prop · GE0387 · 1990-12-31 00:00:00 — Dessutom krävsnågra års tid för en kraftfull insats för att finna annan produktion, som påsikt skulle kunna ersätta betodlingen, och för planering av den nyaproduktionen, vilken bör ge i stort sett samma ekonomiska förutsättningar sombetodlingen och bevara denna odlings arbetstillfällen. Det bästa sättet för attmöjliggöra dessa villkor är fortsatt bmksstöd under förslagvis en femårsperiod. instämmer i utredningens bedömning angående dagens stöd tillöbmken. För att i fortsättningen i en mer konkurrensutsatt situationskall kunna ha kvar sin sockernäring fordras att alla effektivitetsmöjlighetertas till vara och att samtliga led arbetar på effektivast möjliga sätt. Endastde större sockerbruken i har möjligheter att överleva.Regionalpolitiska hänsynstaganden för en mindre del av sockernäringen får inteleda till att existensen för hela näringsgrenen äventyras. Förbundet anser attdet stöd som i fortsättningen kan behövas för regionala insatser överförs tilllänsstyrelsernas speciella anslag för sådana insatser. är övertygad om att del öländska jordbruket trotsomställningen har en framtid och för en mycket kommer attvara basnäringen på . Trots mindre lönsam produktion under vissa periodermåste de öländska lantbruken ha flera produktionsinriktningar ochsockerbetsodling är definitivt en av dem. Utredningen är enligt föreningenmycket bristfällig och får inte ligga till grund för en seriös bedömning avöbmkens framtid. En avveckling av sockerbetsodlingen och sockerbmkel på Ölandfår under inga omständigheter ske i det korta perspektivet, utan att alternativproduktion har etablerats. Föreningen vill ha garantier för en bibehållenproduktion med samma areal och sysselsättningsgrad som , men däralternativa och kompletterande användningsområden kan bli aktuella. Mörbylångasockerbmk måste ha tillräckligt arealunderlag för att utnyttja sin kapacitetoch motivera behövliga investeringar . Enligt föreningengenererar ett riktat stöd till sockerbruken på öarna betydligt slörresamhällsekonomiska vinster än motsvarande stödinsatser i annan alternativverksamhet. Föreningen efterlyser en noggrann kartläggning av sysselsättningeni andra sektorer och kopplingen till sockerbruket på m. m.Föreningen pekar också på belodlingens betydelse för de enskilda odlarnasekonomi. delar utredningens uppfattning 310 attstöden till öbmken bör avvecklas för att få till stånd en konkurrenskraf- Prop.1990/91:87 tig sockerindustri. Dock motsätter sig förbundet den omedelbaranedlägg- Bilaga 2 ningen av sockerbruk. En nedläggning fårutomordentligt stora konsekvenser för orten och även för hela . För atthitta lösningar på de särskilda problem som finns på krävs en rimligomställningsperiod. måste kraftiga insatser görasför att bredda näringslivet och hitta alternativa sysselsättningar ochersättningsindustrier och i övrigt minimera de problem som en nedläggning förmed sig. När det gäller sockerbruk delar förbundet utredningensuppfattning om en avvecklingsperiod . Det är viktigt att enavvecklingsperiod anpassas till de möjligheter som finns i regionen för attutveckla ersättningsverksamhet. Omställningsperioden får dock inte motverka dennödvändiga strukturomvandlingen både för Sockerbolaget och förnäringslivsutvecklingen på . Förbundet instämmer också i utredningensförslag att arealbidraget skall avvecklas och i stället användas tillutvecklingen av alternativa sysselsättningar på öarna. Lantbruksstyrelsenkonstaterar att förslaget om ett utökat länsanslag vid en eventuellbruksnedläggning på är välmotiverat. Som ett alternativ eller ännuhellre en komplettering kan man överväga riktade insatser för jordbruket. Mankan t.ex. anslå medel för att underiätta förelagens anpassning till de nyamiljö- och djurskyddskrav som successivt träder i kraft. Det skulle kunna bidratill att behålla animalieproduktionen på och därigenom indirekt ävengynna landskapsvård och turism. konsumentdelegation anser det angeläget att frigjorda