prop · GE03149 · 1990-12-31 00:00:00 — Radiolagsutiedningcn haransell alt della är en brist i regelverkel och alt radionämnden bör ges enlagfäst räll all kräva in ui)))iagningar av ctl programföretags program. Ingenremi.ssin-sians har invänt mot detta synsätt. Soi-n [)äpekai har dock den fiiieslagnaregleringen up|)hovsrällsliga aspekter. Det finns därför anledning all läggamärke lill hur ett programföretags räll och skyldighel all göra upptagningar avprogram har reglerats. E,ll radio- eller lelcvisionsförelag som har rält atl iutsändning återge verk (en vidare kategori än [)togramförelag i radiolagensmening) har också räll atl göra s.k, referensupplagningar för alt säkerställaframlida bevisning om innehållel i program. Har sådan upptagning dokumentarisktvärde, fär den bevaras i arkiv som av.ses i lagen (l'>78:487) ornpliktexemplar av skrifter och ljud- och bildupplagningar (22 a § försia styckelupphovsrällslagen). 1 andra stycket av samma paragraf föreskrivs all en såilanupptagning som avses i första styckel endast får utnyttjas för bevisändamål, omej annal följer av 22 c §. Sistnämnda paragraf handlar om bl.a. all sådanlarkiv som sägs i 22 a § får framställa ensiaka exemplar av verkei, om del ärpåkallat från beredskaps- eller skyddssynpunkt. Med uttrycket "för all säkerställa framtida bevisningom innehållet i program" förslås enligt motiven lill regleringen (prop.1977/78:97 s. 127) sådan skyldighet alt göra upptagningar .som föreskrivs i 6 §förordningen (1967:226) om lillämpningen av railioansvarighelslagen. Ilnligi railioansvarighelslagen meddelar regeringenbestämmelser om skyldighel för ett [iiogramföietag all vidla åtgärder för atlsäkerställa framlida bevisning om innehållel i radioprogram och läslslällervillkoren för all enskild skall få la del av sådan bevisning (10 § andraslyckel radioansvarigheislagen). På grund härav föreskrivs ilillämpningsförord-ningen lill lagen all programföreiagei skall ombesörja upptagningav varje program som sänds och bevara etl upptaget program minst sex månaderfiån sändningen (6 S), Vidare föreskrivs (7 §) atl JK har räll all la del avupptagning av ladioprogiam och få en utskrift av vad som har yttrats iprograr-nmcl och atl programföreiagei är skyldigt all låla enskild, som anserall ytUanilctVihetsbrott begåtts mol honom eller alt han lidit skada på grundav sådanl broll, hos förelaget la del av del railioprogram, i vilkel biolieluppges ha förekommil, och få en utskrift av vad som yttrats i programmet.Delta gäller dock ej, om det är uppenbart alt den som liegär all få ta del avupptagningen eller att få en utskrift av vad som har yttrats i programmel inteberörs av detta på sådant säll alt han kan vara målsägande. T.tt programförelag har således en rält och en skyldighelalt referens-hända med hänsyn till den särskilda yitrandefrihetsrälislignregleringen i radioansvarigheislagen.I övrigl finns därenioi ingen räll atl refercnsban- Prop. 1990/91:149 daulan endast rällen alt göra s.k. efemära upptagningar (22 § försia styckelupphovsrällslagen). En förul.sättning för radionämndens cftci haniTsgranskningav programföretagens sändningar är givelvis alt nämnden har lillgång lill upptagningarav programmen. Vad som lill en början aklualiseras när del gäller en utvidgadräll au referensbanda är således alt delta får ske också för all tillgodose debehov som radionämnden har för sin gransk-ningsverksamhel. Härutöver bör hänsyntas lill de krav som lagsliflningen släller på närradionämnilen ochkabelnämnden. Som nämnls har närradionämnden en laglig rällalt kräva in u()ptagningar av program, Närradionämndcns uppgifter är alt prövavissa frågor om närrailio och atl ulöva tillsyn över näriadioverk.sam-helen (sebl.a. 2-4 och 13 §§ närradiolagen 11')82:459|), Också kabelniimndcn har en laglig räll all kräva inupptagningar av program, uppgifter är au pröva vissa frågor omlokala kabelsändningar och atl ulöva lillsyn över verksamheten meil lokalaka-bel.sändningar(se bl.a. 4 och 23 §§ lagen |I985:677| om lokala kabelsändningar |omirycklI985:1056|). Den ifrågasatta utvidgningen av rätten atl referensbandabör givetvis vara förenlig med de inlernalionella förpliktelser som haråtagit sig genom sin anslutning lill IJernkonveniionen för skydd av Tnicräraoch konstnärliga verk. Konventionen ger inlc uttryckligen ell railio- ellerlelevisionsförelag någon rätl all göra upptagningar av program ulöver vad somföljer av ariikel I Ihis 3 om rätl för Bcrnunionens länder atl i sinlagstiftning ge regler om sådana efemära upptagningar, som görs av radioföreiagmed dess egna hjälpmedel och för dess egna utsändningar. Som lagrådel uttaladeår vid tillkomsten av 22 a S upphovsrätts-lagen (se prop, 1977/78:97 s.158) slår emellertid de referensupplagningar- som del enligtradioansvarighelslagens tillämpningsförordning åligger ell programfiireiag atlgöra nära de efemära upptagningarna. L,agrådet ultalaile även all del ärallmänt er känt all del är förenligt med Bernkon-venlionen all, ulöver de ikonvenlionen uttryckligen medgivna inskränkningarna i upphovsrätten, göra ävenandra inskränkningar, om dessa är av mindre belydelse och avser bl.a.kulturella ändamål (se SOU 1956:25 s. 230). Låt mig i delta sai-i-imanhang också erinra om ariikel 9:2i IJernkonveniionen, som säger all ell unionsland som i sin lagsliftningtillåter mångfaldigande av verk i vissa särskilda fall, inle får godta allsådant mångfaldigande gör inirång i det normala utnylljandet av ell verk elleroskäligt inkräktar på up[)hovsmännens intressen. Den utvidgade rätt lill rcfcrcnsbandning som härdiskuteras är av mycket blygsam omfattning. Jag anser all den är förenlig medBernkon-ventionen. Med hänsyn lill del anförda bör del i 22 a § upphovsrällslagenföreskrivas all ell radio- eller lelevisionsförelag av i paragrafen åsyftatslag har räll all göra referensupplagningar 1.för allsäkerställa fiamtida bevisning om en utsändnings innehåll Prop. 2.ftir att delbehövs för atl en statlig myndighel skall kunna fullgöra sina uppgifter när delgäller all i efterhand ulöva lillsyn över ut.sänd-ningsverksam heten. Om 22 a § upphovsrällslagen ändras på detta sätt kommeiman enligt min mening till rätta med den upphovsrätlsliga problematik somSveriges Railio har fäst uppmärksamheten på i fråga om en lagieglerail räll förradionämnden all kräva in upptagningar av program. Uniler dessa omständigheter delar jagradiolagsutredningens slulsais all det i railiolagen bör föreskrivas atl etlprogramföretag på uppmaning av radionämnden skall tillställa nämnden en sådanupptagning som förelagel är skyldigt all göra enligt de särskildaytirandefrihcisrältsliga reglerna och all, om programföreiagei inle rättar sigefter en sådan uppmaning, nämnden skall kunna förelägga vite. Däremot anser jag inie all man bör slälla det kravet alten upptagning som nämnden vill ha tillgång lill skall hänföra sig till elldiariefört granskningsärende, Etl sådant krav är ulan reell innebörd. Flitärende uiipkommer nämligen i och med atl radionämnden begär all få lillgångtill en upptagning. Jag ulgår från all nämnden inte gör det annat än då delfinns befogail anledning. lör tydlighetens skull vill jag lill sist påpeka all denföreslagna fiire-skriften om räll för radionämnden au kräva in en upptagning avett |)ri)gram inle avses ersätta vad som regleras i avtalet mellan statenoch varje programföretag. Dessa bestämmelser lar sikle på inie baraupptagningar av program,ulan gäller hell generellt sådant "material somnämnden anser sig behöva för sin granskningsverksamhel". 