prop · GE033 · 1990-12-31 00:00:00 — Menskogsstyrelsen undviker att nämna att dessa planteringsarbeten i storutsträckning utförs på ackord. Det ligger i sakens natur att arbeten som utförsunder ackordshets inte gynnar den kvalitativa sidan speciellt mycket. Vi trornämligen att risken är mycket stor att tillfällig arbetskraft, anställd somackordsarbetare, kommer att skapa undermåliga framtidsskogar. 8Markanvändningsplanerna är behäftade med precis samma problem som samråd ochNISP:ar: skogsbruket kommer alltid i första hand. Det krävs en ändradlagstiftning för att komma till rätta med detta. Rennäring och naturvård måsteockså få tillräckliga resurser för att utarbeta ordentliga underiag. I Vilhelminafick naturvårdsinventeringen kosta . totalt (att jämföras med de100150 kr./ha som NISP:ar uppges kosta enligt stycke 6:1). Denrapport och de förslag redovisat kommer inte att ange någon"bortre gräns" för skogsbrukets ianspråktagande av nya marker i detQällnära området. Förslag om verkningsfulla styrmedel för att skapa ennaturvårdsgräns saknas, liksom för att uppnå det som fastslagit,nämligen "mycket stor återhållsamhet med skogsbruk i Qällnäraskogar". Förslagen är helt otillräckliga för att nämnvärt minska denoåterkalleliga förstörelsen av unika naturvärden som pågår iQällskogarna. Naturvården ges inte en reell chans att hävda sina intressen idessa skogar. Beskrivningen avåterbeskogningsproblemen anför ett alltför kortsiktigt perspektiv och tar alltför lätt på de klara indikationer om ett försämrat lokalklimat som finns. Utredningens slutsats att skogsbraket bör utgå från ett i huvudsak oförändrat klimat är, enligt föreningens mening, helt orimlig. Rapportenbeskriver en sjunkande avverkningsintensitet som ett fram- Prop. 1990/91:3 stegfrån naturvårdssynpunkt. Detta är givetvis riktigt på kort sikt men det Bilaga3 viktiga är vad som händer på lång sikt. Om förstörelsen bara skjuts framåt itiden är framsteget begränsat. Sedan Qällskogsdebatten på allvar startade imitten av har 150 000 ha Qällnära skog avverkats. En betydande delav denna areal var sannolikt naturskogar eller rena urskogar. Ingen vet,eftersom skogarna var helt oinventerade. Fortsattintensivt skogsbmk i de Qällnära skogarna kommer att innebära att mångatillbakaträngda och hotade arter förlorar ytterligare livsmiljöer. Flera avarterna, framför allt vissa svampar, lavar och vedlevande insekter, kommer attförsvinna inom stora områden och kan t. o. m. få svårt att överleva över huvudtaget i landet. Ensådan utveckling rimmar illa med de utfästelser har givitinternationellt beträffande skydd av hotade arter och deras livsmiljöer genomatt ansluta sig till den s. k. Bemkonventionen. Bristenpå förslag till verkningsfulla återhållsamhetsregler innebär att skogsstyrelsenaccepterar ett irreversibelt byte av ekosystem i den Qällnära skogen. Omden pågående markanvändningsplaneringen fortsätter, och utgör grund förskogsbraket i de berörda regionerna, är det ett absolut krav att ordentliga,ekologiskt heltäckande naturvärdesinventeringar görs innan avverkningar fårske. I vissa fall måste inventeringarna inkludera angränsande områden tillaktuella avverkningstrakter. Det är speciellt viktigt att den lägre ochfaunan beaktas, eftersom dessa arter ofta är de bästa indikatorerna på lågskoglig kontinuitet. 1skogsstyrelsens rapport saknas tyvärr en ordentlig diskussion om vad som skallske när man påträffar stora naturvärden vid planeringen av en avverkning.Styrelsen ber att få utreda frågan vidare, vilket föreningen tycker är mycketangeläget. En central fråga i sammanhanget är att utforma en mindre rigidtolkning av begreppet "pågående markanvändning" än dagens som, enligtföreningens mening, enögt tillvaratar skogsbrukets intressen. Arbetet bör ske isamarbete med och i samråd med bl. Ilagstiftningen saknas användbara styrmedel för att skyddaviktiga naturvärden utan att tillgripa naturvårdslagen. upprepa sitt krav på en samlad helhetslösning av konfliktemakring de