prop · GE03102 · 1990-12-31 00:00:00 — De års försvarsbeslut framräknade behoven för krigsskadadebygger på tidigare genomförda operativa studier inom försvarsmakten.Planeringen för beredskapslagringen har vidare utgått från att angrepp skermed kort militär förvarning, varför angivna behov av sjukvårdsmateriel måstetäckas genom lagring av färdigvaror, vilket även gäller för inhemska produkter.De förändringar i hotbilden som chefen för försvarsdepartementet tidigaredenna dag redovisat får återverkningar även för hälso- och sjukvårdens försörjningsberedskap.En förändrad syn på möjligheterna till förvarning inför ett angrepp påverkarbehoven av beredskapslager, särskilt vad avser produkter för vilka det finnsen inhemsk produktionskapacitet. Principerför behandling och vård av krigsskadade och övriga sjuka och skadade under krisoch krig har utarbetats av försvarets sjukvårdsstyrelse och socialstyrelsen.Behandlingsprinciperna ligger till gmnd för utbildning och övning som bedrivsinom svensk krigskimrgi. Enligt min bedömning finns ett förhållandevis gottunderlag vad avser principer för behandling av krigsskadade patienter medåtföljande normer för förbmk-ning av läkemedel och sjukvårdsmateriel. Beträffandevårdprinciper för den kvarvarande fredsmässiga sjukvården i krig harsocialstyrelsen påbörjat ett angeläget arbete. De resultat som hittillsföreligger tyder på att väsentliga reduktioner kan ske av vårdinsatser och resursförbmkningutan att behandlingsresultaten påtagligt försämras. Det fömtsätter dockväsentliga förändringar av de arbetsmtiner som gäller i fredstid. Enligt minmening är det mycket angeläget att detta arbete med vårdprinciper för kris ochkrig slutförs. Vårdprincipema kommer att utgöra underlag för hur den medicinskaverksamheten skall genomföras. Möjligheteraa att begränsa resursförbmkningen,särskilt vad avser läkemedel, bör därvid ytterligare studeras. Det är vidareviktigt att vårdprincipema förankras bland fredssjukvårdens personal ochtillämpas vid beredskapsutbildning och övning. Det senare bör också kurma höjasjukvårdsberedskapen inför fredstida katastrofsituationer. Systemför reglering och ransonering inom sjukvårdens försörjning med läkemedel och förbmkningsmaterielfinns inte utvecklade . har redovisat en förstudie somklargör problem med och fömtsättningar för ett reglerings- ochransoneringssystem inom sjukvården. Det är enligt min mening angeläget attsocialstyrelsen inom ramen för programplanearbetet ftillföijer och högtprioriterar arbetet dels med ., A , r- 1- v, 1 Prop. vardpnnciper, dels medsystem tor reglermg och ransonermg mom sjuk- ' Idetta ingår också att vidta författningsmässiga, organisatoriskaoch administrativa åtgärder inför kris- och beredskapslägen. 2.2 Ledningen av hälso- och sjukvården i krig Minbedömning: är funktionsansvarig myndighet för den civila delen av funktionen Hälso- och sjukvård m.m. Jag föreslår inte någon ändring i detta avseende. Skälenför min bedömning: I regeringens skrivelse 1990/91:50 om åtgärder för attstabilisera ekonomin och begränsa tillväxten av de offentliga utgifternaställs nya krav på de centrala myndigheterna. Med mindre inslag av detalj- ochregelstyrning skall utryrrmie ges för betydande delegering till regional ochlokal nivå. De centrala myndighetemas storlek och uppgifter måste anpassas tilldenna utveckling. De statliga myndighetemas uppgifter måste utvecklas fråndetaljreglering och beslut i enskildheter till uppföljning och utvärdering.Vidare skall den statliga detaljregleringen av de kommunala verksamheternaminska. Det innebär att de statliga myndighetemas uppgifter även på detkommunala området skall utvecklas från detaljreglering till uppföljning ochutvärdering. Dettagäller också uppgifter på beredskapsområdet. Socialstyrelsenkommer således att inom sitt fuiJctionsansvar få en viktig roll att följa uppoch utvärdera olika kommunala och landstingskommunala beredskapsverksamheter.Resultatet av en sådan uppföljning och utvärdering skall i sin tur bildaunderlag för regeringens och styrning av den kommunalaberedskapsverksamheten. Föratt uppnå dessa syften har jag i prop. 1990/91:100 bil. 7 anmält att en översynbör göras av beredskapsverksamhet. I sammanhanget skall ävenprövas möjligheterna att samordna verksamheten vid styrelsen med uppgifter avlikartat slag hos försvarsmakten. Översynen skall utmyrma i förslag tillorganisation och dimensionering av hur uppgifter inomberedskapsområdet skall lösas framöver med utgångspunkt i nämndaregeringsskrivelse. 