prop · GE03150 · 1990-12-31 00:00:00 — 1990/91:14 anförde jag att den allmännasjukvårdsersättning som utgår till sjukvårdshuvudmännen från den allmännasjukförsäkringen bör reduceras med utgångspunkt från kostnadema för den andelhälso- och sjukvård som förs över till kommunerna, inklusive kommuneraaskostnader för betalningsansvaret. Somjag fidigare nämnt beräknas kostnaderaa för den totala andelen hälso- ochsjukvård som överförs till kommunema till i 1991 årsprisnivå. Detta motsvarar av kostnadema för sjukvårdshuvudmännenstotala andel hälso- och sjukvård. Dettainnebär att en generell reduktion bör göras motsvarande avsjukvårdshuvudmännens ersättning från den allmänna sjukvårdsersättningen.Reduktionen uttrycks i ett visst antal kronor per invånare, samma för allasjukvårdshuvudmän. Reduktionen görs alltså även för de landstingsfriakommunema då dessa kommer att få del av det av mig föreslagna statsbidragettill kommunema till service och vård till äldre och handikappade. Sammanlagtuppgår reduktionen till . Reduktionens storlek i denekonomiska regleringen uppgår till då de landstingsfriakommunema frånräknats. Jagavser att senare föreslå regeringen att förordningen (1984:908) om vissaersättningar till sjukvårdshuvudmännen från sjukförsäkringen enligt lagen(1962:381) om allmän försäkring ändras i enlighet med vad jag nu anfört. Genomatt sjukförsäkringsmedel inte i samma utsträckning som förs över tillsjukvårdshuvudmännen skapas utrymme för att försfårka det nya statsbidraget förservice och vård till äldre och handikappade i kommunema. Vidare gesmöjigheter att finansiera den merkostnad som uppkommer för staten genom denförändring i skatteutjämningssystemet som jag strax kommer att föreslå. 1990/91:150 Bil. Mittförslag: Tillägg eller avdrag för åldersstrukturens inverkan avseende somafisklångtidssjukvård, vilken ingår i beräkningsunderlaget förskatteutjämningsbidragen till landstingen, skall överföras tillberäkningsimderlaget för skatteutjämningsbidragen till kommunema. Dehögsta skattesatser som får utgöra gmnd för beräkning av skatteutjämningsbidragskall justeras för kommuner och landsting motsvarande den förändring avskattesatsema i varje län som uppkommer till följd av skatteväxlingen. Förändringamainnebär en merkostnad för staten på 300 milj.kr. En del av det finansiellautrymme som uppsfår genom reduktionen av Dagmarersättningen till landstingenanvänds för att fåcka denna ökade kostnad för staten. Resterande del avutrymmet utnyttjas till statsbidraget för service och vård till äldre ochhandikappade i kommunema. Skälenfor mitt förslag: Skatteutjämningssystemets syfte är att skapa så likaekonomiska fömtsättningar som möjligt för den kommunala verksamheten i landetsolika delar trots skiftande förhållanden. Skatteutjämningsbidraget baseras påden garanterade skattekraften i landsting och kommuner varvid hänsyn tas tillbl.a. befolkningens åldersstruktur och åldersberoende verksamheter. I underlaget för beräkningav landstingens åldersfaktor ingår olika åldersberoende verksamheter som åsattsolika tyngd vid beräkningaraa. Den somatiska långtidssjukvården är en av dessaverksamheter. Eftersom den somatiska långtidssjukvärden genom reformen blir kommunemasansvar ser jag det som naturligt att tillägg eller avdrag försomatisk långtidssjukvård i sfållet överförs till underlaget för beräkning avkommuneraas garanterade skattekraft. Tilläggen och avdragen bör beräknas påsamma sätt som gäller för de övriga åldersberoende verksamheterna avseende denkommunala äldreomsorgen. Förändringen som nuföreslås innebär att antalet äldre i de högsta åldrama kommer att väga tyngrevid beräkningen av kommuneraas skatteutjämningsbidrag. För kommuner som harmånga äldre i de högsta åldrarna, bl.a. många glesbygdskommuner, innebärförändringen relativt sett högre skatteutjämningsbidrag jämfört med nuläget.Jag kommer i det följande också att föreslå förändringar av statsbidraget tillkommuneraa som ytterligare kommer att förstärka denna effekt. Vidare bör de högstaskattesatser