prop · GE03199 · 1990-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1990/91: 199 om förbud mot vissa dopningsmedel Regeringenföreslår att anta det förslag som har tagits upp i bifogade utdragtu- regeringsprotokoUet . 1propositionen läggs fram förslag ull en särskild lag om förbud mot vissa dopningsmedel.Förslaget innebär att såväl innehav som andra förfaranden som främjar tillgänglighetenav de ifrågavarande medlen inte blh tilläma för annat än medicinskt eUervetenskapligt ändamål. UppsåUigöverträdelse av lagens förbud - dopningsbrott - skall kunna straffas medfängelse . För ringa brott föreslås påföljden bU böter ellerfängelse . Dennya lagen föreslås oda i kraft . 1 1990/91. 1 saml Nr 199 Lag om förbud mot vissa dopningsmedel 1 §Denna lag gäller a) syntetiska anabola steroider, b) testosteron och dess derivat, c) tillväxthormon, d) kemiskasubstanser som ökar produktion och frigörelse av testosteron och dess derivat eller av tillväxthormon. 2 §Medel som anges i 1 § får inte annat än för medicinskt eller veten skapligt ändamål 1. införastiU landet, 2. överlåtas, 3. framställas, 4. förvärvas i överlåtelsesyfte, 5. bjudasut tUl försäljning, eller 6. innehas. 3 §Den som uppsåtligen bryter mot 2 § 2-6 döms för dopningsbrott till fängelse i högst två är. Ärbrott som avses i första stycket att anse som ringa, döms till böter eller fängelsei högst . Omstraff för olovUg införsel m.m. fmns bestämmelser i lagen (1960:418) om straffför vamsmugghng. 4 §För försök eller förberedelse till sådant dopningsbrott som inte är att anse som ringa döms till ansvar enligt 23 kap. , om gärningen gäller annan befatming än som avses i 2 § 6. Omflera har medverkat till brott som avses i 2 § 2-5, skall 23 kap. 4 och 5 §§ tiUämpas. 5 §Medel som varit föremål för brott enligt denna lag eller värdet därav samt av sådant brott skall förklaras förverkat, om det inte är uppen bart oskäligt. Detsamma gäller förlag för sådant brott eller dess värde, om förlaget mottagits och mottagandet utgör brott enligt denna lag. Egendomsom har använts som hjälpmedel vid brott enhgt denna lag eller egendomens värdefår förklaras förverkat, om det är påkallat till förebyggande av brott ellerannars särskilda skäl föreligger. Detsamma gäUer egendom med vilken har tagits befatmingsom utgör brott enligt denna lag. 6 §Angående beslag av egendom som kan antas vara förverkad enligt 5 § gäller bestämmelsema i , med den avvikelsen att bestämmel sen om att åtal skall väckas inte gäller i annat fall än dårätten ut satt sådan tid. Bestämmelsema i 2 § 1 och3 samt 3 § lagen (1958:205) om förverkande Prop. 1990/91: 199 av alkoholhaltigadrycker m.m. skall tillämpas på motsvarande sätt då beslag har skett av medelsom avses i 1 § denna lag. Tiden för att anmäla missnöje skall dock räknas frändagen för förordnandet. Dennalag träder i kraft . Utdragur protokoll vid regeringssamman&äde , ordförande, och statsråden , ,, , R. , , , , G. , ,, , , , , Åsbrmk Proposition om förbud mot vissa dopningsmedel 1 Inledning Genombeslut förordnade chefen för i samråd medchefen för regeringsrådet attundersöka möjlighetema att via ändringar i läkemedelslagstiftningen minskatillgången på dopningsmedel. Uppdraget redovisades i promemorian(Ds 1989:60) Åtgärder mot doping. I promemorian föreslogs en särskUd lag omvissa medel med hormonell inverkan. Tillprotokollet i detta ärende bör som bilagor 1 och 2 fogas promemoriansredovisning av IntemationeUa Olympiska Kommitténs dopningslista resp. detlagförslag som läggs fram i promemorian. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstansernaoch en sammanställning över deras yttranden bör fogas till protokollet i dettaärende som bilaga 3. Regeringen beslutade att inhämta lagrådets yttrandeöver ett inom upprättat förslag till lag om förbud motvissa dopningsmedel. Det till lagrädet remitterade lagförslaget bör fogas tUl proto-koUeti ärendet som bilaga 4. Lagrädethar lämnat lagförslaget utan erinran. Lagrådets yttrande bör fogas lill protokoUeti delta ärende som bilaga 5. Lagrådets granskning har lett tiU en redaktionelländring i 3 § i lagförslaget Idet följande tar jag upp frägan om lagstifming mot dopning. Jag har vid minaöverväganden samrått med cheferna för justitie- och bostadsdepartementen. 