resurserfrån slödel till öbruken kan användas för utvecklingen av alternativasysselsättningar på öarna och framför alll sådana som åtminstone ärlönsamma av egen kraft. KD vill också framhålla det ansvar Sockerbolaget harför arbetskraften på bruken. Bolaget bör medverka i arbetet all finnaersättningsverksamhet. Länsstyrelseni län bedömer att sockernäringen slår för av sysselsättningen avden del av produktionen som levererar produkter med försäljning utanför Öland.Siffran visar allvaret i en nedläggning av sockernäringen. Mot bakgrund avomställningen i jordbruket med en betydande sysselsätlningsminskning,svårigheten att till lokalisera industri , medhänsyn till konjunkturnedgången och kostnadskris samt stopp i denoffentliga sektorns utveckling, är möjligheterna att eliminerasysselsättningsbortfallet mycket små. efterlyser en utvärderingav del slatliga stödet till Sockerbolaget. Denna utvärdering bör innefattaseparata ekonomiska redovisningar för de båda öbruken. En sådan redovisning börläggas till grund för cn samhällsekonomisk utvärdering av sockernäringen påÖland. anser att en sådan utvärdering kommer att leda till attproduktiviteten för i sockernäringen utförda årsverken på , mätt i reellainkomster utan subventionering, ligger bland de högsta inom del öländskanäringslivet öch överträffarde alternativ till sysselsättningstillfällen som Prop.1990/91:87 står till buds. Det finns mycket få företag inom industrin på Ölandsom för Bilaga 2 närvarande skulle kunna utvecklas genom regionalpolitiskainsatser och att i detta läge och lokalisera en nyindustri mot rådande utvecklingstendenser bedömer vara en mycketsvår uppgift. Det nuvarande regionalpolitiska stödet som kommer näringslivettill del genom projektarbete har av framför allt koncentreratstill områdena utbildning, teknikspridning m.m. för de befintliga industriföretagen.Eftersom är myckel dåligt industrialiserat kommer en liten andel av dessainsatser landskapet till godo. Det statliga glesbygdsstödet är värdefullt, mende insatser som åstadkoms riktar sig framför allt till de mycket små företagsom i huvudsak producerar varor och tjänster för närregionen. EftersomSockerbolaget avvecklat företagets biotekniska utvecklingsarbete är SINDsförslag om att stödet liM sockernäringen borde kopplas till utvecklingsarbeteinom resp. bmk enligt ogenomförbart. Vad avser investeringar iturism anser att det finns speciella projekt som har möjlighetalt lyckas. Genom den ökande turismen har också olika kombinationer avsysselsättning kunnat åstadkommas. Styrelsen anser därför att frånregionalpolitiska och samhällsekonomiska synpunkter finns utomordentligtstarka skäl för att låta jordbruket fortsätta att utvecklas på . Länsstyrelseni delar SINDs principiella och tveksamma syn på den nuvarandeutformningen och omfattningen av stödet till sockernäringen. I stället bördet, liksom , genom sin konstmktion medverka till att genomnyinvesteringar stärka sockerbruket i Rom.a eller att utveckla alternativ tillde nuvarande produkterna som sockerbetsodlingen ger. För att förslärkaresurserna för utvecklingsinsatser inom och utanför sockernäringen bör som enförsta åtgärd de medel som anvisas som arealbidrag, i enlighet med SINDsförslag, föras över till anslag för regionalt utvecklingsarbete.Omfattning och inriktning av övriga resurser, som SIND aktualiserar och somblir nödvändiga för att ytterligare stärka infrastrukturen och påskynda ensund näringslivsutveckling, får bedömas närmare i det fortsattaberedningsarbete som anser nödvändigt. Länsstyrelseni anser att fråga om produktion av etanol på bör bli föremålför utredning i samband med statsmakternas ställningstagande till den framtidaenergiförsörjningen. Det kan inte uteslutas att en ny ägare till öbmken harstörre möjlighet att driva bmken till lägre kostnader. Det är också möjligt atten ny ägare kan distribuera socker till lägre kostnader till de slutligaförbrukarna genom att exempelvis inrikta försäljningen på en regional marknad.För de