prop · GE03150 · 1990-12-31 00:00:00 — beräknasbidragen från stet och socialförsäkring svara för av kommunemasinkomster. Den kraftiga minskningen under 1990-telet förklaras till stor del avatt avräkningsskatten reducerar transfereringama ytterligare. Dentotela skattefinansieringen av kommunemas utgifter blir i stort sett oförändradunder perioden. 1990/91:150 Bilaga1:1.2 Denkommunala sektoms totela utgifter uppgick till ,vilket motsvarade 24,av BNP. Under 1970-telet ökade de kommunala utgiftemasnabbare än BNP och den kommunala utgiftskvoten steg från 1970 till 28%1980. Under 1980-telet har den kommunala utgiftsexpansionen begränsats. MedanBNP i faste priser vuxit med i genomsnitt 2,har de kommunalautgiftema, deflalerade med samma prisindex som BNP, vuxit med per år.Den kommunala utgiftskvoten har därför reducerats med . Diagram7.2 De kommunala utgifteraa som procentendel av BNP 1980-1996 Hur den kommunalautgiftskvoten utvecklas bestems emellertid både av förändringar i den kommunalaverksamhetens omfattning och av förändringar i den relativa kostnaden förkommunemas konsumtion och investeringar En viktig förklaring till attutgiftskvoten minskade är att det relativa priset för denkommunala konsumtionen reducerades. Mätt i volymtermer har visserligenökningstakten i den kommunala konsumtionen successivt reducerats sedan1970-telet, men den har ändå fortsatt växa något snabbare än BNP. Under1980-telet kompenserades dette dock bl.a av att kommunemas lönekostnader ökade långsammare än andrasektorers. beror inte på att de kommunal- Prop. 1990/91:150 anställdaslöneutveckling varit långsammare än för anstellda inom andra Bilaga 1:1.2seklorer uten kan förklaras av stmkturella förskjutningar i kommunemasverksamhet och att fler verksamheter förts över i bolagsform. Även enförändring i den bokföringsmässiga beräkningen av kommunala pensioner harbidragit till lägre relativpriser för konsumtion. Deanteganden som gjorts för kommunemas verksamhet under perioden 1991-1996skiljer sig inte mellan de båda altemativen för den samhällsekonomiskautvecklingen. Den kommunala konsumtionen har i båda fallen antegits växa med0,. Däremot påverkas naturligtvis kommuneraas utgifter i löpandepriser av den allmänna löne- och prisutvecklingen. Eftersom tillväxten i dentotela ekonomin varierar mellan altemativen kommer kommuneraas realaresursanspråk att vara relalivi slörre i referensalteraativet. Meden samhällsekonomisk utveckling enligt huvudalteraativet reduceras denkommunala utgiftskvoten med en procentenhet under 1990-telets förste hälft,från 24,1990 till 23,1996. förklaras av att den kommunalakonsumtionen volymmässigt växer långsammare än BNP. Eftersom lönema vägertyngre i kostnaden för konununemas konsumtion än för den private sektoms konsumtionoch investeringar, kommer den snabba lönedämpningen i huvudaltemativet attreducera den kommunala utgiftskvoten. Nedgången 1991 förklaras dofk tillstörste delen av att kommuneraas konsumtion och investeringar blir billigareefter skattereformen eftersom kommuneraa fått möjligheten att lyfte avmervärdeskatten. Meden samhällsekonomisk utveckling enligt referensaltemativet ligger däremot denkommunala utgiftskvoten kvar på en ungefär oförändrad nivå. Den kommunalakonsumtionen växer i dette altemativ ungefär i tekt med BNP, både i faste ochlöpande priser. Ökningstekteni den kommunala konsumtionen har successivt avtegit. Under förste hälften av1980-telet ökade den kommunala konsumtionen med mer än 2,igenomsnitt. har tillväxten begränsats till i genomsnitt 1,. 