Qällnära skogarna i form av en naturvårdsgräns. Vi beklagar attregeringen fortfarande inte gett de ansvariga myndigheterna i uppdrag attutforma förslag som motsvarar de utfästelser som gjordes i samband med 1988 årsriksdagsval. (Kommentarernaansluter till rapportens indelning) 1.5Skogsstyrelsen gör en mycket bra beskrivning av den Qällnära skogens ekologiska värden samt dess värde för friluftsliv, turism och forskning. konstaterar styrelsen att naturvärdena enligt länsstyrelserna är 112 relativt dåligt kända inomdessa områden. Detta förhållande har förening- Prop. 1990/91:3 en vid ettflertal tillfällen påpekat och det är alltjämt mycket angeläget att Bilaga3 radikalt förbättra kunskapsläget innan ytterligare arealer tas i anspråk förskogsbruk. 2.2Enligt rapporten kommer av den produktiva Qällnära skogen att i någon formvara skyddad mot skogsbrak när pågående reservatsbildningar är avslutade. 24%skulle då ligga under naturvårdslagens skydd. Detta är naturligtvis positivtfrån naturvårdssynpunkt. Rapportenvisar också att den lågproduktiva skogsmarken dominerar inom de skyddadeområdena, något som är speciellt påtagligt ju längre söderut man kommer och denQällnära skogsmarkens bonitet stiger på grund av gynnsammare klimat ochberggrund. av den skyddade arealen produktiv mark har en bonitet underca /ha och ligger under /ha. De normal-/högproduktivaQällnära skogarna är således, från naturvårdssynpunkt, en "bristvara"inom de skyddade områdena. Inomde (950000 ha) den produktiva Qällnära skogen som endast regleras avskogsvårdslagen finns betydande naturvärden. Dessa kan inte hävdas på etttillfredsställande sätt med hjälp av skogsvårdslagens 21 § eller övrigaförordningar, bestämmelser eller motivuttalanden. Med detta vill föreningenframhålla att det inte går att utifrån ett visst procenttal skyddad mark säganär "det räcker". Naturvärdesbedömningar måste avgöra om skogsbrakkan bedrivas utan konflikt med naturvårdsintressen eller ej. 1avsnitten 4.3.2 och 4.3.6 behandlas bl. a. de delar av den Qällnära skogen somär svårast att föryngra. föreslår att dessa avgränsas, vilket,enligt uppskattning, skulle undanta ytterligare ca 200000 haQällnära skog från skogsbrak. 1skogsstyrelsens sammanfattningsrapport, liksom i ett flertal pressmeddelanden,räknas denna areal in i de marker som betecknas som skyddade av naturvårdsskäl.På så sätt kommer man fram till resultatet att hälften av den produktivaQällnära skogen skulle vara skyddad, ett resonemang som sannolikt finns bakomdet ovan refererade citatet från s. 68. Föreningenhar i remissvar till tillstyrkt att denna mark avgränsas, meninte i första hand av renodlade naturskyddsskäl utan på gmnd av dess biologisktutsatta läge. Dessa områden är enligt skogsvårdslagens regler inteavverkningsbara, och att betrakta ett undantagande av dem som ett skydd förnaturvårdsändamål är naturiigtvis felaktigt. Givetvis är en avgränsning ändånågot positivt även om den bidrar till att förstärka den snedbalans som redanråder mellan naturskyddad lågproduktiv resp. högproduktiv skogsmark. 4.1 Till de sakligtsvagaste avsnitten i hör be skrivningen av de klimatiskt betingade återbeskogningsproblemen. "De Qällnära skogarnas existens är ett bevis på att klimatet i sig inte hindrar skogsförnyelse" heter det i utredningsrapporten, ett från flera synpunkter märkligt påpekande. Det från föryngringssynpunkt intressanta är nämli gen i vilken mån framgångsrik föryngring kan garanteras i samband med avverkning och under de klimatförhållanden som råder 113 8 1990/91. Klimatet är den faktor som begränsar den Qällnära Prop.1990/91:3 skogens utbredning i främst höjdled. Ett förändrat klimat harkraftigare Bilaga 3 effekter på skogsföryngring än på växande slutnabestånd. Skogsstyrelsennämner att vädret i norra varit extremt, attliknande förhållanden kan förväntas inträffa under en 100-årsperiodoch att man därför på dessa begränsade erfarenheter inte kan sluta sig till eneventuell långsiktig, trendmässig förändring av klimatet. Skogsstyrelsensslutsats blir att "skogsbraket tills vidare utgår från ett inomöverblickbar tid i stort oförändrat klimat". 