prop · GE0385 · 1990-12-31 00:00:00 — Mitt förslag: Gymnasieskolan skall ha ansvarel förungdomars utbildning. Komvux skall ha ansvarel för vuxnas utbildning.Ål-dersgrän.sen går vid 20 "' Samverkansgruppensförslag: Eleven skall vara eller ha slutfört gymnasieutbililning för altfå påbörja gymnasiala studier i komvux. 10 1990/91. Inkomna synpunkter: Mångahar yttrat sig över förslaget om ålders- Prop. Några av dem som är positiva vill ha dispensmöjligheter t.ex. förskolirölta ungdomar eller för att gymnasieelever skall kunna läsa tillvalsämneni komvux. En länsskolnämnd förordar en19-årsgräns och två länsarbetsnämnder vill ha som gräns,dvs. samma åldersgräns som förarbetsmarknadsutbildning. Skälen för mitt förslag: Jag har i det föregående lagtfram förslag om en ny gymnasieutbildningoch har också förordat att kommunerna får enskyldighet att erbjuda alla ungdomar mellan en gymnasial utbildning. Jag har vidare lagt fram förslag om en utvidgad grundläggandevuxenutbildning och om kommunernas ansvar föratt anordna olika former av vuxenutbildning. Mina förslag omkommunernas skyldigheter och elevernas rättigheterbeträffande olika utbildningsformer förutsätter enentydig definition av vilken innebördbegreppen ungdomar resp. vuxna har i delta sammanhang. Den tidigare nämndasamverkansgruppen har behandlat fråganom gränsdragning mellan olikautbildningsformer och åldersgrupper. Samverkansgruppen förordaren 20-årsgräns mellan ungdomsutbildning och vuxenutbildning på gymnasial nivå.Jag ansluter mig till ilenna uppfattning. Åldersgränsen skall innebäraatt den som vill påbörja studier det andra kalenderhalvåretdel år då han eller hon fyller 20 åreller senare, skall göra det som vuxenstuderande. Gymnasieskolan som organisation skall alltså ha ansvaret föralla ungdomar. Sökande som är 16-19 åroch har lämnat skall tas in tillgymnasieutbildning efter de intagningsregler som gäller förungdomar och i de flesta fall till heltidsstudier. innebär att ungdomar, som har tagits in, i regel har rätt till etl avgångsbetygefter en treårig utbildning på . Till grundvux och etapp 1 i dagens komvux gäller en åldersgräns . I och meil all gymnasieskolans ansvar obetingat skallgälla alla ungdomar, höjs åldersgränsen även tilldenna del av vuxenutbildningen till . Komvux som organisation skall ha ansvaret för de vuxenstuderande. De tas in till utbildningefter de intagningsprinciper och enligt de friare studieformer som gäller förvuxenutbildning. För vuxenstuderande finns, i motsatstill vad som gäller för ungdomarna, dock ingen garanti för eller strävanefter att alla skall få etl fullständigt avgångsbetyg.Vuxenstuderande måste söka till varje kurs för sig. Dekan i gengäld välja att kombinera nivåer ochkurser på ett mycket friare .sätt än ungdomar.De väljer också själva om deskall studera på heltid, deltid eller fritid. För att undvika missförstånd vill jagframhålla att det jag har beskrivitom gymnasieskolans organisatoriska ansvar föralla ungdomar inte innebär all ungdomarnas studier måste genomförasuteslutande inom gymnasieskolans ram. Om enstaka eller grupper av ungdomar harvalt ämnen, där kommunen anordnar komvuxkurser, kan ungdomarnagenomföra studierna genom alt delta idessa kurser. Ungdomar, som har valt att gå ut i arbetslivet direkt efter ,skall givelvis också kunna delta i enstaka komvuxkurser. På motsvarande sätl innebär vuxenutbildningens samladeorganisatoriska ansvar för hela gruppen vuxenstuderande inte att de vuxnauteslutande behöver studera i komvuxkurser. Enslaka eller grupper av vuxenstuderandekan i stället följa kurser eller delar av utbildning i gymnasieskolan. I enkommun kan man alltså av olika skäl besluta alt placera en eller fleraungdomar i komvux eller alt placera en eller flera vuxenstuderande igymnasieskolan. Individernas egna önskemål och behov bör dock väga tungt vidavgörandet hur och var man skall studera. Jag anser i likhet med samverkansgruppen att del ärviktigt med en klar och tydlig gräns mellan de olika utbildningsanordnarna. Engrundläggande