1kalkylema för den kommunala ekonomins utveckling har antagils att denkommunala konsumtionen realt växer med . gäller förbåda kalkylalteraativen. Det innebär således en yllerligare och därtill mycketkraftig uppbromsning av den kommunala expansionen. Kommunemasinvesteringar har tegit i anspråk en allt mindre del av kommunemas utgifterUnder 1990 användes 5,av kommuneraas utgifter till investeringar ifastigheter och maskiner. 1 början på 1980-telet var den andelen över 10%.Omfattningen på nyinvesteringama har, uttryckt i faste priser, varit ungefäroförändrad men har i växande utsträckning finansierats med ennettoutförsäljning av m4rk och byggnader. beräknas dennautförsäljning ha gett kommuneraa inkomster på ca . har kommunemas investeringar antegits växa med i genomsnitt1 % . Kommunemastransfereringar omfatter bl.a. bostedsbidrag, KBT, socialbidrag m.m. till hushållenoch subventioner till företeg. Dessa utgifter har under 1980-telet utvecklats i samma takt som övriga antas att kommunemas transfereringar följerden allmänna prisutvecklingen. Prop.1990/91:150 Bilaga 1:1.2 Tabell 7.6 Konununemas inkomster och utgifter Miljarder kronor, löpande priser Genomsnittlig procentuell förändring Huvudalt. -1,2 Konsumtion Investeringar Transfereringar och 7.3 Den offentliga sektoms finansiella sparande 1 nedansteende diagram redovisas hur det finansiellasparandet i offentlig sektor utvecklas enligt långtidsbudgetberäkningaraa. Diagram 7.3 Finansiellt sparande i oflentlig sektor Procentandel av BNP, huvudalternativ 1991/92 1992/93 1993/94 1994/95 1995/96 Den konsoliderade offentliga sektoms inkomster beräknasunder innevarade budgeter överstiga utgifteraa med ca ,vilket motsvarar av BNP. Budgeteret 1991/92 minskar den offentligasektoms finansiella sparande till av BNP. Försämringen sker i stetentill följd av det försämrade budgetsaldot. Under /93 faller1991/tillfälliga inkomstförsterkningar bort och den tillfälliga momshöjningenupphör som ökningen i den private Prop. Bilaga 1:1.2 Diagram 7.4 Finansiellt sparande i offentlig sektor Procentandel av BNP,referensalterantiv 1991/92 1992/93 1993/94 1994/95 1995/96 Källor: , riksrevisonsverket ochsociaJdepartemenlet leder till en kraftig försämring av det finansiella sparandet isteten. Sparandet ligger därefter kvar på en oförändrad nivå /96,då det ökar med av BNP till följd av förbättrat budgetsaldo. 1referensaltemativet försämras sparandet ytterligare för att det siste året ilångtidsbudgetperioden bli negativt. Sparandet i kommunema förbättras 1992/93,därefter fäller det och är negativt 1994/95 och 1995/96. AP-fondens finansiellasparande minskar . Detfinansiella sparandet i steten följer i stort sett uvecklingen avstetsbudgetens saldo. Sparandet uppgår innevarande budgeter till ca 6 miljarderkronor. 1991/92 sker en försvagning och sparandet blir negativt. 1992/93 fallerdet stetiiga sparandet kraftigt och uppvisar ett underskott på mer än 40miljarder kronor. Försvagningen förklaras huvudsakligen av det försämradebudgetsaldot. Till följd av en kraftig ökning av kommunalskatteutbetelningamaoch genom att inkomster av engångskaraktär bortfaller dette år uten attmotsvarande utgiftsminskning sker, försämras budgetsaldot med ca 35 miljarderkronor. Därefter sker i huvudalternativet en successiv förbättring. 