständighet därmed haråsidosatts. Ingen organisation har heller lämnat förslag på någon annan,likvärdig metod att öka kvinnorepresentationen eller i övrigt som generelltkan bidra till att en bättre balans mellan kvinnor och män uppnås i dessastyrelser så att de får bättre möjligheter att fullgöra de uppgifter regeringenålägger dem. Denominerande organisationema, främst de politiska partiema och arbetsmarknadensparter, har således ett stort ansvar i dessa frågor. Utan deras aktivamedverkan kommer målen för kvinnorepresentationen svårligen att kunna nås. Densärskilda projektverksamhet i frågor som rör kvinnorepresentation, som i ochmed /92 har pågått med stöd av medel fråntrettonde huvudtitelns reservationsanslag 12. Särskilda jämställdhetsåtgärder,bör nu i enlighet med vad som uttalades i den tidigare nämnda propositionen (s.67) upphöra. Erfarenhetemafrån projektverksamheten är goda och projekten synes ha bidragit till att skapafömtsättningar för ett mer konkret arbete hos de nominerande organisationema.En närmare utvärdering av de samlade erfarenhetema från denna verksamhet kommeratt ske. Enligtregeringens uppfattning är det naturligt att erfarenheterna av projektverksamhetennu tas tillvara i den ordinarie verksamheten hos resp. organisation. Vi fömtsätteratt arbetet med dessa frågor kommer att fortgå med oförminskad styrka. 7.2 En jämn könsfördelning i statliga och kommunala styrelserm. Regeringensbedömning: En jämn könsfördelning bör eftersträvas i fråga om både statliga ochkommunala styrelser och nämnder m. m. Skälen för regeringensbedömning: Som vi tidigare konstaterat har de olikaåtgärder som vidtagits för att öka kvinnorepresentationen i de statli- Prop.1990/91:113 ga styrelserna m.m. haft effekt. Utredningen(A 1985:03) om kvinnorepresentation visade i sitt slutbetänkande (SOU 1987:19)Varannan damernas att synlighet är en viktig faktor för att ökakvinnorepresentationen (s. 27). Detta äger alltjämt giltighet. Andelen kvinnorär således i genomsnitt förhållandevis hög i direktvalda politiskaförsamlingar. I är andelen kvinnor nu , i landetskommunfullmäktige är andelen och i landstingen är den . När dessaförsamlingar sedan indirekt utser utskott, styrelser och nämnder sjunkeremellertid andelen kvinnor i de valda organen. Tilldetta kommer att andelen kvinnor i sådana organ varierar högst avsevärt i förhållandetill de olika organens ansvarsområden. Som har redovisats tidigare är andelenkvinnor högst i t. ex. regionala statliga styrelser som har anknytning tillsociala frågor medan den är väsentligt lägre i t. ex. länstyrelsernas styrelseroch i skogsvårdsstyrelsema. Förde kommunala styrelserna och nämnderna är mönstret detsamma. En rapport frånSvenska kommunförbundet (1989:5) Kommunalt förtroendevalda 1989, visar bl. a.att andelen kvinnor i landets kommunstyrelser i genomsnitt är , i byggnadsnämndernaär den och i räddningsnämnderna är den så låg som . I de kommunalakonsumentnämnderna däremot är andelen kvinnor och i socialnämnderna är den54%. Strävanatt åstadkomma en jämn könsfördelning bör självfallet gälla för samtligamyndigheter inom den offentliga sektom, dvs. både på det statliga och detkommunala myndighetsområdet. Utvecklingennär det gäller kvinnorepresentationen i de regionala statliga organen har somnyss nämnts varit positiv, om än inte i lika hög grad som när det gäller decentrala organen. a. länsstyrelsernas del återstår det att ökakvinnorepresentationen till . Länsstyrelsernas styrelserutses av landstingen och i vissa fall av kommunfullmäktige. För att deuppställda målen skall nås krävs att valkorporationerna inför nästamandatperiod för styrelserna ökar kvinnorepresentationen betydligt. Vi utgårför vår del från att så sker.