prop · GE03181 · 1990-12-31 00:00:00 — 2. medvetet eller av grov vårdlöshetlämnar oriktig eller vilseledande uppgift angående något förhållande, som ärav betydelse för rätten till sjuklön. 6§ Sjuklönen utgör av den lön och andraanställningsförmåner som arbetstagaren skulle ha fått från arbetsgivaren om hanhade fullgjort sina arbetsuppgifter. Sjuklönen skall dock inte beräknas tillhögre belopp än som svarar mot nedsättningen i arbetsförmågan och det därmedförenade bortfallet av anställningsförmåner. 7 § Rätten till sjuklön omfattar den första dagarbetstagaren avhåller sig från sitt arbete hos arbetsgivaren på grund avsjukdom och de därpå följande i sjukperioden(sjuklöneperiod). Som sjukperiod anses tid under vilken arbetstagaren ioavbruten följd lider av sjukdom som avses i 4§. 8§ Arbetstagaren har inte rätt till sjuklön för tid innananmälan om sjukdomsfallet har gjorts hos arbetsgivaren. Detta gäller dock inteom arbetstagaren har varit förhindrad att göra anmälan. För tid från och med den sjunde kalenderdagen efter sjukanmälningsdagenhar arbetstagaren rätt till sjuklön endast om hans styrker nedsättningen avarbetsförmågan genom intyg eller utlåtande av en läkare elleren tandläkare. Intyget eller utlåtandet behöver inte innehålla uppgift omsjukdomsorsaken. Finns det ett beslut enligt 10 § har arbetstagaren rätt tillsjuklön endast om han iakttar vad som har ålagts honom i beslutet. 9§ Arbetstagaren skall lämna arbetsgivaren en skriftligförsäkran om att han har varit sjuk och i vilken omfattning som han inte harkunnat arbeta på grund av sjukdomen. Försäkran behöver inte innehålla uppgiftom sjukdomsorsaken. Arbetsgivaren är inte skyldig att betala ut sjuklöneninnan arbetstagaren har lämnat försäkran. 10 § Den allmänna skall, underförutsättning att det finns särskilda skäl som talar för det, självmant ellerpå framställning av arbetsgivaren ålägga arbetstagaren att styrka nedsättningenav arbetsförmågan genom intyg eller uflåtande av läkare eller tandläkare 1. från och med en tidigare dag än sjunde kalenderdagenefter sjukanmäl ningsdagen i en pågående sjukperiod, eller 2. från och med av varje kommandesjukperiod. Ett beslut enligt första stycket 2 får inte avse än . Ett beslut enligt denna paragraf skall gälla ,om inte något an- ing nat anges i beslutet eller bestäms av en domstol somprövar beslutet. 11 §Den allmänna får företa sjukkontroll under sjuklö- Prop. neperioden genom att 1990/91:181 1. göra förfrågan hos arbetstagaren,hans arbetsgivare, läkare eller någon Bilaga 3 annan som kan antas kunnalämna behövliga uppgifter, 2. besöka arbetstagaren. Anmälnings- och uppgiftsskyldighet för arbetsgivare 12 § Arbetsgivaren skall fill den allmännaförsäkringskassan anmäla sjuk domsfall som har gett arbetstagare hos honom rätt till sjuklön under sjuklö neperioden, om sjukdomsfallet fortsätter efter denna periods utgång. An mälan skall göras , räknat från sjuklöneperiodens utgång. Arbetsgivaren skall vidare lämna uppgift till kassan omsjukdomsfall som har gett arbetstagare hos honom rätt fill sjuklön och som haravslutats inom sjuklöneperioden. En sådan uppgift skall lämnas senast vidutgången av den kalendermånad som följer efter den löpte ut. Om anmälningsskyldighet vid inträffad arbetsskada finnsföreskrifter i lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring. Ersättning på grund av särskilda förhållanden 13 § Den allmänna kan efterskriftlig ansökan av en ar betstagare som är inskriven hos kassan besluta att ersättning får lämnas från sjukförsäkringen enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring för kostnader för sjuklön som utges till arbetstagaren enligt denna lag. Ett sådant beslut får meddelas endast om arbetstagaren kan antas på grund av sjukdom komma att vara borta från arbetet i särskilt stor omfattning. Ett beslut enligt första stycket avser arbetstagarenssamtliga anställningar och gäller från och med den kalendermånad då ansökangjordes hos kassan, om inte annat sägs i beslutet. Beslutet skall gälla förviss tid som anges i beslutet eller, om det finns särskilda skäl, tillsvidare. Beslutet skall omprövas om förhållandena tyder på att villkoret enligtförsta stycket andra meningen är uppfyllt. 