prop · GE03149 · 1990-12-31 00:00:00 — Enligt min uppfattning ärdet mol denna bakgrund som man bör bedöma om programföretagetuniler annonsiiden också skall ha rält all, som radiolagsutredningen föreslagit, sändaprogramglimtar. Utredningen har använldetta ullryck för alt beteckna korta sammandrag avprogram som programföreiagei avser all sända vid ell senare lillfälle. En programglimt är visserligen ofta av detta slag men inte alllid. Jag anser all somprogramglimlar snarare bör betecknas program som lill övervägande delenbestår av korta avsniu av program somprogramföretaget avser all ,sända vid ell senare tillfälle. Som har framgåttanser radionämnden och JU atl etl reklam-TV-förelag inle börha rätl att sända programglimtar under annonsiiden. Au ett programföretagsänder programglimlar berornalurliglvis på all förelagel därigenom vill väcka lyssnares och lillaies inlresse för de kommande programmen. Man kan därför jämföraprogramglimlar meil det förhållandet all del på en biograf visas - utöver den annonserade långfilmen - utdrag ur en kommande film. Enligt lagen (1972:266) omskall på annonser och reklam(teklamskatlelagen, omtrycki 1984:156) belraklas en sådan filmvisning som reklam i den lagens mening. Delrör sig dock inte om skatteplikiigreklam, eftersom, när det gäller reklam som återgesgenom visning av film, del inle föreliggerskatlepliki om reklamen avser "kommande verksamhet av del slag somhedrivs där reklamen offentliggörs" (6 §3 leklamskalielagen). Obestridligen har såledesprogramglimtarna en reklameffeki förpto-gramförelaget. För etl reklan-i-TV- förelag är delta mera påtagligt änannars, eftersom uppgiften här inle bara är all väckatittarnas inlresse ulan även annonsörernas. Radionämndensoch TU:s uppfatlning i den här fråganbetyder därför atl man skulle tvingas skilja mellan reklam-TV- Prop.1990/91:149 företagelsreklam för egen kommersiell verksamhet och programglim- tarna,faslän på sätt och vis också de senare kan sägas utgöra reklam för Enligt min uppfatlning är det emellertid knappaslmöjligt att från programföretagets reklam för sin verksamhet försökaskilja ul reklam som gäller särskilda kommande program. Däremot kan man skilja mellan annonser och andra program,I del följande föreslår jag (avsniu 4,4,3) alt det av en annons som sändsuniler annonstid i lelevisionen alllid skall framgå i vems inire.sse sändningensker. Om della förslag och även förslaget om en särskild ljud- och bildsignaturi början och slutet av annonstiden genomförs behöver 'TV-tiltarna inte sväva itvivelsmål om vad som är annonser och vad som hör lill den egentligaprogramverksamheten. På del sättet tillgodoses enligi min mening bäst ■TU:ssynpunkter i den här frågan. Även när det gäller farhågorna för partiska och osakligaprogramglimlar menar jag all frågan bör ses ulifrån perspektivet att den hellövervägande delen av annonserna kan antas komma all gälla betalda meddelandenfrån utomstående. Man bör dessutom vara klar över det samband som rådermellan vad som behandlas i detta avsnilt saml frågorna om högsta tillåtna annonsvolym(se avsniu 4.5,1) och om den kortaste annonsiiden vid etl givet tillfälle (seavsnitl 4.5.2). Reglerna om högsta tillåtna annonsvolym kommer med allsannolikhet alt innebära ett slarki incilamenl för programföretaget att iförsta hand vilja sända programglimlar utanför annonstiden. Å andra sidan kanman även med mitl förslag att den kortaste annonstiden skall begränsas lill enminul länka sig fall där programföretaget inle skulle kunna sända vissaannonser vid etl givet tillfälle, om det inle också fick sända programglimlarför alt fylla upp liden. Med hänsyn till vad som har anförts anser jag, liksom radiolagsulredningen,atl reklam-'TV-förelaget under annonstid bör ha rätt atl sända ävenprogramglimtar. Vad gäller risken för programglimlar med våldsinslag villjag peka på au jag längre fram (se avsnitl 4.9.5) föreslår en uttrycklig regelsom gäller skyldighel alt ta hänsyn lill televisionens särskilda genomslagskrafl.Enligt min uppfattning bör det således i radiolagen föreskrivas all del iavtalet mellan slaien och programföretaget får bestämmas om skyldighet förföretaget atl "la hänsyn lill ljudradions och televisionens särskildagenomslagskrafl när del gäller programmens ämnen och utformning saml tiden försändning av programmen". Föreskriften avses ge slöd för avtalsbestämmelser somålägger ell programföretag atl även under annonstid visa varsamhet när detgäller atl t.ex, sända våldsinslag. 