flesta varor är distributionskostnaderna större än produktions- ochråvarukostnaderna. Enligt mening kan ett litet sockerbruk varakonkurrenskraftigt gentemot ett större bruk även om tillverkningskostnadernaper enhet är större. SockerbolagetAB anser att det för sockernäringen som helhet vore naturligt och önskvärt att betodlare på och utnyttjar den av beslutade femåriga omställningsperioden med omställningsstöd i samband med upphörande av odlingen av reglerade grödor. ningsbidraget skulle då fåavsedd effekt som bättre framtida Prop. 1990/91:87 förutsättningarskapas för sockernäringen i landet. Etanoltillverkning i Bilaga 2 medutgångspunkt från sockerbetor är olämplig och inte ekonomiskt försvarbar.Beträffande förslaget att koppla stödet till sockemäringen tillutvecklingsarbete inom resp. bmk i syfte att finna ny verksamhet kankonstateras att detta inte är förenligt med de företagsekonomiska krav sommåste ställas på Sockerbolaget. Utvecklingsarbete som tar utgångspunkt i enbefintlig anläggning har för övrigt erfarenhetsmässigt visat sig ha småmöjligheter att bli kommersiellt intressant. menar att en nedläggning av sockerbruk måste innebäraatt en nedläggning samplaneras med etableringen av ersättningsnäringar. När detgäller och är det angeläget att dessa ersättningsnäringar ärbaserade på jordbmksprodukter. Denna planering måste därmed komma till ståndlångt innan produktionen upphör. Siktet måste vara inställt på att undvika ensysselsättningssvacka. konstaterar att det är omöjligt att kompensera förlustenav sockerbetsodling med annan likvärdig produktion. Det bör dock gå attframställa exempelvis etanol och biogas av sockerbetor. För det fordrasfortsatt utveckling och tillräckligt med pengar för att fullfölja sådanaprojekt som prövats i mindre skala. Där det finns en liten elleringen marknad för avsättning av energi framställd ur betor bör det genom olikaekonomiska incitament ges möjligheter för nya användningsområden. Föreningenanser också att regionen bör göras till ett pilotområde för nya energisystemmed jordbmksgrödor m. m. som bas. Innan det skapats fullödiga altemativ kaninte en avveckling eller nedläggning av sockerbmkel på accepteras.Alternativ till bmket låter sig inte fångas utan mycket omfattande utvecklings-och stödåtgärder. Turismen är vid sidan av jordbmket en utvecklingsbar bransch.Turismen har dock en kort säsong och kan i första hand tjäna som ett komplementtill jordbmket. Turismen är också beroende av attraktionskraft sommiljö- och landskapsupplevelse. Sockerbolagel måste ta på sig ansvaret för attdriva på en utveckling, se öbmken som en resurs i det långa perspektivet ochutnyttja stödet för framåtsyftande innovationer. Utredningens bristfälligaredovisning rörande altemativa åtgärder förbryllar och föreningen att seriöst granska och värdera alla möjligheter. ifrågasätter utredarens tilltro till demöjligheter som arbetsmarknaden i skulle ge de anställda som skullefriställas vid en nedläggning av sockerbmk. ärarbetsmarknadssituationen i inte tillfredsställande och i denkonjunkturnedgång vi nu befinner oss i finns det anledning att tro attsituationen ytterligare förvärras. 3 Transporter av betor Prop. Bilaga 2 Lantbruksstyrelsenanser inte att bettransporter till framstår som någotrealistiskt alternativ ens på kort sikt. Bl.a. är del inte fastställt om Sockerbolagetär berett att betala huvuddelen av fraktkostnaderna. hävdar att det torde krävas någon form av tvingande regler föratt Sockerbolaget skall bekosta en del av frakten av betor från tillskånebmken och därmed bibehålla förutsättningar för odlingen. Det bör ocksåpåpekas att den rationaliseringsvinst som uppkommer genom nedläggningen tillstor del går åt för att bekosta frakten i stället för att komma konsumenternatill godo eller skapa nya alternativ på . Miljöskäl kan också tala emottransport av sockerbetor. konsumentdelegation ställer sig avvisande till förslaget sominnebär att statligt stöd skulle lämnas till frakt av betor från