1avsnitt 4.2 redovisas ett svalare sommarklimat 1980 iförhållande till den senaste som förklaring till bitvis dåligaföryngringsresultat. Ett annat sätt att beskriva det hela är attnittonhundratalets första halva då föryngringsresultaten var förhållandevisgoda var den varmaste perioden och att denklimatförsämringen på 0,51,(något mer än ),som skett, innebär en återgång till de förhållanden som varitdominerande . Motbakgrund av ovanstående är det märkligt att kategoriskt väljeratt tills vidare utgå från ett oförändrat klimat, trots att man alltså självkonstaterar fallande temperaturer . 1 marginalområden, somt. ex. de Qällnära skogarna, får dessutom små förändringar på tiondels graderbetydligt större effekt än i de nedanföriiggande skogarna inom området försvårföryngrad skog. borde ha dragit konsekvenserna av detsvalare klimat man själv beskriver och påtala dess effekter på skogsföryngringi de kärvaste klimatlägena. I avsnitt 4.4.6 påtalas underförstått att den s. k.växthuseffekten skulle kunna balansera en "naturiig"klimatförsämring, ett förvånansvärt resonemang, dels med tanke på att denlokala klimatförsämringen i Qällområdena inträffat trots att det globalaklimatet blivit varmare, dels genom att det antyder att man betraktar vissaformer av ödesdigra miljöförändringar som något positivt. 4.2De resultat som presenteras i detta avsnitt är valda avsnitt ur "Kärvaprojekt". För helhetens skull är det nödvändigt att påpeka attresultaten avser hela området med svårföryngrad skog (totalt ca 4 milj. ha) somnår betydligt längre österut och till lägre nivåer än de verkligt kärvaklimatlägena i den övre delen av den Qällnära skogen. Av de utvaldaföryngringarna som granskats inom projektet berör Qällnära skog och dessaär dessutom inte vilket hävdas i rapporten genomgående slumpvis utvalda,ett förhållande som sannolikt leder till att utredningens användbarhet harklara begränsningar. FrånNorrbotten, som har närmare hälften av landets Qällnära skog, redovisas endaståtta provytor belägna ovan den f d. skogsodlingsgränsen. Man kan för övrigtkonstatera att de nya bedömningsprinciper för återväxten, som bl. a. innebäratt den tidigare negligerade björken numera räknas in i återväxttaxeringen, gerett gynnsammare återväxtresultat än vad barrkulturen ensam åstadkommer. Medelåldernpå föryngringarna är och plantavgångarna har ej upphört . 1 vissalägen kan betydande avgångar förväntas bl. Många av de studerade föryngringarna har just Prop.1990/91:3 kommit över snöytan och når därmed en kritisk punkt iutvecklingsfasen. Föreningenhåller med om att det "finns goda fömtsättningar för ettuthålligt skogsbmk i delar av de Qällnära skogarna", men det bör samtidigtpåpekas att det också finns områden där skogsbrak bedrivs ochåterväxtproblemen är eller kan föväntas bli mycket svåra. Isammanhanget bör man också påminna om de s. k. historiska impedimenten, dvs.områden som avverkats men där man nu givit upp alla försök till återbeskogning.I enbart kommun gäller detta ca 10000 ha. Varken i"" material eller i den här aktuella rapporten nämnsförekomsten av dessa ytor. Föreningen anser att återbeskogning av dessaarealer måste ske innan nya marker i Qällskogen utnyttjas för skogsbrak. 5Skogsstyrelsens nya föreskrifter till 19 § i skogsvårdslagen har gällt idrygt och den samordnade markanvändningsplaneringen är avslutad i ettantal kommuner. Därför fann föreningen det motiverat att i januari 1989genomföra en enkel utvärdering av vad riksdagsbeslutet om "storåterhållsamhet med bedrivande av skogsbruk" har inneburit (presenterat iPM ). Totalt har givits slutavverkningstillståndför ca 16 500 ha Qällnära barrskog. skedde en minskning jämfört medåret innan, de beviljade slutavverk-ningstillstånden var 2845 ha.Avverkningstillstånden kan sägas motsvara ett knappt 200 m brettsammanhängande kalhygge utmed den