4.4.3Annonser som sänds under annonstid i televisionen och grundsatsen omreklamidentiftering Mitt förslag: Av en annons som sänds under annonstid itelevisionen skall framgå i vems inlresse sändningen sker. I annonser somsänds mot betalning eller annat vederlag får det inle uppträda personer somspelar en framträdande roll i televisionsprogram som huvudsakligen handlar omnyheter eller nyhetskommentarer. Föreskrifter om della skall tas in iradiolagen (9 §). förslag (belänkandel s, 190 ff)innebär all det av en annons som någon har uppdragit ål programföretaget altsända skall framgå vem uppdrag.sgivaren är, om del inle står klarl i vems intresseannon.sen sänds. Finligt utredningens förslag får det i annonser med reklaminle uppträda personer som spelar en framträdande roll i televisionsprogram somhuvudsakligen gäller nyheter eller nyhelskom-mentarer. Remissinstanserna: Utredningens förslag lämnas utanerinran av de flesta remissinslanserna. uttalar atlinformationen om annonsörens identitet bör innehålla uppgifter som gör delmöjligt för TV-tillaren att lätt la konlakl med näringsidkaren. , () och GrossistförbundetSvensk Handel förefaller ulredningen atl någol ha sammanblandat principen omreklam-/annonsideniifiering med kravet på sändarangivelse, varmed förstås attdel klarl skall framgå vem annonsören är. En sådan idcntitetsupplysning kan gesi klartext med namn/firma eller på annal sätt, t,ex. genom alt elt känlvarumärke visas. För kommersiella förhållanden kan marknadsföringslagentillämpas, men en utvidgning av kravel lill andra annonser fordrar särskildföreskrift. Del kan därför vara ralionelll atl införa en regel härom somomfallar alla slags TV-annonser. Den bör kunna formuleras enklare än som skettoch även avse TV-företagels egna annonser. , och Grossistförbundel Svensk Handelhar inte något all invända mol ulredningens förslag i fråga om all det i annonsermed reklam inle skall få.u|)pträda personer som spelar en framträdande roll itelevisionsprogram som huvudsakligen handlar om nyheter ellernyhelskommentarer. Enligt behövs del inle någon regelom nyhelspreseniaiörer och liknande. Del befintliga regelverkel ärlillräckligl; förbundet hänvisar till anikel 11 i InlernationellaHandelskammarens Grundregler för reklam. Konsumentverkel anser å andra sidanall gruppen av diskvalificerade personer bör utökas lill all omfalta även andraprogram medarbelare. Både och frikyrkoråd/De fria kristna samfundens råd vill också gå längre än ulredningen; demenar all även medverkan i bl.a. samhällsprogram bör diskvalificera från rält atl uppträdai annonser Prop. 1990/91:149 med reklam. Skälen för mitt förslag: Vad den europeiska'TV-konvenlionen avser med reklam har angetts tidigare (avsniu 4.2.2). Dellareklambegrepp är å ena sidan vidsträckl genom all del i motsats lillmarknadsföringslagen inkluderar l.ex. åsiktsreklam och å andra sidan snävtgenom atl det endasl gäller sådana meddelanden som programföreiagei sänder motvederlag. När del gäller reklam i konventionens mening ger den bl.a.uttryck för principen om reklamideniifiering. I artikel 13 föreskrivs nämligenall reklamen skall kunna idenlifieras lydligt som reklam och klarl skiljasfrån övriga inslag i piogramljänslen genom optiska eller akustiska medel. Jag har lidigare (avsnitl 4.2.3) varil inne på frågan omatl annonsiiden i lelevisionen skall inledas och avslutas av en särskild ljud-och bildsignatur. Milt förslag i delta hänseende är moliverai med hänsyn lillanikel 