2 Alhnän motivering Prop. Dopnmghar använts i samband med idrottsutövnuig och innebär i princip attidrottsutövaren försöker att förbättra sin prestationsförmåga på ett konstlatsätt. Redan från antiken finns beskrivningar på dopning och i den modernaidrottsrörelsen har många fall uppmärksammats. Defarmakologiska dopningsmedlen har dominerat i dopningssammanhang. Fömtomdessa medel kan nämnas bloddopning, där en del av idrottsutövarens blod lagrasoch reinfunderas strax före en tävhng för att hans syretransportkapacitet skallöka. De farmakologiska dopningsmedlen, som i stor utsträckning utgörs avläkemedel, är här främst av intresse. Dopningsmedlenhar olika användningsområden. De ursprungliga medlen användes i direkt sambandmed tävlingar för att öka prestationsförmågan. Först komanabola steroider i bruk med syfte att införtävlingarna bygga upp idrottsutövarens muskulatur. används även medelsom har till uppgift att dölja att ett dopningspreparat har använts. Detstår nu klart, att dopning, som urspmngligen förekom i huvudsak bland elitidrottare,med tiden har spritt sig även till nivåerna dämnder. är dopning inteheller endast ett problem för den egentliga idrottsrörelsen. Även i andrasammanhang där kroppsaktiviteter förekommer utnyttjas dopningsmedel, främstkanske bland kroppsbyggare på motionsnivå. Flertalet av de dopningsmedel somanvänds i har smugglats in i landet. Företeelsersom dopning strider mot idrottsrörelsens gmndprincip, som innebär att detävlande skall förbättra och bibehålla sin prestationsförmåga på ett naturligtsätt och mäta sina krafter på lika villkor. Detta argument mot dopning ärdelvis av etiskt slag men får också betydelse till följd av ett ökat inslag avekonomiskt värdefuUa priser i tävlingarna. Det finns emellertid även medicinskainvändningar mot användningen av dopning. När det gäller farmakologiska medelanvänds dessa sällan på medicinska indikationer och i de doseringar somrekommenderas vid terapeutiskt bruk. Dopning innebär därför hälsorisker för idrottsutövama.Det är sålunda angeläget med ett aktivt engagemang för an motverka spridningenav dopning i olika former och i skilda sammanhang. Europarådetformulerade följande rekommendation när det gäller attdefiniera dopning: "Dopning är friska människors bnUc av eller administteringav kroppsfrämmande ämnen i någon form eller fysiologiska substanser som tiUföreskroppen i onormala mängder eller på ett onormalt sän med den enda avsikten atthöja prestationsförmågan i tävling på en konstlat och osportsUgt sätt. Dessutommåste olika psykologiska metoder att öka den sportsliga prestationsförmågan beötassom dopning". IniemationeUaOlympiskaKommittén(IOC)tog års olympiska Prop. 1990/91: 199 spel fram en lista översubstanser som var an betrakta som dopningsmedel. IOC:s lista hålls aktuellgenom upprepade revideringar. Dopningstestverk-samheten har utvecklats såvälinom som utom de . centrala definitionen på dopning är antagen av Riks-idrottsmötet år1989 och bygger på lOC-definitionen. De flesta länder och intemationellaspecialidrottsförbund i världen hänvisar tUl lOC-definitionen i sina egnaregler. Definitionen, som är , lyder: "Dopning är användandetav substanser tillhörande de olika gruppema av förbjudna medel, men ocksåanvändandet av illegala metoder, som t.ex. bloddopning". Härtill hör nämnda dopningslistan, som senast reviderats , då erythropoietin(EPO) tillkom. ISverige leds kampen mot dopning av (). RF bildadeår en . Det program som kommissionen tog fram baseradespå information, utbildning och kond-ollverksam-het. Arbetet ledde bl.a. framtill inrättandet av ett dopningslaboratorium vid . Intemationellaolympiska kommitténs medicinska kommission ackrediterar de laboratorier, sommotsvarar