14 § En arbetstagare som har gjortansökan enligt 13 § är skyldig att genomgå undersökning av läkare ellertandläkare och att ge in utlåtande över undersökningen, om försäkringskassanfinner att det behövs för ärendets bedömning. För utgifter för undersökningenoch för utlåtande över undersökningen lämnas ersättning från sjukförsäkringenenligt lagen (1962:381) om allmän försäkring i enlighet med vad regeringenbestämmer. 15 § Ersättning enligt 13 § lämnas förde kostnader för sjuklön som arbetsgivaren har haft för arbetstagaren.Ersättning får endast lämnas om arbetstagaren skriftligen har samtyckt tilldet. Ett samtycke skall avse den tid som ett beslut enligt 13 § gäller. Vid beräkning av ersättningen skall bortses från kostnadersom avser med sjuklön vid varje sjukdomsfall. Utbetalninggörs av den allmänna efter skriftlig ansö kan av arbetsgivaren. Ersättningfår inte lämnas tillbaka än före an- Prop. Försäkring mot höga kostnader för sjuklön 16 §En arbetsgivare vars sammanlagda lönekostnader under ett kalenderår inte beräknas överstiga summan av 50 basbelopp enligt lkap.6§ lagen (1962:381) om allmän försäkring får försäkra sig hos den allmänna försäk ringskassan för kostnader för sjuklön enligt denna lag. Vid beräkning av lö nekostnaderna bortses från avgifter enligt lagen (1981:691) om socialavgifter och lagen (1982:423) om allmän löneavgift samt skatt enligt lagen (1990:659) om särskild löneskatt. Regeringenföreskriver närmare villkor för försäkringen. 17 §En arbetsgivare får inte obehörigen röja vad han genom ett intyg eller ett utlåtande av läkare eller tandläkare, vilket har lämnats honom på grund av denna lag, eller genom en försäkran som avses i 9 § fått veta om någon enskilds hälsofillstånd eller personliga förhållanden i övrigt. Detta gäller även för den som i arbetsgivarens personaladministrativa verksamhet har hand om frågor om sjuklön enligt denna lag. Föreskrifterna i förstastycket medför inte någon inskränkning i den skyldighet att lämna uppgiftersom följer av lag eller förordning. Idet allmännas verksamhet tillämpas i stället föreskrifterna i sekretesslagen(1980:100). 18 §En arbetsgivare som inte fullgör sin skyldighet enligt 12 § döms till bö ter. Omansvar för den som bryter mot 17 § första stycket finns föreskrifter i . 19 §Ärenden enligt 10 och 1315 §§ samt 21 § andra stycket prövas av den allmänna försäkringskassa hos vilken arbetstagaren är inskriven eller skulle ha varit inskriven, om han hade uppfyllt åldersvillkoret i Ikap. 4§ lagen (1962:381) om allmän försäkring. Är arbetstagaren inte inskriven och skulle han inte heller under nämnda förutsättning ha varit inskriven hos en försäk ringskassa, skall ärendet handläggas av den kassa inom vars område arbets givaren är registrerad hos skattemyndighet för inbetalning och redovisning av arbetstagares skatt. Är arbetsgivaren inte registrerad enligt vad som sagts prövas frågan av den försäkringskassa inom vars område arbetsgivaren är bosatt. I övriga fall görs prövningen av allmänna försäk ringskassa. I fråga om anmälnings- ochuppgiftsskyldighet enligt 12 § eller ärenden en ligt 16 § tillämpas första stycket andra - fjärde meningarna. Denbehöriga får uppdra åt en annan försäkringskassa att Prop. handlägga ärenden enligt 10 och 13-16 §§ samt 21 § andra stycket. 