2.3 Sjukvårdens försörjning under kriser och i krig Minbedömning: Ytterligare insatser bör göras för att säkra en till räcklig lagring och produktionsberedskap för sjukvårdens uthållig het i kris och i krig, bl.a. genom avtal med sjukvårdshuvudmän- nen och vissa företag. Skälenför min bedömning: Sjukvårdens försörjning med läkemedel och förbmkningsmaterielär av avgörande betydelse för sjukvårdens uthållighet i kris och i krig. I1987 års försvarsbeslut konstaterades vissa brister i hälso- och sjuk- vårdens beredskap främst i fråga om försörjningen med sjukvårdsmateriel avförbmkningskaraktär och läkemedel där beredskapen låg på en alltför låg nivå.Målet för insatser som därför borde göras var att vid försvarsperiodens slut habyggt upp resurser så att i varje fall krigsbehoven i huvudsak kundetillgodoses. I försvarsbeslutet avdelades särskilda medel för bl.a. insatser idet avseendet. Somen följd av försvarsbeslut tillsattes utredningen omsjukvårdens försörjningsberedskap för att ta fram gmndläggande underlag omnödvändiga artikelslag samt behovsvolymer. Detta underlagsarbete har nuslutförts och uppbyggnaden av beredskapslagren har påbörjats. Utredningensförslag har legat som underlag för regeringens beslut attuppdra åt överstyrelsen för civil beredskap att, efter samråd medsocialstyrelsen och , svara för upphandling ochlångtidslagring av viss sjukvårdsmateriel av förbmkningskaraktär. I december1989 bemyndigade regeringen överstyrelsen att på uppdrag av socialstyrelsenträffa avtal om omsättningslagring av sådan materiel och i ett särskilt besluti febmari 1990 angavs riktlinjer för upphandlingen. De fattade besluten innebärsammantaget att ca 270 milj. kr. av anvisade medel är intecknade föranskaffning av sjukvårdsmateriel. Överstyrelsen bedömer att anskaffningen kanfullföljas inom . Enligt min mening kommer de åtgärder som harvidtagits och planerats inom ramen för de avdelade medlen enligt 1987 årsförsvarsbeslut att väsentligt öka sjukvårdens uthållighet i krig. Vadavser s.k. varaktig sjukvårdsutmstning och lokaler för sjukvård har genomnämnda utredning påbörjats ett omfattande inventeringsarbete av landets civilbefalhavarei samråd med samtliga sjukvårdshuvudmän. Ett mycket omfattande och värdefulltmateriel avseende den civila sjukvårdens reurser håller på att tas fram ochredovisas . Detta kommer att göra det möjligt för civilbefälhavarnaatt bl.a. ange dels vilken operations- och vårdplatskapacitet som erfordrasinom varje civilområde, dels i vilken utsträckning ett maximalt utnyttjade avsjukvårdshuvudmännens befintliga resurser täcker planlagd verksamhet i krig. Vidvalet av beredskapsåtgärder bör enligt min mening förberedelser för inhemskproduktion även fortsättningsvis föredras före beredskapslagring avfärdigvaror, där detta är möjligt med hänsyn till krigets krav och om det kanske till begränsade merkostnader. Det bör också övervägas om lagringsbehovenav färdiga läkemedel och förbmkningartiklar för krigsskadade kan reduceras i dedelar där vi har erforderlig inhemsk tillverkning och där lagringen till en delkan ersättas med produktions-förberedelser inklusive lagring av insatsvaror ochforcerad krigsproduktion under ett förvamingsskede. Möjligheterna till ensådan reduktion blir beroende av vilken förvarning inför ett angrepp som skall fömtsättasi planeringen. Enligt min mening bör viktigare importerade läkemedel och förbmkningsartiklarsom redan tidigt under en försörjningskris kan bli svåråtkomligapå den