prop · GE03199 · 1990-12-31 00:00:00 — Av innehålleti promemorian i övrigt drar styrelsen den slutsatsen att avsikten är altreglera hanteringen av inte enbart beredningar av vissa ämnen utan cx;kså av deverksamma ämnena som sådana. Styrelsenförordar därför att 1 § ges följande lydelse: a) syntetiska anabola steroider, b) testosteron och dess derivat, c) tUlväxthormon, d) ämnenoch substanser som ökar produktion och frigörelse av testosteron och dess derivat eUer av tUlväxthormon, e) beredningarav under a-d) nämnda varor." Andrastycket i 1 § är överflödigt, eftersom det redan av första stycket framgär attberedningar, såväl braksfardiga som icke braksfardiga, omfattas av lagen." Hovrättenöver och framhåller att genom 1 § d) innesluts i lagens tUlämpningsområde ämnen och substanser som ökar produktion och frigörelse av vissa medel i människokroppen. Hovrätten föreställer sig att många naturliga näringsämnen har produktionsbefrämjande eller frigörande effekt och anser att från rättssäkerhetssynpunkt bör definitionen göras kla rare. 1990/91: 199 "Uttrycket"ämne och substanser som ökar produktion och frigörelse av tes- BUaga 3 tosteron(x;h dess derivat eller av tillväxthormon" kan bh utsatt för viss kritik.Det är nämligen väl känt att medel som exempelvis L-Dopa cx;h några andra vanligamediciner vilka används för helt andra ändamål, väl stämmer in päformuleringen. är det sannolikt att ytterligare en rad av de vanligenanvända farmakologiska substanserna kommer att visa sig passa in påformuleringen. Det borde därför i lagtextförslaget på något sätt påpekas attskrivningen gäller för farmakologiska ämnen som inte förskrivits av läkare ellerförskrivits av läkare på incUkation som inte godkänts av scx;ialstyrelsen. Braketav tiUväxthormon borde möjligen också bättre kontrolleras genom en begränsadförskrivningsrätt samt genom an förskrivningen pä något sätt regisö-erades. Merabetänkligt är emellertid an hela diskussionen om erytropoetin (det hormon somstimulerar erytropoesen, och som kan renframsiällas med rekombinant teknikoch är kommersiellt tillgängligt och i praktiskt kliniskt bruk på vissaindikationer) saknas i promemorian. Med erytropoetin kan man förmoda att detblir möjligt att åstadkomma en "farmakologisk autotrans-fusion" dvs.höga eryöocyttal och hemoglobinnivå i blodet över normal nivå, med ökadprestationsförmåga som följd." ÄvenStockholms läns laneisting behandlar frågan om bloddopning genom tillförsel avhormonet erytropoetin för att stimulera bildningen av röda blodkroppar. Landstingetuppger: "Ämnet tillverkas än så länge endast på licens, men om det blirinförlivat i läkemedelsarsenalen kan också detta medel behöva omfattas avlagstiftningen". Enligtlagförslaget förbjuds införande till landet, förvärv, innehav cx;h överlåtelseav angivna preparat för annat än medicinskt eller vetenskapligt ändamål.Förvärv, innehav och överlåtelse straffbelägges genom den föreslagna lagenmedan olovlig införsel redan är straffbelagd i lagen (1960:418) om straff förvarasmuggling. Treremissinstanser vill kriminalisera även själva braket av dopningsmedel medan eninstans vill från det straffbara området undanta förvärv av cx;h innehav avmindre kvantiteter. Enremissinstans vill få till stånd en lagteknisk lösning som överensstämmer mednarkotikastrafflagens, d(x;k utan kriminalisering av bnUcet Avde tretton instanser som uttryckligen har berört avgränsningsfrågan har flertaletemellertid stannat för en lösning i enlighet med utredningens förslag. "Detförfattningsförslag som presenteras i promemorian kan jag inte tillstyrka idess nuvarande form. Det kan föratses att man med de föreslagna reglema skulleriskera att stöta på samma lillämpningssvårigheter som tichgare aktualiseradesvid bekämpandet av narkotikabrottslighet enligt narkotika- strafflagen.Denna lag ändrades 1983 (SFS 1983:363, prop. 1982/83:141) i Prop. 1990/91: 199syfte att eliminera dessa svagheter i lagstiftningen, vilka närmast var attBilaga 3 bedöma som luckor i lagen (se nämnda proposition). Utformningen av enlag som skall reglera medel med hormonell inverkan bör läggas nära den konstraktionoch metodik som ligger till grand för narkotikastrafflagen i dess senarelydelse. söaffbelades brakande