20 §1 fråga om handläggning av ärenden enligt 10 och » 13-16§§ samt 21 § andra stycket tillämpas följande föreskrifter i lagen (1962:381) om allmän försäkring: 18 kap. 2 § om tillsyn, 20 kap. 2 a § om provisoriskt beslut, 20 kap. 4 § om återbetalningsskyldighet, 20 kap. 5 § om preskription, 20 kap. 6 § om förbud mot utmätning och om överlåtelse, 20 kap. 8 och 9 §§ om uppgiftsskyldighet, 20 kap. 9 a § om undantag från sekretess, 20 kap. 16 § om verkställighetsföreskrifter. Beträffande den anmälnings- och uppgiftsskyldighet som enarbetsgivare har enligt 12 § tillämpas föreskriften i 20 kap. 16 § lagen omallmän försäkring. Bestämmelser om rättegången m.m. 21 § Mål mellan arbetstagare och arbetsgivare omtillämpning av denna lag handläggs enligt lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister. Om det råder tvist om rätten till sjuklön och tvisten rörfrågan om arbetstagarens arbetsförmåga är nedsatt på grund av sjukdom eller omnedsätt-nings omfattning, skall den allmänna påarbetsgivares, arbetstagares, arbetstagarorganisations eller domstols begäranavge yttrande. 22 § De föreskrifter om omprövning och ändring avförsäkringskassans be slut som finns i 20 kap. 10 och 10 a §§ lagen (1962:381) om allmän försäkring skall tillämpas på motsvarande sätt i fråga om -beslut enligt10 eller 13 §, 14 § andra meningen, 15 eller 16§, -beslut att inteavge yttrande enhgt 21 § andra stycket. Vidare skall föreskrifterna i 20 kap. 11 -13 §§ samma lagom överklagande av försäkringskassas och försäkringsrätts beslut fillämpas påmotsvarande sätt i fråga om -beslut enligt10 § första stycket 2, 13 §, 14 § andra meningen eller 15 §, -beslut enligt16 §, om beslutet innebär att arbetsgivaren inte får teckna försäkring. I övrigt får beslut enligt denna laginte överklagas. Denna lag träder i kraft och tillämpasi fråga om sjukdomsfall som inträffar efter ikraftträdandet. Utdrag urprotokoll vid sammanträde . Närvarande: f.d. regeringsrådet ,regeringsrådet , jusfitierådet . Enligt protokoll vid regeringssammanträde den 28 juni 1990har regeringen på hemställan av statsrådet beslutat inhämtalagrådets yttrande över förslag fill lag om sjuklön. Förslaget har inför lagrådet föredragits avhovrättsassessorn . Vid granskningen har lagrådet tagit del av en skrivelsefrån med vissa synpunkter på lagförslaget. Förslaget föranleder följande yttrande av lagrådet: Det remitterade förslaget innebär en ingripande omläggningav det system som alltsedan införandet av en allmän sjukförsäkring gällt föratt skapa ekonomisk trygghet för förvärvsarbetande vid sjukdom. Den alldelesövervägande delen av de förvärvsarbetande, nämligen de anställda, avses iprincip få kompensation för inkomstbortfall upp fill från insjuknandeti form av sjuklön från arbetsgivaren i stället för sjukpenning på grund av sjukförsäkringenligt lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL). Omläggningens räckviddantyds av de i remissprotokollet (avsnitt 4.1) förekommande uppgifterna att desjukfall som varar utgör av det totala antaletsjukfall och belastar sjukförsäkringen med ca . Tillskapandet av en civilrättsligt grundad sjuklön på ennivå av av inkomstbortfallet enligt regler som i princip skall varaindispositiva till arbetstagarens förmån och som skall tillämpas avarbetsgivare med synnerligen skiftande förutsättningar att handha rättsligtreglerade personaladministrativa uppgifter ställer stora krav på denlagtekniska utformningen. Lagrådet har känt det som en brist att förslaget inte remissbehandlatsi vanlig ordning. Det har baserats på den skiss till sjuklönesystem som intogsi ett av sjukpenningkommittén avlämnat betänkande. Något fullständigtförslag om sjuklön har således inte förelegat fidigare. Lagrådets granskninghar fått ske utan tillgång till den belysning från skilda utgångspunkter somremissyttranden skulle ha tillhandahållit. I förslaget har den tekniken tillämpats såvitt avser decentrala materiella reglerna att under skilda rubriker först lämnasbestämmelser om förutsättningar mer allmänt för rätt till sjuklön, därefter omstorleken av sjuklönen främst i relation till de anställningsförmånerarbetstagaren gått miste om på grund av nedsättningen i arbetsförmåga, sedan omden period som blir bestämmande för vilka anställningsförmåner som skallbeaktas och slutligen om verkningarna på sjuklönen av att arbetstagarenförsummar vissa skyldigheter rörande anmälan och läkarintyg. Lagrådet har vidsin granskning av förslagets innebörd funnit att den använda tekniken inte påett helt fillfreds- 8 1990/91. ställande sätt tillgodoser de