viss uppställd standard och som arbetar efter bestämda procedurer. Reackrediteringsker av kommissionen. fanns 20 ackrediterade laboratorier. Ettav dessa är dopningslaboratoriet vid . Huddingelaboratorietdrivs i samverkan mellan rvå av sjukhusets avdelningar - avdelningen förklinisk farmakologi resp. avdelningen för klinisk kemi. Det bygger på ett samarbete mellan och länslandsting. De anställdas löner samt analysutmsiningen m.m. betalas från RF:sanslag medan svarar för vissa kostnader. För /91 harriksidrottsstyrelsen anslagit 6 milj. kr., vilket bl.a. avsetts förförstärkning av laboratoriet. Nuvarande utmstning klarar ca 2 200 analyser perår. Förkontrollverksamheten har RF ca 200 ideellt arbetande kontrollfunktionärer. Kontrollemautförs av läkare eller sjuksköterska. Huvuddelen av dopningskontrollema iSverige sker nu som oanmälda stickprovskontroller under träningsperiodema.Därjämte förekommer förannonserade kontroller i samband med tävlingar. Vidstörre tävlingar är det normalt att medaljörema testas, kompletterat medytterligare någon eller några som fram. Vid stickprovskontroller sker lottningvid träningstillfället. Dopningsprovet är urinprov, som lämnas i två flaskor.Den ena, A-provet, skickas till dopningslaboratoriet för analys, medan denandra förvaras under betryggande former. Om det första provet visar signegativt anses idrottsutövaren inte dopad. Reservprovet analyseras därför intei dessa fall. Visar sig A-provet positivt kan också reservprovet analyseras.Endast om också detta prov är positivt anses idrottsutövaren dopad.Analysresultaten meddelas RFs dopningskom- mission, som i händelse avpositivt resultat anmäler ärendet tiU berört special- Prop. 1990/91: 199 idrottsförbundför bestraffning. Kommissionen bevakar specialidrottsförbundets bestraffningoch kan överklaga ärendet till . Fömtomdopningskontrollvcrksamheten ägnar idrottsrörelsen stor kraft åt informationoch utbUdning för att öka kunskaperna om dopningsproblemet. Understörre delen av var dopning mest en akademisk fråga i den svenskaidrottsdebatten. Det som fick den svenska idrottsrörelsen att reagera var ettuppmärksammat fall . En svensk, kvinnlig löparstjäma visade sig varadopad med anabola steroider, som hon fått av sin tränare. Hon blev avstängd.Fallet gav upphov till en intensiv debatt om dopningens vara eller inte vara.Är 1984 fälldes två svenskar efter dopningskontroller vid i ,därav en brottare på medaljplats. För att intensifiera kampen mot dopninghöjdes statsanslagen vilket resulterade i en stor satsning på opinionsbildning,information och utbildning. inleddes en kampanj där man förde framett entydigt budskap - dopning är fusk. En annan utgångspunkt var att dopningsmissbmketvar ett hot mot hela idrottsrörelsen. Resultatet blev en kampanj under mbriken"Idrott utan doping" med uppmaning att informera de aktiva. Densvenska idrottsrörelsen har också varit framgångsrik intemationellt när detgäller kampen mot dopning. Representanter för den svenska idrotten har i intemationellaorgan drivit frågan om effektivare kontrollåtgärder och gemensamma regler. Denordiska idrottsförbunden har utarbetat en gemensam s.k. antidopningskonvention,som godkänts av samUiga berörda riks-idrottsförbund. Enligt dokumentet kan enidrottsman när som helst och var som helst underkastas kontroll, dvs. i vilketnordiskt land som helst och under såväl träning som tävling. Denordiska ländema agerade sedan gemensamt för att få till stånd motsvarandekonvention inom öppen även för stater som inte är medlemmar iEuroparådet. Inomden svenska idrottsrörelsen bedrivs ett arbete i internationell samverkan föratt få fram nya analysmetoder. En lista över dopningspreparat har utarbetats isamarbete mellan idrottsrörelsen. Apoteksbolaget och läkemedelsverket.Information om dopningslistan sprids genom apoteken. Idrottsrörelsen har tagitinitiativ för alt få till stånd en märkning av de förbjudna dopningsmedlen.Med vetskap om att största delen av dopningsmedlen smugglas