cx;h annan befattning (än innehav) avnarkotika (SFS 1988:286, prop. 1987/88:71). Denna kriminalisering hadeföregåtts av en livlig debatt. De skäl, som ledde fram till lagändringen, harinte samma styrka i fråga om dopingpreparat Jag föreslår därför att dopinglagstiftningenutformas efter mönster av narkotikastrafflagen i dess lydelse före sismämndalagändring." Polismyndigheteni anför att det ur allmänpreventiv synpunkt vore en stark markeringfrån samhällets sida att även konsumtionen sO"affbe-lades, och fortsätter:"I annat fall bidrar samhället till att skapa oklarhet kring vad somgäller på samma sätt som förekom i den tichgare debatten om olovligt narkotikamissbrak.Med en kriminalisering av själva döpandet vore det dessutom möjligt att nyttja tvångsmedelsom urinprov för att beivra den icke medicinska användningen. Därmed markerasatt bekämpningen av doping är en angelägenhet för samhället och dessrättsväsende och inte endast för idrotten. Eftersomden illegala hanteringen med dopingmedel styrs av ett starkt vinningsmotiv mästesamhället ingripa mot efterfrågan för alt få bukt med hanteringen. Avutredningstekniska skäl torde det vara betydelsefullt för polien att kunnaingripa även mot konsumenterna." Polismyndigheteni fi:'amhåller också att själva det icke medicinska braket av medlenredan nu borde straffbeläggas och finner promemorians tveksamhet någotförvånande, eftersom det från olika håU har hävdats att brak av t.ex. anabolasteroider onakat humörförändringar hos brakaren som i en del fall varit den dhektaorsaken till allvarliga våldshandlingar. ifrågasätter om man inte bör ta det ytterligare steget attkriminalisera också braket. Verket anför: "Begränsningen i förslaget motiverasmed att medlen inte är fullt så skadliga som de narkotiska preparaten och medatt de inte är beroendeframkallande. Men i några publicerade amerikanskarapporter presenteras resultat som visar att överkonsumtion av anabolasteroider kraftigt kan förändra brakarens psyke, firamför allt i form av ökadaggression. Missbruk av dessa medel kan också ge användaren ett psykologisktberoende cx;h öka risken för HIV-smitta. EnUgt verkets mening är det viktigtatt genom lagstiftning inskärpa att icke medicinskt brak av de medel som upptasi lagen inte godtas. För en kriminalisering av braket talar också svårighetenatt dra gränsen mellan vad som är innehav respektive bmk afr prop.1987/88:71)." och Svenska Läkaresällskapetjramhållet såvitt gäller dopningspreparatens sidoeffekter att möjligheten av psykisk påverkan bedöms i promemorian inte vara klarlagd. Båda instanserna anför: "Det kan dock påpekas att just denna allvarliga effekt av anabola steroider av vissa psykiater uppfanas som en vanlig biverkan. Detta kan möjligen ha relevans 41 fördiskussionen om en kriminalisering av själva bruket av anabola sterioider Prop.1990/91: 199 eftersom sådant användande kan tänkas leda till våldshandhngar." framhåller att det finns uppgifter som tyder på att bruk avanabola steroider förekommit hos personer som gjort sig skyldiga tillvåldsbrott. Förbundet anför: "Om användandet av hormonpreparat kan visasleda till en aggressivitet som utlöses i våldsbrott bör även braket krimi-nahseras.Även tesen atl brak av anabola steroider etc. inte skulle vara vanebildandehar börjat ifrågasättas från en del håll. RF anser att dessa båda frågeställningarmåste följas upp mycket noga. Med nuvarande kunskap på området torde det dockinte finnas tillräckliga skäl för an kriminalisera även icke-mecUcinsktbrak." Hovrättenöver och instämmer med utredaren i att brak av preparaten intebör sö-affbeläggas. Hovrätten fortsätter: "Förslaget gär dock något längreän vad som behövs. Det främsta skälet för en ytterligare kriminalisering äratt medlen leder till skador på användaren när de används i större omfattning.Kriminaliseringen bör i första hand riktas mot dem som förser andra med medlen.Förvärv eller innehav av mindre kvantiteter bör därför knappast straffbeläggas.Däremot bör kriminaliseringen omfatta överlåtelse även av små kvantiteter.Annars riskerar man att de som förser idrotts-utövaraa med medlen undgårsanktioner genom atl vid varje enstaka tillfälle hantera endast en minchemängd." Enligtpromemorian bör den