prop · GE0390 · 1990-12-31 00:00:00 — Regeringen bedömeremellertid att de redovisade åtgärderna behöver kompletteras med ekonomiskastyrmedel, speciellt för att nå de mål som satts upp beträffande källsortering. 13.7.2Ekonomiska styrmedel inom avfallsområdet Regeringensställningstagande: Regeringen anser att ekonomiska styrmedel kan användas föratt stimulera till källsortering i syfte att nå miljömålen inom avfallsområdet. Regeringensförslag: Regeringen föreslår därför att kommuneraa får differentieraavfallstaxoraa för alt stimulera till källsortering av avfall. Miljöavgiftsutredningensförslag till avfallsavgifter har mött praktiska och principiella invändningar.Regeringen avser att ytterligare överväga om ekonomiska styrmedel inomavfallsområdet kan utformas på ett sådant sätt att dessa invändningar kanundanröjas. Miljöavgiftsutredningensförslag: Förslaget om kommunemas rätt att differentiera avfallstaxoraaöverensstämmer med regeringens. En avfallsavgift för ickemiljöfarligt avfall införs , Avgiften skall inledningsvisuppgå till . per lon och höjas . Avdrag medges för bl. a. vissasorterade fraktioner, Inkomstema tillförs en särskild fond för att stödjainsater som leder till ökad återvinning och förbättrad avfallshantering. Remissinstanserna: Enövervägande majoritet av dem som yttrat sig i fråga om differentieradeavfallstaxor är positiv till förslaget. Fleraremissinstanser tillstyrker helt eller delvis utredningens förslag till avfallsavgifter,men andra framför invändningar. Bl, a, anser flera remiss- Prop. instanseratt förslaget inte är tillräckligt underbyggt för alt utgöra underlag och m. fl. hyseroro över att det ännu så länge inte finns en marknad för avsättning Regeringensöverväganden: Det finns fortfarande många brister när det gäller hur avfallettas om hand och på vilket sätt det utnyttjas. Ekonomiska styrmedel förexempelvis industriavfallet skulle kunna medföra ett avsevärt effektivareutnyttjande av de resurser som detta slags avfall kan innehålla. Genomsortering av industriavfallet kan t. ex. brännbart material av typ byggavfallo. d, separeras och ge ett tillskott till landets energiförsörjning. Organiskthushållsavfall, som ofta går till förbränning och där kan ge upphov tillbesvärande miljöstömingar, skulle kunna ersättas med ett sorteratindustriavfall av lämplig sammansättning, med högre energivärde, renarerökgaser och en lägre askhalt. Det organiska hushållsavfallet skulle kunnaföras till kompostering och nyttig användning i stället för att brännas. Detfinns emellertid flera omständigheter som motverkar utvecklingen mot ökadkällsortering. En sådan omständighet är att prisnivån för att lämna obehandlat,ofta blandat, avfall till slutbehandling är sådan att den inte stimulerar tillsortering av avfallet. Avfallslämnarens möjligheter till besparingar genom enmera resurssnål hantering av avfallet blir därmed helt marginella ochekonomiskt ointressanta för honom. Detta i synnerhet som ett system för bättreutnyttjande av avfallet ofta medför ett visst besvär och tar utrymme i anspråk.Mycket tyder dock på att det finns en relativt stor potential för ytteriigarekällsortering och återvinning, speciellt inom industrin, men att dettabegränsas bl. a. av svårigheterna att avsätta det utsorterade materialet tillett rimligt pris. Ekonomiskastyrmedel kan ge hushållen, och särskilt industrin, incitament till attbegränsa mängden avfall och separera olika avfallsslag. En utgångspunkt är attsådana styrmedel bör ses som komplement till andra åtgärder för att nå uppsattamål och driva på utvecklings- och forskningsarbetet för att främja ny,avfallssnål och ren teknik och minska användningen av miljöskadliga ämnen ochprodukter. Fråganom en ökad differentiering av de kommunala renhållningstaxorna har diskuteratsi olika sammanhang, senast i samband med behandling av 1990 årsbudgetproposition. Differentierade taxor kan medverka till ökad rättvisa,t.ex. när det gäller att fördela kostnadsbördan mellan olika hushåll och styraavfallsvolymerna i