Qällkedjan eller med ett annatmått en fotbollsplan/tim dygnet runt, under dessa år. Avverkningarnafördelar sig i stort jämnt över med ca 5 000 ha/år. Underåren 1986 och 1987 har de nya föreskrifterna alltså inte inneburit någonminskning av den årliga arealen jämfört med året innan. Minskningenår 1988 förklaras till delar med den allvarliga fröbristen och contortastoppetsamt eventuellt även på grund av snödjupsproblemen som minskade avverkningsansökningarna.En begynnande brist på av-verkningsmogna lämpliga bestånd inom vissa revir kanockså ha spelat in. Atthyggesstorlekarna har minskat på grund av föreskrifterna om att det enskildahygget ej bör överstiga 40 ha är något av en myt. Bakgrunden tillstorleksbegränsningen om 40 ha står att finna i rapporten (SLU 1984): "Både avverknings- och skogsvårdskostnadernaminskar i regel med ökande storlek hos behandlingsenheterna intill en vissgräns. Detta talar i allmänhet för stora enheter. Med dagens maskinella systemstår dock från ekonomisk synpunkt inte mycket mer att vinna när man överskriderett virkesuttag på ca 5000 m' sk. Dettainnebär inom det aktuella området en hyggesstorlek på 25 40 ha. Med tanke pålånga transportavstånd, snöförhållanden m.m. i Qällnära områden är enhyggesstoriek på ca 40 ha fullt tillräcklig från ekonomisk synpunkt". Den fastlagda gränsen äralltså styrd av ekonomin primärt och ej de ekologiska kraven. Mellan åren 1985- 1988 har medelstorleken för hygge na i W, Z och AC län varit i stort (1985 18 ha, 1988 15 ha). länhar medelstorieken ökat med . I BD län har Prop.1990/91:3 medelstorleken däremot sjunkit från 32 ha 1985 till 15 ha 1988. Dåde Qällnära skogarna inom stora ornråden kanske mer accentuerat än iskogssverige i övrigt är genomkorsade av bäckar, surdrog, myrar,impedimentytor etc. blir ofta det "enskilda" hygget mindre än 40 hadå hänsyn tagits till skogsvårdslagens §2 och §21. Sammantaget kan dock enavverkningstrakt vara betydligt större. Ett exempel är det omskrivnaåskådningsobjektet Halmape inom revir som totalt omfattar 189 hauppdelat på 39 "olika" hyggen. Objektet, som ligger i tidigare obrutetland, bör dock betraktas som en avverkningstrakt. En redovisning på detta sättger givetvis en skenbar minskning av hyggesmedelstorleken. 6Naturvårdsinriktade skogsbraksplaner (NISP) har upprättats över två områden iQällnära skog, båda i kommun. De har upprättats vidskogsvårdsstyrelsens kontor i och bygger på ett synnerligenbristfälligt naturvårdsunderlag som tagits fram till betydande kostnader. Arbetetmed NISP Bielite påbörjades först när den nyanlagda vägen () var i stortfärdig. Planen omfattar 240 ha avverkning , vägensbåtnadsareal är 1 570 ha. Planen redovisar ca 300 ha slutavverkningsbar skog(S3) som inte bör avverkas av hänsyn till andra intressen. Över halva områdetsareal har tidigare dimensionshug-gits/blädats vilket tydligt syns, förutom pånärvaron av stubbar, genom frånvaron av vissa krävande arter vad gäller t. ex.behovet av grova lågor med gott mikroklimat. Beklagligtvisomfattar planen slutavverkningar i form av kalavverkning med åtföljande dikningoch markberedning på områden som mycket väl lämpar sig för blädning. Med detextremt kyliga lokalklimat som här råder (nordsluttning, temperatursumma ca550) och täta kalla jordar är det tveksamt om föryngringen kommer att lyckas. Blädningarnahar ej, som planen skriver, genomgående skett motorma-nuellt. Processorer ochskötare har medfört markskador. Utförseln av virket har skett på ofrusen mark,tvärtemot planen och av skyddsdik-ningarna har blivit tillståndsgivna skogsdikningar. Naturvärdesinventeringenär inte fullständig enligt inventeringen på grund av kunskaps- ochtidsbrist. Detta är naturligtvis helt oacceptabelt i en NaturvårdsinriktadSkogsbmksPlan (NISP)! Föreningensbedömning av det planerade och pågående skogsbraket i Bielite kansammanfattas i följande punkter: De dimensionshuggna/blädade partierna kan brukasgenom fortsatt blädning. Bestånden bör dock inventeras även vad gäller