som anges i lagen (1988:491) om skatteutjämningsbidrag länsvisförändras med lika mycket som respektive skatteväxlingssats. Jag avser därföratt i samråd med chefen för föreslå regeringen att medstöd av 6 § andra stycket lagen om skatteutjämningsbidrag medge undantag fråntillämpningen av de högstaskattesatser för beräkning av skatteutjämningsbidrag som anges i 6 § förstastycket i samma lag. I propositionen 1990/91:14redovisade jag varför statens kostnader för skatteutjämningsbidraget stiger medden föreslagna förändringen. Orsaken är bl.a. att kommuneraas garanteradeskattekraft, som ligger fill gmnd för skatteutjämningsbidragen, är högre änlandstingens. Merkostnaden uppgår till 300 milj.kr. och bör fåckas med medelmotsvarande en del av minskningen av sjukförsäkringsersättningama tilllandstingen. Medel motsvarande den övriga minskningen avsjukförsäkringsersättningen förs till det nya statsbidraget till kommuneraatill service och vård till äldre och handikappade. Den förändring jagföreslår innebär reellt att beräkningsunderlaget för skatteutjänmingsbidragettill kommuneraa tillförs . Landstingens beräkningsunderlagminskar med och skillnaden, 300 milj.kr.,tillförsskatteutjämningssystemet av en del av de medel som frigörs genom minskning aversättningaraa till landstingen från den allmänna sjukförsäkringen. Effektenför landstingen fill följd av bortfallet av iskatteutjämningsbidrag beaktas vid skatteväxlingen. Jag anser inte att vad jagnu har föreslagit föranleder behov av några ändringar i lagen (1988:491) omskatteutjämningsbidrag. Däremot kommer chefen för vid ett senarefillfålle att föreslå erforderliga förändringar i förordningen (1988:494) omskatteutjämningsbidrag. 1990/91:150 Bil. Mittforslag: sänker varje landsting sin skattesats. Samtidigttillåts kommuneraa inom respektive landstingsområde att höja sin skattesatshögst vad som motsvarar skattesänkning. Regleringen härav tas in ien särskild lag. Storlekenav det skatteutrymme som växlas besfåms med utgångspunkt i dennettokostnadsavlastning som får genom äldrereformen. Härvid tashänsyn till reduktionen av den allmänna sjukvårdsersättningen och minskadeskatteutjämningsbidrag. Föratt skatteväxlingen skall kunna göras på en långsiktigt riktig nivå föreslås entillfållig förändring, , i avräkningsförfarandet vidstatens utbetalning av kommunalskatt. Vidaregenomförs en ändring av avräkningsskatten så att kostnadsneutralitet mellanstaten och landstingen å ena sidan och staten och kommunema ä andra sidanbibehålls också efter reformens ikraftträdande. Skälenför mitt förslag: har antagit lagen (1990:608) om tillfålligbegränsning av kommuners rätt att ta ut skatt. Lagen innebär att deskattesatser som gäller för skatt till bl.a. landstingskommun och kom- mun för inte fåröverskridas . Undantag från Prop. 1990/91:150skattestoppet gäller förändringar i utdebitering på grund av skatteväxling Bil. 1:3 i samband med att arbetsuppgifter omfördelas mellan kommuner ochlandstingskommuner. Enligtmin mening bör den skatteväxling som krävs till följd av äldrereformenberäknas på respekfive landstings totala skatteunderlag för anpassadetill de förändringar i avräkningsförfarandet som jag föreslår. Besfåmningenav skatteväxlingsnivåema bör ske så att landstingen får sina skatteintäkterreducerade med ett belopp motsvarande reglerings-volymen minskad dels med detbelopp som regleras via reduktionen av den allmänna sjukvårdsersättningen, delsmed de minskade skatteutjämningsbidragen. Det framräknadeskatteväxlingsbeloppet öresutjämnas till närmast hela femöring. Som bilaga1:3.6 till protokollet i ärendet bör fogas en redovisning avskatteväxlingsbeloppen för respektive landsting. Kommunemainom varje landstingsområde tillåts höja sin skattesats högst lika mycket somden för respektive landsting angivna skattesänkningen. Regleringen avskatteväxlingen bör tas in i en ny lag om särskild skatteväxling med anledningav ändrat huvudmannaskap för service och värd för äldre och handikappade. Skatteväxlingenbör ske