4.11.1 Radioansvarigheislagen och ett nyttreklamsändande TV-företag Min bedömning: Radioansvarigheislagen biir gälla ock.så för sändningar av ell nyll reklamsändande TV-förelag. bedömning övercnsslämmer med minbedömning (belänkandel s. 250). Remissinstanserna: Utredningens bedömning godiasutlryckligen av Slockholms lingsrält, arkivet för ljud och bild () samlSveriges Radio. konslalerar med lillfied.sslällelse all ell genomförandeav förslagel leder lill all också innehållet i ell nytt TV-förelags.sändningar kommer all bevaras åt eftervärlden enligt vad som föreskrivs ilagen (1978:487) om pliktexemplar av skrifter och ljud- och bildupplagningar. Skälen för min bedömning: Rällalt sända TV-program med slöd av Pi'op. 1990/91:149 lillslånd enligt 5 $ försiastyckel radiolagen hat- endast och SverigesUtbildningsradio, som båda ingår i . Av iletta följer all radioansvarigheislagen och förordningen (1967:226) om lillämpningen av radioansvarighetsiagen gäller försändningarna. Liksom radiolagsutredningen anser jag all också ell frånSveriges fristående TV-förelag börfå sin sändningsräligenom ell lillslånd av regeringen enligt 5 S försia stycket railiolagen. Av del komnier all följa all radioansvarigheislagen blir lillämplig påförelageis sändningar. \-iSr sändningarna kommer där r-neil all gälla pr inciperna or-n sIraffrällsTrgI ensamansvar för programulgivaren saml om meddelar- och anonymiiclsskydd för företagelsmedarbelare och ulomsläcnile som träder i förbinilelsemed förelaget. Denna reglering ärgivelvis betydelsefull frän yllranileft ihclssyn-punki. Här vill jag emellertid erinra om regeringensproposilion med förslag till ytlrandefrihelsgrundlagför bl.a. radio och TV (|)ri)p.1990/91:6-1). Delta förslag, som beskrivits kortfatlat iavsnitt 2.5, innehåller generellt tillämpliga regler om ensamansvai m.m, för sändningar irailio och TV. Som jag har nämnl föreslås den nyagrundlagen träda i kraft den . Enligt 11 § försia stycket lagen (1978:487) om pTrklexem[)lar avskrifter och ljud- och bildupplagningar skall programförclag som har sändningsräli på grund avlillslånd enligt 5 § första ellerandra stycket radio-lagen av up|)lagning av ljudradio- eller televisionsprogramlämna ell pliktexemplar till arkivetför ljud och bild (). Som harframhållits i ALB:s rcmissyllrande lederctl genomförande av vad jag här föreslår till all ocksåinnehållet i etl nyll TV-förelags sändningarkommer au bevaras åt eftervärlden enligt pliklexemplarslagen. Jag ilelar ALlLsuppfatlning alt detta är positivt. Del kan lilläggasalt regeringen i prop. 199(1/9! :94 om ändringari radioansvarigheislagen m.m. fiireslagil att även saiellilsändande förelag som måslegöra referensupplagningar av programenligt radioansvarigheislagen bör vara skyldigaall - sedan de bevarar upptagningarna i sex mänailer - lämna dessa som pliktexemplar tillAl,B. 4.11.2 Uel yttrandefrihetsrättsliga ansvaret för annonser och liknande meddelanden Mitt förslag: I radioansvarigheislagen införs en nybeslämmelse som innebär all vad som föreskrivs i 7 kap. 2 S tryckfrihetsförordningenom atl gärningar inle skall anses som tryckfrihets-broii. ilärfiir all de begåsgenom meddelanden där det brottsliga är dolt, också gäller i fråga om I. reklamfinansierad television, 2. sökbar text-TV. Vad som i den angivna föreskriften sägs omtryckfrihetsbrolt skall därvid i slällel avse yllrandefi ihetsbioll. förslag (betänkandet s. 251 f.)överensstäm-rncr i sak r-neil mitl ftirslag bortsett från att det inlebehandlar sökbar lexi-TV. Remissinstanserna: Utredningens förslag lämnasuttryckligen ulan erinran av och , Skälen för mitt förslag: Enligt tryckfiihelsförordningengäller inte ansvaret för tryckfrihetsbrott obelingal i fiåga om annonser. i förordningen föreskrivs nämligen all som iryckfriheisbroii inicskall anses tillkännagivande i annons eller annat sådant meddelande, on-i delinte av meddelanilels innehåll omeilcibari framgår all ansvar för sådant brottkan ifrågakomma. Är meddelandet i förening med en omsiändig-hct, som inleomedelbart framgår av meddelandets innehåll, sirafthail, gäller föreskrifternai allmän lag om siraff, ansvarighet och rättegång, Slulligen framgår av paragrafenatl vad som har sagts nu också gäller- i fiåga om meddelande genom chiffereller på annal sätt, soi-n är hemligt för allmänheten. Som har framhållits i Trllcralurcn (Tlek, Nya tryckftihcisförordning-en, I'i48, s. 98) är grunden till den nu angivna regleringenatl del i vissa fall inle är möjligl för den iryckfrihetsrällsTrgi ansvarigeatt upptäcka all innehållel i en annons konstituerar etl broll, t.ex.