prop · GE038 · 1990-12-31 00:00:00 — Mensedan föräldrarna prövat gemensam vårdnad och en eller båda funnit all det intefungerar bra, får definitivt inle en begäran från en av dem om ensam vårdnaduppfattas som om denne enbart på denna grund skulle vara mindre lämpad somvårdnadshavare. Skrivningeni promemorian kan dessvärre olyckligivis uppfattas på detta sätt. FoRtillstyrker reservationslösi förslaget om gemensam vårdnad för 13 föräldrar som inle varitgifta med varandra. 1990/91: förslagen konsekvent redovisad tanke är all gemensam vårdnad ska kunnaförordnas i de fall någon av föräldrarna inte helt motsätter sig della. Docksaknas en i motiveringarna lämnad beskrivning om hur detta totalaavståndstagande skall formuleras. För den av föräldrarna som inte har dylikainvändningar är det av vikt au motpartens talan är underbyggd. Vilka kriterierställs således för alt avståndstagandet ska vara helt? Räcker ett ogrundatpåstående frän ena föräldern? Kan varje omotiverat avståndstagande föranledaett förordnande om enskild vårdnad? På dessa frågeställningar lämnas inget svareller grund för bedömningen. Idégruppen,som i övrigt ställer sig bakom de föreslagna ändringarna i della avsnitt, hadevälkomnat en regel- eller motiveringsskrivning med innebörd all deavståndstaganden som förälder gör mot gemensam vårdnad även måste motiveras ,såalt bedömningsgrunder finns för målets fortsatta behandling. Konkretföreslås eu tillägg lill 6 kap. 6 § sista meningen enligt följande (tilläggethar försetts med fet stil): "av föräldrarna att de skall gemensamt utöva vårdnaden och motsätter sig inleden andre föräldern med motiverade invändningar helt att vårdnaden skall varagemensam, skall rätten förordna i enlighet med denna begäran om della är bästför barnet". Konkretföreslås ett tillägg till 6 kap. 10 § sista meningen enligl följande(tillägget har försetts med fel stil): "Rällen får flytta över vårdnadentill föräldrarna gemensamt om en av dem begär det och den andre, pä motiveradegrunder, inte helt motsätter sig det." Vianser all.ansökan om gemensam vårdnad för ogifta föräldrar är en rättshandlingsom kräver mer eftertanke än t.ex. ett kryss pä en blankett i samband medbekräftelsen av faderskapet. Vår erfarenhet är att paren i denna ovanasituation ofta är nervösa, eventuellt har ett nyfött skrikande barn med sigeller helt enkelt har alltför bråttom för all hinna sätta sig in i den fullainnebörden av gemensam vårdnad. Detta gäller speciellt i samband med det förstabarnets födelse och om den ena eller båda föräldrarna är utländska medborgaremed språksvårigheter. Vi anser att den nuvarande ordningen är fullttillfredsställande dvs. en amälan till pastorsämbetet t.ex. i samband medanmälan om barnets namn. I likhet med reglerna då det gäller barns efternamnkan vi också länka oss att en amälan till pastorsämbetet beträffande del förstabarnet kan innebära au gemensam vårdnad automatiskt lillerkänns efterföljandegemensamma barn. 1990/91: 8 Bilaga3 Enligt utredningen kan inte gemensam vårdnad anses förenligt med barnetsbästa vid vissa situationer. Exempelvis då konflikter mellan föräldrarna är sädjupa och svåra alt de överhuvudtaget inte förmår all samarbeta ens i frågorsom rör barnet. Viser i vår verksamhet många sådana, i övrigt lämpliga föräldrar. Dessa kommersannolikt au känna sig påtvingade fortsatt gemensam vårdnad, trots att en/bådavill ha enskild vårdnad. Avtaktiska skäl väljs då gemensam vårdnad eftersom den förälder som är inriktad pådet kan räkna med au bedömas som mer lämplig. Det innebär fortsatta konflikterom var barnel ska bo, om umgänget etc. och all föräldrarna "låser"varandra ytterligare. Det är svårt all se någon skillnad mellan konsekvenser avinlerimitiskt beslut om boende eller enskild vårdnad när del gäller den fördelföräldern får, som har barnet hos sig. Dä beslutet begränsas till var barnetskall bo kan den fortsatta gemensamma vårndaden geupphov till konflikter enligl föregående stycke. Vår erfarenhet är att beslutom enskild vårdnad, även