tillSkåne. Det rör sig för de mest avlägsna delarna om betydande avstånd sominnebär stora kostnader och en stor belastning på miljön. Det är heller inteekonomiskt försvarbart att låta ökade fraktkostnader ta i anspråk en stor delav rationaliseringsvinsten. Det är mer motiverat att föra den till meroffensiva regionalpolitiska insatser och till konsumenterna. anser det också viktigt att ett eventuellt införandeav stöd för fraktkostnader av betor från till skånebmken utformas så attde inte stör konkurrenssituationen på fraktmarknaden. Länsstyrelseni anser det olämpligt av miljö- och trafiksäkerhetsskäl atttransportera betorna till . Om fraktstöd införs trots de starka skäl somtalar emot detta bör stödet även lämnas till betodlarna i . anser all en transport av betor från till skånebruken innebärstora belastningar på vägar och miljö. Dessutom kommer det att krävas ettbetydligt större fraktstöd än vad som uppges i rapporten om odlingen skallkunna behållas. Allt talar sålunda för att om bmket på läggs ned så kommerockså betodlingen all upphöra inom huvuddelen av det nuvarandeodlingsonirådet. Enligt Sockerbolagel är det från hela sockernäringens synpunkt lämpligt att odlingen under resp. öbmk upphör i samband med nedläggningen av bmken. Av konkurrens- och kostnadsskäl är det omöjligt att belasta näringen med de merkostnader som transporterna till kvarva rande bmk skulle innebära. Om en enskild betodlare ändå vill ta på sig denna merkostnad kan en begränsad fortsatt odling tänkas bli möjlig. Bolaget har dock undersökt de tekniska och praktiska förutsättningarna för att frakta betor från till fastlandsbruken och funnit alt detta är genomförbart. Detta är emellertid ingen långsiktig, riktig ekonomisk lös ning. Om betodlingen på skall behållas under ytterligare ett eller bör fraktkostnaderna för betor till skånebruk fördelas på betodlare och sockerindustrin på sätt som överenskoms mellan dessa parter i förhand lingar. De odlare som så önskar kan då även fortsättningsvis bibehålla betodling på på samma villkor som gäller för övrig betodling i landet. konstaterar att totalkostnaden för Prop. 1990/91:87bettransporterna blir mycket hög i förhållande till betornas skördevärde.Bilaga 2 Påfrestningarna på miljön blir också stora i samband med de mycketomfattande, tunga lastbilstransporterna. Frågan är därför om inte subventionsmedleni första hand borde användas på bättre sätt. Skulle bruksstödet tillMörbylånga sockerbruk upphöra föreslår föreningen en period medsubventioner för att möjliggöra frakt av betor till . Hela det friställdasockernäringsstödet, dvs. bör överföras till fraktsubventionerförsta året. kan sedan successivt frigjorda beloppöverföras till allteftersom betodlingen minskar. avvisar förslaget som innebär att stöd ges tilltransport av betor från till . Del är ett ekonomiskt ochmiljömässigt ohållbart förslag. Pengar bör i stället satsas på mer offensivaregionalpolitiska insatser. Lantbruksstyrelsenhävdar att ett borttagande av betodlingen kan komma att medföra negativaeffekter på landskapet. Om betarealen bortfaller kommer den kvarvarandejordbruksproduktionen att koncentreras till de bästa jordarna. Det medför attsvaga marker tas ur produktion. Betesdjuren flyttas till produktiva beten pååkermark och de naturiiga betesmarkerna och strandängarna riskerar att växaigen. Dessa svaga marker är de värdefullaste från miljö- och landskapssynpunkt.En nedlagd sockerbetsodling förstärker behovet av extra naturvårdsinsalser.Samma förhållanden gäller även sockerbetsodlingen i de kustnära delarna påfastlandet, om än i mindre utsträckning. Det är även viktigt alt noterakopplingen mellan turism på och landskapets särprägel. föreslår dels att en närmare studie görs av konsekvenserna förodlingslandskapet av en nedläggning av betodlingen på och , delsatt en del av de nuvarande medel som används för subventioner till dessa brukvid en nedläggning fortsättningsvis används som en kompletterandelandskapsvårdsersättning för