miljöanpassad riktning (jfr prop. 1989/90:100 bil. Enkommun är inte fri att bestämma priset på en vara eller en tjänst. Enligt den s, k. självkostnadsprincipen får taxor m, m, inte bestämmas till sä höga belopp, att de tillför kommunen en vinst. Vidare är det inte tillåtet för en kommun, enligt den s, k, likställighetsprincipen, att särbehandla vissa kommunmedlemmar eller gmpper av kommunmedlemmar på annat än objektiv gmnd. Självkostnads- och likställighetsprinciperaa gäller för sådan verksamhet som kommuneraa bedriver med stöd av bl. a. renhåll- 279 Detta innebäratt många kommuner har ansett att utrymmet Prop, 1990/91:90 för att införadifferentierade avfallstaxor har varit begränsat. Enligtregeringens mening bör det göras helt klart att kommunen har rätt attdifferentiera avfallstaxan inom ramen för den kommunala avfallshanteringen, istyrande syfte. Differentieradeavfallstaxor stimulerar till ökad källsortering av avfall vilket i sin tur gerbättre fömtsättningar för att öka återanvändning och återvinning samt ta handom avfall på ett från miljö- och resurshushållningssynpunkt bättre sätt. Ökademöjligheter att differentiera avfallstaxorna ger flexibilitet och möjligheteratt lokalt anpassa avfallsinsamlingen till de varierande fömtsättningar somfinns i olika kommuner och mellan regioner för att omhänderta avfalls- ochmaterialströmmar. Föratt säkerställa kommunemas möjligheter att i detta syfte differentieraavfallstaxorna föreslår regeringen att renhållningslagens avgiftsbestämmelserkompletteras. Självkostnadsprincipen bör dock fortfarande gälla för den totalaavfallshanteringen, dvs, någon vinst får inte uppkomma totalt sett. Enförutsättning för att en avfallsavgift enligt miljöavgiftsutredningens förslagskall få avsedd effekt vad gäller både avfallsvolymer och ökad källsortering äratt det finns system för att ta hand om sorterade fraktioner förmaterialåtervinning samt metoder för effektivare utnyttjande av de resurser somkan finnas i avfallet. Detta finns redan på många håll, och andra kommer attetableras bl. a, som ett resultat av större satsningar på avfallsplanering iföretag och kommuner. kan det därför finnas möjligheter att medavgifter styra avfallsströmmarna till en ur miljö- ochresurshushållningssynpunkt riktig avfallshantering. Fleraremissinstanser anser att miljöavgiftsutredningens förslag till avfallsavgifterinte är tillräckligt underbyggt för att utgöra underlag till ett konkretförslag. Ytteriigare insatser kommer också att behövas för att fååtervinningsmarknaderna att fungera bätlre än . Regeringenanser att ekonomiska styrmedel kan användas för att stimulera åtgärder somleder till att förbränning och deponering av osorterat avfall i allt väsentligtupphör. Avfallsprogrammet, i kombination med ökad differentiering av dekommunala avfallstaxorna, kommer att bidra till att nå målen på avfallsområdet, Åtgärderaakan emellertid behöva kompletteras med ytterligare styrmedel. Regeringen avserdärför att överväga hur sådana styrmedel kan utformas. Detta inkluderar ävenöverväganden om åtgärder inom ramen för nuvarande lagstiftning. Sverigedeltar aktivt i arbetet med internationella regler och kontroll av miljöfarligtavfall (se vidare avsnitt 13.8.2). Utgångspunkten är att varje land måste taett eget ansvar för sådant avfall. Inom ramen för denprincipen har beslut träffats att ingå ett intentions avtal med om utvidgat samarbete för omhändertagande 280 av miljöfarligt avfall.Genom samarbete med ett land som tillämpar sam- Prop. 1990/91:90 maansvarsfulla krav som bidrar vi till att miljöfarligt avfall tas omhand på ett miljöriktigt sätt i båda länderaa. utfäster sig och regeringar att gemensamtverka för att i de båda länderna minimera mängderna av miljöfarligt avfall,uppföra anläggningar som på ett miljöriktigt sätt kan behandla miljöfariigtavfall, inkl, anläggningar för särskilt svårbehandlat avfall, samt organiseraomhändertagandet, inkl. transporteraa, av miljöfarligt avfall på ettmiljöriktigt och kostnadseffektivt sätt. Debåda