straffrättsliga bedömningen inte vara fullt lika sträng sombeträffande narkotikabrott med hänsyn till vad som är känt om deanabola steroidemas skadeverkningar. Förslaget anger en snafflatitud för uppsåtligtbrott frän böter lill fängelse i högst två är och för brott begånget av grov oaktsamhetböter eller fängelse . Straffskalan har avsiktligt gjortsvid, med hänsyn till att brottets svårighetsgrad kan variera kraftigt, fränett minche innehav för eget brak till en välorganiserad försäljningsverksamhetmed ansenlig ekonomisk . Avde sex remissinstanser som uttalat sig särskilt i frägan har endast tvä framförtavvikande synpunkter. Hovrättenöver och påpekar: "Straffskalani 4 § första stycket omöjliggör lagföring med strafföreläggande. Det kan inlevara rimligt att varje brott mot den föreslagna lagen skall behöva föras tilldomstol. En särskild straffskala för mindre allvarUga brott med gör det möjligt an använda sdfföreläggande vid mindreallvarliga överträdelser av lagen, se 48 § . En särskild,lindrigare scraffskala skulle begränsa möjligheten att häkta för de ringabrotten, men det saknar praktisk betydelse. I övrigt blh föratsätmingamadesamma för att tillgripa straffprocessuella tvångsmedel, såsom husrannsakan.Hovrätten kan därför endast se praktiska fördelar med en uppdeladstraffskala." Polismyndigheteni : Prop. 1990/91: 199 "Iförfatlningsförslaget föreslås med subjektivt rekvisit en strafflatitud om BUaga3 böter eller fängelse i högst tvä år. I de grovt oaktsamma fallen föresläs en strafflatitudav böter eller fängelse . Det kan dcxk ifrågasättas om inteen högre strafflatitud borde kunna tillämpas vid yrkesmässig brottslighet ellerom spridning sker till ungdomar. Dessa fall av grovt brott bör fä en strafflatitudi vissa delar jämförbara med grovt narkotikabrott, dvs. fängelse i lägst två åreller högst sex är. Jfr 3 § lagen (1960:418) om straff för varasmuggling därjust rekvisiten för grovt brott är yrkesmässighet eller verksamhet av särskilthänsynslös art." Föratomuppsåtligt begånget brott vill uödaren sö-affbelägga även oaktsamhetsbrott,dock endast om oaktsamheten är grov. Endastnägra fä remissinstanser berör frågan om det subjektiva rekvisitet "Vidsidan om uppsåUig befattning med preparaten föreslås även ansvar för den som avgrov oaktsamhet förvärvar, innehar eller överlåter mecUen. I promemorianredovisas inte varför ansvar för oaktsamhetsbrott behövs. Hovrättenutgår från atl vid oaktsamhetsbrottei själva befattnmgen med ett preparat skallläckas av gämingsmannens uppsåt; en rättshandling, såsom förvärv elleröverlåtelse, föratsätter en viljeinriktning hos den handlande, cx;h ett icke avsikUigtinnehav kan man svårligen länka sig. Rekvisitet grov oaktsamhet torde därförta sikte på vad som kallas gämingsmoment Det är möjligt alt det har föresvävatutredaren an kriminalisering av grov oaktsamhet behövs för att det i vissafall skall gå att straffa den som inte vet att ett preparat -vars egenskaperhan känner till - omfattas av den föreslagna lagens begrepp. I så fallföreligger emellertid s.k. egenUig rättsvillfarelse som nästan aldrig, även ombrottet bara är straffbart i uppsåt, befriar frän ansvar. Med hänsyn till blandannat detta skulle antagligen kriminaliseringen av grovt oaktsamma förfarandeninte få sä stor självständig betydelse. Det behövs en analys av i vilka fallden skulle få det och om även de behöver kriminaliseras. I brist pä bättreunderlag avstyrker hovrätten att regleringen får omfatta även oaktsamhetsbrott. AUdelesoavsett om denna synpunkt vinner beaktande bör i det föreslagna första stycketföras in ett klargörande av vilket subjektivt rekvisit som skall gälla,nämligen uppsåt." Riksåklagarenpåpekar för det fall den av honom föreslagna systemaiUcen enligt narkotikalagstifmingenmte skulle godtas: "Uppsåtskravet,som torde vara underförstått i 4 § 1 st i förslaget, bör ges utnycklig form(förslagsvis "om gämingen sker uppsåUigen")". 