prop · GE03144 · 1990-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1990/91: 144 om vissa följdfrågor om ny bostadsfinansiering, m.m. Regeringenföreslär att anta de förslag som tagits upp i bifogade utdrag urregeringsprotokollet . Iproposirionen redovisas regeringens överväganden med anledning av vissatillkännagivanden frän i anslutning till beslutet om en ny bostadsfinansiering.Det gäller frägan om förmänsrättsläget för pantsäkerhei för räntelän och frägorom stadig kreditgaranti. Den stadiga kreditgarantin föresläs kunna tas i anspråkredan i samband med normala försäljningar. Vidare föresläs att grunderna föratt efterskänka statliga regressfordringar i kreditgarantisystemet utformas säatt den enskildes förlustrisker inte skall päverkas av inom vilken region eUerort bostaden är belägen. I propositionen redovisasvidare förslag om extra upptrappningar av räntebidrag vid ny- och ombyggnad är1992 enligt vad som aviserats i budgetpropositionen 1991. Med ulgängspunkl idessa förslag lämnas också förslag om hur en ny bostadsfinansiering skalltillämpas fr.o.m. är 1993 för hus med räntebidrag för ny- eller ombyggnadenligt nuvarande regler. Vidare redovisas förslag om ett tillfälligt stöd förvissa låntagare som avstår från realräntebidrag och statligt garanteraderäntelån samt förslag om övriga stödformer med räntebidrag och om räntestödetvid bostadsförbättring. 1 1990/91. 1990/91: 144 Utdragur protokoU vid regeringssammanträde , ordförande, och statsråden , S. ,, , , R. , , , , G.Andersson, Lönnqvist, , , , , , , Proposition om vissa följdfrågor om ny bostadsfinansiering,m.m. Idecember 1990 beslutade om att införa en ny bostadsfinansiering (prop.1990/91: 34, BoU4, rskr. Beslutet innebär att det nuvarande låne-ochräntebidragssystemet vid ny- och ombyggnad av bostadshus ersätts av ett stödsystemsom bygger pä att hela länefinansieringen sker pä den allmänna länemarknaden ikonkurrens mellan kreditinstituten. I stället skall en del av låneräntornakunna omfördelas över tiden med hjälp av ränlelän som låntagarna tar upp på denaUmänna lånemarknaden. liLnefmansieringen garanteras genom statligakreditgarantier. Räntebidrag behälls i den utsträckning som behövs dels för attge hyresgäster och bostadsrättshavare samma minskning av räntekostnaderna somegnahemsägare fär via skattesystemet, dels för att hindra att räntelänesyslemetvid höga realräntor ökar den reala skuldbelastningen pä fastigheten. Föratt subventionsmässigt jämställa hyres- och bostadsrätishus med egnahem lämnasskatte kompenserande räntebidrag för hyres- och bostadsrättshus som uppfyllerallmänna krav för stadigt slöd vid ny- eller ombyggnad. Bidrag lämnas med 30 %av en beräknad kosmad för räntor pä en läneskuld för investeringen och päräntelän. Det skattekompenserande räntebidraget lämnas för en total bidragstidav 40 är, om bidraget avser nybyggnad, och 30 är, om det avser ombyggnad. Ettsärskill räntebidrag lämnas vid höga realräntor (realräntebidrag). FuUt realräntebidraglämnas under de tio första aren efter husels färdigställande. Under de följandetio ärcn minskas realräntebidraget för att upphöra tjugo är efter färdigstäUandet.Rcalräntebidraget lämnas oberoende av husets faktiska finansiering. Statligakreditgcu-antier länuias i den utsträckning långivaren önskar för sådana lånsom behövs för att täcka den del av länebehovet som täcks med bostadslån.Statliga kreditgarantier lämnas även för räntelän. Låntagare och långivare färsjälva avtala om villkoren för sädana län. Statens åtaganden begränsas tifl denskulduppbyggnad som följer om nettoutgiften det första aretär av investeringslänel och nettoutgiften därefter ärligen ökar i taktmed inflationen. Den sä beräknade ränteläneskulden minskas med ett belopp sommotsvarar fullt realräntebidrag för aret. Den förutsatta nettoutgiften detförsta aret ökas stegvis från är 1992 tiU är 1995. Beslutet avses träda ikraft för nya hus och för hus med räntebidrag för ny- eUerombyggnad enligt