ärekränkning. Sor-n exempel kan tas det rättsfall som F:ek hänvisade lill, NJAl')34 s. 7. Det handlade om en födelseannons i en tidning. Ti')r cri namngivet|)ar .som var nygift tillkännagav annon.sen oriktigt "en gosses lyckligafödelse". Specialregleringen i tryckfiihelsförordningen gäller ävenom utgivaren i det enskilda fallel kände till annonsens siiaffhai het; för sinmedverkan kan han dä göras ansvarig enligi allmänna regler. Om del däremot avmeililelanilels innehåll or-nedelbaii ftamgär, all del kan bli akiuellt medansvar för trycklVihclsbrolt, gäller inlc undantagsregeln; i Toks bok nämns somexempel en annons i ft)rm av ett poliiiski upprop eller- i vilken en uijjckadperson angrips. Sorn har nämnls görs i bestämmel.sen unilanlag också för"nicddclan-dc genom chiffer eller på annal säll, soni är hemligt för allmänheten" Även genomchiffer lill vissa personer kan man länka sig all elt äie- Prop.1990/91:149 kränkningsbroll kan begås. I radioansvarigheislagen finns ingen motsvarighet lillbestämmelsen i 7 ka[). 2 § Iryckfrihelsförordningen. Eftersom en lösning av TV-reklamfrågan nu är i sikle ochvi kan räkna med au ell nyll programföretag snart kommer all bedriva reklamfinansieradesändningar anser jag all del yitrandefi iheisiällsliga regelverket förlelevisionens vidkor-nmande bör skilja mellan om yllrandefrihelsbroU förekommeri annonser eller i den vanliga programverksamheten. Ansvaret bör därvidulformas så all det överensstämmer med vad som gäller i fråga om ansvaret fiirIryckfi ihcisbroii. På grunil av del anförda delar jag radiolagsulredningensu|)pfaltning atl del i radioansvarigheislagen bör las in en bestämmelse somfrån straffrälisTrg synpunkl klargör skillnaden r-iicllan annon.serna och detövriga programulbudei. När del gäller en sådan föreskrifts avfattning anserjag all man som förebilil kan använda en i förslagel lill yitrandefiihelsgrundlag (5 kap. 2 §, se prop. I99|)/')T64 s. 10). Del innebär altbestämmelsen i huvudsak hänvisar till 7 kap, 2 § tryckfrihetsförordningen. Utlryckligen hör ocksä anges all vad .som föreskrivs iiryckft ihelsföi-ordningens akluella föreskrift även gäller i ftäga om sökbartext-TV. Beträffande vilka meddelanden i .sökbar text-TV som här av.seshänvisar jag lill den lidigare framslällningen (avsnitt 4.8). I enlighet med vad jag nu har anförl har inomulbililningsdeparicmcn-lei uppiäitats förslag till 1.lagom ändring iradiolagcn (1966:755), 2.lagom ändring inärradiolagen (1982:15'), 3.lag om ändringi lagen (1981:508) om radiolidningar, 4.lag om ändringi lagen (1985:677) om lokala kabclsändningar, 5.lagom ändring iradioansvarighetsiagen (1966:756). 6.lag om ändringi lagen (1960:729) om upphovsrätt lill lillerära och konstnär liga verk, 7.lag or-nändring i lagen (1978:763) med vissa bestämmelser om marknadsföring avalkoholdrycker, 8.lag om ändringi lagen (1978:764) med vi.ssa besiämmeiser om marknailsföring av lobaksvaror. Förslagen under 5 och 6 har upprättats i samråll medchefen för jus-Triiedeparlemenlet och förslagen uniler 7 och 8 i samråd medstatsrådet , Av föregående avsniu framgår att jag tänker mig all deförpliktelser som skulle gälla för elt frislående TV-förelagssändningsverksamhet skall beslämmas på i princip samma sätt som Radio-förelagens.De centrala reglerna finns i lag, meilan övriga regler läggs fasl i avtalmellan staten och programföretaget. I del följande kommer jag att behandla de olika villkorsom bör gälla för del nya programföretaget samt hur det skall beslämmas vilketföretag som skall ges räll all bedriva programverksamhet i en ny, IredjeTV-kanal. 