1990/91: 199 Bilaga 3 Såvittgäller medverkan tiU brott upptar lagförslaget en hänvisning tiU brottsbalkensbestämmelser om medverkan. Någraremissinstanser har haft synpunkter på detta. Riksåklagarenanför för det fall den av honom föreslagna systematiken enligt narkotUcalagstifmingeninte skuUe godtas: "Deregler om straffbarhet för medverkan som finns i förslaget bör omprövas när detgäller medhjälp till förvärv eller innehav. Dessa former av befattning med ettotillåtet preparat är ju i normalfallet mindre straffvärda än överlåtelse.Detta förhållande samt förhållandet att ett medverkansansvar föratsätter att detförelegat uppsåt att främja en någorlunda individualiserad gäming gör en sådan kriminaUseringminche lämplig." Hovrättenöver och föreslår, som tidigare framgått, att förvärv ochinnehav av mindre kvantiteter inte skall straffbeläggas. Mot denna bakgmndifrågasätter domstolen om inte även medverkansansvaret bör begränsas. "Enidrottsman som vänt sig till sin tränare eller någon annan och framfört enö-ägnaönskemål om att få från denne köpa en liten mängd av ett förbjudet preparat kan- om förslaget leder till en överlåtelse - anses ha anstiftat den andre tiUbrott och därför dra på sig ansvar för medverkan. Kriminaliseringen av denandres befattning med medlen är emellertid avsedd att skydda idrottsmannenfrån skador. Hovrätten anser därför att ansvar för idrottsmannen för medverkantill någon annans ringa brott inte bör inträda. Medhänsyn till att straffskalan - oavsett om hovrättens synpunkter beaktas -innefattar fängelse, är regler om ansvar för medverkan analogiskttillämpliga utan någon hänvisning. Hänvisningen i förslagets 5 § behövs därföri princip inte. Hovrätten föreslår emellertid att ringa fall av förvärv ochinnehav av medlen och medverkan till annans brott för att åstadkomma sädantförvärv och innehav inte skall kriminaliseras. Följs hovrättens förslag mte kan5 § helt utgå. Rättar man sig efter hovrättens synpunkter behövs enprecisering av när ansvar för medverkan skall inträda." Förslagetmnehåller stadgande om att varor som varit föremål för brott enhgt denföreslagna lagen skall förverkas. Om varoma inte finns i behäll skall i StäUetvärdet förklaras förverkat. Nägraremissinstanser viU utöka stadgandet tUl att även omfatta av verksamheten. "Vinstenav dopingmedelshanlering är, som redan sagts, mycket stor. Inköpen avpreparaten sker oftast i och mycket biUigt. Påslagen somgörs ligger i storleksordningen . På grund av de stora avansema ochlikheten med narkotikahanteringen är det också i detta sammanhangmotiverat att införa även förverkande av vinningen av han- Prop. 1990/91:199 teringen." Regionåklagarmyndigheteni påpekar angående förverkande av värdet av hanterade dopnuigspreparat: "Iförslagets 6 § stadgas om förverkande av värdet av hanterade dopingpreparat. Ikommentaren anges inte om inköpspris på t.ex. apotek eller pris på marknadenbland brakama avses. I samklang med narkotikalagstiftningen bör enligt minuppfattning, och i den män det kan utredas eller fastsläs i praxis, förverkasdet värde eller den som illegal handel tiU höga priser kaninbringa." Ävenkammarrätten i delar uppfattningen att skall förklarasförverkad. "Underärendets fortsatta gäng bör övervägas om och i så fall i vilken omfattning detbör i lagförslaget införas motsvarighet till föreskrifterna i 7 § narkotikastrafflagenrörande viUca bestämmelser som gäller i fråga om beslag." Åklagarmyndigheteni förordar att en sådan föreskrift införes. Hovrättenöver och anser att det framstår som oskäligt att förverka värdetav medel som förvärvats, därefter innehafts och sluUigen konsumerats av enidrottsman. Hovrätten påpekar all det i och för sig följer av 36 kap. 16 §brottsbalken att förverkande kan underlåtas om det skulle vara oskäligt menanser alt en liknande begränsning av förverkande-möjligheterna bör tas in i dennya lagen. "Bemyndigandeti 7 §, sluUigen, är oklart till sin omfatming. Syftet med den föreslagnabestämmelsen är - såvitt framgår av specialmotiveringen - att den bara skallgälla sådan befattning som i princip inte är förbjuden enligt lagen, det villsäga befattning för medicinsk och vetenskaplig användning. Det bör komma tilluttryck i lagtexten, jämför 8 § narkotikastrafflagen. I betänkandet saknasäven en analys av vilka sanktionsregler som slår tiU mot den som åsidosätter deföreskrifter som meddelas med stöd av bemyndigandet." i990/9i: 199 Lag omförbud mot vissa dopningsmedel 1 §Denna lag gäller a) syntetiska anabola steroider, b) testosteron cx;h dess derivat, c) tiUväxthormon, d) kemiskasubstanser som ökar prcxluktion och frigörelse av testosteron och dess derivat eller av tUlväxthormon. 