internationella marknaden, prioriteras vid den "' pågåendeuppbyggnaden av beredskapslagren. Enligtvad jag inhämtat är beredskapsplaneringen för produktion och distribution avläkemedel förhållandevis god. Som gmndläggande princip bör gälla att en ökadlagring så långt möjligt knyter an till den fredstida sjukvårdens behov och dekanaler och mtiner som gäller för läkemedelsförsörjningen i fred. Det finnsenligt min mening betydande resurser i fredssamhället i form av kommersiellaläkemedelslager och inhemsk produktionskapacitet. Lösningar bör därför i förstahand sökas i den fredstida lagerhållningen, som sker hos tillverkare,importörer och leverantörer, där befintliga resurser för lagring, transporteroch administration kan utnyttjas och naturliga vägar för omsättning tillämpas. Socialstyrelsenhar tidigare föreslagit en lagstiftad lagringsskyldighet på läkemedelsområdet.En lagringsskyldighet kan vara en framkomlig väg för att höjaförsörjningssäkerheten, men en sådan lösning medför relativt högasamhällskostnader som främst återfaller på den statliga sjukförsäkringen och påsjukvårdshuvudmännen. Jag förordar således inte en lagstiftad skyldighet påläkemedelsområdet. Beredskapsprobiemenvad avser den fortsatta fredssjukvårdens försörj-' ning under kris och krigutgörs främst av de svackor i lagerhållningen som uppträder för vissaviktiga importerade läkemedel. Enligt min mening bör åtgärder i första handvidtas för att skapa en överblick av den fredstida lagerhållningen avläkemedel. Det bör ankomma på att inom ramen för programplanearbetetse till att en sådan överblick och uppföljning kommer till stånd. Den bör utformasså att den ger en totalbild av läkemedelsförsörjningen även under kriser ochkrig. Enligtmin mening kan särskilda resurser behövas för riktade åtgärder i form av avtalmed berörda företag om minsta lagemivå för viktiga importerade läkemedel förden kvarvarande fredsmässiga sjukvården i kris och i krig i sådan fall då dennormala lagemivån är otillräcklig. Mot bakgmnd av den fredstida lagerhållningenberäknas kostnaderna härför till ca 5 milj. kr. Riktade åtgärder avdetta slag irmebär i praktiken en höjning av fredstida säkerhetslager avberörda produkter, vilket också innebär en reducerad sårbarhet för stömingar iförsörjningen redan under fred. Deföreslagna åtgärderna med pågående utbyggnad av beredskapslagren för krigsskadade,planläggning och lagring för inhemsk produktion samt uppföljning av och riktadeinsatser i den kommersiella lagringen ger enligt min bedömning en sammantagetgod uthållighet för läkemedelsförsörjningen i kris och krig. Ambitionsnivånmåste enligt min mening dock bestärrunas utifrån de uthållighetsmål som chefenför försvarsdepartementet tidigare redovisat. De föreslagna åtgärderna bör gedels den handlingsfrihet sombehövs, dels också möjlighet att anpassa ambitio- t.] -i nema til] framtida förändringar i den säkerhetspolitiska utvecklingen. ' 2.3.2 Sjukvårdsmateriel av förbrukningskaraktär Defredstida lagertillgångaraa av sjukvårdsmateriel hos sjukvårdshuvudmän ochleverantörer motsvarar teoretiskt en genomsnittlig uthållighet på två till tremånader i fredssjukvården. Uthållighetsproblematiken utgörs främst av de lågalagervolymer som uppträder för viktiga importerade förbmkningsartiklarför sjukvården. Enligtmin uppfattning är en vidgad statlig beredskapslagring inte att rekommenderautöver den som redan sker för det tillkommande krigsbehovet enligt tidigarenämnda uppdrag till överstyrelsen för civil beredskap. Lämpligare bör enligtmin mening vara en överlagring hos avnämarna, dvs. sjukvårdshuvudmännen ellerhos producenter, importörer och leverantörer. Samtliga dessa har enlagerhållning i fred som är anpassad till sjukvårdens efterfrågan. Alternativetmed konsumtionsnära överlagring hos sjukvårdshuvudmännen har emellertid flerauppenbara fördelar. Lagringenblir spridd och mindre sårbar om den sker hos användarna. Den kan automatisktanpassas till fredssjukvårdens förbmkning vad gäller såväl produktval som förbmkningsvolymer.