angivna kraven. Genomatt det inte alltid Prop. klart framgår av lagtexten hur en bestämmelsepåverkar sjuklönen vid till- 1990/91:181 lämpningen av en annan bestämmelsekan det inte uteslutas att den berörda Bilaga 4 uppdelningen kan komma attleda till tolkningsproblem. I vissa hänseenden har lagrådet försökt råda bot påproblemet genom att föreslå lagtextändringar. De tidigare berörda kraven gäller emellertid inte barasjuklönesystemets juridisk-tekniska uppbyggnad som i sig måste vara enkel ochlättbegriplig utan också avgränsningen mot och koordinationen med det mycketomfattande och delvis komplicerade offentligrättsliga regelverket försjukförsäkringen och dennas finansiering. Det måste undvikas både att sjuklöne-och sjukförsäkringssystemen överlappar varandra och att glapp uppkommer, så attkompensation för inkomstbortfall uteblir. Samordningsfrågor aktualiseras ocksåi förhållande till annan arbetsrättslig lagstiftning av civilrättsligt slag. Till det sagda kommer komplikationer som kan följa redanav att civilrättsliga regler och regler av offentligrättslig karaktär finns iett och samma regelkomplex och anvisar skilda vägar för prövningen avuppkommande frågor, t.e.x. Tillämpningen av demateriella reglerna a\ den ena karaktären måste komma att påverkatillämpningen av även de andra reglerna. Det remitterade lagförslaget utgör mot den antyddabakgrunden endast en del men den centrala och tyngst vägande i den tillämnadeomläggningen. Det kan visserligen anföras skäl för att arbetet med den delen ihuvudsak slutförs innan resultat av arbetet med konsekvensändringar påanslutande områden har presenterats. Att lagförslaget om sjuklön läggs framskilt från lagändringarna i annan lagstiftning medför emellertid att lagrådetsgranskning inte i alla delar kan få den mångsidighet som 8 kap. 18 § RF syftartill. När lagrådet, med de ändringar och erinringar som anges i det följande,tillstyrker det remitterade förslaget sker det följaktligen utifrån denförutsättningen att man i det fortsatta arbetet ägnar särskild uppmärksamhetåt samordningsfrågor och kravet på konsistens över hela fältet. I möjligastemån måste också olikheter i begreppsapparaten undvikas, exempelvis i fråga omvad som skall förstås med arbetstagare, anställning, lön och andra anställningsförmåner,kostnadsersättning etc. inom de olika civilrättsliga och offentligrättsligaregelkomplexen. Som lagrådet antecknat innebär föreliggande förslag filllag i huvudsak att sjuklön från arbetsgivaren skall utgå i stället för sjukpenning från sjukför säkringen. Det framstår därför som en naturlig utgångspunkt att bestämmel ser som gällt för sjukpenningen nu överförs till sjuklönelagen. Detta gäller så mycket mer som bestämmelserna i själva verket kommer att fortsätta att gälla i de fall sjukpenning och inte sjuklön betalas. Självfallet är det imånga fall olämpligt att göra bestämmelserna tillämpliga enligt den nya lagen en dast genom en enkel hänvisning till AFL eller genom att överflytta bestäm melsen ordagrant. Det kan också finnas goda skäl till att en bestämmelse i AFL över huvud inte görs tillämplig på en motsvarande situation med av seende på sjuklön enligt den nya lagen. Med hänsyn till det sagda anser lag rådet emellertid att det är en brist i remissen att det förekommer fall där 114 skillnadmellan de två lagarna föreligger utan att detta motiveras eller ens Prop.omnämns, fastän det i själva verket innefattar ställningstaganden av mate- 1990/91:181 riellt slag med avseende på anställdas rätt till kompensation vidsjukdom. Bilaga 4 företrädesvis utvidgningar av denna rätt. Omläggningen är tänkt att träda i kraft den 1 januari1991. Lagrådet vill redan i detta sammanhang framhålla att omläggningen kräveratt nya personaladministrativa och kamerala rutiner etableras hos arbetsgivarna,att den leder till stora ändringar i verksamheten hos försäkringskassorna, attden kan påkalla revidering av kollektivavtal och enskilda anställningsavtal ochatt den kan ändra förutsättningarna för sjukförsäkringssystem som