interimistiskt, kan komma som en befrielse för de parsom saknar samarbetsförmåga. Det förbättrar ofta situationen för barnen, inteminst när det gäller umgänget. Gemensamvårdnad är utmärkt för föräldrar som är överens. I alla andra fall är denolämplig. Del gäller särskilt i förhållanden där kvinnan p.g.a. misshandeleller avannan anledning känner sig pressad och underlägsen. Barn i dessafamiljer tar ett stort ansvar för au utjämna obalansen i maktförhållandet ifamiljen. Det är uppenbart au barn far illa i dessa situationer. Del är därfördirekt olämpligt au öka möjligheterna till gemensam vårdnad. Den bästalösningen för barnen är tvärtom, att en av föräldrarna ensam utses till vårdnadshavareoch au barnen därigenom slipper ansvaret för den frågan. Deskäl utredarna anför, sid 50-51, motiverar inte en ändring av reglerna. En förälders önskan au avbryta gemensam vårdnad måste respekteras av lagstiftaren. Qvinnojouren utgår frän att en förälder yrkar ensam vårdnad först sedan den gemensamma vårdnaden misslyckats. En anledning till misslyckandet är ofta att umgängesrätten inte fungerar. En förutsättning för gemensam vårdnad är nämligen att bl.a. frågor om umgänge kan lösas mellan föräldrarna. Därför är en fortsatt gemensam vårdnad inte någon lösning för barnen. En ensam vårdnadshavare och ett reglerat umgänge framstår som den bästa garantin för att barnet ska få träffa båda föräldrarna. Utredarnas påstående au den förälder som motsätter sig gemensam vårdnad inte skulle lillgodose barnets bästa saknar helt grund. Del är i stället så, au den förälder som vill åtgärda en icke fungerande gemensam vårdnad tillgodoser barnets bästa. Bilaga3 Gemensamt vårdnadsansvar är obligatoriskt. Vid tvist gäller delad vårdnad (barnetbor lika hos båda föräldrarna) om inte geografiska eller andrasärskilda skäl finnes. Delad vårdnad har konstaterats vara bra för barnet ävenom föräldrarna är i tvist. Barnet har dä efter en skilsmässa fortfarande godavardagskontakter med båda föräldrarna och upplever inte någon skilsmässa frånnågon av sina föräldrar. Detta anser vi vara ett barns rättighet och en brautgångspunkt för all föräldrarna skall få ett gemensamt vårdnadsansvar. Begreppengemensam vårdnad och gemensamt vårdnadsansvar anser vi vara grundläggande.Därför anser vi inle att ogifta föräldra skall undan,ias. I promemorian står(på sid 52) att föräldrar som inte varit gifta kan stå i en sådan relation tillvarandra au de inte kan samarbeta så all gemensam vårdnad kan fungera. Därförkan man inte ha automatisk gemensam vårdnad. Om della kan sägas altsamarbeissvårigheier kan även gifta föräldrar ha. Man behöver inte utgå ifrånau sådana svårigheter finns bara för att föräldrarna inte är gifta. Ur barnetssynvinkel borde del råda lika regler oavsett i vilken form av förhållande derasföräldrar lever. Kontakten med barnel främjas med gemensam vårdnad och då ärdet kanske speciellt viktigt i sådana fall med samarbeissvårigheier. Föräldermed ett vårdnadsansvar är man oavsett om varit gift, sambo eller aldrig bott iihop. Något kryss i en ruta ska inle behövas. Om inle automatisk gemensamvårdnad gäller även ogifta så finns möjligheten för modern ensam au välja om honska ha enskild vårdnad. Detta gör inte föräldrarna jämställda, ochföräldrarskapet likvärdigt. Automatiskgemensam vårdnad skulle lösa en rad problem i dagens samhälle. -Barnels kontakt med bådaföräldrarna främjas. -Att en förälder hindras frånsjukhusbesök och information om barnets sjukdom blir inte längre möjligt. -Ingen förälder kan hindras frånatt besöka daghem och föräldramöten. -Båda föräldrarna får likarättigheter och ansvar när det gäller val av skola; man fär kallelser lillföräldramöten, "kvartar" och man finns med på klassens adresslista. -Ingen kan förhindras all sökapass för sitt barn och förlägga sin och sitt barns ledighet utomlands. -Man slipper destruktivaprocesser om vårdnaden och umgänge. Särskilt om delad vårdnad blir förordat. -Vid självdeklarationen kan bådaföräldrarna ha "hemmavarande barn" och