regeringaraa har gjort den bedömningen att även om målet är att minimerauppkomsten av miljöfarligt avfall, så måsle betydandekapacitet för omhändertagande finnas tillgänglig. I både och harkonstaterats att kapaciteten för miljöfarligt avfall är otillräcklig iförhållande till behoven. En utbyggnad av behandlingskapaciteten ärofrånkomlig. Debåda regeringarna har därför beslutat att verka för att ett gemensamtnorskt-svenskt aktiebolag bildas. pågår förhandling mellanparteraa om de konkreta samarbetsformerna. I avtalet stadgas att förslag häromskall föreläggas resp, regering från undertecknandet. Vidareframgår av avtalet att partema är ense om att en samhällelig kontroll avverksamheten skall säkras genom att det allmänna i och Norgetillsammans skall tillförsäkras kontrollen över bolaget. Kan en överenskommelsenås i förhandlingarna avser regeringen att presentera förslagi frågan till . Föratt åstadkomma en skärpning nationellt har regeringen beslutatom vissa ändringar i reglerna om export av miljöfarligt avfall i förordningen(1985:841) om miljöfarligt avfall. Kontrollen skärps bl, a, genom kravet attnaturvårdsverket också skall hämta in uppgift i efterhand om hurmiljöfarligt avfall som exporterats från slutligt tas om hand. Vidareupphävs det generella exporttillstånd, som gällt för , , från , måste allaföretag som vill exportera miljöfarligt avfall ha ett särskilt tillstånd avnaturvårdsverket. Tillstånd ges bara om det kan visas att avfallet slutligtkommer att omhändertas på ett sätt som från hälso- och miljöskyddssynpunkt hadevarit godtagbart om avfallet slutligt hade omhändertagils i , Regeringensavfallsprogram utgår från alt varor och processer skall vara rena från början. Detta innebär att det miljöfarliga avfallet kommer att förändras. Det gäller såväl innehåll som volym. Särskilt miljöskadliga ämnen skall begränsas eller avvecklas helt. Hur mycket miljöfarligt avfall som kommer att behöva tas om hand, vad det innehåller och vilka möjlig heter det finns att ta hand om det på ett riktigt sätt är viktiga frågeställ ningar för framtiden. Regeringen gav därför en särskild utred ningsman i uppdrag (dir. 1990:45) att utreda vissa frågor beträffande det miljöfarliga avfallet. Utredaren skall bl.a, visa hur utvecklingen av ren teknik och andra faktorer kommer att påverka mängden miljöfarligt avfall och dettas innehåll. Definitioner och klassificeringssystem för miljöfarligt avfall skall ses över och eventuella förändringar i graden av farlighet skall 281 Hur mycket avdet miljöfarliga avfallet som kommer från industrin resp. hushållen,importerade resp. inhemska varor och hur avfallet fördelas geografiskt skallbelysas. Utredaren skall också bl.a. kartlägga olika företags kapacitet att tahand om och behandla olika slag av miljöfarligt avfall och samhälletskostnader för detta. Arbetet skall bedrivas med sikte på att vara avslutat föreutgången av , För att klarläggamöjligheteraa till erfarenhetsutbyte mellan hantering av radioaktivt avfall ochhantering av kemiskt avfall och därigenom utveckla metoderaa för hantering ochslutbehandling av farligt avfall har bl, a, följande initiativ tagits, arrangeradestatens strålskyddsinstitut på uppdrag av dåvarande miljö- ochenergidepartementet ett internationellt seminarium om slutförvaring avradioaktivt och annat farligt avfall. Syftet var att klara ut om sammagmndläggande filosofi som används vid slutförvaring av radioaktivt avfall kananvändas även vid bedömning av hur annat farligt avfall skall tas om hand.Mötet resulterade i ett antal rekommendationer där områden för framtidaforskning och internationellt samarbete identifierades. arrangeradestrålskyddsinstitutet och kemikalieinspektionen ett interaationellt symposiumom hantering av risker från genotoxi-ska substanser i miljön. Möjligheteraatill samsyn när det gäller kriterieraa för bedömning av genotoxiskt avfalldiskuterades vid delta tillfälle. För att fullfölja detarbete som påbörjats för ökad kunskap inom dessa områden arrangerarstrålskyddsinstitutet, i