nuvarande regler . beslut om en nybostadsfinansiering innefattar även vissa tillkännagivanden med anledning avregeringens forslag. Det gäller frägor om förmänsrättsläget för säkerhet fwräntelän, om eftergift av regressfordringar i kreditgarantisystemet och omsamordningen mellan kreditgarantin och det kommunala forlustansvaret. Jag avseratt nu ta upp dessa frägor. I proposition 1990/91: 34anförde jag att det i budgetpropositionen 1992 borde kunna lämnas förslag omvilka låntagare med räntebidrag för ny- eller ombyggnad enligt nuvarande reglersom skall erbjudas att inga i räntelänesyslemet och viUca nettoräntesatser somdärvid skall tillämpas. Vidare borde i detta sammanhang prövas frägan om etltillfälligt stöd för låntagare som avstår frän statligt garanterade räntelänoch frägan om räntebidrag enUgt vissa andra stödformer. Med hänsyn till attriksdagens beslut i fråga om nya hus innebär att reformen kunnat tidigareläggasfrän till är det enligt min mening angelägetau klarhet skapas redan nu om reformens konkreta innebörd för hus medräntebidrag enligt nuvarande regler. Jag kommer därför att nu ta upp även dessafrägor. Jagtar slutiigen upp vissa andra frägor som har samband med reformeringen avbostadsfinansieringen. Regeringens överväganden ifräga om de skatte-, pantsättnings- och redovisningsfrågor som besluten om enny bostadsfinansiering föranleder avses redovisas för under hösten1991. Jag vUl i sammanhanget påminna om att frägan om beskattning avbostadsrättsföreningar utreds. En ändrad beskattning kan påverkabehovet av skattekompenserande räntebidrag till bostadsrättsföreningar. Prop.1990/91: 144 2 Förmånsrättsläget för pantsäkerhet för räntelån Minbedömning: Nägot pantsätiningsutrynune i fastigheten eller tomträtten för s.k.topplän mellan investeringslän och sädana ränlelän som berättigar till stadigkreditgaranti behövs inte. Pantsäkerheien för räntelän kan, utan menliginverkan pä låntagarens möjligheter att finansiera projektet, i förmänsrättshänseendeplaceras efter den övre gränsen för säkerheten för eninvesteringslän. Skälenför min bedömning: Mitt förslag om krav på pantsäkerhet för investeringslän ochräntelän i proposition 1990/91: 34 (s. 32 f.) innebär bl.a. 1990/91. att ett villkor for attkreditgaranti skall gälla för investeringslån som lämnas Prop. 1990/91: 144 förny- eller ombyggnad är att det finns pantsäkerhet för investeringslänet inom100,99 resp. av fastighetens pantvärde i färdigt skick beroende pä om låntagarenär ett allmännyttigt bostadsföretag eller motsvarande, bostadsrättsförening medviss insyn eller tillhör nägon annan kategori än de nämnda.Enligt förslagel skall vidare som vilUcor för kreditgaranti för räntelän gällaatt det finns pantsäkerhet som i förmänsrättshänseende högst ligger i omedelbaranslutning tiU nämnda gränser. Nägot pantsättningsutrytnme i förmänsrättslägemellan panten för räntclänct och dessa gränser finns säledes inte. Förslagetinnebär vidare att förmänsrättsläget för pantsäkerheten bestäms med ledning avett pantvärde för fastigheten som beräknas efter samma grunder som gällerför pantvärdet för bostadslän. Det innebär an pant-värdet skall motsvara den avlänsbostadsnämnden fastställda produktionskostnaden med tillägg för värdet avsädana nyttigheter som ingär i eUer hör tifl fastigheten när byggnadsföretagetpåbörjas och som inle beaktas i produktionskostnaden för bostäder. I fräga om smähusingär dänned koslnader för bostadsytor upp till 180 m i pantvärdet. Ipantvärdet inräknas ocksä kostnader för lokaler. Bostadsutskottethar i fräga om placeringen av säkerheten för räntelän anfon följande (1990/91 :BoU4s. 31): "I egnahemsfallet kan kravet således under vissa förutsättningarleda till sädana krav pä eget kapital eller finansiering med län utan säkerhet,an låntagare i normala inkomstiägen kan tvingas avstä frän en angelägenbostadsinvestering. anser sig inte hatillräckligt underlag för att ta ställning i denna avvägning vad gällerpantsäkerhetens