13 i TV-konvenlionen. Som har framgått är emellertid vissa remissinslanserinle tillfredsställda med förslaget; de anser au del i bild under hela den lidsom det sänds reklam skall synas en reklammarkering. I fråga om de allra flesta annonser slår del enligi minmening utan vidare klart i vems inlresse de sänds. Det framgår genom t.ex. depro-dukinamn eller varumärken som visas. Att kräva att reklam-TV-företagei helaliden skall förse bilden med en särs-kild annonsmarkering - t.ex. ordet annons- framstår därför enligi min mening som överdrivet. Principen om reklamidentifiering i fråga om annonsiidenbör emellertid komma lill uttryck också i vissa andra av.scenden än vad somföljer av mitt förslag om den inledande och avslutande ljud- och bildsignaiuren. Ulredningen har i della hänseende föreslagit att det av enannons som någon har uppdragit åt programföretaget all sända skall framgå vemuppdragsgivaren är, om del inle står klarl i vems inlresse annonsen sänds. Molförslaget har vid remissbehandlingen invänts atl en regel dels borde omfattaalla slag av TV-annonser - även programföretagels egna -dels borde kunnaformuleras enklare än vad utredningen har gjort. Jag kan ansluta mig till detta. Man bör kunna föreskrivagenerellt alt del av en annons skall framgå i vems inlresse den sänds. Som harpåpekats vid rer-nissbehandlingen kan delta framgå l.ex. genom alt annonsörensnamn eller firma anges eller genom att ett känt varumärke visas. Som en aspekt av grundsatsen om reklamideniifiering fårvidare anses, atl vissa personer som identifieras klart med den vanligaprogramverksamheten inte utnyttjas för att förhöja trovärdigheten i reklambudskapen. Den europeiska TV-konvenlionen föreski iver i dettahänseende (artikel 13:4), all personer som regelbundel presenterarnyhetsprogram eller nyhelskommenlerande program inte får framträda i reklam igränsöverskridande TV-sändningar, varken i ljud eller bild. På den härpunklen innebär uttedningens förslag som nämnts alt det Prop. 1990/91:149 iannonser med reklam inie skall få uppträda personer som spelar en framträdanderoll i televisionsprogram som huvudsakligen gäller nyheter ellernyhelskommentarer. Eftersom konventionens beslämmelse är en uttryckligrestriktion, bör enligt min mening del svenska regelverkel uppla en motsvarandeinskränkanile regel. Med lanke på reklambegrepp skulle endäremot svarande regel inte uppnås om den angavs la sikle på "annonser medreklam", eftersom med reklam avses marknadsföring i marknadsföringslagensmening. I ställel anser jag all den regel som behövs bör gälla "annonsersom sänds moi betalning eller annal vederlag". Vad angår de personer som bör omfattas av regleringenuppvisar remissutfallet en någol splittrad bild. Till en början gäller det att avgöra i vilka kategorier avprogram som framträdande kan medföra atl personen i fråga går miste om att fåuppträda i annonser. Konventionen begränsar sig här till nyhetsprogram ochnyhelskommenlerande program ("news and currenl affairs programmes"),och utredningens förslag följer samma linje. Vissa remissinstanser vill gålängre. anser atl regleringen även bör omfattasamhällsprogram och andra program där trovärdigheten kan ifrågasättas ompersonen också uppträder i sådana annonser som det är fråga om. Enligt Sverigesfrikyrkoråd/De fria kristna samfundens råd bör regleringen gälla såväl nyhets-och nyhelskommenlerande program som samhällsorienterande program i övrigl där'TV-litlarna måste kunna slälla höga krav på objcktiviiel och integritet. Del är inle bara i det nu akluella hänseendet somTV-konvenlionen släller upp särskilda regler för nyhetsutbuilct. Enligt anikel7:3 skall programföreiagei se lill att nyhetsprogram återger fakta ochhändelser rättvisande och främjar den fria åsiktsbildningen. Ariikel 14:5 föreskriveratt bl.a. nyhelsprogram och nyhetskommenterande program som är kortare än 30minuter inle får avbrytas av reklam. Och ariikel 18:2 slår fast au del inle fårförekomma sponsorskap i