1995/96uppgår sparandel till ca eller ca 0,av BNP. Även ireferensaltemativet förbättras sparandet efter 1992/93 om än inte alls i sammautsträckning Som staten räknas här stat och socialförsäkringssektorexkL AP-fonden. som i huvudalternativet. I dette alternativ visar sparandet i steten Prop.1990/91:150 fortfarande underskott med 1995/96. Sparandeti steten utanför stetsbudgeten präglas framför allt av utvecklingen iarbetsmarknadsfonden. är detta sparande negativt.Underskottet uppgår till 0,5 - Avskattningen av företegensreserver förs direkt till 1991 - 1994 och bidrar under dessaår till det stetliga sparandel med . Då dennainkomst försvirmer 1995 medför det en minskning av det stetliga sparandet imotsvarande mån. Detsparande som dämtöver sker i steten utanför stetsbudgeten är i stort settoförändrat imder hela perioden. Desenaste årens svaga reallöneutveckling har medfört att de inbeteidaATP-avgiftema ökat långsammare än pensionsutbetelningama. Det har inneburit attfondens ränteinkomster har tegits i anspråk för de löpande pensionsutgiftema. Försämringen förklaras av attpensionsutbetelningama överstiger avgiftsinkomsteraa, bl.a. till följd av attde pensionärer som inträder i systemet har högre ATP-poäng än de som utträder.Denna utveckling beräknas fortsatte fram och får till följden allt långsammare tillväxt av fondkapitelet. innebär dennautveckling att ATP-systemet riskerar ett inkomstunderskott som kan bli störreoch mer långvarigt än vad AP-fonden kan klara. Försvagningenav AP-fondens sparande är mer accentuerad i huvudalternativet än ireferensalteraativet. Orsaken är dels den lägre räntenivån, dels denlångsammare tillväxten av fondkapitelet till följd av lägre avgiftsinkomster ihuvudalteraativet. Kommuneraabefmner sig i en besväriig finansiell situation. harinkomsterna varit lägre än utgifteraa, vilket medfört att det finansiellasparandet har varit negativt. beräknas utgifteraa ha överstigitinkomsteraa med . underskott måste teckas medupplåning eller ianspråkteg-ande av fonderade medel. Kommunemas finansiellanettoställning har således försämrats, vilket också visar sig i ett växandenegativt räntenetto. Försämringenav det finansiella sparandet motsvaras inte av någon uppbyggnad av kommuneraasreala tillgångar. Tvärtom har nettoinvesteringama minskat i löpande priser.Det är således nettot av löpande inkomster och utgifter som försämrats.Kommunemas finansiella underskott räknat före intäkter av försäljning avfastigheter och mark uppgick till vilket motsvarar avkonsumtions-utgifteraa. Med en volymtillväxt på under 1980-telet, dvs. inomde ramar angett, hade kommuneraa varit i finansiell balans. Iår och under naste år förbättras emellertid kommuneraas finanser enligtberäkningaraa i långtidsbudgeten. Till följd av en snabb lönedämpning ochdänned långsam kostaadsutveckling och 1992 beräknas kommunema, trots denextra indragningen, fä ett positivt finansiellt sparande på 11 miljarder kronor1992. I huvudalteraativet förbättras sparandet ytterligare 1993, medan densnabbare kostnadsutvecklingen i referensalteraativet ger ett sämre finansielltsparande. Förbättringen avkommimeraas finansiella sparande är emellertid tillfällig. Det är en effekt avden tidsmässiga eftersläpningen i utbetelningen av kommunalskatten. Efter 1993ökar, med de anteganden som gjorts, kommuneraas inkomster betydligt långsammareän utgiftema. gäller i båda kalkylalteraativen. , dådämpningen av löneutvecklingen slår igenom fullt ut på