Överlagringen kan bygga på befintliga resurser i form av lager, transporter ochadministration. Ansvaret för lagringen åvilar den som har genomförandeansvaretför sjukvården i såväl fred som i kris och krig. Minbedömning är således att den fortsatta fredssjukvårdens uthållighet under krisoch krig bör förstärkas genom viss överlagring av förbmkningartiklar hossjukvårdshuvudmännen. Överlagringenbör enligt min mening ske genom tillämpning av principen om minsta lagemivå,dvs i form av säkerhetslager för att täcka ett preciserat antal månaders förbmkningför fredsmässig sjukvård. Detta kan regleras antingen genom en lagfästlagringsskyldighet eller genom avtal mellan staten och sjukvårdshuvudmännen.Jag vill emellertid avvisa en lagfäst lagringsskyldighet av bl.a. följandeskäl. En lagringsskyldighet bör om den införs omfatta hela fredssortimentet av förbmkningsmaterielför att inte konkurrensneutraliteten skall mbbas. En sådan lagringsskyldighetger dock relativt höga kostnader som skulle drabba bl.a. fredssjukvårdensredan hårt belastade ekonomi. Behoven av överlagring för kris och krig ärvidare främst hänförbara till de delar av ett krissortiment som inte kanproduceras inom landet. Investeringskostnaden för ett sådant begränsatlagringsprogram kan beräknats till ca 30 milj. kr. för varje månadsuthållighet, uttryckt som fredsförbmkning. Jag förordar att en sådanprioritering och begränsning av lagringen genomförs. En sådan begränsning av sjukvårdshuvudmärmensöverlagring medför, enligt min mening, att en lagringsskyldighet är mindrelämplig. Deartikelslag som behöver överiagras kan begränsas till ett krissortiment som äranpassat till vårdprincipema i kris och i krig. genom att staten med sjukvårdshuvudmäimentecknar avtal om sådan "' överlagring.Det ankommer på de funktionsansvariga myndigheterna att * i samråd med sjukvårdshuvudmärmenange vilka artikelslag som skall ingå i huvudmäimens överlagring samt svara föratt erforderliga produktionsförberedelser vidtas avseende inhemsk produktionav förbmkningsmateriel. Genom att ett krigssortiment har fastställts avutredningen om hälso- och sjukvårdens försörjningsberedskap finns också fömtsättningarför en väl avvägd produktionsplanering. Idetta sammanhang vill jag också nämna att den av staten nu påböjjadeuppbyggnaden av beredskapslager med förbmkningsmateriel för krigsskadade börfullföljas i stort enligt de uppdrag som redan har lämnats till överstyrelsenför civil beredskap. I den fortsatta hanteringen bör det dock prövas om lagemivåemakan reduceras för inhemska produkter under fömtsättning att erforderligförvarning kan påräknas inför ett militärt angrepp. Denföreslagna överlagringen bör utgå från fredsjukvårdens behov. Sjukvårdshuvudmäimenväljer själva således fabrikat etc. inom ramen för de artikelsiag som skallöverlagras. Som jag föreslagit bör överlagringen utgå från principen om minsta lagemivådär volymerna av praktiska skäl bör bestämmas utifrån den fredstida förbmkningen,exempelvis som en minsta lagemivå motsvarande en månads fredsförbmkning för deberörda artikelslagen. Vid säkerhetspolitiska kriser bör de på dessa gmnder bestämdasäkerhetslagren kunna få tas i anspråk av sjukvårdshuvudmännen efter medgivandeav regeringen. Det ankommer på att tillse att överlagringensker på avtalat sätt. Enligtmin bedömning ger här föreslagna åtgärder i form av produktionsförberedelserför inhemsk produktion, utbyggnad av beredskapslager för krigsskadade samt vissöverlagring hos sjukvårdshuvudmännen tillsammans en tillfredsställande uthålligheti försörjningen med förbmkningsmateriel. På samma sätt som för läkemedel gerdet också flexibilitet och möjlighet till anpassning till framtida ambitionerinom området. Enligtmin mening bör försörjningen med s.k. kostnadsfria sjukvårdsartiklar ocksåregleras i analogi med förslagen vad avser läkemedel och förbmkningsmateriel.Apoteken lämnar ut s.k. kostnadsfria sjukvårdsartiklar till bl.a. diabetiker, stomi-patienteroch