placering. Regeringen bör därför i förening med sin syn pä fräganäterkomma till i ärendet. Vad nu anförts bör som sin meningge regeringen tiUkänna." Förmin del viU jag anföra följande. Förnärvarande används tvä olika metoder för att beräkna läneunderlag och pantvärdefor egnahem. För säljarbyggda egnahem, dvs. egnahem som uppförs förförsäljning, motsvarar läneunderlaget i princip produktionskostnaderna enligtanbud m.m. För läntagarhyggda egnahem, dvs. egnahem som ägaren uppför eller läteruppföra ät sig själv, beräknas låneunderlaget enligt en schablonmetod. Dessaprinciper skall gälla även för beräkningen av bidragsunderlag,kreditgarantiunderlag och pantvärde i en ny bostadsfinansiering. Dock slopasden reduktionsfakior i schablonmetoden som begränsarläneunderlaget för byggnaden till av den beräknade kostnaden. Attpantvärdet i fräga om läntagarbyggda egnahem bestäms pä grundval av en schablonmetod skafl dock inte innebära nägra nackdelar i dessa fall. Jag vill päminna om att det fr.o.m. gäller en ny schablonmetod for att beräkna läneunderlag för byggnader. Som en följd av den nya metoden ökade läneunderlagen för läntagarbyggda egnahem kraftigt. En grundläggande utgångspunkt för schablonmetoden är nämligen att beräkningen skall spegla de faktiska kostnadema för hus av oUka utformning . pä en byggmarknad ibalans. Enligt min mening uppfyller schablonmeioden Prop. 1990/91: 144 ocksä i huvudsak dettakrav. Av kravet följer att antalet schablonbelopp inte kan begränsas alltförmycket om skillnader i utformning skall kunna beakias pä en tillfredsställande sän.En svårighet är dock an schablonbeloppen skall speglakostnaderna för säväl tyngre som för lättare lägenhetsskiljande konstruktioner samt kostnademaför hus med olika höjd och lägenhets- sammansätming.Boverkets beslut att generellt reducera beloppen för smähustill av vad som gäller för flerbostadshus fär betraktas som liflfälligt i avvaktan påändringar som direkt beskriver kostnadsskillnader Isamband med sädana ändringar bör ocksä älgärder genomförasför att avsevärt förenkla ansökningsförfarandet och prövningen avstatligt stöd i fräga om läntagarbyggda egnahem. Enligt vad jag har erfarit pägär överläggningarmellan och trähusbranschen med dena syfte. Vissajusteringar i grunderna för schablonmetoden för att fä en bättrekostnadsanpassning bör dock göras. Det gäller bl.a. grundema för an bestämmaden s.k. tidskoefficienten. Schablonbeloppen för byggnader uttrycks i ettprisläge som avser en viss tidpunkt och justeras sedan till aktueUt prisläge genomen omräkning med en tidskoefficient som grundas pä statistiska centralbyräns faktorprisindexför gruppbyggda smähus exkl. löneglidning och med avdrag för en tänktproduktivitetsökning pä per manad. I fortsättningen börschablonbeloppen anpassas till den faktiska produktivitetsutvecklingen. Jagavser att i annat sammanhang äterkomma till regeringen i frägan. Enannan justering som bör göras gäller grundema för att beräkna markkoslnader. Fr.o.m.den 1 juli 1988 gäller en ny schablonmetod för att beräkna kostnader för mark.Beloppen skall i princip täcka kostnadema för tomt, exploatering samt vattenoch avlopp i områden utan samlad bebyggelse (s.k. exploaieringsomräden).Beloppen fär dock inte överstiga maximibelopp som fastställs av regeringen;Maximibeloppen för exploatering samt och avlopp är indexreglerade. Defaktiska kostnadema för mark är högre än maximibeloppen i allastörre kommuner. Enligt min mening behövs det inte nägra maximibelopp för marknär schablonmetoden skall användas för att beräkna bidragsunderlag i etl nyttbostadsfinansierings-system. Maximibeloppens subventionsbegränsande syftetillgodoses i det nya systemet pä sä sätt att systemet i sig innebär attsubventionerna begränsas starkt. Jag avser därför att i annat sammanhangföreslå regeringen att maximibeloppen slopas vid utgången av är 1991.Markbeloppens storlek kommer dä i samtiiga fall att bestämmas pä samma sätt somför närvarande