prop · GE03154 · 1990-12-31 00:00:00 — Det betyder att Bankinspektionen helt skönsmässigtutan lagstiftning, kan gripa in mot alla slag av bankverksamhet. Det räcker attinspektionen anser sig kunna beteckna en företeelse som en osund utveckling. KMKsynes inte räkna med att del skafl finnas någon möjlighet för berörd bank att överklaga Bankinspektionens beslut till regeringen. En sådan möjlighet måste emellertid finnas, men MRR:s avgörande invänd ning är att Bankinspektionen inte kan tillåtas få formlöst reglera bankernas verksamhet, som om inspektionen vore den lagstiftande församlingen i landet. Inspektionens rätt att gripa in måste inskränkas till vissa klart beskrivna situationer. Trots kommitténs tal om attden vill minska regleringen av bankerna, så Prop. 1990/91:154 visar mångaförslag att den går i motsatt riktning. Exempelvis införs en Bilaga 1skyldighet för bankerna att erbjuda allmänheten ett allsidigt utbud avfinansiella tjänster. Detta hämmar konkurrensen i de fall då en bank villbegränsa sin verksamhet för atl koncentrera sig på vissa typer av banktjänster.LO skulle inte kunna genomföra sina planer på att grunda en bank för enbartinlåning. En sådan utveckling som hindrar en diversifiering vore olycklig. MRRavstyrker huvuddelan av förslag som varande alllfördetaljrikt och ingripande i näringsfriheten och äganderätten. Vidare gesBankinspektionen aUt för stort inflytande. Fler förslag är inte anpassade tilltidsutvecklingen och kommer i konflikt med europa-anpassning. Iställetföreslår MRR att en ny utredning tillsätts med uppdrag att läggafram förslag till en modern lag som inrymmer en enkel reglering av allfinansverksamhet i . 2 Förvärvsregler för bank Kreditmarknadskommitténföreslår, som undantag från förvärvsförbudet i kapitalmarknadslagen, attförvärv skall kunna ske av aktier och andelar i finansieringssysfte av kreditmarnadsbolag.SIND tillstyrker detta förslag och ser det som angeläget att bl. a. bankernafår möjlighet att bidra lill det slora behov av riskkapital som finns hos demindre och medelstora företagen. Detta kommer att förbättra möjligheterna förlandets industriella tillväxt. SINDhar nära följt utvecklingen när det gäller de mindre och ejbörsnoterade företagens möjligheter att expandera genom tillskott av externtriskkapital. Genom bl.a. OTC-marknadens tillkomst växte en betydande riskkapilalmarknadfram 84. Många nya venture capitalbolag startades för attförse de små och unga företagen med riskkapital genom att gå in somminoritetsägare. Men riskbenägenheten hos investerarna har ändrals radikaltunder senare år. Förlusterna på engagemangen i unga företag har varit stora.Därför är det svårt för nystartade företag att få tillskott avriskkapital. har skattelagstiftningen gjort att majoritelsägande ärmer intressant, då det öppnar möjligheter bl.a. till koncernbidrag. Konsekvensernahar blivit att det råder brist på minoritetskapital.' SIND 1988:3 "Riskkapitalet och de mindreforetagen", : "Småföretagens försörjning med riskkapital. Vägar i att förstärkaföretagens egna kapital", 1988. Det finns ett stort behovav riskkapital framför allt hos de mindre Prop. 1990/91; 154 företagen som juofta har en låg soliditet. Speciellt viktiga för småföretagen Bilaga 1 är definansiärer som går in som minoritetsägare och som låter entreprenören ha kvarkontrollen över företagen. Riskkapitalet är viktigt för företagens tillväxt.Genom nyemissioner kan företagen få in kapital för investeringar,marknadssatsningar och annat som är nödvändigt för att öka produktionen, erövranya marknader och expandera. Bara detta kan skapa en bas för en ökatsysselsättning. Utbudetav privat riskkapital till de onoterade företagen har stagnerat. Det är därförangeläget att åtgärder vidtas för att öka de mindre företagens möjligheter attfinansiera sin tillväxt genom att kunna fä tillskott av riskkapital frånminoritetsägare som låter entreprenören ha kontrollen kvar överföretaget. SINDser därför positivt på att kreditmarknadskommittén föreslår