lägrefauna och flora innan ett definitivt klartecken kan ges. Partier som ej uppfyllerkriterierna för blädning klassas som S3-skog och lämnas till fri utveckling.Eventuellt kan behov av kompensation till markägaren bli aktuellt. Förutsättningarna för skogsbrak utan fast anlagdväg borde undersökts (sjö/istransporter). förslag till stöd åtalternativa transportformer är positivt i ett sådant här sammanhang. Skiftet Bielite 1:1 ("Lapprutan",markägare domänverket) bör avsättas somdomän- eller naturreservat på gmnd av sina urskogskvalitéer. Dettaskifte gränsar till GitsQällets naturreservat och här skulle en Prop.1990/91:3 orörd gradient från kalQäll ner till sjön erhållas. Då Sverigeslantbmks- Bilaga 3 universitets harblädningsförsök i angränsande tidigare brakade skifte torde det dessutom varaav vetenskapligt värde med opåverkad skog i samma exposition som lämnas heltutan åtgärder. NISPNjakaQäll har utpekat ca 200 ha till slutavverkning i en första tioårsplan.Vidare utpekas ca 900 ha som inte föreslås avverkade av hänsyn tillnaturvårdens och rennäringens intressen. Dessa är dock alla, enligtavdelningsbeskrivningen, att betrakta som mer eller mindre tekniskaimpediment. Samtliga är klassificerade som S3-skogar och har lågt virkesförråd.Bedömningen blir därför att naturvårdsintresset i detta fall har fått hållatill godo med de delar av området som är skogsekonomiskt ointressanta.Ekonomiska skogsimpediment är emellertid för naturvårdsintresset inte alls den"bristvara" som mera produktiva marker är. Föreningenhar på eget initiativ låtit inventera de aktuella områdena (den planeradevägens båtnadsområde). Inventeringen utfördes och visade på myckethöga naturvärden i de avdelningar som planen redovisar som avverkningsobjekt.Granskningen var inriktad på hotade kryptogamarter enligt skogsstyrelsensförteckningar. Planen måste därför, från naturvårdssynpunkt, betraktas som ettfullständigt misslyckande. Det är, milt uttryckt, anmärkningsvärt attlänsstyrelsen, som har att ta tillvara det nationella naturvårdsintresset iområdet, bedömer att skogsbrak enligt planen ej påtagligt skulle skadanaturvärdena. Dengrandläggande frågeställningen är i detta fall, liksom dåtidigare icke skogsbrakad mark tas i anspråk för skogsbrak, att myndigheternaanser skogsbrak vara "pågående markanvändning". 1 och med dettainriktas NlSP-arbetet på att skogsbmk skall bedrivas i görligaste mån och attåtgärderna endast marginellt kan jämkas i enlighet med naturvårdens intresse.Krav på hänsyn får enligt lagen inte överstiga tröskeln "avsevärt försvårapågående markanvändning". 1 ett orört skogsekosystem är det en ekologisksjälvklarhet att vägbyggnation, slutavverkningar, skyddsdikningar ochmarkberedning inte kan utföras med bibehållna naturvärden. Alternativen i ettområde av den här typen är ett försiktigt, anpassat blädningsskogsbruk ellerfullständigt bevarande, inget annat. Halmape-modellenär ett omskrivet exempel på s. k. ståndortsanpassat skogsbmk. 2 framgåratt de naturgivna föratsättningarna gett en "uppsplittradhyggesbild". Surdrog, frostsvackor och impedimentryggar har medfört attett flertal trädridåer genomtvärar hyggena. Efter det att den aktuella artikelni tidskriften skrevs har föreningen "upptäckt" att ytterligareca 16 nya hyggen av Halmape-typ har tagits upp i obmtet och av skogsbraktidigare orört land någon km sydost om . Detta har skett utanfast anlagd väg, sannolikt erfordras här skydds-dikning utöver markberedning. Avverkningenhar ej varit medtagen i domänverkets för föreningen presenterade femårsplaner.Om denna slutna attityd att ej öppet redovi- sa förväntatkontroversiella objekt - är mer omfattande än detta enskilda Prop. 1990/91:3 fall känner föreningen inte till. Skogsstyrelsengör i rapporten bedömningen att "Halmapehyggena uppvisar en hänsynsnivåtill de övriga intressena (naturvård, rennäring) som väl överstiger vad lagen kräver". Detta är mycket anmärkningsvärt då är medvetenom de naturvärden som har spolierats i samband med avverkningarna. Detta harpåpekats i remissvar genom en inventering utförd av gmpp"Steget Före". I rapporten omnämns grappen (som för övrigt heltideellt utför uppgifter som rimligen borde ligga på markägaren ochskogsvårdsstyrelsen) men inte dess resultat! Det material "StegetFöre" sammanställt visar att skogsbraket vid Halmape strider motanvisningarna i egen handbok i ämnet, "Floravård iskogsbmket". 