skatteinkomstema,försämras kommuneraas finansiella sparande. Effektema av eftersläpningen i utbetelningenav kommunalskatten försterks dessutom av systemet med förskott ochslutevräkning av kommunalskattemedlen. leder till att beräknaskommunemas inkomster t.o.m. minska i nominella termer. Prop.1990/91:150 Bilaga 1:1.2 Diagram 7.5 Kommunernas finansiella sparande Miljarder kronor, löpande priser Källon SCB och fmanadepartemenlet Kommmunemas finansiellautveckling blir sämre i referensalteraativet än i huvudalteraativet, därför attkommuneraas utgifter stiger snabbare. beräknas skillnaden mellanaltemativen i finansiellt sparande uppgå till ca . Denskilbaden är framför allt effekten av den högre inflationen i referensalteraativet.I reala termer växer kommuneraas skatteunderlag, dvs. löne- och pensionssumma,ungefär lika mycket och den kommunala verksamheten har antegits växa likamycket i båda altemativen. 4 1990/91. 1 satnl Nr 150. Likheternamellan altemativen är emellertid större än skillnadema. 1990/91:150är samma mönster i kommunemas finansiella utveckling, i båda fållen Bilaga1:1.2 en kraftig försämring efter 1993. Till bilden hör också att detfinansiella utgångsläget är bekymmersamt. De finansiella underskotten undersenare delen av 1980-telet innebar att kommunemas s.k. omsättningstillgångar,dvs. kortfristiga fordringar och fonderade medel, i det närmaste tömdes.Slutsatsen av dessa kalkyler är att oberoende av om löneanpassningen 1991 och1992 blir varaktig eller ej, ster kommunema inför ett krav på anpassning avverksamheten. Även med en expansionstakt begränsad till uppsterfinansiella underskott vid slutet av kalkylperioden. Medfömtsättningama att de kommunala skatteutteget inte skall höjas och att destetliga transfereringama inte ökas är det bara med en långsammare realtillväxt av den kommunala konsumtionen som kommunema kan få en balanseradfinansiell utveckling . Eftersom vissa delar, t.ex. bamomsorgen,växer snabbare, kommer dette att kräva omprioriteringar mellan kommunemasverksamheter och starka krav på effektivisering och ökatresursutnyttjande. 8 Slutsatser Bilaga i: 1.2 Beräkningamai långtidsbudgeten visar att den offentliga sektoras inkomster, som tillstörste delen bester av skatter, i genomsnitt ökar med 2,ihuvudaltemativet och med 3,i referensaltemativet. En genomsnittiigBNP-ökning på 4,i huvudalteraativet och 6,i referensalteraativetmedför en sänkning av skattekvoten från 54,till 52,resp. 51,. Utgifteraaväxer med gällande åteganden i genomsnitt med 2,i det bättrealteraativet. innebär att utgiftskvoten sjunker från 62,till 58,. Idet sänore alteraativet är den årliga utgiftsökningen i genomsnitt 5,2%.Utgiftskvoten fäller därmed till 60,. Samtidigtsom skattekvot och utgiftskvot sjunker försämras dock det finansiella sparandeti offentiig sektor. Tvåfrågor är viktiga vid en bedömning av den offentliga utgiftsutvecklingen. Denförste är: Hur stor offentlig sektor skall ekonomin bäral Skall den offentligasektoras andel av BNP vara oförändrad eller inte? har uttelat sig fören sänkt utgiftskvot, vilket också skulle möjliggöra en sänkning avskattekvoten. Denandra frågan är: Vilka krav på sparande bör ställas på den offentliga sektornlEtt lågt eller försämrat privat sparande måste kompenseras med ett ökatoffentligt sparande. Avgörande här är således sparandeutvecklingen i denprivate sektora. Om inte det private sparandet ökar och blir tillräckligt högtför att vid god investeringsnivå hålla balans i utrikesbetelningaraa, måsteutgiftskvoten i den offentliga sektora sänkas vid given skattekvot. Analyseni årets långtidsbudget är framför allt inrikted på den förste frågan. Främstvisas hur den offentliga sektoms andel i ekonomin förändras och vad som styrdenna utveckling. Den andra frågan belyses i och med att utvecklingen av detfinansiella sparandet i offentlig seklor redovisas. 