gäUer maricbelopp som inte begränsas av maximibeloppen. Isamband med ändringen av schablonmetoden för att beräkna mark kostnader inleddes en avveckling av de s.k. lägestilläggen i låneunderlagen. Tilläggen har slopats helt . Lägestilläggen skulle i princip motsvara det högre markpris som var skäligt i bostadsområden med ett bättre läge än andra områden. I fräga om möjlighetema att belåna sådana markkostnader vill jag äterge vad den dävarande bostadsministem anförde i frägan (prop. 1987/88: 48 s. 8): "Enligt gällande regler om beräkning av r pantvärde skall pantvärdetmotsvara läneunderlaget med tillägg för bl.a. Prop. 1990/91: 144 sädanavärden som inte beaktas vid beräkning av läneunderlaget. pantvärdet överstigerläneunderlaget, kan den underliggande krediten ökas i Sådana värden som lägestilläggen skall avse kan ingå i pantvärdetoavsett särskilda tillägg fastställs eller inte. finansierasädana värden med underliggande kredit bör alltså inte försämras omlägestilläggen slopas." En bestämmelse av denna innebörd finns ocksä i föreskrifter ullförordningen (1978: 384) om beräkning av länc- underlagoch pantvärde för bostadslän. Av bestämmelsen följer att om det tomtpris som godkänns ibidragsärendet överstiger bidragsunderlaget för tomten f&rmellanskillnaden inga i pantvärdet. Detjag nu har anfört innebär enligt min mening att de bestämmelser som päverkarutrymmet för investeringslän i det nya bostadsfinansierings-systemet, dvs. grundemaför att bestämma ett pantvärde för huset, pä en balanserad byggmarknad ger etttillfredsställande utrymme för en kosmads-täckande finansiering även av sädana smähusför vilka pantvärdet beräknas enligt schablonmeiod. Nägot panisältningsuirymmeför ett s.k. topplän före räntelän skall aUtsä inte behövas. Med hänsyn tillatt det är angeläget att smähusköpare verkligen själva svarar för en egeninsats av den omfattning systemet enligt regeringens förslag fömtsätter bör detinte heller öppnas möjligheter att belåna egna insatser med bättre säkerhet änräntelän. Mot bakgmnd av detta anser jag säledes att det för de investeringslänsom omfattas av kreditgaranti skall krävas pantsäkerhet som i förmänsrättshänseendeligger inom 100, 99 resp. av fastighetens pantvärde i färdigt skickberoende pä om låntagaren är ett allmännyttigt bostadsföretag ellermotsvarande, bostadsrättsförening med viss insyn eller tillhör nägonannan kategori än de nämnda. För räntelän skall lämnas pant-Säkerhet som iförmänsrättshänseende placeras med sin nedre gräns högst i omedelbar anslutningtiU dessa gränser. Jag vill i sammanhanget påminna om att skiUnaden mellanolika ägarkaiegorier i fräga om kravet pä egen insats inte motsvaras av nägonskillnad i fräga om statens övriga åtaganden för dessa hus. Jaganförde i prop. 1990/91: 34 (s. 38) alt den nedre gränsen för säkerhet förräntelän som omfattas av kreditgaranti / beståndet borde kunna läggas vid högst95-l(X) % av pantvärdet beroende pä läntagarkalegori och att med pantvärdeborde avses ett beräknat marknadsvärde för huset är 1990. Jag anförde vidare -som undantag frän huvudregeln - att pantsäkerheten för statligt garanteraderäntelän alltid borde placeras efter säkerheten för de län frän kreditinsritutsom utbetalats eller avtalats före . Undantagsregelnsinnebörd är alltså att den nedre gränsen för pantsäkerheten för räntelän idessa fall kan vara högre än husets marknadsvärde är 1990. Jagvill i sammanhanget ocksä beröra kravet pä pantsäkerhei för räntelån för hus som byggs eller byggs om med stöd av nuvarande finansie ringssystem, dvs. för de projekt som har fän beslut om bostadslän eller fär beslut om sådana lån före utgången av är 1991 och för vilka lån utbetalas eller avtalas fr.o.m. . I dessa fall har det rän viss osäkerhet , om vad kravet på säkerhetför räntelän innebär. För att snabbt skapa en nödvändig klarhet har jag i olikasammanhang, bl.a. för företrädare för kreditinstituten, framhållit attregeringens avsikt är att säkerheten för statligt