samarbete med och kemikalieinspektionen,ett interaationellt symposium i . Arbetet sker på uppdragav . Mötet syftar bl. a. till att på vetenskaplig basisdiskutera kriterier och standard för en säker slutförvaring av avfall,utvärdera redovisade miljöeffekter, överväga olika tröskeleffekter, rapporteraom de metodstudier som gjorts på skilda håll och bedöma olika långtidseffekter. Regeringensställningstagande: Regeringen har för avsikt att uppdra tillförpackningsutredningen att i särskild ordning utarbeta ett principförslag omett fullständigt ansvar för tillverkare, distributörer och handel vad gällerreturhantering och återvinning av förpackningar. Regeringens överväganden:Den pågående förpackningsutredningen har till uppgift att se över helaförpackningsområdet med syfte all främja olika typer av retursystem.Utredningen har avgett ett delbetänkande (SOU 1990:85) med förslag till ökaddifferentiering av nuvarande skatt på dryckesförpackningar. Delbetänkandet harremissbehandlats, I flera av remissyttrandena över utredningsförslagetframförs att ändringen av skatten på dryckesförpackningar bör anstå i avvaktanpå den totala översynen av hela förpackningsområdet ochsamordnas med de förslag som kommer att läggas i slutbetänkadet. Under de senaste månaderaahar en intensifierad debatt förts i med anledning av att ett långtgåendeförslag rörande återtagning av använda förpackningar har aktualiserats iTyskland, Inom är också ett förslag till direktiv rörandeförpackningsavfall under utarbetande. Kommissionens arbete med dettadirektivförslag baseras i stor utsträckning på den tyska förordningen där enav de gmndläggande principerna är att tillverkare, distributörer och handelgörs ansvariga för insamling och återvinning av förpackningsavfall. Exempel påen sådan inriktning finns också i vårt land, t. ex. avseende aluminiumburkar.En diskussion har också tagits upp angående glasåtervinningen därintressenteraa i branschen har uttalat sin avsikt att ta på sig ett ansvar föratt få till stånd ett återtag-ningssystem för glasförpackningar. Mot dennabakgmnd anser regeringen att den framtida utformningen avdryckesförpackningsskatten bör övervägas i ett vidare sammanhang. Med anledning av denbeskrivna utvecklingen har regeringen för avsikt att ge förpackningsutredningentilläggsdirektiv som innebär att utredningen särskilt skall belysakonsekvensema av ett väsentligt utökat ansvar för tillverkare, distributöreroch handel vad gäller returhantering och återvinning av förpackningar.Utredningen skall utarbeta ett principförslag med denna inriktning, I enlighetmed gällande direktiv skall emellertid även andra medel att uppnå önskvärdstyraing utredas varvid särskild uppmärksamhet bör ägnas åt ekonomiskastyrmedel i första hand i form av obligatoriska panter. Utredningensprincipförslag bör vara så utformat att det slår i överensstämmelse medSveriges interaationella åtaganden och det förestående EG-direktivet, Förslagetbör så långt möjligt undvika att medföra kostnadsfördyringar för konsumenterna. Den beskrivna inriktningenav utredningsarbetet innebär en betoning av att de ekonomiska intressenteraa ien viss verksamhet ges ett fullständigt ansvar, inkl, etl ekonomiskt ansvar,för att uppnå uppställda miljömål. Detta är också i linje med regeringensavfallsprogram som har godkänts av . I detta program betonas att densom ger upphov till avfall skall stå för kostnaderaa i samband medavfallshanteringen. 13.8 Vissa intemationella överenskommelser 13.8.1Godkännande av det reviderade Montrealprotokollet Regeringensförslag: godkänner tilläggen till Montrealprotokollet om ämnen sombryter ned ozonskiktet. Regeringens överväganden: Viddet möte mellan parteraa till Montrealprotokollet som ägde mm i i juni1990 beslutades om ändringar och rillägg till protokollet (se bilaga 13.16). Debeslut som fattades vid mötet har översiktligt redovisats i avsnitt 13.6,1,Ändringarna i protokollet, som innebär skärpningar i avvecklings- planeraaför de ämnen som redan omfattas av protokollets bestämmelser, Prop.1990/91:90 är direkt bindande för partema. Tilläggen till protokollet träderdock i kraft först efter ratificering. Innan ratificering sker bör tilläggenunderställas godkännande. Fråganom bidrag till den multilaterala fonden till stöd förutvecklingsländers deltagande har behandlats budgetproposition(prop. 1990/91:100 bil. 5, del 2, avsnittet om miljö och utveckling). Detreviderade Montrealprotokollets huvudsakliga innehåll Montrealprotokolletom ämnen som bryter ned ozonskiktet består av en inledning och 20 artiklar. 