att även bankägdakreditmarknadsbolag tillåts finansiera företag genom aktieförvärv. Dettaskulle kunna öppna nya finansieringsmöjligheter för de onoterade företagen. Detär ocksä värdefullt att den erfarenhet av företagsutveckling som finns ibankerna kan i ökad utsträckning komma företagen till godo genom ett närmare ägarengagemang.Många småföretag har en bristande kunskap i företagsledning och detta skullekunna förbättras genom bankernas medverkan. Erfarenheterna från utlandet därbankerna tillåts medverka som minoritetsägare i företagens finansiering ärgoda. I t. ex. och sker detta i stor omfattning. De betänklighetersom funnils mot bankernas agerande pä detta område har visat sig vara obefogade. SINDanser atl kreditmarknadsbolagens ägarengagemang bör begränsas till etl minoritetsinnehav.Kreditmarknadskommittén föreslår som övre gräns en tredjedel av aktiekapitaletoch röstvärdet. Denna gräns förefaller vara godtyckligt vald. tillräckligtkrav borde vara all ägarfinansiering-en de facto begränsar sig till ett minoritetsengagemang,dvs. 2.2 Fullmäktige i riksbank Somframgått ovan föreslår KMK att bankerna genom en vidgad verksam-helsdefinitiontillåts göra del som inte uttryckligen förbjuds i lagstiftningen. Tillålen verksamhelblir del som kan anses förenligt med en banks ställning och skyddsinlressen ochdet åvilar i sista hand bankinspektione att förtydliga de gränslinjer som skallgälla. Den friare lagstiftningsmodell KMK valt skärper alltså i detta avseendekravet på den offenlliga bevakningen och tillsynen. Vadgäller bankers rätt att förvärva och driva handel med egendom föreslås vissa förändringar, som fullmäktige vill tillstyrka. KMK vill hän föra factoring och leasing, med undantag för fastighetsrenting, till den lillålna sfären, enligt den praxis som redan utvecklats i finansbolagen. Förvärv av aklier och fasl egendom i placeringssyfle bör alltjämt vara förbjudna för bankerna, enligt kommilléns skrivning. Vad gäller aktierna understöds detta synsätt av etl principiellt förbud direkt i lagstiftningen. Manvill så långt möjligt undvika en sammanblandning av ägande och Prop.1990/91:154 kreditgivning på marknaden. Deskyddsintressen som utgör grunden för bankernas speciella och delvis konkurrensskyddadeställning talar enligt fullmäktiges mening för att deras verksamhetsinriktningoch organisation bör vara överskådlig, såväl för kunder som förtillsynsansvariga myndigheter. I en bankkoncern skall man kunna utgå från atthela banken står bakom de skyftande förbindelserna mot allmänheten. Dettasynsätt på bankkoncerners verksamheter och organisation gör sig också gällandepå det internationella planet, exempelvis i anslutning till den nu aktueUaöverenskommelsen om samordnade kapitaltäckningsregler mellan tiogruppensländer. Deskyddsvärda funktionerna, tillsammans med kravet på överskådlighet, sätter isin tur ganska snäva gränser för bankernas handlingsfrihet. Detta gäller inteminst för deltagandet i mer riskbetonade sammanhang, exempelvis när det gällernäringslivets riskkapitalförsörjning. Bankerna tilldelas av utredningen vissaavgränsade utrymmen för sådana engagemang. Utrymme ges härvid för förvärv avaktier i finansieringssyfte, av förlagslån och vinstandelslån och även förmedverkan i projektfinansiering och fastighetsrenting. Bankerna måste enligtförslaget föriägga dessa nya verksamheter i dotterbolag (kreditmarknadsbolag)under ganska detaljerade begränsningsregler. Bildandet av sådana bolagförutsätter bankinspektionens tillstånd varvid verksamheternas sammanlagdakapitalkrav inte får överstiga av den konsoliderade kapitalbasen.Kravet på att denna "riskram" hänförs till en separat bolagsbildningmotiveras enligt utredningen av kontrollskäl. Fullmäktigehar inga invändningar mot den uppläggning KMK här förespråkar. Det är uppenbartatt det på bankområdet inle räcker med en allmänt hållen lagstiftning för atttillfredsställande kunna styra och avgränsa verksamheternas inriktning i heladess vidd. Fuflmäktige tillstyrker, när