förutsätlning för samverkan är all vars och ens roll och uppgifterär tydligt identifierade. Samverkansgruppen har gjort en sammanställning medsyfte och målgruppsbestämningar för gymnasieskolan, komvux, kommunernasuppdragsutbildning, AMU- gruppen, högskolan och högskolans uppdragsutbildning.Den ulgår från nuvarande förhållanden, men innehåller också vissaklarlägganden utöver vad som redan finns fastslaget. Sammanställningenåterfinns i samverkansrapporten (Ds 1990:59) och i sammanfattningen av denna ibilaga 5. Den bör enligt min mening kunna utgöra en utgångspunkt för framtidaställningstaganden i gränsdragningsfrågor. 5.1.3 Sambanden med högskolan Min bedömning: Sambanden mellan skolväsendet och högskolanbör stärkas bl.a. genom alt forskarutbildade lärare medverkar i undervisningensamt i utvecklings- och utvärderingsarbetet. Utvecklingen av sambanden börföljas i uppföljnings- och utvärderingsarbetet. Skälen för min bedömning: Det finns flera skäl all nustimulera anknytningen mellan skolväsendel och universiteten och högskolorna.Undervisningsformerna i gymnasieskolan har mer liknat änhögskolans. Åtskilliga elever skulle emellertid finna arbetet i gymnasieskolanmer stimulerande med undervisningsformer som mer liknar högskolans och sominnebär slörre inflytande och ansvar från elevernas sida. Jag utvecklar dettabl.a. i mina timplaneförslag (avsnitt 3.7). Redan nu tillämpas i gymnasieskolansjälvständiga arbetssätt genom projektarbeten i olika former och ispecialarbetet i årskurs 3. I högre grad än vad som i allmänhet varil fallethittills bör sådana inslag kunna utnyttjas som möjligheter för elever all kommai kontakt med forskningsinstitutioner och andra kunskapsproducerandeinstitutioner. Det finns exempel på alt vissa skolor har utnyttjat den praktik,som förekommer på många håll, så all eleverna därigenom fåll tillfälle attvis- tas vid forskningsinstitutioner och dåfått följa forskare i deras arbele som de fått en bred informationom högskolan. Jag serockså flera möjligheter att på andra sätt bygga ut konlakterna mellanskolväsendel och den högre utbildningen. Den utbyggnad av högskolor, som ägtrum under 1980-lalel, har öppnat nya möjligheter för landets gymnasieskolor attetablera egna kontakter med högskolevärlden. Flera av mina förslag tillnationella program i gymnasieskolan bör kunna bli intressanta och viktigaområden för samarbete. Även i de frågor jag nu behandlar är skolans personalden viktigaste drivkraften för utveckling. Jag ulgår från alt det finns ellbrcll intresse för all behålla och även vidareutveckla de hittillsvarandelekiorsljänslerna. Genom att ge lämpliga lärare med forskarutbildning ellermotsvarande ett större ansvar för utveckling och utvärdering, kan derassärskilda kompetens utnyttjas ännu bättre samiidigl som de inspireras all hållasig å jour med den vetenskapliga utvecklingen inom sina områden. kan påetl positivt sätt bidra till skolans utveckling. Viktig är ock.så den kontaktforskare och högskolans lärare kan få med gymnasieskolan och vuxenutbildningen.Skolhuvudmannens slörre frihet all anlita tillfälliga lärar-krafter, t.ex. somgästföreläsare, och alt organisera ulbildningen skapar bättre förutsättningarän för ett ömsesidigt uibytc. Mot denna bakgrund räknar jag med all skolvä.sendei iframtiden kommer att sysselsätta minst lika många forskarutbildade lärare somför närvarande. Denna fråga bör enligt min mening ägnas .särskilt intresse iskolverkets uppföljningsarbete. 