patienter med inkonti-nensbesvär till ett värde av ca 600 milj. kr. per år.Med ändrade vårdprinciper i krig bedömer att sortimentet kanbegränsas till ungefär en tredjedel av fredsförbmkningen. Den årligakapitalkostnaden för varje månads uthållighet uppskattas till drygt 2 milj. kr.Jag anser att staten bör träffa avtal med om viss överlagringav viktigare, importerade s.k. kostnadsfria sjukvårdsartiklar. Även i dettaavseende bör åtgärder för att möjliggöra inhemsk produktion tas till vara. Sverigeär i princip importberoende när det gäller försörjningen med infusionsvätskor,som är registrerade läkemedel. Dessa används vid vatten-, salt- ochblodförluster i samband med operationer, brännskador, trauma eller dylikt.Behovet av infusionsvätskor i krig bedöms öka till ca 15 gånger fredsförbmkningen.Infusionsvätskor, som till huvudsak består av destillerat vatten och olika salter,är skrymmande och tunga. De medför därför både lagrings- ochdistributionsproblem. Enligt min mening bör försörjningen med vätskor gesandra principiella lösningar än de som diskuterats för läkemedel och förbmkningsmateriel. Regeringen uppdrog iseptember 1987 åt överstyrelsen för civil beredskap att i samråd medsocialstyrelsen förhandla med (numera ) omproduktion av infusionslösningar. Förhandlingarna är äimu ej avslutade.Socialstyrelsen har i programplan 1991/92-1995/96 föreslagit attt tillgången påinfusionslösningar säkerställs genom en kombination av åtgärder för attbibehålla fredstida produktionskapacitet, anskaffning av s.k. minifabrikersamt lagring. Totalt beräknar att ca 160 milj.kr. erfordras föratt tillgodose behoven av infiisionsvätskor. Enligt min mening är det synnnerligenangeläget att åtgärder vidtas för att säkerställa behovet av infusionsvätskor.De totala behoven bör dock ses över och kunna reduceras med hänsyn till debedömningar av hotbilder, försvarsprinciper och möjligheter till förvarningsom blir följden av beslut, men också till de vårdprinciper som korruneratt gälla i krig. Enligt min mening bör det också prövas i vilken utsträckningvissa sjukhus kan medverka i krig i tillverkningen av infusionsvätskor. 1990/91:102 Bilaga 2 Minbedömnitig: Tillgången på hälso- och sjukvårdspersonal i krig är tillräcklig även under ett konventionellt krig av stor omfattning och intensitet. Utbildningen av sådan personal inom totaltförsvarets hälso- och sjukvård skall fortfarande ges hög prioritet. Skälenför min bedömning: Hälso- och sjukvården i krig måste med nödvändighet bygga påfredsjukvårdens resurser. Lokaler, utmstning och utbildning m.m. kan i viss månbehöva förstärkas, men huvudsakligen måste sjukvårdsverksamheten anpassas tillde behov och krav som kriget ställer. Det är därför nödvändigt att samhälletssamlade sjukvårdsresurser, inte minst sjukvårdspersonalen, tas till vara ochutnyttjas på effektivast möjliga sätt inom totalförsvarets hälso- ochsjukvård. Desamlade personal tillgångarna inom fredssjukvården bedöms räcka till även underett konventionellt krig av stor omfattning och intensitet. Detta gäller dockunder fömtsättning att personalen kan fördelas och utnyttjas effektivt inomtotalförsvarets sjukvård. Detta konstaterades försvarsbeslut.Samtidigt påpekades allvariiga brister i systemet för registreringoch krigplacering av sjukvårdspersonal. har i samverkan med sjukvårdshuvudmäimenutvecklat ett nytt register för personalförsörjningen, det s.k. Integer-systemet,som har tagits i drift. Nuvarande brister i systemet för en effektivpersonalförsörjning inom totalförsvarets hälso- och sjukvård kommer att varaavhjälpta . I tidigare försvarsbesluthar utbildningsverksamheten inom totalförsvarets hälso- och sjukvård getts högprioritet. Det är enligt min mening angeläget att utbildningsverksamheten äveni fortsättningen prioriteras högt. Utbildningen ger även bonuseffekter för den fredstidakatastrofberedskapen. 