det gäller avgränsningar av nyariskverksamheter inom bankkoncerner, att dessa verksamheter föriäggs i separatabolag och förenas med begränsningar för de röstandelar eller andelar av ettbolags aktiekapital som får förvärvas. Den totala riskramen bör avgränsas irelation till bankkoncernens egen kapitalbas på det sätt KMK föreslår. Därutöverinnehåller förslaget ytterligare bestämmelser i avsikt atl säkra attengagemangen i fråga har ett "rent finansieringssyfte". Aklier ellerandelar som förvärvats skall alltid avyttras när finansieringssyftet är uppnåttenligt lagförslaget. Om detta inle skett från förvärvet föreslåsett förhöjt kapitaltäckningskrav gälla (). Fullmäktige anserdenna senare femårsregel vara ett onödigt inslag i den aktuella författningen.Det torde vara fullt tillräckligt att kravet på finansieringssyfte tydligtmarkeras och därmed blir föremål för fortlöpande Bilaga1 No instämmer i att det är angeläget med en översyn av bankernas rörelseregleri syfte att göra dessa mera flexibla och öppna för nya finansieringslösningar.De nackdelar som följt av de striktare reglerna för bankerna jämfört med andrafinansinstitut kan från konkurrenssynpunkt sägas i viss mån ha uppvägts av defördelar som bankerna haft när det gäller att ha tillgång till den relativtsett billiga inlåningen från allmänheten. Det är emellertid tydligt att dedetaljerade rörelsereglerna för bankerna har bidragit till en stelhet ibanksystemet och svårigheter att anpassa sig till ändrade fömtsättningar samten icke optimal organisatorisk struktur. Enriktig utgångspunkt är också att bankerna och deras verksamhet inte bör varareglerade i vidare mån än vad som är nödvändigt med hänsyn till olikaskyddsintressen. NOtillstyrker mot denna bakgmnd den metod som föreslås av KMK vad gällerförvärvsreglerna, nämligen atl i stället för att i lagen räkna upp vilkaförvärv bank får göra ange vilka förvärv som är förbjudna. Vadgäller bankverksamhetsdefinitionen har NO i tidigare avsnitt förordat attbankerna inte bör ha skyldighet att erbjuda några tjänster. Samtligaverksamheter bör ingå bland sådana som banköar bedriva. Frånsett detta har NO iövrigt inga invändningar mot att den ytterligare exemplifiering som föreslås ibankverksamhetsdefinitionen och de avgränsnignar som görs av KMK. NO är positivtill atl bankerna tillåls att inom bankrörelsen bedriva leasing och factoring. Fråganom bankernas rätt till förvärv av aktier i placeringssyfte behandlas senareunder . m. Vadgäller undantagen för förvärv av aktier i organisationsföretag vill NOtillstyrka den förändring som föreslås, innebärande att sparbanker ochföreningsbanker får rätt att förvärva aktier i både svenska och utländskabankaktiebolag. Eftersom hittillsvarande skillnader i fömtsättningar till ullandsetableringi de olika banklagarna uppenbarligen har kommit att upplevas som ett påtagligthinder, främst för vissa sparbanker, synes en sådan ändring angelägen. De olikabanklagarna bör, som fastlades lagstiftning, geförutsättningar för konkurrens på lika villkor för de olika bankgrupperna. Detförefaller vidare välmotiverat att överge nyltorekvisilet vid tillståndsprövningenav förvärv av organisationsaktier. NO tillstyrker i princip KMKs förslag atttillstånd skall ges om hinder inte möter från allmän synpunkt. Med hänsyn tilluttryckets mångtydighet synes det lämpligt med vägledande preciseringar iförarbetena. Avde rikllinjer som kommittén lämnar vill NO endast kommentera den åtskillnad som görs mellan förvärv av aktier i utländska banföretag eller andra utländska företag å ena sidan och etaberlingar på den svenska marknaden å andra sidan. Beträffande de förstnämnda förvärven uttalar kommitién (s 235) att syftet till stor del skall vara att stödja svensk utrikeshandel eller i övrigt främja svenska ekonomiska intressen medan det beträffande inhemska förvärv sägs att bankens egen företagsekonomis ka bedömning i allmänhet bör godtas. NO anser kommitténs distinktion I43 Bankensföretagsekonomiska bedömning bör normalt