5.2 Kommunernas ansvar för information, vägledning och rekrytering Mitt förslag: Kommunernas åläggs en skyldighet allinformera om samtliga nationella program i gymnasieskolan. Kommunen har därtillett ansvar för att informera sina ungdomar om de utbildningsmöjligheter somerbjuds av kommunen. Skälen för mitt förslag: Jag har i del föregående slarkibetonat elevernas rättigheter att själva välja utbildningsprogram i den nyagymnasieskolan. Kommunerna skall således i sitt utbildningsulbud i görligastemån ta hänsyn till elevernas önskemål och anpassa siu utbildningsutbud efterdessa. Antalet elever som får sill förstahandssludieval tillgodosett börhärigenom öka. Eleverna kommer ock.så alt få en större valfrihet när delgäller inriktning, ämnen och kurser inom de nationella programmen och kom- mer all kunna välja individuella studieprogram med enlokal utform- Prop. 1990/91:85 ning. En förutsättning för att eleverna skall kunna uinyltja denslora frihet och de möjligheter till egna val som erbjuds är att de får enadekvat information om utbildningsbud och valmöjlighelcr. Eleverna i grundskolanliksom gymnasieeleverna måste således få en allsidig information om olikavalmöjligheter och en god vägledning när de skall välja studieinriktning igymnasieskolan. Informationen får inic inskränka sig Iill de valalternativ somerbjuds i den egna kommunen, ulan måste självklart omfatta åtminstone samtliganationella studieprogram. Jag förordar alt denna rättighet för eleverna får ettlagstöd i kap. 5 i skollagen. Eftersom jag lägger stor vikt vid informations- ochvägledningsfrågorna vill jag i della sammanhang lägga fram mina synpunkter påskolans syoverksamhet. Jag anser del självklart att informationen om utbildningsutbudoch valmöjligheter till och i gymnasieskolan måste innefatta en bra studie- ochyrkesorientering (syo). Speciellt viktig är syon för att de elever som kommerfrån miljöer utan sludietradition skall ges samma reella möjligheter till välunderbyggda val, som elever som har välinformerade och studiemotiverandeföräldrar. Invandrarungdomarna tillhör också den grupp som är specielltberoende av skolans vägledning. En bra vägledning kan minska den socialasnedrekryteringen till fortsatt utbildning. Skolan är starkt könssegregerad. Här har allpersonal och därmed också syofunktionärerna etl stort ansvar för att uppmuntraflickor, som är intresserade av teknik all våga söka till utbildningar som inletraditionellt anses kvinnliga, och all uppmuntra pojkar som är intresserade avall arbeta med människor att söka sig till de traditionellt kvinnligautbildningarna. 1 budgetproposition betonade utbildningsministernbetydelsen av syo i skolan och framhöll att den borde lyftas fram och tydliggöras.För elevernas studie- och yrkesval fyller syon en väsentlig uppgift. Den börsyfta till att hjälpa eleverna med val av utbildning eller arbele. Den skallbiilra till att öka elevernas självkännedom och fördjupa deras kunskaper omutbildningsväsendet, studievägar, yrken, arbetsliv och arbetsmarknad. Syon kanhärigenom fungera som en viktig länk mellan eleverna, skolan och samhället iövrigt. Den kan också ha stor betydelse när det gäller att främja jämlikhets-och jämställdhelssträvanden vid rekrytering till ulbildningar och yrken.Speciellt viktig är väglednings-funktionen också för elever med speciellasvårigheter i form av t.ex. fysiska eller psykiska handikapp och förinvandrarungdomar. I olika utredningar framhålls också syo-verksamhetensbetydelse. Universitets- och högskoleämbetet (UHÄ) har t.ex. genomfört ett projektom syo- och informationsinsatser inom högskolan. I rapporten (UHÄ projekt1990:2) konstaterar UHÄ att många sluderande på högskolan byter utbildningeller varvar utbildning och arbete efter gymnasieskolan. För allförbättra möjligheterna att vägleda gymnasieeleverna om högskolestudierföreslår UHÄ att större utrymme ges åt högskolefrågorna i skolan, något somsåväl skolledning som lärare måste måste högskolan ta ett större ansvar för sin egen Prop.1990/91:85 rekrytering t.ex. genom eget material och egen information kring högskolutbildningarna.Jag instämmer med UHÄ i dess bedömning och har i denna fråga också samrått medchefen för . Gymnasieskolans syo-funklionärer kan inte själva klara allinformation om olika studievägar och de yrkesmöjligheter de ö|)pnar. Däremotkan de lägga upp sin information så att eleverna stimuleras alt själva sökaoch efterfråga information där den går att få. Jag anser därför alt det är merangelägel alt syofunktionärerna prioriterar den personliga vägledningensnarare än