5.2 Villkor för sändningsrättens utövning 5.2.1 Vissa grundläggande krav på programverksamheten Mitt förslag: 1 avtalet mellan staten och programföretagetbör del beslämmas om skyldighet för företaget au *sända genmälenoch beriktiganden molsvarande vad som gäller för Televisionssändningar, *iprogramverksamheten respektera den enskildes privatliv, *la hänsyn Tilltelevisionens särskilda genomslagskraft när det gäller programmens ämnen ochutformning samt tiden för sändning av programmen, *på begäran avslatlig myndighel sända meddelande som är av vikl för allmänhelen, *endasl underannonslid i televisionen sända reklam mol vederlag eller program mol betalning, *på lämpliglsäll redogöra för beslul av radionämnden, enligt vilkel förelaget haröverlräll bestämmelser i radiolagen eller i avtalet mellan staten ochförelagel. bedömning: För ett fiislående,reklamfinansierat TV-företag bör gälla samma villkor i fråga om redaktionelltoberoende, mångfald och balans som för 'Television. Remissinstanserna: Remissinslanserna instämmer allmänl iulredningens bedömning. Skälen för mitt förslag: Jag har tidigare (se avsnitt4.3.1) uttalat mig för alt ock.så elt reklamfinansierat TV-företag bör varaskyldigt att i |)ro-gramverksamheien iaktta kraven på opartiskhet ochsaklighet. Dessa krav anges i railiolagen och blir därmed obligatoriska för delnya TV-förelag .som får lillslånd lill maik.sändningai. Dock bör som jaglidigare harbehandlat (se avsniu 4.4.1) de nämnda kraveninte gälla för annon- Prop. 1990/91:149 serna. En annan grupp av krav bör framgå av avialet mellan staten ochprogramföretaget. Också vissa av dessa krav får anses vara obligatoriska förföretagel. Enligt den europeiska TV-konvenlionen (artikel 8:1) skallvarje sändande konventionsslal se till atlalla fysiska och juridiska personer oavsett nationalitet och hemvist kan ulöva en räulill genmäle eller har tillgång till andra jämförbara rällsligaeller administrativa möjligheler med avseende på program som sändseller vidaresänds av rättssubjekt eller med tekniska hjälpmedel som konvenlionsslaten har jurisdiktion över enligt vad som anges i ariikel 3 i konvenlionen.Särskill skall staten se till all sändningstiden och övrigaomständigheter för utövandet avgen-mälesrätten är sådana atl rätten kan utövas effektivt. effektivt utövande av denna rätteller av andra jämförbara rättsliga eller administrativa möjligheter skall garanteras både i frågaom sändningslid och övriga omständigheter. Jag gör bedömningen atl uppfyller dessa krav genom beslämmelserna i avtalen mellan å ena sidan staten och å den andra och omall programförelaget skall berikliga enfelaktig sakuppgift när det är påkallat ochbereda den lillfälle till genmäle som har befogal anspråk på all bemöta etl påstående. Också ett fiislående TV-förelagbör ha dessa skyldigheter. De ulgör ell viktigt komplement lill kraven på opartiskhet och saklighet. Del ligger i sakens nalur all skyldigheler för programföretageti fråga om genmälen och beriktiganden endasl gäller förden vanliga programverksamheten och inle förannonserna. Jag erinrar emellertid om milt förslag(4.3.2) att programföretaget inle skall få diskriminera någonsom begär all förelagel skall sändaen annons. Avialen mellan sialen och programföretagen inom innebär en skyldighel förvarje programförclag alt respektera den enskildesprivatliv om inle elt oavvisligt allmäntintresse kräver annal, Samma sak bör enligt min mening gälla för ett nyll programföretag. Del ärnaturligt all en sådan skyldighet gäller såväl föi- denvanliga programverksamheten som förannonserna. Med slöd av del .särskilda bemyniliganile i radiolagcn som jag lidigarehar föreslagil (se avsnilt 4,9,5) bör det i avtalet också beslämmas om skyldighet för programförelagetalt ta hänsyn lill televisionens särskilda genomslagskrafl när det gällerprogrammens ämnen och ulformning samt liilen för sändning avprogrammen. F.n sådan avtalsbestämmelse innebärall programföretaget måsle la hänsyntill att sänilningarna vänder sig till hemmen och lill en stor allmän publik, däralla åldrar är företrädda, och att programmen kan påverka tittarna starkt. De ansvariga för .sändningarna bör iaktia varsamhet med program som har sådan karaktäralt man kan förslå alt , barn i publiken kommer alt bli upprörda eller skrämda. Som jaghar framhållit bör kravet påvarsamhet emellertid inle dri- Prop. 1990/91:149 vas så långl allprogramförelaget sviker sin uppgift allmeddela nyheter och stimulera lill deball. Del är l.ex. rimligt alt inställningentill våldsskildringar i programmen är mindre restriktiv när det rör sig om nyhetsprogram eller samhällsbevakning änom våldsinslagen förekommer i fiktionsprogram av underhållningskaraktär.