2 §Medel som anges i 1 § får inte annat än för medicinskt eller veten skaphgt ändamål 1. införas till landet, 2. överlåtas, 3. framställas, 4. förvärvas i överlåtelsesyfte, 5. bjudas ut tiU försäljning, eller 6. innehas. 3 §Den som bryter mot 2 § 2-6 döms, om gämingen sker uppsåtligen, för dopningsbrott till fängelse i högst . Ärbrott som avses i första stycket att anse som ringa, döms tUl böter eller fängelsei högst . Omstraff för olovlig införsel m.m. finns bestämmelser i lagen (1960:418) omstraff för vamsmugghng, 4 §För försök eller förberedelse till sådant dopningsbrott som inte är att anse som ringa döms till ansvar enligt 23 kap. , om gämingen gäller annan befattning än som avses i 2 § 6. Omflera har medverkat till brott som avses i 2 § 2-5, skall 23 kap. 4 cx;h 5 §§ brottsbalkentillämpas. 5 §Medel som varit föremål för brott enligt denna lag eller värdet därav samt av sådant brott skall förklaras förverkat, om det inte är uppen bart oskäligt. Detsamma gäller förlag för sådant brott eller dess värde, om förlaget mottagits cx;h mottagandet utgör brott enligt denna lag. Egendomsom har använts som hjälpmedel vid brott enligt denna lag eller egendomensvärde får förklaras förverkat, om det är påkallat till förebyggande av brotteller annars särskilda skäl föreligger. Detsamma gäller egendom med viUcen hartagits befatming som utgör brott enhgt denna lag. 6 §Angående beslag av egendom som kan antas vara förverkad enligt 5 § gäller bestämmelsema i , med den avvUcelsen att bestämmel sen om att åtal skall väckas inte gäller i annat fall än dårätten ut satt sådan tid. Bestämmelsema i 2 § 1 och3 samt 3 § lagen (1958:205) om förvericande Prop. 1990/91: 199 av alkoholhaltigadrycker m.m. skaU tillämpas på motsvarande sätt då beslag Bilaga 4 har skenav medel som avses i 1 § denna lag. Tiden för att anmäla missnöje skall dockräknas för förordnandet. Dennalag ffäder i kraft . Lagrådets yttrande Prop. i990/9i: 199 BUaga5 Utdrag ur protokoU vid sammanträde Närvarande:f d. regeringsrådet , regeringsrådet , justitierådetUlf . Enhgtprotokoll vid regeringssammanträde har regeringen på hemstäUanav statsrådet beslutat inhämta lagrådets yttrande över förslag tUllag om förbud mot vissa dopningsmedel. Förslagethar inför lagrådet föredragits av kammarrättsassessom . Lagrädetlämnar förslaget utan erinran. 1990/91: 199 Propositionenshuvudsakliga innehåU........................... 1 Utdragur protokoll vid regeringssammanträde 4 1 Inledning............................................................. 4 2 Allmänmotivering................................................... 5 2.1 Dopningsproblemet.......................................... 5 2.1.1Allmän bakgrand...................................... 5 2.1.3Idrottsrörelsens åtgärder......................... 7 2.1.4Varifrån kommer dopningsmedlen................ 8 2.1.5Internationellt samarbete......................... 9 2.1.6Gällande bestämmelser............................ 11 2.2 Behovet av nationell lagstifming angäende dopning 15 2.3 Lagstiftningens utformning............................. 18 2.3.1Avgränsning av medlen........................... 18 2.3.2Förbjudna hanteringsformer, m.m.............. 20 2.3.3Kriminalisering i en separat lag.................. 23 2.3.5Förverkande, m.m.................................. 25 2.4 Vissaandra frågor.......................................... 26 3 Upprättat lagförslag........................................... 27 4 Specialmotivering................................................. 27 5 Hemställan......................................................... 31 6 Beslut................................................................ 31 Bilaga1 Departementspromemorians redovisning a\' lOCs dopningsUsta..32 Bilaga 2................................................................ Departementspromemorians lagförslag 36 Sammanställning av remissytffanden 37 BUaga 4................................................................ Lagrådsremissens lagförslag 46 BUaga5................................................................. Lagrådetsyttrande 48