fråga om nyhetsprogram eller nyhelskommenlerandeprogram. Den regel som bör införas om att personer som framträder ivissa kategorier av program inle får uppträda i annonser bör naturligtviskunna tillämpas på ell förutsebart sätt. Detta skulle bli svårt om regelnomfattade många olika programkategorier, samtidigl som andra förekommandeprogramkalegorier lämnades utanför regleringen, Nyhelsprogram ochnyhelskommenlerande program kan emellertid någorlunda lätt avgränsas frånandra program. När del gäller nyhetskommenterande program heter det i denförklarande rapporten lill 1V-konvenlionen all därmed avses siriklnyhetsrelaterade program, såsom kommentarer lill nyheter, analyser avnyhetsuivecklingen och politiska ställningstaganden till nyhetshändelser. Av nuanförda skäl anser jag liksom ulredningen all de akluella pro-gramkategoriernabör begränsas till nyhetsprogram och nyhelskommenlerande program. För atlunderlätta lösandel av eventuella gränsdragningsproblem bör man dessutom inlekräva mera än all programmet lill sin huvudsakliga inriktning är ell |)rogramav del akluella slaget, enstaka nyhetsinslag i ett program som i övrigthandlar om andra saker än nyheter bör inte medföra atl programmel anses varaett nyhelsprogram. Vad slutligen angår arten av den medverkan som bör ansesvara diskvalificerande, drar konventionen gränsen vid att en personregelbundel presenterar program, och utredningens förslag gäller personer somspelar en framträdande roll i programmen. Jag an.seralt ulredningens förslag på den här punkten är lämpligl utformat, och mittförslag ansluter sig till det. Den medverkan som avses är således den som iförsta hand nyhetsreporirar och [)rogramledare svarar för. I enlighelmed del nu anförda innebär milt förslag alt del i annonser som sänds molbetalningeller annal vederlag inte får up|)lräda personer som spelar enframträdande roll i lelevisionsprogram som huvudsakligen handlar om nyhetereller nyhelskommentarer. 4.4.4 Annonser som gäller politiska eller religiösa åsikter eller åsikter iintressefrågor på arbetsmarknaden Mitt förslag: Annonser som sänds uniler annonstid ilelevisionen skall inle få syfta till alt vinna stöd för politiska eller religiösaåsikter eller åsikter i intressefrågor på arbetsmarknaden. En föreskrift omdetta tas in i radiolagen (10 §). förslag (betänkandet s, 192 ff,)innebär i likhet med milt förslag ell principielll förhud mol del aktuellaslaget av åsikisannonser. Utredningen föreslår dock all en annons skall få varaavsedd au främja utbredningen av en åsikt i en politisk fråga, om 1. annonsen sänds inför ett val lillriksdagen eller med anledning av all det förestår en sådan rådgivandefolkomröstning som avses i regeringsformen, 2. programförelaget och samtliga iriksdagen företrädda partier eller förelräilare för samtliga linjer ifolkomröstningen är överens om villkoren för .sändandet av annonser och 3. annonsen sänds i enlighel med deöverenskomna villkoren. Remissinstanserna:Utredningens förslag har fåll etl blandat mottagande. Nordisk Television ABkan från sin utgångspunkt accepiera förslaget som bolagel anser vara välgenomtänkt. gör den tolkningen att delföreslagna förbudet inte hindrar eller andra iiossamfund frånatt annonsera kulturella evenemang eller tjänster eller all informera ominsamlingar om bistånd. Sverigesfrikyrkoråd/De fria kristna samfundens råd lillslyrker det före- Prop.1990/91:149 slagna förbudel men utlalar att det är angeläget all skilja mellanå ena sidan annonser som innehåller ell religiöst budskap och å andra sidanannonser från kyrkor och andra religiösa organisationer med information omt.ex. evenemang, insamlingar eller verksamhel. Enligt Reklamförbundvore del allvarligt om t.ex. etl politiskt parti med stor budget |)å grund avregelns ulformning fick möjlighet all ulnyltja reklamutrymme till"smygpropaganda". Förbundet föreslår alt regeln får lyila:"Annonser som avser åsikier i politiska, religiösa eller fackliga frågorfår inle sändas." Flera