byggts uppinom den enskilda sektorn. Det kan med säkerhet förutses att åtskilliga avförändringarna framtvingar ändringar i dataprogram. Innan lagen om sjuklön ochdärmed sammanhängande lagändringar beslutats och behövligaverkställighetsföreskrifter utfärdats saknas tillförlitligt underlag förarbetsgivares, försäkringskassors och andras arbete med att förberedaadministrativa rutiner m.m. för tillämpningen av de nya reglerna. Lagrådetanser att det vore olyckligt om sjuklönesystemet skulle misskrediteras på grundav att otillräcklig förberedelsetid leder till felaktigheter, väntetider ochandra praktiska onöjakfigheter, tvister m.m. i anslutning tillikraftträdandet. Lagrådet finner det sålunda viktigare att man på detta inteminst för den enskilde så betydelsefulla område får en från början så långtmöjligt säkert och smidigt fungerande och materiellt korrekt tillämpning av denya reglerna än att tiden till ikraftträdandet blir kort. I konsekvens meddenna uppfattning vill lagrådet bestämt avråda från att lagen om sjuklönträder i kraft . Enligt första stycket tillkommer rätten till sjuklönendast arbetstagare. I specialmotiveringen anges att arbetstagarbegreppetsinnehåll får läggas fast i rättstillämpningen med utgångspunkt i en civilrättsligbegreppsbestämning. Utanför tillämpningsområdet för lagen om sjukön skallsåledes falla bl.a. uppdragstagare av olika slag. Av det anförda följer att det arbetstagarbegrepp somanvänds i den föreslagna lagen skiljer sig från motsvarande begrepp i AFL.Enligt 3 kap. 2 § andra stycket AFL gäller att ersättning för arbete, somförsäkrad utfört för någon annans räkning utan att vara anställd i dennestjänst, i allmänhet anses som inkomst av anställning. Undantag görs dock fördet fallet att ersättningen utgör inkomst av rörelse eller jordbruksfastighetför uppdragstagaren. Om en uppdragsinkomst inte är hänförlig till rörelseeller jordbruksfastighet skall den som utfört arbetet anses såsom arbetstagareoch den som utger ersättningen såsom arbetsgivare. Lagrådet har inget att erinra mot den i det remitteradeförslaget intagna ståndpunkten att rätten till sjuklön förutsätter att ettanställningsförhållande föreligger. Lagrådet vill emellertid peka på att deföreslagna reglerna kan vålla vissa problem när de skall samordnas medexempelvis bestämmelserna i och lagen (1981:691) om socialavgifter. Den som i civilrättslig mening är arbetstagare blir enligtde föreslagna reg- lerna berättigadtill sjuklön. I följd härav skall, såvitt gäller anställningen i Prop.fråga, rätten till sjukpenning bortfalla. Något motsvarande bortfall avsjuk- 1990/91:181 penning avses inte gälla för uppdragstagare. Dettainnebär att det vid be- Bilaga 4 dömningen av rätten till sjukpenning imotsats till nu blir nödvändigt att skilja mellan arbetstagare ochuppdragstagare. Tvister i dessa hänseenden avgörs i sista hand av försäkringsöverdomstolen.Frågan huruvida en person vid tillämpning av den föreslagna lagen om sjuklön ärarbetstagare eller uppdragstagare avgörs däremot i sista hand avarbetsdomstolen. Liknande svårigheter torde uppkomma på avgiftsområdet.Enligt lagen om socialavgifter skall en arbetsgivare betala arbetsgivaravgifterpå summan av vad han har utgett som lön i pengar eller vissanaturaförmåner. Som arbetsgivare räknas här jämväl den som utgett ersättningtill sådana uppdragstagare som inte är rörelseidkare eller jordbrukare. Vidberäkning av underlaget för exempelvis sjukförsäkringsavgiften är det således f.n.inte nödvändigt att skilja mellan anställda och nämnda kategori av uppdragstagare. Det föreslagna sjuklönesystemet kommer allmänt sett attleda till att arbetsgivarens lönekostnader på grund av anställdas sjukfrånvaroökar. Någon motsvarande ökning uppstår inte vad gäller uppdragstagare. Frånstrikt ekonomisk synpunkt finns det därför anledning att ta ut en lägre avgiftför anställda än för uppdragstagare. En sådan avvikelse från den nuvarandeav-giftsmässiga likabehandlingen av anställda och uppdragstagare skulle emellertidvålla betydande