in i landet har RFsedan en tid inlett ett nordiskt samarbete med tuUen. Då vidare mycket av dopningshanteringensker via de s.k. gymen försöker RF även vända sig tiU dessa motionsanläggningarsom Ugger utanför den organiserade idrottsrörelsen och rikta information tillbesökare vid anläggningama. Möjlighetenför idrottsrörelsen atl genomdriva dopningstester både under träning ochtävling beror pä att medlemmarna genom sitt medlemskap för- bundit sig att inteanvända dopningsmedel och att underkasta sig dopnings- Prop. 1990/91: 199 kontroU.Motsvarande möjhghet finns inte utanför idrottsrörelsen. En tesming av enskildapersoner som vistas i en träningslokal som ägs t.ex. av en kommun förutsättersamtycke av den som skall testas, då rvängsvisa tester inte får ske utanuttryckligt lagstöd. Frän idrottsrörelsens sida har man därför i stället rekommenderatkoinmunema att i samband med uthyming av lokaler tiU olika föreningarföreskriva an det är en väsenUig fömtsättning för hyresrättens bestånd att dopningsmedelinte förekommer i lokalerna eller att de som tränar där är dopningsfria vidanvändandet av lokalerna. Vidare rekommenderas kommunerna att kräva attföreningens stadgar ger möjlighet att utesluta medlem som t.ex. använderanabola steroider eller att som villkor för förenings-bidrag föreskriva attföreningsmedlemmarna inte använder dopningsmedel. 2.1.4 Varifrån kominer dopningsmedlen Pågmndval av uppgifter som redovisats i promemorian kan konstateras följande. ISverige är förskrivningen av de läkemedel som används i dopningssammanhangförhållandevis liten. Receptförfalskningar och stölder av läkemedel förekommerinte i någon stor omfatming. Det stora tillflödet av anabola steroider skergenom införsel från uUandet. Den legala införseln för privat bruk är med hänsyntill de bestämmelser som gäUer begränsad, varför importen till största delenär illegal. Läkemedelsförsörjningen är ofta annorlunda organiserad utomlands, t.ex.med ett mycket stort antal små privata apotek, vilket försvårar möjlighetema tillkontroll. Det har därför varit ganska lätt att komma över anabola steroider förinsmuggling tiU bl.a. . Införselnsker dels av idrottsutövare för eget bmk, dels organiserat i syfte att tjänapengar. synes den illegala införseln av hormonpreparat till Sverigefrämst ha genomförts av ett annat klientel än det som ägnar sig åt narkotikahandel.Men det finns fall som visar att vad som börjar som missbrak av hormonpreparat kan övergå i narkotikahantering. Tullen anser sig för sin del i ochför sig ha tUlgång till tillräckhgt effektiv lagstiftning genom lagen (1960:418)om straff för vamsmugghng. Tillämpningen av denna har dock varitinriktad pä narkotikabekämpningen och de beslag av hormonpreparat somförekommit har ofta varit s.k. överskotlsbeslag i jakten på narkotika. SiatistUcfrån visar på ett 30-tal tullbeslag av hormonpreparat.År 1990 gjordes 45 tullbeslag. beslagtogs bl.a. drygt 160 000 tabletteroch ampuller. var siffran ca 488 000, fördelat på ca 482 000tabletter och 6 000 ampuller. För narkotUca bedöms att av den illegalaimporten beslagtas. För hormonpreparaten får procentsatsen antas vara betydligtlägre. Inköpsländer är främst länder i och . Oavsettstorleken på beslagen synes, med några undantag, endast ha utdömts bötesstraffför den olovliga införseln. I sitt arbete med attbekämpa smuggling av dopningsmedel samarbetar Prop. 1990/91: 199 tullen medRF genom den regionala organisationen. TuUen samarbetar i dessa frågor ocksåmed andra länders mllmyndigheter. Närmedlen väl kommit in i landet upphör tullens uppgift. Brottsutredningen blir dåen sak för polisen, som dock med de nuvarande sttaffbestämmelsema inte har tuUensmöjligheter att ingripa, . Europarådetskonvention mot dopning. Konventionen, som upprättades och öppnades förundertecknande , har för del o-ätt i kraft den 1augusti 1990 (prop. 1989/90:142, SoU30, rskr. Konventioneninnebär bl.a. följande. I avsikt an minska och sluUigen avskaffa dopning frånidrotten åtar sig