remissinstanser menar alt förslaget skulle göra alldel blev svårl alt dra en gräns mellan tillålna och otillåtna annonser. Tilldessa inslanser hör hovrätten för Nedre , samhällsvetenskapligafakullelsnämnden vid . , som också har denna uppfaltning,anser atl elt förbud skulle innebära en inskränkning i yttrandefriheten ochatt åsikisreklam bör kunna tillåtas enligt vissa fasla regler. , () och GrossistförbundelSvensk Handel bör del vara lillålel med 'TV-annonsering i politiska, religiösaoch fackliga frågor. Organi.salio-nerna uttalar alt rätlen att framföra åsikterutgör själva innebörden av yttrandefriheten och är en del av demokratinsinnersta kärna. Mycket starka skäl måsle därför lill för all motivera eltförbud i etl visst medium. Också () ochInduslriför-valtnings AB motsätter sig del föreslagna förbudel; 'TUmenar alt del med pressen som förebild bör överlåtas åt programföreiagei ochprogramulgivaren alt ta etl ansvar för att annonsering i TV sker på ell etisktgodtagbart sätt. Del gäller även åsiktsannonsering. Etl antal remissinslanser har invändningar molulredningens förslag om alt ge riksdagsparlierna inflytande över möjlighetentill politisk annonsering vid val och folkomröstningar. Dessa instanser ärhovrätten för Nedre , samhällsvetenskapliga fakullelsnämnden vid Göteborgsuniversitet. , , Grossistförbundel , ,, och fri-kyrkoråd/T)e friakristna samfundens råd. Enligt , och GrossistförbundelSvensk Handel kan detta förslag medföra elt från demokratiska ulgångspunkterosunt schackrande om yllrandefrihetens omfattning och villkor. TU vänder sigmed skärpa mol förslaget. anser det vara felatt ge de [)olitiska partierna rälligheler som förmenas andra folkrörelser ochorganisalioner. Skälen för mitt förslag: Etermedierna skiljer sig frånandra medier för nyhetsförmedling, information och reklam genom atleiablerings-möjligheterna är begränsade. För de tryckta mediernas del följer avetableringsfriheten enligt Iryckfrihelsförordningen all det finns mycket storamöjligheter atl nå ul med opinionsyttringar. sagt var och en som vill gespridning ål ett budskap kan finna möjlighet lill delta i en tiilning eller iannan tryckt form. Denviktigaste orsaken lill alt situationen är annorlunda för eierme- Prop.1990/91:149 dierna är knappheten på radiofrekvenser. Delta medför med nuvarandeteknik en oundviklig begränsning av del anlal ljudradio- och TV-kanaler somsamlidigt kan las emot på en plats. Även då frekvensknappheten är mindrepåtaglig, l.ex. för sändningar med hjälp av satelliter, leder del omfattanderesursbehovet, framför alll för 'TV, lill att i prakliken endasl ell mindreantal programijänsler kommer atl vända sig lill publiken i ell vissl landeller språkområde. När antalet programtjänster är begränsat uppståroundvikligen frågan vem som skall beslämma över de tillgängliga informalions-och påver-kansmöjlighelerna. Frågan får särskild belydelse genom den genomslagskraflsom främst TV-mediel besitter. I har vi sökt lösningar som innebär all mångaolika åsikier skall speglas i etermedierna. Däremot har vi inte valt atl bjudaut rätten alt sända på en marknad, eftersom delta skulle leda till atttillgången lill medierna förbehölls de mest resurssiarka grupperna i samhället. Mångfalden i etermedierna uppnås på Ivå principiellt olikasätt. Inom närradion delas den för varje sändare tillgängligasändningstiden up|) mellan de olika sammanslutningar som har rält alt bedrivanärradiosändningar. Varje sammanslutning kan sedan föra fram sina meningarunder sändningstiden. Genom alt många olika sammanslutningar användernärradion kommer den samlade sändningsverksamheten all präglas av mångfald iåsikier och värderingar. Ingen sammanslutning hindras att föra fram sittbudskap. En ordning där ett stort anlal organisalioner var och enför fram sina uppfattningar kan fungera lokalt, men den skulle bli ohanterligpå riksplanet. Dessutom finns det risk för konflikter mellan å ena sidan radionsoch televisionens funktioner som medier