kunna Prop. 1990/91; 154 godias även när det gäller förvärv i utlandet. m. m. Kommitténanser det riktigt att även fortsättningsvis upprätthålla ett principielllförbud mot aktieförvärv i placeringssyfte för bankerna. För försäkringsbolagenföreslås en provisorisk ordning som innebär atl dessa alltjämt skall kunnaförvärva aktier, låt vara med ytteriigare begränsningar. AvKMKs analys framgår att flera av de skäl som har ansetts motivera förbudet förbanker att placera i aktier också kan anföras som skäl för alt förbjudaförsäkringsbolag att placera i aktier. Särskilt kan nämnas maktaspekten ochfrågan om sammanblandning av ägande och kreditgivning. Försäkringsverksamhetskommitténhar anfört vissa motiv för att upprätthålla de för bankerna respektiveförsäkringsbolagen skilda reglerna för placering i aktier (SOU 1987:58, s 268).Förenklat uttryckt kan dessa skäl sägas ha sin utgångspunkt i respektiveinstituts olika roller på kreditmarknaden, där bankernas huvuduppgift är attomvandla inlåning till krediter medan försäkringsbolagens huvuduppgift är atlsöka ge bästa möjliga avkastning på försäkringstagarnas pengar. Denna skillnadhar också givit utslag i att banksparande framstår som enförhållandevis ogynnsam sparform och förjsäkringssparande som enförhållandevis gynnsam sparform. förslag förs åtminstone provisoriskt vidare en situation därkonkurrensvillkoren är helt olika i fråga om placering av medel i aktier.Frågan är hur långt särarter de båda institutionerna emellan kan åberopas föratt upprätthålla den nuvarande ordningen. Även om starka skäl kan anföras lillstöd för förbudel för bankerna att förvärva aktier, rimmar den situation somdärmed uppkommer illa med bankspararnas intresse av en god avkastning och av ellinflationsskydd! Man kan fråga sig om bankspararna hade placerat sina pengar ibank i den omfattning som skett om de varit mer känt att bankernas funktion merär att tillgodose kredilmarknadens behov än bankspararnas nyssnämnda intresse.Skall man upprätthålla denna särställning för bankerna, borde det vara angelägetfrån konsumentpolitisk synpunkl atl kunskaperna om detta förhållande gjordesmer kända. NO vill i sammanhanget erinra om vad NO tidigare anfört om atlbanklagstiftningen inle får utesluta specialiserade institut av typinlåningsbanker eftersom dessa skulle kunna bidra till ökad konkurrens om insätlarnasmedel och härigenom förbättrade villkor. Kommitténhar funnit det vara mycket väsentligt att det utreds hur ett så långt möjligt konkurrensneutralt regelsystem skall kunna genom föras. Därvid skall enligt förslaget olika konsekvenser för försäkringsvä sendet noggrant utredas. 1 avvaktan på resultaten av en sådan utredning, som påbörjats inom , anser sig NO inte ha under lag för att föreslå förändringar i del för dagen rådande läget, trots att den skillnad i fråga om aktieförvärv som föreligger mellan banker och försäkringsbolag framstår som principiellt otillfredsställande. I denna situ- 144 ationfinner NO att det ej är påkaUat att nu gå ut med en provisorisk Prop.1990/91:154 lösning av det slag kommittén föreslagit i form av ytterligarebegränsnings- Bilaga 1 regler för försäkringsbolagens aktieförvärv. Moldenna bakgrund vidhåller NO den ståndpunkt som NO intog i remissyttrande1988-04-21 över försäkringsverksamhetskommitténs betänkande. Enligtden av NO där utvecklade uppfattnigen bör den restriktiva tolkningen av vadsom skall anses vara annan rörelse än försäkringsrörelse upphöra ochutvecklingen tillåtas gå i en mera liberal riktning. borde inte anses komma i konflikt med förbudet mot annanrörelse. Försäkringsbolagen borde ha betydligt vidgade möjligheter attengagera sig i den finansiella sektorn och andra verksamheter som i vidbemärkelse har samband med försäkringsrörelsen. Bolagen borde ha möjligheteratt engagera sig via dotterbolag eller aktieinnehav i företag som driver sådanverksamhet. Försäkringsbolagen bör därför ges möjlighet att bilda särskildakreditmarknadsbolag enligt den nya lagstiftningen