vid ett tillfålle och på en långsiktigt riktig nivå. För att åstadkommadetta behöver de nya skattesatsema även tillämpas på det skatteunderlag somtillkommer vid slutavräkningen av kommunalskatt avseende . hade utan reformen beräknats som antaletskattekronor enligt taxeringen multiplicerat med skattesatsen år 1990och med avdrag för det förskott som redan erhållits för , dvs. antaletskattekronor enligt fåxeringen (i förekommande fall uppräknatskatteunderlag) multiplicerat med skattesatsen . Med hänsyn tagen tilläldrereformen bör avräkningsposten i sfållet beräknas som antalet skattekronorenligt taxeringen multiplicerat med skattesatsen för somjusterats med förändringen på grund av skatteväxlingen. Från detta avräknassedan ett omräknat förskott för beräknat som antalet skattekronorenligt taxeringen (i förekommande fall uppräknat skatteunderlag) multipliceratmed skattesatsen som justerats med förändringen på grund avskatteväxlingen. Beräkningenav avräkningsposten sker enligt samma princip som för , dvs.antalet skattekronor enligt taxeringen multipliceras med skattesatsenår 1991 som justerats medförändringenpå grund av skatteväxlingen. Från dettaavräknas sedan ett omräknat förskott för beräknat som antoletskattekronor enligt taxeringen 1990 (i förekommande fall uppräknatskatteunderlag) multiplicerat med skattesatsen som justeratsmedförändringenpå grund av skatteväxlingen. Ändringi avräkningsförfarandet bör i enlighet med vad som nusagts göras i lagen (1965:269) med särskilda besfåmmelser om kommuns och annanmenighets utdebitering av skatt, m.m. Vidden ekonomiska regleringen bör även vissa effekter av skattere- Prop.1990/91:150 formen beaktas. Det gäller dels effekteraa av den revideradeinkomstbe- Bil. 1:3 skattningen, dels effektema av att mervärdeskatt breddas,dels effektema av att kommuner och landsting får göraavdrag för all ingående mervärdeskatt. I syfte att uppnå ett budgetmässigtneutralt utfall i förhållandet mellan staten och kommuner respektive landstinghar beslutats om en avräkningsskatt (prop. 1989/90:150, FiU 29, rskr. 359).Reglema härom finns i lagen (1990:609) om avräkningsskatt. När verksamhet ochresurser överförs från landsting till kommuner förändras fömtsättningaraa fördenna reglering. Kommuneraakommer efter skatteväxlingen att tillgodoräkna sig ett högre värde på det tillföljd av skattereformen ökade skatteunderlaget. Vidare flyttas möjligheten attgöra avdrag för ingående mervärdeskatt för den från landsting till kommuneröverförda verksamheten. Vid den ekonomiska regleringen av äldrereformen bördessa förhållanden beaktas så att den beräknade kostnadsneutraliteten mellanstaten och kommuneraa å ena sidan och sfåten och landstingen å den andra sidanbibehålls också efter reformens genomförande. Efter samråd med chefen förfinansdepartementet föreslår jag därför en ändring av avräkningsskatten enligtföljande: Är 1992 1993 1994 1995 Förändring: 0.08 0.14 0.13 0.11 Landsting 0.74 1.06 0.99 0.92 Kommuner 1.25 1.77 1.62 1.52 Ibudgetpropositionen (prop. 1990/91:100 bil. 9) har regeringen föreslagit vissaändringar av avräkningsskatten till följd av beslutade förändringar iskattesystemet. I de av mig nu föreslagna nya skattesatsema har de ibudgetpropositionen föreslagna förändringama beaktats. Lagenom avräkningsskatt bör ändras i enlighet med mitt förslag till förändring avavräkningsskatten. Jaganser inte att den av mig föreslagna skatteväxlingen bör föranleda någonändring av skatteutjämningsavgiftema. 