och . Enligt är deten brist i utredningen att inte konsekvenserna för odlingslandskapets natur-och kulturmiljövärden av en minskad betodling analyserats. Öarnasodlingslandskap besitter för och unika och oskattbara värden.Dessa värden finns framför allt i de stora områden som många generationerbönder mödosamt skapat. En minskad betodling kan också leda till attytterligare arealer av bl.a. betesmarker inte längre kommer att hävdas. Ensådan utveckling skulle enligt verket vara mycket allvarlig för naturvården. Länsstyrelseni län menar att en total nedläggning av sockerbets odlingen kan innebära att södra , som kanske är landets mest skyddsvärda region från odlingslandskapssynpunkt, kommer att drabbas hårdare äv omställningen i jordbmket än någon annan del av . Länsstyrelsenpekar också på belodlingens betydelse för en minimering av Prop. 1990/91:87 kväveläckaget. hävdar att om jordbrukets stmkturella förhållanden och omställninghårdast drabbar omöjliggörs ett bevarande av känsliga natur ochodlingslandskap. konstaterar att möjligheterna att bevara den internationelltkända öländska naturen kommer att äventyras om jordbruket förutom denavreglering och omställning som aktualiserats även åderiåts påsockerbetsodlingen. Föreningen pekar också på sockerbetans betydelse förkväveupptagningen. Föreningen konstaterar också att de miljöinvesteringar somerfordras vid bör vara möjliga att åstadkomma utan alt det för denskull äventyrar hela brukets existens. Sammanställning av remissyttrandena över Pop. statskontorets rapport (1990:31) Den statliga '' Statskontorethar på regeringens uppdrag utrett den statliga fiskeadministrationen. Enhuvudfråga har varit om den centrala myndighetsfunktionen skall organiserassom en självständig fiskemyndighet eller vara en central myndighetsfunktiongemensam för jordbruk och fiske. Statskontorethar funnit att övervägande skäl talar för ahernativel med en självständigfiskemyndighet. Därför föreslås att skall vara kvar somsjälvständig myndighet. Statskontoret har konstaterat att de besparingar somkan göras är större än i alternativet med en myndighet gemensam för jordbrukoch fiske. Alltförfå frågor förenar och jordbruksverket för att en samordningskall vara rationell. Samordningsvinster på det administrativa området går attförverkliga genom samordning på annat sätt. Utöverde kraftiga besparingar som kan göras har statskontoret funnit bl.a. följandefaktorer som talar för en självständig fiskemyndighet. Denbiologiska och den ekonomiska funktionen kan inte hållas ihop i en myndighetgemensam för jordbmk och fiske. Debåda största förändringarna som fiskeadministrationen står inför under1900-talet de internationella förhandlingarna och omprövningen av vattenmål ställer krav som bäst tillgodoses genom en självständig fiskemyndighet. Genomen väl sammanhållen fiskeadministration kan en effektiv organisation skapas.Statskontoret menar att dagens splittrade fiskeadministration endast delvisutnyttjar de fördelar det innebär att verka inom en och samma organisation. Defiskeripolitiska målen liksom målen inom miljöpolitiken och forskningspolitikenhar inle ändrats. Därmed ligger också den slatliga fiskead-ministralionensuppgifter fast. Denforsknings- och utredningsverksamhet som bedriver får ökadbetydelse som underlag för internationella kvotförhandlingar, särskill i ettEG-perspektiv. Närdet gäller fiskemyndighetens avgränsning mot andra myndigheter föreslårstatskontoret: attde fiskefrågor som jordbruksnämnden hanterar förs över till fiskemyndigheten atten särskild organisation för biståndsfrågor inom fiskels område skapas altden centrala myndighetsfunktionen på fiskets område, dvs. intenaturvårdsverket, tillvaratar det nationella intresset för fritidsfiske ochfiskevård attlänsstyrelserna övertar fiskenämndernas uppgifter och att det i varje län börfinnas en länsexpert på fiskels område altlagstiftningen på fiskels område ses över. Närdet gäller fiskemyndighetens interna organisation föreslås bl.a. en