för nyhetsförmedling, informalion,kritik och debatt, och å den andra mediernas övriga uppgifter, , altförmedla underhållning, folkbildning och konstnärliga upplevelser. Det förhållningssäll som har utvecklats för programföretageninom innebär i slällel atl förelagen skall ulöva sinsändningsräli opartiskt och sakligt under beaktande av att del i radio och TVskall råda en vidsträckl ytlrandefrihet och informationsfrihet. Kravet påoparliskhel innebär bl.a. alt programledare och liknande medverkande isändningarna inte skall propagera för egna åsikter i kontroversiella frågor,all ämnen och händelser skall ges en allsidig belysning och all parier skallha möjlighet att bemöta kritik. Partiska program skall "balanseras"av andra program. Kravet på alt del skall råda en vidsträckt yttrandefrihet ochinformationsfrihet i radio och 'TV har av radionämnden uppfattats som enuppmaning au inle lolka kraven på oparliskhel och saklighet så strängt altyttrandefriheten inskränks. En särskild regel säger att den som har befogatanspråk på att bemöta ett påstående skall beredas lillfälle lill genmäle. Som jag förut har anförl (avsnitl 4.3.1) bör också etthelt eller huvudsakligen reklamfinansierat TV-företag vara skyldigt att ulövasänd- ningsrälien opartiskt och sakligt. Undanlag från dessakrav bör endasl Prop. 1990/91:149 gälla för annonserna. Även denreklamfinansierade televisionen avses alltså belysa olika sidor av den pågåendekultur- och samhällsileballen på ett balanserat sätt och utan alt själv taställning i kontroversiella frågor. En genmälesiätl motsvarande vad som gällerför sändningar bör finnas för den som har angripits ellerpekats ul i sändningarna. Liksom fallel är bör därmed olika åsikier ochmeningar få goda möjligheter att speglas och föras fram i televisionen. Ingenenskild grupp bör kunna utnyilja mediet till att oemotsagt föra fram sinauppfattningar eller förhindra att meningsmolståndare kommer lill tals. Jag har tagit del av svaren på en enkät omförekomsten av politisk TV-reklam i .samband med val som den europeiska radiounionen(EBU) gjorl hos sina medlemsföretag på begäran av Yleisradio i Finland.Enkätsvaren visar att det i etl flertal länder i gäller särskildarestriktioner för främst politisk TV- reklam. Så är fallel i exempelvisDanmark, , , , och . Deeuropeiska länder som accepterar politisk TV-reklam är främsl ,, , och (de tyska programföretagen ärskyldiga all i viss utsträckning upplåta reklamlid gratis för politiskaparlier). Reglerna i innebär alt del i TV inle får görasreklam "för ekonomiska intressegrupper samt religiösa och politiskaåskådningar". I har fatlat beslut omreglerna för reklam i norsk TV, Reglerna innebär att det inte får göras reklam"för livssyn eller poliliska budskap". I har man däremolnyligen beslutat alt lillåla politisk reklam i TV fr.o.m, . Med hänsyn lill det anförda och till vad jag har sagttidigare finner jag del moliverai atl behandla frågan om ell ultryckligl förbudi svensk marksänd television mol sådana annonser som syftar till all vinna slödför poliliska eller religiösa åsikier eller åsikter i intressefrågor på arbelsmarknaden. Elt sådant annonseringsförbud skulle innebära en av delallmänna föreskriven begränsning av yiirandefrihelen i programföretagets sändningar.Därför får ell sådanl förbud inle slrida mol fiireskriflerna i 2 kap. 12 och 13§§ regeringsformen om skydd för yiirandefrihelen och informationsfriheten. Regeringsformen medger au yttrandefriheten ochinformationsfriheten begränsas genom lag. En begränsning får emellertid görasendast för att lillgodose ändamål som är godtagbart i ell demokralisktsamhälle. Begränsningen får aldrig gå ulöver vad som är nöilvändigt med hänsynlill del ändamål som har föranlett den och den får inie heller sträcka sig sålångl all den ulgör ett hot mot den fria åsiktsbildningen såsom en avfolkstyrelsens grundvalar. En begränsning får inle göras enbarl |)å grund avpolilisk, religiös, kulturell eller annan sådan åskådning.