fä samma grundavdrag. -Barn kan varafolkbokförda hos båda värdnadshavarna. -Båda föräldrarna bedöms likavid ansökan om bostadsbidrag. -Underhållsbidrag uträknas medhänsyn till om den betalande arbetar deltid (för att vara med sill barn). I daglas ingen sådan hänsyn. -Ingen av föräldrarnabehöver känna sig underkänd eller diskvalificerad Prop. 1990/91: 8 som förälder. - Vi slipper problemet medde "pappalösa" ungdomarna. Endastom någon av föräldrarna är uppenbart olämplig som vårdnadshavare skall enskildvårdnad eller annan vårdnadsform dömas av domstol. Att någon av föräldrarnainte vill att den andre skall vara vårdnadshavare skall inle vara tillräckligtskäl för all upphäva det gemensamma vårdnads-ansvaret. Således:Regel = gemensam vårdnad Undanlag vid olämplig(a) förälder(rar) = enskildvårdnad Tillslut vill vi, liksom HD (DT 21 Til/juni 89), ta avstånd frän omdömen om att barn i olika åldrar har mest behov av förälder avsamma kön. Vi vill understryka au det enda generella man kan säga är att barnhar behov och rätt lill båda sina föräldrar! Manskriver vidare alt gemensam vårdnad föreslås kunna komma ifråga inte bara omföräldrarna är ense om det utan också om ingen av dem helt motsätter sig dennavårdnadsform och man kan väl i delta samband fråga sig vad uttrycket "heltmotsätter sig" innebär. 5,6 och 10 §§ innehåller formuleringar, som i denföreslagna lydelsen ger utrymme för godtyckliga bedömningar och subjektivatolkningar. Vi syftar dä på 5 § "under inga förhållanden" och 6 §"motsätter sig inle den andra föräldern HELT alt" vad gäller gemensamvårdnad. Enframtvingad gemensam vårdnad medför en fikliv enighet. De konflikter som inleklarats ut kommer att gå ut över barnel, som känner att alla gräl ochtvisiligheter handlar om del. Barn i vissa åldrar får dä känslan av allkonflikterna enbart handlar om barnet och beror på dess existens. 6 a §: Formuleringarna i specialmotiveringen (s 92 i promemorian) tarinte hänsyn till att komplikationerna för barnet kan bli mycket allvarliga omman inte tar hänsyn lill kontinuiteten. Man måste i dessa lägen la hänsyn lillbarnels ålder och del faktum all det är barnel som får betala priset. Viinstämmer i att man i varje enskilt fall skall bedöma vad som är bäst förbarnet. Detta kräver oftast stora specialkunskaper om barn och förutsätter ivarje enskilt fall all barnpsykiatrisk expertis skall höras. Den bedömningenskall ha avgörande betydelse i fallet. I synnerhet måste hänsyn tas till denbedömning av riskerna för barnet som den barnpsykialriska utredningen gerunderlag för. 4 Umgänge Prop. 1990/91: Hovrättenavstyrker förslaget om umgängessabotage. Hovrättendelar uppfattningen att domstolarna vid valet av vårdnadshavare skall fästastor vikt vid frågan om barnets kontakt med båda föräldrarna. Vårdnadsfråganskall emellertid avgöras efter en bedömning av samtliga omständigheter i varjeenskilt fall. Att i lag särskilt framhålla en omständighet som särskilt viktigär därför inle lämpligt. Hovrättenavstyrker förslaget om upplysningar om barnel. Somframhålls i promemorian torde det för de flesta föräldrar framstå somsjälvklart att värdnadshavaren lämnar behövliga upplysningar lill dem somuiövar umgänge med barnel. Om umgänget inle fungerar saknar en föreskrift omupplysningsplikt all betydelse. Kammarrätteninstämmer i att del är önskvärt att umgänge mellan barn och förälder intebestäms på elt schabloniserat sätt som i stor omfattning harförekommit. Det är dock inte endast domstolen som kan verka för all sä inteblir fallet, utan även parternas ombud och deras agerande spelar härvid en storroll. I första hand är del de som kan påverka vad föräldrarnas yrkanden ochmedgivanden kommer att omfatta. Det är ju föga meningsfullt all förordna omumgänge under annan lid än den föräldern själv önskar, eftersom risken dä ärstor att inget umgänge alls kommer lill stånd. De torde därför vara svårt altkomma ifrån problemet enbart genom lagändring. Bestämmelserna skulle i så fallbli alltför detaljerade. Nuvarandebestämmelser