1990/91:102 Bilaga 2 2.5 Helikoptrar för sjuktransporter Mittförslag: Sjukvårdshuvudmännens ansvar för sjuktransporter enligt hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) utvidgas till att omfatta även akuta luftbuma sjuktransporter. En ändring i detta syfte görs i lagens 6 §. Skälenför mitt förslag: Helikoptrar är oumbärliga för att under skeden med stortskadeutfall kunna fördela belastningen av krigsskadade på ledigsjukvårdskapacitet inom större områden och inom medicinskt acceptabla tidsgränser.I vissa fall är helikoptrar också nödvändiga för svårt skadade som kräveroperation samt vid sjuktransporter i ogynnsam terräng. Ävenför sjuktransporter till specialistvård och för snabb omfördelning avoperationslag och utmstning m. m. är helikoptrar av stort värde. Fråganom helikoptrar för sjuktransporter behandlades försvarsbeslut (prop.1986/87:95, bil.4, FöUll, rskr. Enligt beslutet bordesjuktransportkapaciteten med helikoptrar öka för att behoven i krig skullekunna tillgodoses. Detta, borde ske på sådant sätt att även fredsmässiga behovkunde tillgodoses samt organiseras i landstingskommunal och statlig regisamordnat med försvarsmakten, och privata helikopterföretag.Statliga medel avsattes för att förbättra sjuktransportkapaciteten medhelikoptrar under fömtsättning att sjukvårdshuvudmännen var beredda attmedverka i motsvarande omfattning. Ansvaret för civila akuta luftbumasjuktransporter borde föras över från tillsjukvårdshuvudmännen. 1rapporten (Ds 1988:9) Helikoptrar för sjuktransporter redovisades möjligheternaatt förverkliga intentionerna försvarsbeslut. Rapporten visade påett varierande intresse från sjukvårdshuvudmännen att delta i frågans lösning. 11990års budgetproposition (1989/90:100, bil. 7) anmälde föredragande statsråd atten särskild förhandlingsdelegation (helikopterdelegationen) hade tillkallats idecember 1989 med uppgift att bl.a. träffa erforderliga avtal i fråga omhelikoptrar för sjuktransporter. För att finna en lösning på frågan om att ökatillgången på helikoptrar för sjuktransporter ansåg ' föredragandenatt det vidare var nödvändigt med en ändring av 6 § = hälso-och sjukvårdslagen (1982:763) så att sjukvårdshuvudmännen har det samladeansvaret för sjuktranporter enligt denna lag. Chefenför försvarsdepartementet har tidigare denna dag berört frågan om militär helikopteranskaffhingför sjuktransporter, bl.a. mot bakgmnd av möjligheteraa att på intäktsbasismedverka i en samordnad organisation för sjuktransporter m.m. i fred. Föregen del vill jag framhålla följande. Helikopterdelegationen har infordratanbud för anskaffning av helikoptrar för sjuktransporter till vissa orter. Vidanbudstidens utgång förelåg enligt uppgift frånhelikopterdelegationen fömtsättningar att på vissa ur beredskapssynpunktviktiga orter påbörja uppbyggnaden av en organisation med helikoptrar försjuktransporter enligt intentionerna försvarsbeslut. Jag avser attåterkomma med en redovisning för hur helikopterverksamheten för sjuktransporterutvecklas för att uppfylla intentionerna. Enligtmin mening bör huvudmannaskapsfrågan för sjuktransporter nu lösas. 1 sambandmed förhandlingar om ändrat huvudmannaskap för sjukreseadministrationen harmellan staten och sjukvårdshuvudmärmen träffats överenskommelse om attsjukvårdshuvudmännen den tar över ansvaret för akuta luftbumasjuktransporter. ansvar för sådana sjuktransporter upphörsamtidigt. Jagföreslår mot denna bakgmnd en utvidgning av sjukvårdshuvudmännens ansvar försjuktransporter enligt hälso- och sjukvårdslagen. Förslaget föranleder enändring i lagens 6 §. Ienlighet med vad jag nu har anfört har det inom socialdepartmentet upprättatsett förslag till lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763).Lagförslaget bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 2.1. Tillhälso- och sjukvården hör sjuktransporter. Enligt hälso- och sjukvårdslagen(1982:763) är sjukvårdshuvudmännen skyldiga att svara för endastvägbundna sjuktransporter. Av 3 § i lagen följer att bestämmelsen även gällerkommuner som inte ingår i en landstingskommun. I 6 § preciseras landstingensansvar för sjuktransporter.