administrativa svårigheter. Ett fortsatt likformigt uttagskulle å andra sidan innebära att arbetsgivarens kostnad för en uppdragstagaregenerellt blev lägre än hans kostnad för en anställd. Om en sådan effektansetts lämplig framgår inte av remissprotokollet. I I § läggs grundvalen för sjuklönesystemet fast genomföreskriften att en arbetstagare har rätt att vid sjukdom behålla lön och andraanställningsförmåner enligt vad som följer av lagen. I och för sig skulledenna grundläggande föreskrift kunna anses ge besked om att rätten tillsjuklön inträder först när arbetstagaren blir berättigad till lön och andraanställningsförmåner. Denna tidpunkt är anställningstidens första dag.Föreskriften i 3 § första stycket första meningen i förslaget utsäger knappastnågot utöver vad 1 § sålunda ger vid handen. Syftet att göra lagens innehållmera tillgängligt gör det emellertid försvarligt att, även med innehållsligupprepning, inleda 3§ med ett stadgande som uttryckligen anger tidpunkten förinträdet av rätten till sjuklön, helst som ett undantag från huvudregeln skallgälla och inskrivas i paragrafen. Huvudregeln bör få en sådan lydelse att däravframgår att ett anställningsavtal inte grundar någon rätt till sjuklön för tidinnan anställningstiden börjat löpa. När en kortare anställningstid än en månad avtalats skallenligt förslaget sjuklönesystemet inte bli tillämpligt förrän arbetstagarenfysiskt ställt sig till arbetsgivarens förfogande eller, såsom det uttrycks ilagförslaget, tillträtt anställningen och efter tillträdet varit anställd utanavbrott . Sedan tillträdet väl skett får han under fjortondagarsperioden- enligt vadstyckets sista mening ger vid handen - vara frånvarande med giltigt Prop. skälutan att det påverkar hans inträde i sjuklönesystemet. Till giltiga skäl1990/91:181 hör otvivelaktigt sjukdom. Emellertid utsågs i andra meningen attden kvali- Bilaga 4 ficerande fjortondagarsperioden skall löpa ut innansjukdomsfallet, dvs. det sjukdomsfall som skall kompenseras med sjuklön,inträffar. Av andra och tredje meningarnas regler utläses följaktligen attsjuklönesystemets inträde inte påverkas av om arbetstagaren blir sjuk eftertillträdet och därefter uteblir från arbetet om han blott är frisk denfjortonde dagen efter tillträdet. Har han däremot efter tillträdet hållit sigfrisk i men insjuknar den fjortonde dagen blir sjuklönesystemetsinträde uppskjutet tills han tillfrisknat och anställningen varat ytterligareen dag. Den föreslagna ordningen synes onödigt svårhanterlig, då verkan avsjukdom blir olika, beroende på om arbetstagaren ärsjukfrånvarande på anställningens fjortonde dag eller ej. Lagrådet vill förordaatt kvalifikationstiden inte i något fall kopplas till sjukdomsfall utanalltid får utgöras av sammanhängande anställningstid efter tillträdet medborträknande endast av frånvaro utan giltigt skäl. I enlighet med det sagdaföreslår lagrådet följande lydelse av 3 § första stycket: "Arbetstagarens rätt till sjuklön gäller från och medden av anställningstiden. Är den avtalade anställningstidenkortare än en månad inträder dock rätten till sjuklön endast om arbetstagarentillträtt anställningen och därefter varit anställd iföljd. Dag då arbetstagaren varit frånvarande utan giltigt skäl medräknasinte." I paragrafens tredje stycke har i det remitteradeförslaget upptagits en regel om att rätt till sjuklön inte föreligger för tidefter det anställningen har upphört. Regeln synes av flera skäl överflödig,främst därför att något ar-betsgivar-arbetstagarförhållande då inte föreligger.Såsom lagrådet anför vid 7 § bör rättsverkan av anställningens upphörandeanknyta till reglerna om hur sjuklöneperioden bestäms. Tredje stycket börföljaktligen utgå. Enligt specialmotiveringen motsvaras bestämmelsen i punkt1 närmast av 20 kap. 3 § första stycket b) AFL. Den avviker emellertid ibetydande grad från sistnämnda stadgande enligt dettas nu gällande lydelse.Såvitt lagrådet kunnat finna saknas det skäl att låta AFL och den föreslagnasjuklönelagen vara olika på denna punkt.