4.2.3.4 Förändring av statsbidraget till kommuneraa 1990/91:150 Bil. Mittförslag: Gmnderaa för fördelningen av statens bidrag till kommuneraa tillservice och vård till äldre och handikappade förändras så att medlen fördelasefter behovskriterier. Som sådana kriterier skall tjäna anfålet personer i dehögre åldraraa, andelen ensamboende i de högre åldraraa, kommunensglesbygdsgrad samt antalet förtidspensionärer. Statsbidragettill kommuneraa ökas kraftigt. Ökningen finansieras genom att den allmänna sjukvårdsersättningentill sjukvårdshuvudmännen reduceras. Skälenför mitt förslag: Det nuvarande statsbidraget till kommuneraa för socialhemhjälp och ålderdomshem är baserat på antalet årsarbetare som kommunema harinom den sociala hemhjälpen men är också relaterat till antaletälderdomshemsplatser. Statsbidraget utbetalas av förkalenderår i efterskott. Bidraget till social hemhjälp, ålderdomshem m.m. /92, vilket avser bidrag för , beräknas i1991 års budgetproposifion (prop. 1990/91:100, bil. 7) uppgå fill 3 496 852 000kr. avser bidrag för stöd och hjälp i boendet. Statsbidragsramen bör, somjag fömtsatt i proposifion 1990/91:14 om ansvaret för service och vård tilläldre och handikappade m.m, kunna öka med hänsyn till den reduktion av denallmänna sjukvårdsersättningen som jag föreslagit i avsnitt 4.2.3.1 Merpartenav det finansieringsutrymme som uppsfår vid reduktionen av den allmännasjukvårdsersättningen bör tillföras kommunema via det statsbidrag jag nu ämnarföreslå. För att statens utgifter inte skall öka bör en mindre del avtillgängliga medel användas för att finansiera de merkostnader iskatteutjämningssystemet som jag har redovisat. 1990/91:14 pekade jag på vissa problem som är förknippade med detnuvarande prestationsrelaterade statsbidraget. Jag konstaterade härvid attkommuner med en hög andel äldre personer, vilket ofta sammanfaller med lågskattekraft, och som inte byggt ut sin verksamhet missgynnas av det nuvarandebidraget. Vidarepekade jag på att det nuvarande bidraget premierar bl.a. personalintensivaverksamheter, vilket är mindre lämpligt då personaltillgången är begränsad iflera delar av landet. Jag konstaterade också att det sker en negativ stymingså till vida att service som ges vid dagcentraler, genom vamhemsändning,matdistribution eller sfådpatmller inte är bidragsgmndande. Slutsatsenav vad jag anförde i den nämnda propositionen är att det behövs ett nyttbehovsbaserat bidrag. Jag anser att ett bidrag utformat på det sätt jag nuskall redogöra för kan bidra till att lösa de problem jag tidigare nämnt ochsamtidigt ge så stor flexibilitet att det tar hänsyn till framtida förändringarav behovsstmkturen. Den faktor som mest påtagligtbesfåmmer behovet av service och vård Prop. 1990/91:150 inom äldre- ochhandikappomsorgen är antalet äldre personer i de högsta Bil. 1:3 åldrama.Behoven av service och vård, liksom kostnaderaa för att tillgodose dessapåverkas av kommunens stmktur. I glesbygder där de äldre bor utspridda blirverksamhetskostnaderna per person högre än i kommuner med en fåtarebebyggelse. Avstor betydelse för behovet av service och vård är hur många som bor ensamma.Studier visar att andelen ensamboende är avsevärt högre bland dem som fårservice och vård än bland andra människor i samma åldrar. Denu nämnda variableraa, antalet äldre, antalet ensamboende och glesbygdsgradenbör vara viktiga komponenter vid utformningen av det nya statsbidraget.Ytterligare en viktig variabel som påverkar kommunens kostnader är antaletyngre personer med stora funktionsnedsättningar. Därför anser jag att en del avstatsbidraget, motsvarande yngre personers andel i konsumtionen av service ochvård, bör fördelas mellan kommuneraa efter antalet förtidspensionärer i resp.kommun. Teknisktbör bidraget bygga på tre huvudkomponenter. En sådan faktor tar hänsyn till attkostnaderaa är högre i glesbygder och då antolet ensamboende äldre är högt.Denna faktor, som förändras dä förhållandena i kommunema ändras, har jag kallatkostnadsjusteraren. Den bör beräknas på följande sätt: Först delas landetskommuner in i fyra olika gmpper allt efter hur inånga personer och äldre som respektive kommun har per ytenhet. Varje klass får enmatematisk vikt, glesbygdsgraden, varierande mellan 0,9 och 1,2. Därefterberäknas, för varje kommun, hur stor andel av personema i åldrama ochäldre som är ensamboende. Denna andel sätts i relation till (delas med) enmotsvarande andel beräknad för hela riket. På så sätt får man ett index, medett vägt genomsnitt på 1. Detto index multipliceras med glesbygdsgraden