8.1 Inkomst- och utgiftstyrande fektorer Enviss tillväxttakt i ekonomin ger, vid givet skattetryck, motsvarande ökning avden offentliga sektoms reala inkomster. En dominerande del av den offentligasektoms utgifter räknas emellertid upp med prisökningen men påverkas intedirekt av den reala tillväxten. Det är endast ekonomisk tillväxt som ger denoffentliga sektora utrymme att öka verksamheten eller att höja det finansiellasparandet utan att skattetrycket behöver höjas. Denekonomiska tillväxten påverkas i sin tur av den offentliga sektoras storleksamt dess finansiering och utgiftsstruktur. Skatte- och transfereringssystemensutformning påverkar effektiviteten i ekonomins funktionssätt. Effektivaoffentliga investeringar främjar tillväxten. I vid mening kan sådanainvesteringar t.ex. omfatte satsningar på infra- struktur, utbildning, baraomsorg och rehabilitering. Den offentliga Prop. 1990/91:150 sektorasverksamhet kan dock vid god konjunktur te i anspråk för mycket Bilaga 1:1.2resurser (i förste hand arbetskraft) och därmed hänuna den ekonomiskatillväxten. Denekonomiska tillväxten är avgörande för inkomsteraas utveckling. Inkomsteraastyrs i det närmaste helt enligt automatiskt verkande regler. På kort siktleder hög nominell pris- och löneökningstakt till snabbt stigande inkomster. Omlönerna utan motsvarande produktivitetsökningar stiger snabbareän i våra konkurrentländer, försämras konkurrenskraften. Det leder tillsvagare ekonomisk tillväxt och påverkar därmed inkomstutvecklingen negativt. Påsikt är det den reala lönesumman, dvs. produktivitetsutveckling ochsysselsättning, som avgör den reala tillväxten i ekonomin och därmedutvecklingen av inkomstskatter och socialavgifter. I längden kan inte hellertakten i konsumtionsökningen avvika från reallöneutvecklingen. speglas iutvecklingen av mervärdeskatt och andra indirekte skatter. Fömtomlöneökningstakten har räntenivån stor betydelse för inkomstema i de offentligafondema. Det gäller i förste hand AP-fonden, där den övervägande delen av denoffentliga sektoms kapitel förvaltas. I övrigt är vinstutvecklingen i företegsamt avkastningskrav på stetlig affärsverksamhet viktiga för den offentligasektorns inkomster. Deoffentliga utgifteraa påverkas automatiskt av de ekonomiska faktorernasnominella utveckling. Hög inflation slår automatiskt igenom på utgifteraa. Vidlåg ekonomisk tillväxt är dessutom arbetslösheten större. Vid hög arbetslöshetväxer utgiftema för arbetsmarknadspolitik samt socialbidrag. En god ekonomisktillväxt ger utrymme för högre reallöner och därmed realt större utgifter inomt.ex. sjuk-och föräldraför-säkringaraa, vilka styrs av just löneutvecklingen.En stor utgiftspost som är direkt beroende av tillväxten är biståndet tillutvecklingsländer, vilket utgör av BNI. Övriga viktiga faktorer somautomatiskt styr utgiftsutvecklingen är räntenivån, befolkningsutvecklingen,sjukfrånvaron samt antelet arbelsskadade och förtidspensionärer. 