6.4Föreningen vänder sig skarpt mot bedömning att "den kanskemest värdefulla naturvårdshänsynen visas i form av hyggesutformning, sparandeav trädgrapper och linjeföringen i en vägbyggnad m. ", dvs. vid denbedömning som skogsvårdsstyrelsernas personal gör tillsammans medavverkningssökanden, som regel markägaren. Vilka ekologiskt motiveradenaturvårdshänsyn som bör tas kan bedömas med säkerhet först efter inventeringav naturvärden på barmark av kompetent personal. Det avser är iförsta hand ofta rent estetiska naturvårdshänsyn som ingår som ett led i ettståndortsanpassat skogsbrak. Detär vidare viktigt att de hänsynskrav anser bör tas alltidföreskrivs i besluten, dvs. även i de fall myndigheten själv medverkat vidupprättandet av ansökan. Detta av flera skäl: avverkningen kan utföras utan sökandens/markägarensmedverkan, t. ex. vid rotpostförsäljning efter utfärdat tillstånd, missvisande bild av efterlevnaden avnaturvårdshänsynen fås vid eventuell uppföljning om endast muntligaöverenskommelser finns. 7Skogsstyrelsen har valt att i stället för en reell"arbetstillfällesinventering" utgå från en modellstudie grandad påmaterial från domänverket, , ochForskningsstiftelsen . Kvaliteten hos dessa beräkningar är svår attbedöma, men föreningen vill ändå framföra en viss tveksamhet mot de beräkningarav skogsbruksprogrammets spridningseffekter som rapporten redovisar. Dessaberäkningar grundar sig på en ca studie från . Med deförändringar som skett i inlandet genom bl. a. strukturrationaliseringar ochförändrad infrastruktur torde föratsättningaraa vara kraftigt förändradejämfört med mitten av . Relevansen hos det underlagsmaterialskogsstyrelsen utgår från kan därför ifrågasättas. Vid studien har två olikaavverkningsnivåer valts, altemativ 1 på 10000 ha/år och alternativ 2 på 2 900 ha/år. Valet av beräkningsnivåer är, enligt föreningens mening, mycket märkligt. Den högre nivån, alternativ 1, överstiger nämligen mer än dubbelt den nivå som i medeltal anmälts för avverkning sedan 1985 års föreskrifter trädde i kraft. Då regeringen nu vill utreda behovet av ytterligare restriktioner och en mera uttalad återhåll samhet förefaller det föga meningsfullt att beräkna sysselsättningseffekter 118 avavverkningsnivåer som är betydligt högre än de nuvarande och som Prop.1990/91:3 därför knappast kan bli aktuella . Alternativi innebär dessutom sannolikt en överavverkning. 950000 ha är "oskyddat", av den Qällnära skogen, dvs. 180000 ha, är enligtrapporten kalmark, plant- eller ungskog. Under en kommande 100-årsperiodåterstår därmed ca 770000 ha minus naturvårdshänsyn motsvarande lågt räknat10%, dvs. Från detta skall även dras svårappskattade arealertekniska/ekonomiska/biologiska impediment. Av den totala oskyddade arealen kandärmed uppskattningsvis 500000 ha vara möjliga att avverka, vilket med enavverkningsnivå på lOOOO ha/år inte skulle tillåta kontinueriig avverkning imer än . Omloppstiden bör inom dessa områden sättas till . När"potentiella arbetstillfällen" presenteras i denna typ av beräkningar,på ett orealistiskt underiag, förs siffror in i debatten som bara kan försvårasakliga diskussioner kring avvägningen sysselsättning/naturvård. Meraintressant hade varit att jämföra ett altemativ 1 vid ca 5000 ha/år och ettalternativ 3 vid. samma avverkningsnivå som altemativ 2, men där andelenmotormanuella avverkningar hade varit t. ex. och högmeka-niserade ,dvs. tvärtemot vad beräkningama i alternativ 2 grandar sig på. Avden totala kvantiteten sågtimmer har beräkningarna baserats på en lokalsågnings-Zvidareförädlingsnivå på .