föratt få fram den för respektive kommun kostnadsjusterande faktom. Dehögre åldrama indelas i fyra åldersgmpper (75-80, 80-84, 85-89 och 90 elleräldre). Ett bidragsgmndande belopp för varje gmpp beräknas som summan avantolet individer i den åldersgmppen gånger ett visst belopp, olika för varjeåldersgmpp. De fyra åldersgmppsbeloppen bör vara , , 13 074kr. Sedan summeras de fyra bidragsgmndande beloppen ochmultipliceras med den kostnadsjusterande faktom för att få fram det faktiskabidraget. Densisto komponenten är ett tillägg . per förtidspensionär i kommunen. Sombilaga 1:3.10 bör till protokollet fogas en redovisning av ett beräknat utfallav stetsbidraget baserat på uppgifter som skulle ha använts om bidraget hadebörjat betolas ut . Detnya stotsbidraget bör liksom det nuvarande administreras och utbe-tolas avsocialstyrelsen. Principen bör vara att stotsbidraget skall utges tillkommuneraa kvartolsvis i efterskott och baseras på befolkningsunderlaget perden föregående år. Med hänsyn till de nyautbetolningsmtineraa bör dock bidraget för utbetolas halvårsvis iefterskott. Innebörden av detto är att det nya stotsbidraget till kommuneraatill service och vård till äldre och handikappade får budgetmässigakonsekvenser för stoten först /93. Jagavser att senare återkomma till regeringen med förslag till närmareförordningsbesfåmmelser om stotsbidraget till service och vård för äldre ochhandikappade. 1990/91:150 Bil. Mittförslag: Ett system införs för kostnadsutjämning mellan samtliga konimuner ilandet med undantog av de landstingsfria kommunema. Systemet skall för år 1992bidra till att ge kommunema fåckning för de genom äldrereformen tillkommandekostnadema. skall systemet ge kommunema möjlighet attgradvis anpassa sig till en behovsbaserad fördelning av stotens stöd tillkommunema. Systemetskall fördela resurser enligt samma behovskriterier som stotsbidraget tillservice och vård till äldre och handikappade, dvs. viktot antol i kommunenbosatto personer i de högre åldraraa, den relativa andelen ensamboende äldre,andelen förtidspensionärer samt kommunens glesbygdsgrad. Systemetför mellankommunal kostnadsutjämning regleras i lag och administreras centralt.Skattemyndigheteraa verksfåller kostnadsutjämningen genom avräkning vidutbetolningen av kommunalskattemedel. Utjämningsbeloppen skall årligenjusteras med hänsyn till lönekostnadsutvecklingen för den berörda verksamheten. Skälenför mitt förslag: Målet för den ekonomiska regleringen är att kommuneraa för år1992 skall ges fåckning för de tillkommande kostnader som äldrereformen förmed sig. Detto resultot kan inte uppnås helt med de regleringsinstmment jagtidigare redovisat utan det krävs också en kostnadsutjämning mellan kommunema. De föreslagnaförändringaraa i skatteutjämningssystemet och det nya stotsbidraget för serviceoch vård till äldre och handikappade i kommuneraa innebär också en förändringav stotens stöd i riktning mot en behovsbaserad resursfördelning. För enskildakonimuner kan detto övergångsvis innebära vissa påfrestningar, varför en vissomsfållningsperiod är nödvändig. Även av detto skäl fordras ett system förmellankommunal kostnadsutjämning. Detmellankommunala systemet för kostnadsutjämning bör ha framför Prop. 1990/91:150allt två uppgifter. Den ena är att varje kommun skall få fåckning Bil.1:3 för sina genom reformen tillkommande kostnader. Den andra uppgiften är attunder en omsfållningsperiod ge kommuneraa möjlighet att gradvis anpassa sigtill en fördelning av stotens stöd som i högre grad baseras på kommunens behov.Jämfört med dagens stotsbidragssystem, som fördelar resurser efter prestotion,medför denna omläggning vissa omfördelnings-effekter. Dessa kan hanteras bättreav kommuneraa om de ges möjlighet till en gradvis anpassning. Dessaeffekter beror också på att landstingen har en omfördelande roll iförhållande till kommuneraa i länen. De skillnader som finns mellan kommuneraainom ett län kan bero dels på hur kommunen utnyttjat landstingens hälso- ochsjukvård och åldersstmkturen