har en hög ambitionsnivå när del gäller alt tillhandahålladetaljinformation. Jag vill betona att syo-frågorna måste varaallas ansvar i skolan. Ofta har lärarna genom sina dagliga kontakter medeleverna de mest naturliga förutsättningarna för samtal om studier ocharbetsliv. Del är angeläget att eleverna fortlöpande ges tillfälle att fåkunskaper om arbetsliv och arbetslivsfrågor. Kunskaper inom detla område är enbra grund för den personliga vägledning syo-funklionärerna bör ge. Jag villockså betona vikten av samarbetet med arbetsmarknadsmyndigheterna. En väsentlig uppgift i det fortsatta arbetet med enreformering av gymnasieskolan är att ta fram läroplan och kursplaner. I dettasammanhang är det angeläget att också ta upp syo-frågor. Med hän.syn till de stora förändringarna i gymnasieskolanfinns del anledning att se över syo-utbildningen. Chefen för utbildningsdepartementetavser att återkomma till regeringen i denna fråga. Som jag har redovisat i avsnilt 3 kommer alla program igymnasieskolan, i betydligt större utsträckning , att lokall kunnautformas så att ungdomar får en gymnasieutbildning, som motsvarar derasindividuella behov och önskemål. De invandrarungdomar, för vilka de nationella programmeninle i första hand är lämpliga utbildningsalternativ, skall, fram t.o.m. detförsta kalenderhalvåret det år de fyller , genom sin kommuns försorgerbjuilas ett personligt upplagt, individuellt program. Jag har utvecklat dessafrågor i avsnilt 3.5. Fysiskt och medicinskt handikappade ungdomar omfattassjälvfallet av kommunernas generella skyldighet all erbjuda gymnasieutbildningfram I.o.m. det första kalenderhalvåret det år de fyller . Rätten till ell allsidigt urval av nationella program ochgrenar är given även för dessa elever. Utgångspunkten skall, som ,vara att handikappade ungdomar bör integreras i den vanliga skolan och all dedärvid skall erhålla det stöd under och den anpassning av ulbildningen, som derashandikapp motiverar. Jag vill understryka vikten av all nationella program ochgrenar inle bara formellt utan även reellt, står öppna för handikappadeungdomar. De individuella programmen, som jag har redogjort för i avsnitt 3.5 ger särskilda möjligheter attlillgodose personliga behov såväl inom gymnasieskolan som inom andrautbildningsformer. Densakkunskap som staten har ställt iill förfogande för kommuner,lärare, föräldrar och elever genom den regionala stödorganisationen skallalltjämt finnas kvar. Den nya myndighet som har beslutat om enligtförslag i ansvarspropositionen, skall tillvarata de handikappade ungdomarnasbehov av särskilda stödåtgärder för all kunna bedriva studier. Gymnasialutbildning anordnas för döva och hörselskadade i för elever från hela landet och speciellt anpassad utbildningför gravt rörelsehindrade elever finns i kommuns, stadsoch kommuns gymnasieskolor. Dessa alternativ bör även finnas i den nyagymnasieskolan. Ungdomar med psykiska handikapp Barn som inte kan gå i därför all de är|)sykiskt ulvecklingsslörda har särskild skolplikt. Denna skolplikt är 10-årigoch fullgörs normall i särskolan. Efter skolpliktens upphörande har dessa ungdomaren ovillkorlig rätt till utbildning inom .särskolans yrkessärskola till , i vissa fall till . För de ungdomar som väljer all avslutasin skolgång efter skolpliktens upphörande eller avbryter påbörjad utbildningoch som inte omfattas av omsorgslagen, bör särskilda insatser göras.Huvudmännen för särskolan bör fortlöpande hålla sig underrättade om dessaungdomars sysselsättning och erbjuda dem studie- och yrkesorientering ochutbildning inom yrkessärskolan eller annan lämplig utbildningsform. Jag utgår från att särskolekommittén i sill belänkandelägger förslag till reglering av hur lämpliga utbildningsåtgärder skallerbjudas de ungdomar som inte påbörjat eller avbrutit utbildning inom yrkessärskolaneller motsvarande. I avvaktan på särskolekommitiéns belänkande är jag inteberedd all nu föreslå någon förändring av kommunernas skyldighet beträffandepsykiskt utvecklingsstörda ungdomar. 