partema att vidta aUa nödvändiga steg för att kunna tillämpakonventionens bestämmelser. Dopning inom idrott defmie-ras som förmedling lillidrottsutövare eller dessa personers bruk av vissa farmakologiska dopningsmedeleller dopningsmetoder. Därvid hänvisas till den dopningslista som skall godkännasav ett särskilt organ, den s.k. övervakningsgrappen. För an begränsatillgängligheten och braket av förbjudna dopningsmedel och dopningsmetoder ochi synnerhet anabola steroider skall parterna vidta lämpliga lagstiftnings-eller administrativa åtgärder. Under begreppet tillgänglighet inkluderas därvidbestämmelser för att kontrollera omsätming, innehav, införsel, disnibution ochförsäljning. För detta ändamäl skall som kriterium för offenUiga bidrag gällaan idrottsorganisationema effektivt tillämpar föreskrifter mot dopning. Partemaskall vidare bistå sina idrottsorganisationer med finansiering av dopningskontrolleroch analyser, främja dopnuigskonöxjller såväl under som vid sidan av tävluigarsamt främja överenskommelser om dopningskonnoller i andra länder avidrottsorganisationens medlemmar. Konventionen föreskriver vidare att partema skaUverka för art dopningslaboratorier, som kan ackrediteras enhgt uitemationeUaregler, inrättas. Partema skall vidare utarbeta utbildningsprogram ochinformationskampanjer om de faror som dopningen innebär för hälsan och föridrottens etiska värden. Idrottsorganisationema skall uppmunöas att harmoniserasina anti-dopningsbestämmelser och dopningslistor med motsvarande internationella,liksom regler för dopningskono-oll och besö-affningsprocedur. Idrottsorganisationemaskall också uppmunnas att arbeta intemationellt. Som nämnts antog sinkonvention mot dopning och för del trädde den ikraft . För att övervaka tillämpningen av konventionen harinrättats ett särskilt organ, en s.k. övervakningsgrapp. hade möjlighetatt delta i det första mötet med konventionens övervakningsgrapp, vilket ägdemm . Övervakningsgrappenbeslöt vid detta möte att ändra bilagan till konventionen genom att anpassaden tiU intemationella olympiska kommitténs (lOC) Denna ändring ö-äddei kraft . Ändringen innebär Prop. 1990/91: 199 altmedlet erytropoietin numera också finns upptaget på dopnmgslistan. Världskonferensenom antidopning inom idrott. hölls i den förstapermanenta världskonferensen om antidopning inom idrott. 27 länder och ettantal intemationella idrottsliga organisationer var representerade. antogs en uitemationell antidopningsurkund. I denna betonas viktenav att idrottsorganisationema harmoniserar sina anti-dopningsbestämmelser med lOCsbestämmelser. Idrottsorganisationema skall anta regler som gör dopningskontrollav ett stort antal deltagare obligatorisk vid mästerskapstävlingar, företa dopningskontrollervid sidan av tävling på åretrantbasis och träffa överenskommelser om attidrottsmän från ett land kan testas i en annat land vid träning där.Regeringarna skall se tUl att det fmns ett effektivt antidopningsprogram. Dettakan de göra genom att göra missbmks-lagstifiningen tillämplig på dopning, anta spccieUdopningslagstiftning eller göra det möjligt för idrottsorganisationema anfullfölja sina antidopningsprogram. Regeringarna kan också anta bestämmelserom omsätming och innehav av utvalda förbjudna grapper av dopningsmedel ellermedel för förbjudna dopningsmetoder. Vidare skall regeringarna bistå medfinansiering av dopningskontroller och inrätta dopningslaboratorier. OffenUigamyndigheter skall samarbeta för att begränsa omsättning och distribution ochminska den olagliga hanteringen av utvalda förbjudna gmpper av dopningsmedel.De skall också i detta syfte samarbeta intemationellt. Regeringar och idrottsorganisationerskall gemensamt arbeta för utbildning och information om dopning. Antidopningsurkundenbygger i stort på en tidigare urkund utarbetad inom . Urkundenskrevs på av lOC och har blivit den internationella olympiska antidopningsurkunden.Andra internationella idrottsministerkonferensen i ,organiserad av , antog en