Prop.1990/91:87 ny enhetsindelning baserad på den ekonomiska resp. den biologiska funk- Bilaga 2 tionen. roll inom forskning och utveckling föreslås att styrningengörs klarare genom all laboratorierna och utredningskontoren får störreadministrativt ansvar medan sakstyrning görs tydligare. Statskontoretsberäkningar visar alt del är möjligt att göra besparingar på 22 milj. kr.,bl.a. genom förenklad administration, bättre styrning, ökad intäktsfinansieringoch avveckling av försöksstationen i Kälame. Besparingen centralt är på 12,5milj. kr., på regional nivå 7 milj. kr. och på undersökningsfartyget ,5milj. Efterremiss har yttranden över rapporten avgetts av styrelsen för internationellutveckling (SIDA), (SMHl),, statens jordbruksnämnd, kammarkollegiet, länsstyrelsernasorganisationsnämnd (), (), statensvattenfallsverk, vattenöverdomstolen, () ochkustbevakningen. Vidarehar yttranden avgetts av lanlbruksstyrelsen, (), skogs-och jordbrukets forskningsråd (), universitets- och högskoleämbetet har somsitt yttrande framfört synpunkter från de forskningscentra viduniversiteten i , och , (),. , statens industriverk, , sportfiske-och fiskevårdsförbund, . (), RegleringsföreningenSvensk fisk ek. för.. , Centralorganisationen SACOhar som sitt yttrande framfört synpunkter från naturvetareförbund.Tjänstemännens centralorganisation har som sitt yttrande framfört synpunkterfrån Statstjänstemannaförbundel samt i . Vidarehar yttranden kommit in från länsstyrelserna i , ,, , , , , ,, , , och län, Bräckekommun, och StiftelsenVattenbruksutveckling. SIDA har bifogat SIPUs rapport om Bistånd på del marinaområdet. har bifogat yttranden från fiskenämnderna ochutredningskontoren i och . Lantbruksstyrelsen har bifogatyttrande från lantbruksnämnden i . Refereradedelar av remissyttrandena är i huvudsak ordagrant återgivna. I stort sett haralla som har yttrat sig tagits med i sammanställningen men del är de mestrepresentativa yttrandena som återges vid resp. frågeställning. Den centralamyndighetsfunktionen på fiskets område bör organiseras inom ett självständigtfiskeverk. Organisatoriska och administrativa förändringar möjliggörbesparingar. 1990/91:87 Bilaga 2 Fiskeristyrelsen:Utredningen visar på ett mycket övertygande sätt att den centralaadministrationen på fiskets område bäst organiseras som en självständigmyndighel. , som helt instämmer i denna slutsals, villframhålla att inga sakliga argument talar för en annan lösning. Idella sammanhang vill styrelsen ta upp namnfrågan. Övervägande skäl inleminst den allmänna utvecklingstendensen vad gäller namn på slatliga myndigheteroch behovet av att markera förändringen av roll talar föratt den ändrar namn till . Kammarkollegiet:Kammarkollegiet tillstyrker förslaget att den centrala myndighetsfunktionenockså fortsättningsvis skall organiseras som ett självständigt fiskeverk. : har under 1980-lalet i flera yttrandenöver utredningsförslag slagit vakt om och motsatt sig enreducering av detta verk. Det är bra att statskontoret i sitt förslag harstannat för att behålla som en fristående central myndighet. Statens vattenfallsverk:Vattenfall delar statskontorets bedömning att fiskefrågorna bäst handläggs iett självständigt, sammanhållet fiskeverk. Alternativet, att splittra upp dennuvarande och inordna dess funktioner i olika avdelningar ietl nyll, stort jordbmksverk, anser klart olämpligt. Delta skulleförsvåra en samlad bedömning av de olika aspekterna på fiske- ochvaltenvårdsfrågorna, och risken är uppenbar att dessa skulle nedprioriterasoch komma i skymundan av det ekonomiskt sett betydligt tyngre jordbrukelsintressen. Sannolikt skulle del även bli svårare för intressenter utanförfiskeriförvaltningen alt finna rätt kontaktvägar i ett sådant blandat verkjämfört med förhållandena i det nuvarande lilla, specialinrikiade fiskeriverketmed en egen, tydlig identitet. Sverigeslantbruksuniversitet: Huvudförslaget i utredningen att förorda en självständigfiskemyndighet finner SLU tillfredsställande.