1inledningen slås fast att det slutliga målet med protokollets bestämmelser äratt eliminera utsläppen av ämnen som bryter ned ozonskiktet. Deämnen som efter besluten om ändringar och tillägg regleras genom protokolletframgår av bilaga A och B. De kontrollerade ämnena utgörs av samUigaCFC-föreningar, haloner, koltetraklorid och 1,1,1-trikloretan, I artikel 1punkt 5 klargörs att kontrollerade ämnen som används som råmaterial vidtillverkning av andra kemikalier inte skall omfattas av protokollet, Ibilaga C anges HCFC-föreningar, vilka klassificeras som övergångsämnen. Användningenav dessa ämnen har inte begränsats genom protokollet. Ett särskilt beslut omriktlinjer för användningen fattades dock vid mötet mellan partema. Enligt detbeslutet skall användningen av HCFC-föreningar i princip begränsas till deområden där de ersätter kontrollerade ämnen och där från miljösynpunkt merlämpade alternativ inte finns tillgängliga. Utsläppen skall kontrolleras ochåtervinning skall i största möjliga omfattning tillämpas för att minimerautsläppen. HCFC-föreningaraasanvändning och bidrag till ozonnedbrytningen och växthuseffekten samtmöjligheteraa att använda andra produkter eller tekniker skall ses överregelbundet. är målsättningen att användningen bör upphöra ommöjligt eller , Bestämmelseraa om uppgiftsrapportering iartikel 7 och om forskning och information m, m, i artikel 9 har utvidgats tillatt omfatta HCFC-föreningaraa, Skärpningarav de gällande åtagandena avseende CFC och halon framgår av artikel 2A och 23.För CFC-föreningaraa skall förbmkning och produktion ha minskat till år1995 och samt helt ha upphört . Avvecklingsplanenför halon innebär att användning och produktion skall minska till år1995 och, med undantag av oersättlig användning, helt avvecklas till år 2000.Vilka undantag som skall godtas skall övervägas vidare vid kommande möten ochbeslut skall fattas . Utvecklingen av alteraativ gårsnabbt och antalet accepterade undantag förväntas bli få. Dennya artikel 2C avser tidigare ej kontrollerade CFC-föreningar, vilka skall avvecklas i samma takt som de föreningar som avses i artikel 2A. Artikel 2D innehålleravvecklingsplanen för koltetraklorid. Den är upp- Prop. 1990/91:90 delad itvå steg. Förbmkning och produktion skall ha minskal senast år 1995samt ha avvecklats . Avvecklingsplanenför 1,1,1 -trikloretan är uppdelad i fyra steg och framgår av artikel 2E.Förbmkning och produktion skall begränsas till nivåoch skall därefter minska samt , All förbmkningoch produktion skall ha upphört . En snabbare avveckling skall övervägasav parterna . Iprotokollet anges inte på vilket sätt minskningarna skall uppnås, utan detankommer på varje part att utforma erforderliga styrmedel. Av artikel 2 punkt11 framgår att det står varje part fritt att genomföra snabbare avveckling änvad som krävs enligt protokollet, Utvecklingsländeraassärskilda situation beaktas liksom tidigare i artikel 5. Den tioårigarespittiden ligger fast och utsträcks till samtliga nu reglerade ämnen. Vissajusteringar och preciseringar när det gäller åligganden för part som ärutvecklingsland har gjorts i artikeln. Artikel10, som behandlar den finansiella mekanismen för att möjliggörautvecklingsländernas deltagande i protokollet, har omarbetats helt. Industrialiseradeparter till protokollet skall ge dessa länder ekonomiskt och tekniskt stöd. Enexempellista på vilka kategorier av ökade kostnader som kan komma att bekostasvia denna mekanism har antagits av