i kommunen, dels på hur strukturen på landstingetsoch kommunernas vårdutbud ser ut. Om exempelvis valt att satsa påprimärvård och en utbyggd hemsjukvård minskar kostnadema för den somatiskalångtidssjukvården jämfört med det landsting där vårdstmkturen innehåller andel somatisk långtidssjukvård. Kommunens egen utbyggnad av socialservice kan givetvis också påverka dess konsumtion av landstingetsvårdinsatser. Exempelpå ett län med stort behov av kostnadsutjämning är och exempelpå ett län med små behov av kostnadsutjämning är Kristiansstods län. Som bilaga1:3.9 bör till protokollet fogas en redovisning av utfallet av systemet förmellankommunal kostnadsutjämning för landets samtliga berörda konimuner. Vidutformningen av systemet för mellankommunal kostnadsutjämning finns det enligtmin mening flera viktiga kriterier som måste vara uppfyllda. somsystemet klarar de två huvuduppgifterna att ge kommunema fåckning förkostnadema och att åstodkomma en gradvis anpassning till en förändradresursfördelning bör det vara så utformat att varje kommun kan fömtse hurfördelningen av resurser blir för den egna kommunen. Därför anser jag att systemetmåste innehålla sådana kända och fömtsägbara komponenter att detto blirmöjligt. Det system jag nu föreslår uppfyller dessa kriterier. Näromsfållningsperioden är till ända, kan det fortfarande finnas län därspännvidden är stor mellan kommunemas kostnader och resurser. Det bör då varamöjligt att låto det mellankommunala kostnadsutjämnande systemet fortsätto attfördela medel inom sådana län. Av flera skäl anser jag det dock inte lämpligtatt redan nu to sfållning till detto. I detto sammanhang vill jag också erinraom att den kommunalekonomiska kommittén (dir. 1990:20) har i uppdrag att seöver det totola stolliga bidragssystemet för den kommunala sektora. Systemets utformning Prop ■ 1990/91:150 Somredan nänmts har det mellankommunala kostnadsutjämnande systemet tvåuppgifter. Är 1992 skall det medverka fill att kommuneraa får fåckning för sinanya kostnader och skall systemet gekommuneraa möjlighet att gradvis anpassa sig till en helt behovsbaseradfördelning av vissa utjämningsresurser. De kriterier som skall ligga till gnmdför fördelningen inom det nya stotsbidraget bör vara tillämpliga också för detmellankommunala systemet för kostnadsutjämning. Föratt tydligt beskriva själva systemet för den mellankommunala kostnadsutjämningenoch dess funktion väljer jag att ge ett exempel där systemet omfattor endasttvå kommuner, en kommun som får och en som ger resurser till denmellankommunala kostnadsutjämningen. Avslutningsvis kommer jag att redovisahur den mellankommunala kostnadsutjämningen fungerar i praktiken för ett ländär kommunema har olika behov av kostnadsutjämning. Som bilaga 1:3.7 bör tillprotokollet i ärendet fogas en redovisning kommunvis för ingångsvärden i denmellankommunala kostnadsutjämningen. Av denna bilaga framgår vilka kommuner somfår överskott i den ekonomiska regleringen och får avsfå detto till systemet.Utfallet av den mellankommunala utjämningen för samtliga konimuner framgår avredovisningar, som bör fogas till protokollet som bilaga 1:3.8 respektive1:3.9. Bilaga 1:3.8 innehåller den ekonomiska regleringens utfall samt effektenav mellankommunal kostnadsutjämning. Bilaga 1:3.9 redovisar den mellankommunalakostnadsutjämningen prisnivå och till och medår 1997. Allraförst villjag beskriva den mellankommunala kostnadsutjämningens funktion år1992 då det gäller att ge kommunema fåckning för sina tillkommande kostnader.Systemet i fråga avses träda in först efter det att övriga regleringsinstmmentfördelat resurser mellan landsting och kommuner. Reducering avsjukförsäkringsersättningen, skatteväxling och förändringar iskatteutjämningssystemet har således redan skett. I den ekonomiska regleringeninräknas också utfallet för den enskilda kommunen av det nya stotsbidragettill service och vård till äldre och handikappade. Den sammantagnaeffekten avdessa regleringsinstmment utgör kommunens nya intäkter.