8.2 Den offentliga sektoms storlek Utifrånredan fattede beslut och gjorda åteganden utvecklas de offentliga inkomsteraaoch utgifteraa enligt vad som redovisas i tebelleraa 8.1 och 8.2. Inkomsteraaminskar i förhållande till BNP i båda alteraativen. Så är fallet ävenbeträffande utgiftskvoten. Takteni utgiftsökningaraa i den offentiiga sektoras olika delar framgår av tebellema8.3 och 8.4. 1990/91:150 Bilaga 1:1.2 TabeU 8.1 Offentliga sektoms finansieUa utveckling Miljarder kronor, löpande priser, huvudaltemativ 1991/92 1992/93 1993/94 1994/95 1995/96 1464,4 1524,3 1594,7 1672,7 1754,7 TabeU 8.2 OffentUga sektoms finansiella utveckling Miljarderkronor, löpande priser, referensaltemativ 1991/92 1992/93 1993/94 1994/95 1995/96 -0,3 -3,5 Inkomster Utgifter Finansiellt sparande 1464,4 1540,2 1645,7 1754,2 1852,1 TabeU 8.3 Den offentliga sektoms utgifter /92-1995/96 Löpande priser, huvudalternativ 1991/92-1995/96 -1,9 TabeU 8.4 Den offentliga sektoms utgifter /92-1995/96 Löpande priser, referensaltemativ 1991/92-1995/96 -0,3 Detär framför allt AP-fondens utgifter som växer snabbt. Ökningstakten förATP-utgifter ligger betydligt högre än för BNP i båda alteraativen. ATP-utgiftemaökar, liksom övriga pensioner utanför eller inom stetsbudgeten, automatiskt vidinflation. Det gäller också andra transfereringar som går från den offentiigasektorii till hushållen. Pensioneraa utgör en dominerande del avtransfereringama till hushållen vilka i övrigt omfatter sjuk-, arbetsskade- ochföräldraförsäkringaraa, socialbidrag m.m. Hushållstransfereringaraa utgör ca entredjedel av den offentliga sektorns utgifter, vilket framgår av nedansteendediagram. Diagram8.1 Realekonomisk fördelning av de offentUga utgifterna /92 Transf t hushåll Konsumtion Övriga utgifter Utvecklingenav de offentiiga hushållstransfereringaraa kan ses som elt mått på kostnadenför att upprätthålla ambitionsnivån i dagens välfärdssystem. Hushållstransfereringarnastiger huvudsakligen i takt med inflationen. Hög inflation medför därför snabbtstigande utgifter som den reala tillväxten blir låg. Ju högre pris-och löneökningstakten är, desto större blir hushållstransfereringaraa iförhållande till BNP. Om inte utgiftskvoten skall växa vid hög pris- ochlöneökningstakt, måste övriga utgifter begränsas eller tillväxten öka för attambitionsnivån i välfärdssystemen skall kunna bibehållas. Det fiims sådeles ien sådan situation inget utrymme för ökade offentliga investeringar för attfrämja den ekonomiska tillväxten eller utöka åtegandena gentemot hushållen. Enoförändrad utgiftskvot skulle också medföra en ytterligare försämring av detfinansiella sparande som beräknats i långtidsbudgeten. Riksdagenhar uttelat ambitionen att sänka utgiftskvoten, vilket även skullemöjliggöra en sänkning av skattekvoten. Långtidsbudgeten visar, underfömtsättning att fåttede beslut ligger fäst och inga nya 1990/91:150 Bilaga1:1.2 åtegandengörs, på en sänkt utgiftskvot i båda altema- Prop. 1990/91:150liven. försämras dock det finansiella sparandet. Vid en Bilaga 1:1.2ekonomisk utveckling som i referensalteraativet, med jämförelsevis låg tillväxtoch hög inflation, är försämringen betydligt större än sänkningen avutgiftskvoten. Ett behov av ytterligare utgiftsminskning eller ändradefinansieringsformer skulle då uppstå, om en försämring av det finansiellasparandet skulle imdvikas. Iföljande appendix ges en beskrivning av i förste hand den reala utvecklingeninom de olika departementens verksamhetsområden. Inledningsvis ges dock