5.2.2 Skyldighet att främja vuxenutbildning Mitt förslag: Varje kommun skall vara skyldig altinformera om de möjligheter till vuxenutbildning som finns för kommunensinnevånare samt verka för alt vuxna deltar i sådan utbildning. Kommunerna skallhärutöver aktivt verka för alt nå dem i kommunen som har rätt tillgrundläggande vuxenutbildning och sfi saml verka för all motivera dem allilella i ulbildningen. Skälen för mitt förslag: Jag har i mill inledandeanförande och i mina motiveringar för de olika formerna av kompelensinriktadvuxenut- bildningpekat på behovet av sådan utbildning och på samhällets ansvar Prop.1990/91:85 för att den anordnas och blir tillgänglig för olika målgrupper. Jag föreslår därför all skollagen, förutom bestämmelser omkommunernas ansvar för alt anordna utbildning, också skall innehålla föreskrifterom kommunernas skyldighet att främja vuxenutbildning. Kommunerna skall såledesbli skyldiga att på olika sätt verka för all vuxna informeras om denvuxenutbildning som erbjuds. Genom stimulansåtgärder av olika slag, t.ex. enaktiv rekrytering, skall kommunerna dessutom sträva efter att motivera vuxnakommuninnevånare att delta. Kommunerna bör också se till att de studerande fårinformation om praktiska villkor för all genomgå utbildning I.ex. i form avräll till ledighet, studiestöd etc. Som jag har framhållit, bör den grundläggandevuxenutbildningen och sfi prioriteras. Det bör tydligt framgå av lagen attkommunerna har skyldighet att aktivt verka för att nå och rekrytera de gruppersom har räll till sådan utbildning och att motivera dem all delta. Deltaförutsätter självklart också alt kommunerna tar reda på innevånarnas behov ochönskemål, så att utbildningen kan anordnas på ett sätt som svarar mot behovenhos målgrupperna. 1 och meil det nya statsbidragssystemet för skolväsendetkommer slaten inte längre att styra olika satsningar på vuxenutbildning genomriktade bidrag till vissa åtgärder. Det blir nu kommunernas ansvar att fördelade resurser som ställs till förfogande för utbildningsändamål. Del är i ställetgenom bl.a. lagstiftning i den form som jag här tar upp som riksdag ochregering i fortsättningen skall påverka utvecklingen. I samband med denna förändrade ansvarsfördelning kan delfinnas anledning att något beröra de områden, som lidigare fått särskilda statsbidrageller omfattats av särskilda statliga bestämmelser. Studie- och yrkesorientering (syo) är självklart en viktigåtgärd för all nå vuxengrupper med information om utbildning och bistå dem i utbildningsvalen.SÖ har i sin anslagsframställning särskill tagit upp behovet av syoinsalser ikomvux och pekat på att satsningen på syo varierar starkt mellan olikakommuner. Syoarbetet i komvux betecknas som svårare och mer krävande äntidigare, framförallt med hänsyn till ambitionsnivån att nå prioriterademålgrupper och till att invandrarna är särskill krävande iinformationshänseende. Jag förutsätter att det ligger i varje kommuns egetintresse att, inom ramen för den allmänna skyldigheten att informera om vuxenutbildning,se till att syoverksamheten i komvux och sfi fungerar väl. En god syo kanmedverka till att felval och studieavbrott med svåra konsekvenser för desluderande undviks, men också till alt resurserna kan användas så effektivtsom möjligt och därmed räcka till fler kommuninnevånare och framför allt nårätt grupper. Åtgärderför att främja invandrares deltagande Prop. Vissa grupper i samhället har särskill stora behov avutbildningsinsatser. Del gäller bl.a. vissa grupper av invandrare. har i olika sammanhang betonat viklen av altinvandrare som har rätt till svenskundervisning, också nås av information om undervisningen.Del är ytterst angelägel all inte t.ex. kvinnor med barn eller äldre kvinnorställs utanför (se bl.a. bet. 1989/90:UbU27, s. 9, rskr. För delta krävsenligt min meningakliva insatser från kommunernas sida, t.ex. information påolika invandrarspråk, samtal med invand-rarföräldrar, som har barn i förskolanoch i skolan, och kontakter med arbetsplatser med