ger domstolarna möjlighet au i vårdnadsmål beakta föräldrarnasvilja och förmåga att ge ett barn nära och god kontakt med båda föräldrarna.Kammarrätten vill i sammanhanget påpeka all de i promemorian redovisadeslutsatserna av högsta domstolens dom DT 21 är alltförlångtgående. I domen konstaterade HD först all båda föräldrarna var lämpligasom vårdnadshavare, att barnet var tryggt saml all inget tydde på au barnelhade större behov av kontakt med den ena föräldern än med den andra. Därefterfäste domstolen avgörande vikt vid all den ena föräldern vägrat den andraföräldern umgänge med barnet. Det finns, enligl kammarrättens mening, intenågon anledning all införa bestämmelser som innebär att umgängessabotage skalltillmätas större betydelse i vårdnadsmål än vad HD gjort i nämnda dom. Såsomanförts i promeorian är emellertid barnets behov av en nära och god kontakt medbåda föräldrarna så viktig att den bör komma till uttryck i lagtext. Denföreslagna lydelsen av 6 kap. 6 a § FB ger emellertid intryck avall umgängesbehovel ensamt skall tillmätas Prop. 1990/91: avgörande betydelse ivårdnadsmål. Detta verkar dock inte ha varit Bilaga 3 I motivenframhålles tvärtom att fler omständigheter än behovei av en god och nära kontaktmed båda föräldrarna skall vägas in vid bedömningen avvad som ärbäst för barnet. denna bakgrund all det nyalagrummet fär följande lydelse "Vid bedömningen av vad som ärbäst för barnet skall såväl vardera förälderns allmänna lämplighet sombarnets behov beaktas. avseende särskilt vidbarnels behov av en nära och god kontakt med båda Lagenförutsätter all föräldrar som har gemensam vårdnad kan komma överens ialla frågor som rör barnel, bl.a. i fråga om umgänge med barnet. Kanföräldrarna inle enas om hur umgänget skall utövas, måste den förälder som villha umgängesfrågan reglerad av domstol begära att den gemensamma vårdnadenupplöses. Så är fallet även om värdnadshavarna är ense i alla frågor rörandebarnel utom umgängets utövande. Med hänsyn lill den ändring som föresläs av 6kap. 5-6 §§ FB kan befaras att vissa motsättningar mellan föräldrar kan finnasäven om de alternativt kan länka sig gemensam vårdnad. En ändring av 6 kap. 15§ andra stycket FB i detta hänseende bör därför enligt kammarrättensuppfattning allvarligt övervägas. I övriga frågor rörande barnet, med undantagav vad som föreslås gälla vid interimistiska beslut, bör dock tvistelösning viddomstol ej erbjudas när föräldrarna har gemensam vårdnad. Denföreslagna regeln om upplysningsskyldighei är oprecis. Eftersom den inte ärförenad med någon sanktionsmöjlighet, finns ingen anledning att i lagtextinföra en sådan regel enbart i pedagogiskt syfte. Del kan dessutom ifrågasättasom inle redan den nuvarande bestämmelsen i 6 kap. 15 § första slycket FBinnefattar viss upplysningsskyldighei. Del är lingsräiienserfarenhet au föräldrars svårighet att tala med varandra kan vålla problem vidumgänge mellan barnet och den förälder som inle har vårdnaden. Det kan därförvara av psykologiskt värde all lagstiftaren betonar vårdnadshavarensskyldigheter att lämna upplysningar om barnet, även om skyldigheten inle ärförenad med någon sanktion. Tingsrätten tilllstyrker sålunda denna ändring. Forskningoch erfarenhet talar för att barn i allmänhet mår bäst av alt ha kontakt medbåda sina biologiska föräldrar även om dessa inte bor ihop. Umgängesproblem vidseparationer och skilsmässor ökar. Pä socialförvaltningar runt om i landetarbetar man dagligdags med att lösa umgänges- tvister - före och efterdomsiolsförfarande. Samarbetssamtal kan lära Prop. 1990/91:8 föräldrar auförhandla exempelvis om umgänget. Den förälder som är Bilaga 3 öppen församarbete är oftast bäst vårdnadshavare. Socialstyrelsenbiträder promemorians förslag alt en särskild lagregel slår fast all en positivattityd lill umgänge skall ges en framlrädande plats vid valet avvårdnadshavare. Självfallet bör dock orsakerna lill en negaliv attityd tillumgänget noggrant utredas. Oviljan behöver inte alltid vara sabotage, ulan kanvara