isammanfattande tebeller även en redovisning av utvecklingen i löpande priserenligt huvudaltemativet och referensalteraativet. kr., 1991/92 årsprisnivå 1990/91:150 Bilaga1:1.2 91/92-95/96 85/86-89/90 -0,6 -1,7 -18,2 -8,1 -5,3 -0,1 -4,4 -0,9 -22,7 -0,8 -0,8 -4,5 i 1991/92 ärs prisnivå -3 232-15 697 -1,0 -1,0 Milj. kr.,löpande priser Prop.1990/91:150 Bilaga 1:1.2 91/92- 85/86-95/96 89/90 4,2 -1,7 -15,9 -8,0 -2,6 -0,1 -2,7 7,3 1,7 -22,7 -0,8 Sununa utgifter i löpande priser 740 012 12 721 kr., löpande priser 91/92- 85/86-95/96 89/90 6,1 -1,7 -14,1 -8,1 -0,6 -0,1 3,8 -22,7 Sununa utgifter i löpande priser 470 012 18 760 kr., 1991/prisnivå 1990/91:150 Bilaga 1:1.2 92/93 93/94 ändring 95/96 91/92- 85/86-95/96 89/90 -2 0 0 -145 -0,6 2,4 -2 -0,4 2,2 0 0,2 2,8 0 0,1 11,5 Jusliliedeparlemenletsvarar för beredning av lagstiftningsärenden på många områden av samhällslivet. Tilljustitiedepartementet hör åklagarväsendet, huvudparten av domstolsväsendet,rättshjälpsmyndigheten och de allmänna advokat-byråeraa samt kriminalvården.Inom departementets område fäller också den verksamhet som utövas avjustitiekanslem, dateinspektionen, brotisförebyggande rådet, bokföringsnämndenoch brottsskadenämnden. Diagram II.1Realekonomisk fördelning avjustiliedepartenientetsutgifter /92 Konsumtion o. invest. Huvuddelenav departementets utgifter avser konsumtion, som till störste delen beslår avlönen En mindre del av utgiftema utgörs av transfereringar till hushåll,framför allt rättshjälp. Bilaga 1:1.2 Utgifteraainom området styrs till störste delen av löneutvecklingen. Huvuddelenav verksamheten inom område styrs av faktorer som direkteller indirekt regleras genom lagstiftning. Brottsutvecklingen, anmälda brott,mängden mål och desälas svårighetsgrad samt inom kriminalvården av anteletutdömda frihetsstraff och strafftidens längd är sådana faktorer. brottmot som kommit till polisens kännedom har under åren 1984-1988ökat med i genomsnitt 3,medan den senaste tioårsperioden anmäldabrott mot annan lagstiftning har ökat . Utgifteraaför rättshjälp beror huvudsakligen på antelet mål och ärenden vid domstolama.När det gäller den del av rättshjälpen som avser offentiigt biträde ärkostnadsutvecklingen i stor utsträckning beroende av anlalel asylsökande. Domstolarnahar haft att hantera en växande arbetsmängd som dettidvis har varit svårt att rekrytera och behålla kvalificerad personal. Påflera områden pågår lagstiftnings- och utredningsarbete som med storsannolikhet kommer att få direkt betydelse för arbetet i domstolama. Mot dennabakgrund påbörjades inom enförutsättningslös och framtidsinrik-ted diskussion om domstolsväsendet. Behovetav mer ingående överväganden och en fördjupad analys har lett fram till att enparlamenteriskt sammansatt kommitté har tillsatts för att se över domstolaraasuppgifter, arbetssätt och organisation (dir. 1989:56). Iuppdraget ingär bl.a. att undersöka om fördelningen av mål mellan olikadomstolar och mellan domstolar och förvaltningsmyndigheter är ändamålsenlig.Kommittén skall eftersträva att målen inte skall passera fler domstolsinstanserän vad som är sakligt motiverat. Enligtbeslul av skall summarisk process handläggas avkronofogdemyndigheterna i stället för tingsrätterna. minskarresursbehovet i tingsrälteraa. I en nyligen avlämnad proposition (prop.1990/91:80) föreslås ändringar i socialförsäkringsrättskipningen. Också dennareform kommer att minska kostnaderaa för domstolsväsendet.