många invandrare. Särskilda åtgärder för att att främja utbildning för vuxnahandikappade Kommunernas ansvar för att främja vuxenutbildning ochverka för att efteisatta grupper får reella utbildningsmöjligheter gäller i höggrad handikappade vuxna. Det bidrag, som har anvisats för att främjahandikappades möjligheter all della i vuxenutbildning, skall i enlighet medriksdagens beslut i anledning av ansvarspropositionen föras till sektorsbidragetför kommunernas skolväsende. Avsikten med all la bort de särskilda bidragen ärsjälvfallet inte all handikappade studerande skall få .sämre möjligheter attbedriva studier. I stället är det fråga om att ge kommunerna ett hell ochodelat ansvar för sina kommuninnevånares studiesituation. Detla ansvar omfattaräven vuxna med behov av särskilda stödåtgärder på grund av handikapp. Handikappade vuxna tillhör erfarenhetsmässigt ofta degrupper som har kort lidigare utbildning och ingår således i de högtprioriterade grupper för vilka kommunerna har särskilda skyldigheter. 1ansvarel för att främja vuxenutbildning för handikappade ligger självfallet merän all informera om vilken utbildning kommunen anordnar. Informationen måstekopplas till möjligheterna för olika grupper av handikappade vuxna alt faktisktdella i utbildningen och således också innebära information om vilkamöjligheter kommunen har alt via särskilda stödåtgärder, personlig assislensetc. bistå den studerande. De synpunkter jag här har framfört leder till förslag omalt särskilda bestämmelser om kommunernas ansvar för att främjavuxenutbildning införs i skollagen. 5.2.3Jämställdhet mellan kvinnor och män Min bedömning: Förändringen av ulbildningen för ungdomaroch vuxna bör medföra en jämnare könsfördelning inom olika studievägar ochbidra till alt stärka kvinnornas ställning på arbetsmarknaden. Skälen för min bedömning: Även om kvinnor numeraförvärvsarbetar i nästan lika stor utsträckning som män, är arbetsmarknadenstarkt könsuppdelad när det gäller branscher, befattningsnivåer, yrkesområden,arbetsuppgifter och arbetstider. De arbeten kvinnor utför är ofta lågtvärderade. Ofrivillig dellid är belydligl vanligare bland kvinnor än bland män.SÖ har i sin fördjupade anslagsframställning för budgetåren 1991/92 - 1993/94ingående beskrivit och analyserat könsuppdelningen inomvuxenutbildningsområdet. Jämställdhet mellan kvinnor och män är ell viktigtutbildningsmål. Ulbildningen i gymnasieskolan och komvux bör bidra till allminska könsuppdelningen i arbetslivet och förbättra kvinnornas ställning på arbetsmarknaden.De nya nationella program som jag har föreslagit för gymnasieskolan erbjuder enkvalificerad utbildning inom sådana områden som kan förväntas attrahera bådeflickor och pojkar. Motsvarande utbud inom komvux bör kunna locka både kvinnorsom planerar alt återvända till arbetsmarknaden efter att ha varit hemma enperiod, och förvärvsarbetande kvinnor som vill skaffa sig en ny kompetens ellerförbereda sig för högskolestudier. De kvinnor som saknar yrkesutbildningoch ofta arbetar i ensidiga, monotona och osjälvständiga arbeten, I.ex. inomverkstadsindustrin, kan genom komvux få ökade möjligheter att skaffa sigyrkeskompetens. Detta förulsälier dock att kommunens information omutbildningsmöjligheter, räu till ledighet för studier och möjligheter tillstudiestöd, når ul till dessa grupper av kvinnor och alt de motiveras iillutbildning. Kommunens ulbud kan också förbättras genom samverkan mellangymnasieskola och komvux, bl.a. när del gäller utrustning för yrkesutbildning. Mitt förslag: De studerandes rätt till inflytande markerasi lag. Skälen för mitt förslag: I alla utbildningsformer är ettinflytande för lie studerande på utbildningens innehåll och organisation,liksom på det inre arbetet i skolan, väsentligt. De studerande själva är denkanske viktigaste drivkraften för en utveckling av utbildningen. För att detdecentraliserade skolväsendet, som kännetecknas av ell stort lokalt ansvar,skall utvecklas positivt krävs ett akiivi engagemang från skolledning, lä-