garanterade räntelån i dessafall alltid skall kunna placeras efter säkerheten för sädana län fränkreditinstitut i fråga om egnahem som har tagits upp för att finansierainvesteringen. Jag vill i sammanhanget päminna om att termen kreditinstitut dcfmierasi 3 § lagen (1988: 1385) om riksbank. För att tryggafinansieringen av det byggande som påbörjas under är 1991 har regeringendessutom pä mitt förslag beslutat om en ändring av bestämmelsema om pantvärdei förordningen (1978: 384) om beräkning av läneunderlag och pantvärde förbostadslän. Ändringen innebär att den nedräkning som görs av det schablonberäknadeläneunderlaget för byggnaden till av den beräknade kostnaden inte pä molsvarandesän skall begränsa pantvärdet. Hela den beräknade byggkostnaden skall alltså beakiasnär säkerhetsutrymmet för byggkrediter och underliggande fastighetskrediter bestäms.Ändringen gäller projekt för vilka länebeslut meddelas fr.o.m. den 1 april1991. Jag vill slutligen päminnaom an mina tidigare förslag i fräga om säkerhet för räntelän ocksä innebär ankreditgarantinämnden fär godta även annan säkerhet än vad jag nämnt om detbehövs för atl trygga kredit-försörjningen och det i övrigt är skäligt. Prop.1990/91: 144 Mittförslag: Kreditgaranti i fräga om räntelän för egnahem kan tas i anspråk även ifall när längivaren helt eller delvis måste avstä frän pantsäkeihet for sädanalän för att en frivillig försäljning av fastigheten skall kunna komma tillstånd. Regressfordringarsom avser räntelån för egnahem efterges om fordringen uppstått pä gmnd av anfastighetsprisutvecklingen inom en region eller pä en viss ort har varitsvagare än i riket som helhet och förlusten inte har kunnat påverkas av husetssäljare. Skälenför mitt förslag: I proposition 1990/91: 34 (s. 34) anförde jag att statens garantiätagandekommer an innebära en direkt ansvar för betalning av långivarens fordringar ide fall värdet av panten inte räcker till. För låntagaren innebär detta att hangentemot längivaren inte har något personligt ansvar för den låneskuld somgarantin avser. Som en följd av atl staten tvingas infria sin garantiåtagandefår emellertid staten regressvis en fordran mot låntagaren personligen. I sammanhangelanförde jag an statens regress-anspråk mot låntagaren borde begränsas i vissafall. borde säledes efterhand kunna utveckla en praxis i frägaom regressfordringar och t.ex. kunna efterge fordringar som beror på attvärdeutvecklingen inom enregion eller pä en viss ort har varit så svag an räntelänen i större eller Prop.1990/91: 144 mindre del saknar täckning. Bostadsutskottethar i fråga om eftergift av regressfordringar anfört följande (1990/91:BoU4 s.33 f.): "Utskottetanser att det bör ankomma pä regeringen att under den fortsatta beredningen avärendet överväga hur villkoren för eftergift av regressfordran närmare kanutformas. Utgångspunkten i detta arbete bör vara an ränteläne-systemetsuppbyggnad inte bör tillåtas leda till ekonomiskt orimliga situationer för denenskilde som har sin gmnd i förhällanden pä bostadsmarknaden som låntagareninte haft rädighet över. I arbetet bör särskild vikt fästas vid att villkorenges en sädan utformning att fömtsättningama för byggande i glesbygd och påmindre orter inte försämras. Stadiga regressfordringar som beror pä attvärdeutvecklingen inom en region eller pä en viss ort har varit sä svag atträntelänen saknar täckning bör i normala fall kunna efterges. Detta böruppfattas som ett åtagande från statens sida med framför allt en regionalpolitiskinnebörd. En låntagare bör inte behöva hysa oro för vad räntelänen kommer attinnebära vid en framtida försäljning. Dennu föreslagna fortsatta beredningen bör således leda fram till förtydliganden ide avseenden som diskuterats i de aktuella motionerna. En fråga som ocksä fårövervägas i detta sammanhang är i vilken ulslräckning som villkoren för statenseftergifter av regressanspräk pä förhand kan redovisas genom bindande regler. Iframför allt nrotion Bo6 (c) har en sädan ordning efterfrågats. Utskottet kaninstämma i den principiella synpunkten att klart formulerade regler är attföredra. I detta sammanhang kan man dock inte bortse frän att pä förhandredovisade detaljerade regler för statens eftergifter av regressfordringar gerutrymme för otillbörligt utnyttjande av systemet genom skenförsäljningar e.d.Det kan ocksä föreligga svärigheter an fömtse alla situationer ivilka en eftergift av regressfordran kan anses vara rimlig." Förmin del viU jag anföra följande. Jagtar först upp frägan om i vilka situationer kreditgarantin bör kunna tas i anspråk. I fråga om borgensåtaganden för lån gäller normalt att de fär tas i anspråk när långivaren säger upp lånet som en följd av att låntagaren inte fuflgör sina åtaganden enligt läneavtalet, dvs. framför allt om låntagaren upphör att betala ränta efler amortering. Med hänsyn ull de särskilda fömtsättningar som kommer an gälla i del nya finansieringssystemet i fräga om belåningen av fastigheten bör enligt min mening statens garantiåtaganden i fråga om råntelån för egnahem ha en vidare innebörd än ett normalt borgensåtagande. Det är säledes rimligt att långivaren får ersätming direkt ur kreditgarantin inte bara i en förluslsituation när förfallen fordran intekunnat drivas in pä vanligt sätt, utan också när långivaren mäste avstä frän pantsäkerhet för att en frivillig försäljning av fastigheten skall kunna komma till stånd. Längivaren skafl alltså inte behöva säga upp länet för att fä ersättning av staten. Det bör räcka med att försäljningen behövs pä gmnd av säljarens situation och att försäljningen pä gmnd av prisnivån på orten inte kan genomföras utan att långivaren avstår från pantsäkerhei för räntelän helt n Vad jag nuhar anfört motsvarar i huvudsak den ordning som i Prop. 1990/91: 144 dagtillämpas vid s.k. underhandsförsäljning, med den skillnaden att låntagareninte behöver vara på obestånd vid försäljningstillfället. Det är tillräckUgt anförsäljningen måste ske till ett pris som inie täcker hela räntelåneskulden.En sädan ordning innebär inte bara stora fördelar för den enskilde utan kanockså antas begränsa statens förluster därigenom att försäljningen kangenomföras än annars och att kreditgarantin dä intebehöver tas i anspråk för att täcka förluster som avser upplupen ränta och amortering.En fömtsättning för att kreditgarantin skall gälla i dessa fall bör vara attgarantigivaren/staten godtar den frivilliga försäljningen och att dennaberäknas leda till ett ättninstone lika bra ekonomiskt utfall som en tvångsvisgenomförd försäljning. Jagövergår nu till frägan om eftergift av regressfordringar som avser räntelän föregnahem. I proposition 1990/91: 34 (s. 14 f) anförde jag att av betydelse förett ränteläncsystem och dess funktion är bl.a. sambandet mellan den allmännaprisutvecklingen och prisutveckUngen pä fastighetsmarknaden. Över längre perioderhar utvecklingen av konsumentpriser och fastighetspriser i stort settsammanfallit medan avvikelser har varit påtagliga.Utvecklingen av fastighetspriserna regionalt kan dessutom avvika påtagligt frånvad som gäller i riket i genomsnitt. För att ett ränteläncsystem skall kunnafungera stabilt krävs det därför även av dessa skäl attskuldökning och länetider begränsas. Jag vill i sammanhanget påminna om att detbeslutade bostadsfinansieringssystemet alltid innebär att de reala skuldernaminskar kontinuerligt, i vanliga kombinationer av ränta och inflation medåtminstone per är. Genomsnittligt är alltså den reala skuldminskningen säavvägd att den klarar en betydligt långsammare fastighetsprisutveckling än densom har varit vanlig på Avfrämst regionalpolitiska skäl anser jag i likhet med bostadsutskottet att detbehövs ett åtagande frän statens sida i fråga om eftergift av regressfordringarsom dels undanröjer en eventuell osäkerhet hos dem som avser att bygga enpermanentbostad, dels innebär ett stöd för dem som råkat i ekonomiska svärighetervid en försäljning.