baserad på en väl grundad rädsla. Enlagregel med föreskrift att vårdnadshavaren har skyldighet alt lämna andraföräldern, men även andra umgängesberättigade, upplysningar om barnet som kanfrämja umgänge är ett pekfinger, som tyvärr behövs i mänga fall. -Värdnadshavaren behöver också fä information om vad sorn passerat vid barnelsbesök utanför hemmet. För barnets bästa krävs enömsesidigdialogmellanvårdnadshavaren och umgängesföräldern/annanumgängesberättigad. När omständigheterna är sä extrema au exempelvisvärdnadshavaren lever med barnel under hemlig adress för att undkomma andraförälderns trakasserier gäller naturligtvis inte regeln. Upplysningar skalllämnas om inte särskilda skäl med hänsyn till barnets bästa talar emot detta. Delvore i de flesta fall önskvärt att vårdnadshavaren också hade skyldighet gesamtycke till att umgängesföräldern, om han/hon sä vill, får la kontakt medexempelvis lärare och daghem för att få veta lite om barnel i den världen.Sådan kunskap närmar barnet och umgängesföräldern och ger större möjlighet förbarnet att föra en meningesfull dialog om den delen av sin tillvaro. - Som detnu är kan vårdnadshavaren ibland på myckel vaga grunder hindra att andraföräldern får upplysningar av nämnt slag. Denföreslagna lagregeln kan ha en altilydförändrande effekt, dä det genomden återigen markeras att samhället sätter barnets bästa i fokus. Socialstyrelsentillstyrker promemorians förslag. DVTillstyrker förslaget om umgängessabotage, DVavstyrker den föreslagna regeln om upplysningar om barnel. Om umgänget fungerarär del självklart att vårdnadshavaren lämnar behövliga upplysningar till demsom uiövar umgänge med barnel. Om umgänget inte fungerar saknar en föreskriftav det här slaget all betydelse. Med hänsyn till att del är oklart vilkaupplysningar som egentligen omfattas är det även orimligt all i "en oviljafrån vårdnadshavarens sida alt lämna sådana upplysningar om barnel som kanfrämja umgänget" tolka in en mera altmän obenägenhet all lillgodosebarnets behov av umgänge, på sätt görs på s. 63. För en förälder som intehar del i vårdnaden om barnet är det av stor Prop. 1990/91: 8 vikt all han ikontakter med vårdnadshavaren kan ges möjlighet alt följa Bilaga 3 barnetsutveckling. Härigenom stärks bandet mellan föräldern och barnel och föräldernsumgänge med barnel underlättas. Råderfullt samförstånd mellan föräldrarna rörande umgängesräilen kan föräldrarnaockså som regel ulan begränsningar bistå varandra i frågor som rör barnet. Fördessa situationer torde den i promemorian föreslagna bestämmelsen omupplysningsplikt för vårdnadshavaren sakna betydelse. Äveni de situationer där umgängesräilen har fastställts av domstol efter tvistmellan föräldrarna borde det främsta som en självklarhet för värdnadshavarenall del som regel är till gagn för barnet all den andre föräldern får in.syn ibarnels förhållanden. Det kan lika fullt i dessa falt vara av värde att värdnadshavarengenom en bestämmelse i görs uppmärksam på betydelsen av att denandre föräldern kan hällas underrättad om barnets förhållanden. Detkan enligt min mening ifrågasättas om inle den föreslagna bestämmelsen börkompletteras med ändringar i sekretesslagen. kan beslämmelsernai 7 kap. 1 och 4 §§ sekretesslagen utgöra hinder mot att en förälder, som inteär vårdnadshavare, fär ta del av uppgifter inom hälso- och sjukvården ochsocialtjänsten som rör barnet. För den umgängesberäUigade föräldern framstårdet som orättfärdigt au han är förhindrad alt få vetskap t.ex. om hur del gårför barnet i förskolan. Förslageti promemorian omfattar även en skyldighet för värdnadshavaren att lämna ävenandra än förälder upplysningar om barnet. Förslaget avser bl.a. tidigarefamiljehemsföräldrar. Som sagts får en bestämmelse om upplysningspliktmindre betydelse i fall då umgänget sker i samförstånd med vårdnadshavaren. Detär först i fall då umgängesrätten har fastställts av domstol som bestämmelsenkan få någon betydelse. Föräldrarsaknar i vissa fall möjlighet alt ulan beaktande av de omständigheter