parteraa. Denfinansiella mekanismen omfattar en multilateral fond men innefattar även andraformer av multilateralt, bilateraU och regionaU samarbete. Direktiven för denmultilaterala fonden finns i en särskild bilaga. Mot bakgmnd av studier somgenomförts i vissa utvecklingsländer har fondens storiek fastställts till 160miljoner USD för perioden -1993. Den kan öka med 80 miljoner USD omytterligare utvecklingsländer som och blir parter till protokollet. Fördelningenmellan bidragsländema baseras på FNs bidragsskala. För innebär detta1,av den totala fonden eller 759 till1993. Bilateralt och i vissa fall regionalt samarbete kan räknas som bidragtill fonden. Detta får högst uppgå till av det nationella bidraget. Enligtden nya artikel lOA skall parterna vidta de åtgärder som är praktiskt möjligaför att överföra miljöanpassade substitut och tekniker till deutvecklingsländer som är parter till protokollet. Godkännandeav tilläggen tid Montrealprotokollel Ettstarkt intemationellt avtal är avgörande för att hejda nedbrytningen av ozonskiktet. Det är därför glädjande att partema till Montrealprotokollet kunnat enas om de skärpningar i åtagandena som redovisats i det föregå ende. Det är angeläget att ratificerar tilläggen till protokol let. Regeringen föreslår att tilläggen godkänns av . 1 vidtogs konkreta åtgärder för att minska utsläpppen av CFC . förbmkning av CFC var ca 0,av världens totala förbmkning på ca 1,1 milj, ton , I stället för att endast uppfylla Montrealprotokollets minimiförpliktelser antogs en 285 avvecklingsplanför CFC uiifrån de ersältningsahernativ och föratsättningar som då varaktuella. Syftet var bl, a. att påverka den internationella utvecklingen. Enuppföljning av aweckJingsplanen har visat på att de bedömningar man då gjordevar riktiga och att ytterligare inhemska skärpningar är möjliga. Regeringen har i avsnitt13.6 redovisat skärpningar i de nuvarande svenska bestämmelseraa och nyaavvecklingsplaner för halon, koltetraklorid och 1,1,1-trikloretan.Bestämmelsema i det reviderade Montrealprotokollet medför mot den bakgmndeninte några problem när det gäller förhållandet till svensk rätt. Regeringen anser atttidsplanema för den globala avvecklingen av ozonnedbrytande ämnen kan skärpasbetydligt. kommer att arbeta för sådana skärpningar i det fortgåendearbetet inom ramen för Montrealprotokollet. Utvecklingsländeraa svarari dag för av världsförbmkningen av CFC. Det finns risk för en kraftigökning av samtliga ozonnedbrytande ämnen om utvecklingsländema inte fårtillgång till icke ozonnedbrytande alteraativ och teknik, Utvecklingsländeraasdeltagande är därför avgörande för alt få till stånd en effektiv avveckling.Etablerandet av den multilaterala fonden är ell viktigt steg på vägen mot enlösning av detta globala miljöproblem. Inrättandet av denmultilaterala fonden kan väntas medföra att fler utvecklingsländer än hittillsblir parter till protokollet. är det viktigt att teknik förproduktion och användning av de kontrollerade ämnena inte sprids till ländersom inte är parter. En sådan spridning skall enligt protokollets artikel 4motverkas i största möjliga utsträckning. Om det visar sig attsvenska företag överväger export av miljöskadlig teknik som strider motprotokollets åtaganden är regeringen beredd att vidta åtgärder, som kan bestå ibegränsningar i möjligheten till exportkrediter eller införande av ettsärskilt licensförfarande för exporten. Regeringensförslag: godkänner om kontroll avgränsöverskridande transporter och slutligt omhändertagande av farligt avfall.Detta medför en följdändring i renhållningslagen (1979:596), Regeringens överväganden:Inom Förenta Nationeraas miljövårdsprogram, , har en särskild arbetsgmpputarbetat ett förslag till en konvention om kontroll av gränsöverskridandetransporter och slutligt omhändertagande av farligt avfall. Regeringen beslötden att skulle underteckna konventionen, med förbehåll förratifikation. Vid undertecknandet i avgavs en förklaring att Sverigekommer att tillämpa konventionen interimistiskt.