vilket KMK också föreslår. NOaccepterade i yttrandet att det även i fortsättningen i FRL ställdes uppgränser för försäkringsbolagens aktieplaceringar med hänsyn till maktaspekten(det näringspolitiska motivet). NO invände inte mot FVKs förslag att något höjagränsen för röstetalet (från ) och att införa en begränsning avandelen av aktiekapitalet vid högst . Ikonsekvens härmed avstyrker NO KMKs förslag att som provisorisk åtgärd införaytterligare skärpningar av reglerna för försäkringsbolagens placeringar iaktier. Detter sig även ur andra aspekter som NO har att beakta angeläget att ställningskyndsamt tas till hur långt branschglidningen mellan bank och försäkring fårgå. Inte minst gör den internationella utvecklingen, särskilt inom EG, detangeläget att svenska försäkringsbolag och banker får likartadekonkurrensförutsättningar som sina utländska konkurrenter. påpekat redan inledningsvis är kommilléns förslag i vissa delarinte längre aktuellt, dels på grund av att vissa frågor blivil föremål för nyutredning i särskild ordning, dels därför att en anpassning till vad somföresläs gälla inom EG innebär alt förbud som gäller inom bankverksamhetenoch som kommittén föreslår skall gälla oförändrade i viss mån bör lättas upp.Att så sker blir så mycket viktigare som ett avskaffande av valularegleringensnart synes bli verklighet och konkurrensen från utländsk bankverksamhetdärmed ökat i styrka. Tillrörelsereglerna hör de viktiga bestämmelserna om banks rätt att förvärva och inneha olika slags tillgångar. Kommittén har vid en återblick pä tidigare förvärvsregler tagit fasta pä värderingar som legat till grund härför tiUbaka. Sålunda slår kommittén fast som en allmängiltig grundsats att ägande och kreditgivning inte skall blandas 145 10 1990/91. 1 saml Nr 154 samman såvitt avser ickefinansiell verksamhet. Föreningen delar denna Prop. 1990/91: 154 grundläggande värdering. Enligtett riksdagsbeslut har statsmakterna att åstadkomma en harmoniseringav den svenska banklagstiftningen till motsvarande lagstiftning inom EG. Måletför EG:s arbete på bankområdel är att vid utgången av få till stånd enenhetlig bankmarknad. Bankerna skall då ha rätl att etablera dotterbanker ochkontor samt tillhandahålla tjänster inom hela EG-området. En svårighet vid ensådan anpassning är att det för harmoniseringen grundläggande s.k. andrasamordningsdirektivet för banker, som avser bl. a. rörelseregler, förnärvarande föreligger endast i förslag. Direktivet väntas bli antaget sommaren1989.?? är bekant kan della direktiv förväntas innehålla bl.a. bestämmelser om möjlighet för bank att äga aktier i industriföretag. Somnyss nämnts biträder bankföreningen syn på att ägandeav icke finansiella företag och kredilgivning bör hållas isär. Den reciprocitet,som är ett huvudsyfte med svensk harmonisering med och som oftastkrävs för konkurrens på lika villkor med utländska banker, behöver inlenödvändigtvis slå igenom på detta särskilda område. Kommitténsambition att skapa mer flexibla rörelseregler för bankerna är vällovlig.Bankföreningen tillstyrker därför att rörelsereglerna genomgär den förändringenatt alla förvärv som inte uttryckligen förbjuds är tillåtna för bank. Denna nyakonstruktion underlättar också de ändringar i lagstiftningen som denförutsatta EG-anpassningen kan medföra. Den nya lagstiftningstekniken har den väsenlligafördelen att den innebär en större möjlighet för bankerna att i framlidenanpassa sig till samhällsutvecklingen. Kommitténhar föreslagit att det principiella aklieförvärvsförbundet behålls. Kommitténhänför sig i denna fräga till uttalanden som gjorts av bl.a. 1924 årsbankkommitté. Enligt den kommittén medför bl.a. rätten att förvärva aktier"lätt nog, alt banken blir företagare och ej endast kreditgivare".Samma kommitté fortsätter "En sådan utveckling synes lagstiftaren ej börabefrämja. Den med kreditgivning förenade risken är så avsevärd att bankernadärutöver ej bör påtaga sig även företagarrisk." till de ny angivnamotiven för förbudel