somföranlett separationen se lill vad som är bäst för barnet. De kan inte enasvare sig i fråga om vårdnaden om barnet eller om del sätt på vilket umgängetmed barnel skall utövas. Detta kan leda till au vårdnadshavare, även sedanumgängesrätten fastlagts genom dom, förhindrar eller försvårar för den andreföräldern all ha umgänge med barnet. Den umgängesberättigde föräldern är i sådanasituationer hänvisad lill det förfarande som anges i 21 kap. föräldrabalken.Men även efter länsrätts vitesföreläggande enligt del kapitlet kanvårdnadshavaren vägra den andre föräldern umgänge med barnel. Del endaalternativ som därefter återstår är förordnande om hämtning av barnet genompolismyndighetens försorg. En hämtning av barnet under sådana ofta myckeluppslitande former kan få svåra negativa följdverkningar för barnet. Detär därför positivt att på sätt nu föreslås genom en bestämmelse i föräldrabalkenumgängesräiisfrågan lyfts fram vid bedömningen avvad somär bäst för barnet. Det framstår emellertid som angeläget Prop.1990/91:8 att verkställighetsfrågorna tas upp till bedömning. Som jag tidigareantytt Bilaga 3 kan det starkt ifrågasättas om de nuvarande bestämmelserna ärändamålsenliga då det gäller att tillförsäkra föräldern den umgängesrätl medbarnel som har tillagts föräldern. Det finns anledning att redan nu överväga ominte verkställighetsfrågorna bör föras över till allmän domstol. Försthärigenom nås en ordning som medger samtidig prövning av förälderns rätt tillfortsatt vårdnad om barnet sett mot bakgrund av hans vägran alt medverka lillverkställighet av fastställd umgängesrätt för den andre föräldern. Enliglelt föreslaget tillägg lill 6 kap, 15 § skall ett barnsvårdnadshavare åläggas en skyldighet att, om inle särskilda skäl talar mot det,lämna sådana upplysningar lill bl,a, den förälder som inte är vårdnadshavare,som kan främja umgänget med barnel. Som exempel pä sådana upplysningar nämns imotiviexien uppgifter om barnets hälso- och sjukdomstillstånd. Det är i dendelen tämligen oklart vad denna skyldighet egentligen har för reellt innehållliksom vad som sker om skyldigheten egentligen inte uppfylls. är detenligt förbundets mening angeläget att man i den fortsatta beredningen av dennafråga samordnar det slutliga förslaget med förnyade överväganden kring detnärliggande spörsmål som logs upp i riksdagsmotionen 1987/88:K429, Om ocksåriksdagen enligt förslaget i betänkande 1988/89:-KU14avslog motionen -och denna därmed inle inkluderades! den ännu inte avslutadeutredning av vissa sekretessfrågor som i övrigt blev resultatet av betänkandet- ingick inte det nu remitterade förslaget i underlaget för motionsavslaget.Frågan om tillgängligheten för icke vårdnadshavande förälder lill de uppgifterdet här i första hand är fråga om bör därför granskas i sin helhet för aubringa full klarhet i vad som skall anses gälla pä området. anseratt del är viktigt att tydligt markera vårdnadshavarens ansvar för att barnelhar en positiv kontakt också med den andra föräldern. 1 vissa fall hindrar enförälder barnel att hälla kontakten ulan sakliga skäl. Konflikten mellan devuxna är sä stark alt de inte klarar att lillgodose barnets behov av umgänge.Ofta ges dä barnet en negaliv bild av den förälder barnet inte får träffa. Vidomprövning av vårdnadsfrågan bör barnets situation särskilt uppmärksammas.Barnet kan vara sä känslomässigt hån knutet till den ena föräldern att enöverflyttning. LOtillstyrker även förslaget att domstolen vid en vårdnadstvist ska lägga 10 1990/91. särskild vikt vid om en avföräldrarna motverkar barnets rätt till umgänge Prop. med den andra föräldern.Förslaget fär dock begränsad räckvidd. Det är Bilaga 3 känt alt ca en femtedel avalla barn vars föräldrar bor isär helt saknar kontakt med den andraföräldern. har kontakt mer sällan Det ärenligt Lös uppfattning nödvändigt att kraftigt förstärka samhällets stödför barnets rätt till kontakt med den andra Det kan handlaom rese- och andra umgängeskosinader, bostad i samma område och mycketannat.