Även i fråga om program av del förstnämnda slaget bör dock programföretagetta hänsyn lill sändningstiden och se till att publiken förbereds påprogrammets innehåll. Som jag närmare harutvecklat i avsnitl 4,9,5 bör enavtalsbestämmelse om skyldighet all la hänsyn lill lelevisionens särskilda genomslagskraft såväl annonserna som de vanligaprogrammen. De regler som jag hitlills har behandlat speglar allaintresset av atl programverksamheten bedrivs med ansvar och omdöme. Det finns inle anledning att ställa andra eller lägreanspråk på etl frislående programföretag som finansierar sändningsverksamheten med reklam, än vad som gällerför företagen i Radio-konccrncn. Avtalet mellan staten och innebär atl programförelagetpå begäran av en statlig myndighet skall sändameddelande som är av vikl för allmänheten.Företaget skall se till altmeddelandet ges en lämplig ulformning och all det inlegenom sin omfattning eller på annal säll inverkar menligt på programverksamheten. Del är inte lika självklart atl krävamotsvarande skyldighet av ell reklam-TV-företag,Förelaget finansierar ju verksamhetengenom all upplåta sändningslid ål andra mot betalning. Myndighetersom behöver informera medborgarna bör därför i allmänhetkunna utnyttja möjligheten atl köpa reklamlid av reklam-TV-företagel. 1 speciella situationer, t.ex, i sambandmed slörre olyckor, kan del emellertidfinnas behov för en myndighet atl snabbt kunna nå allmänhelen genomalla TV-kanaler. I sådana fall kan det vara lämpligl alt del ävenför reklam-TV-företagel finns en förpliktelse all ulan vederlag sändameddelanden från slatlig myndighet. Jag räknar emellertid med atl sändningar med slödav en sådan förpliklelse endast skall fåbegränsad omfattning. Som en del av vad som gälleri fråga om programverksamheien för ell reklamfinansierat TV-förelag fårbetraktas den del av regelverkel som gårut på alt markera gränserna mellan reklamen och del övriga utbudet. Med hän.syn lill della har jag tidigare (avsniu 4.3.3) föreslagil alt det i radiolagen skall tas in etlbemyndigande för staten all iräffa avtal med elt programföretag om skylilighet för företagel all endasl under annonslidi lelevisionen sända reklam mol vederlag ellerprogram mot betalning. Avtalet mellan staten och programföretaget börsåledes slå fasl ocksådetta. Som jag har nämnltidigare (bl.a. avsnitt 4,9.2) kan den av mig föreslagna reklamdefiniiionen i railiolagen i och för sig ävenomfalta namngivande av en sponsor. Därför bör det iavtalet mellan staten och programföretagetklargöras att lämnanile av uppgift om atl del i fråga om ett visst program har förekommil spon.sorfinansiering faller uianför den nu akluella regleringen, liimnande av sponsorsmeildelandenbör alliså Prop. 1990/91:149 inte hänvisas till annonsiiden. övervakar genom granskning i efterhand om ett reklamfinansieratTV-företag utövar sändningsrätlen i enlighet med radiolagen och avtalet mellanstaten och förelagel. granskning kommer också all avse de regler om annonser som föreslås ingå i radiolagen. På samma säll .som gällerför programföretagen inom bör det i avtalet mellan staten och detreklamfinansierade TV-förclagel beslämmas om skyldighel för företagel atl i sändning redogöraför beslul av radionämnden av innebördatl förelaget har överträtt en för sändningarna gällande regel. Mitt förslag: Iavtalet mellan sialen och programföretagetbör det bestämmas om skyldighet för företaget alt sända ett mångsidigtprogramutbud av god kvalitet. Sändningarna bör innehållasåväl nyheter och informativa program .som underhållnings-[irogram.