lägger kreditmarknadskommittén atl bankväsendet inteheller från maktsynpunkt bör ha betydande ägarintressen i det privatanäringslivet. Av denna anledning bör enligt kommiltén det principiella förbudetför bank alt förvärva aklier anses vara grundläggande. Med regeringens ellerbankinspektionens tillstånd skall dock organisations- och transaktionsaktierfå förvärvas. Dessutom föreslås atl en s. k. fri seklor för förvärv av aktieroch andelar i finansieringssyfte öppnas, för banker genom bankägda kredilmarknadsbolag. Somtidigare nämnts kommer, såvitt nu kan bedömas, EG:s andra samordningsdirektiv för banker att medge möjlighet till bank- aktie- och andelsägande i icke finansiella företag. Mot bakgrund av vad som kan förväntas komma att gälla inom EG kunde alltså enligt föreningen finnas 146 anledning alt omprövakommitténs förslag i fråga om banks aktieförvärvs- Prop. 1990/91; 154 rätt.Föreningen har dock stannat för att en dylik anpassning för närvaran- Bilaga 1de inle bör göras. De värderingar som kommittén lagt till grund för sittförslag om att bibehålla det generella aktieförvärvsförbundet har alltjämtbärighet. De svenska bankerna har av tradition sin främsta uppgift som kreditgivareåt allmänheten. Detta bör utgöra bankernas centrala roll även för framtiden.Det kan mot bakgrund härav inle anses ligga i bankernas intresse att innehaplaceringsaktier. Om däremot en svensk anpassning lill EG skulle innebära, att ulländskabanker fär i större utsträckning förvärva placeringsaktier i svenskaföretag, är det givetvis av konkurrensskäl rimligt att de svenska bankerna fåren motsvarande förvärvsmöjlighet. Förslagetom att bankkoncerner skall fä rätt atl i ökad utsträckning förvärva aktier ifinansieringssyfte tillstyrkes däremot. En sådan rätt fär anses rimma väl medvad som kan förutsättas gälla inom EG. Med de begränsningar till avkapitalbasen (den s.k. fria sektorn) som föreslagils finns det emellertid intenågra skäl som talar mot att sådana förvärv får förekomma i självabankverksamheten och inte endasl i de av kommittén föreslagna bankägdakreditmarknadsbolagen. Föreningen förordar därför att dylika förvärv tillåtsförekomma också i bankverksamheten inom den föreslagna ramen (jfr även under avsniu8.1). Kommilténanser att förvärv av fastighet i placeringssyfte eller för fastighetsrentingutgör finansieringsverksamhet som inte kan anses förenlig med bankverksamheten.Mol bakgrund härav föreslår kommittén atl det tidigare gällande förbudet attförvärva fastighet för sådana syften bibehålles. Bankföreningenmenar att kommitténs bedömning i nu nämnda hänseende inte är korrekt. Dessutombör en EG-anpassning medföra en betydligt mer liberal syn plåfastighetsförvärv. Förslaget till det tidigare nämnda samordningsdirektivetinnehåller inga föreskrifter om faslighelsförvärv. Detta tyder på atl respekliveland självt i sin lagstiftning får bestämma om eventuell frihet härvidlag. T.ex.får danska banker förvärva fastigheter eller aktier i fastighetsbolag upp av bankens eget kapital. En större frihet för svenska banker attförvärva fastigheter för olika ändamål får därför förmodas stämma bäitreöverens med vad som gäller eller kommer all gälla inom EG. Fastighetsrentingå sin sida är en i praktiken väl etablerad finansieringsform. Kommittén harockså föreslagit att ett av bank ägt kreditmarknadsbolag fär bedriva sådanverksamhet inom den s. k. fria sektorn. Vid kreditgivning anses fasligheter iregel ulgöra mycket goda säkerheter. lalar enligt bankföreningen för att fastighetsrentingbör få förekomma också direki inom banken. Envidgad rält lill faslighelsförvärv för all värna om bankens framtida rörelse kan dessutom, med hänsyn lill den goda avkastning som sådant innehav medför, inte anses utgöra något hot mot insätlarnas trygghet och därmed inte heller vara oförenlig med bankverksamhet. Det lorde i slället 147 vara väl känt att värdeutvecklingenöver tiden för placeringar i fastigheter Prop. 1990/91:154 i allmänhetgaranterar en gynnsam total avkastning.