rekommendation till stöd för denna urkund. Enandra världskonferens om antidopning inom idrott hölls i . Är 1983 träffade de nordiska riks-idrottsförbunden enöverenskommelse om dopningskontroller. Enligt denna kan vilken nordiskidrottsutövare som helst inkallas till kontroU när som helst, oavsett i vilketland han befinner sig för att tävla eller träna. Dessa regler bekräftades i enår 1987 antagen nordisk s.k. antidopningskonvention. Denna slår inledningsvisfast att brak av listade dopningsmedel och dopningsmetoder är förbjudet. LUcasåär det förbjudet an uppmuntt-a till sådant brak. Därefter regleras när dopningskontrollerkan ske, hur dessa skall ske och hur bestraffningsreglema skaU vara beskaffade. Europeiska sportkonferensen är ett sam arbetsorgan för idrottsrörelsen i såväl Öst- som . tillsattes en arbetsgrapp för effektiva antidopnings- ätgärder. Vid en konferens antogs en rekommendation om dopningskontroller vid sidan av tävling som godkändes av europeiska sport konferensen vid dess möte i . Rekommendationen går bl.a. ut på att brak av vissa dopningsgrapper och metoder är förbjudna under , öäning,atl dopningskontroller kan ske när som helst , att idrotts- Prop.1990/91: 199 utövare från ett land kan testas i ett annat land vid tävlingeller träning där och att vägran att ställa upp i kontroll skall fä sammakonsekvenser som positivt test för anabola steroider. Läkemedelsförordningen(1962:701) innehåller de gmndläggande bestämmelsema om läkemedelshanteringen iSverige. Med läkemedel förstås enligt 1 § 1 mom. sådan vara, som är avseddantingen att vid invärtes eller utvärtes brak förebygga, påvisa, lindra ellerbota sjukdom eller sjukdomssymtom hos människor eller djur eller eljest påangivna sätt användas i samband med behandling av sjukdom, skada ellerkroppsfel eller förlossnmg, allt under föratsättning att varan för sådantändamål genom beredning, dosering eller doseringsanvisning iordningställts i bmksfärdigtskick. Förordningen är alltså tillämplig endast på bmksfärdiga beredningar medden angivna avsikten. Det finns dock möjlighet, där särskilda skälföreligger, att föreskriva att förordningen skall tillämpas även på vara sominte färdigställts i bmksfärdigt skick för sådant ändamål, liksom på vara som ifråga om egenskaper och användning står läkemedel nära. (numera läkemedelsverket) har sålunda föreskrivit (LVFS 1990:22) an läkemedelsförordningenhelt skall tillämpas på varor som genom hormoneU påverkan pä proteinsyntesanvänds för att öka prestationsförmågan och detta även om de inte äriordningställda i braksfärdigt skick. Härigenom reglerar läkemedelsförordningenhantering av bl.a. anabola steroider. Läkemedelsförordningeninnehåller bestämmelser om bl.a. tillverkning, införsel, handel och hantering iövrigt Yrkesmässigtillverkning av läkemedel får, föratom pä apotek, i princip endast bedrivas avden som har läkemedelsverkets (fömt ) tUlstånd. Ett sådant tUlståndgäller visst eller vissa läkemedel. Handelindelas i panihandel och detaljhandel. Rätt att bedriva partihandel har den sombehörigen tillverkat läkemedlet, den som har rätt att bedriva detaljhandel medläkemedel eller den som har tillstånd att idka partihandel med läkemedel.Detaljhandel definieras i lagen (1970:205) om detaljhandel med läkemedel somförsäljning till annan än tillverkare av läkemedel för dennes rörelse elleråterförsäljare. Detaljhandel med läkemedel får endast bedrivas av staten ellerav juridisk person i vilken staten äger ett besläinmande inflytande. Staten haruppdragit åt att med ensamrätt driva sådan handel. Vissaundantag gäller, bl.a. i fråga om läkemedelsförsörjningen vid sjukvårdsinrätmingama. Somhuvudregel gäller att läkemedel fär införas till av den som är behörigatt tillverka eller idka handel med läkemedlet. Även föreståndare för vissavetenskapliga institutioner eller undersökningslaboratorier e.d. fär införaläkemedel om läkemedlet behövs för annan verksamhet än sjukvård. För införsel iövriga fall krävs särskilt tiUstånd. Sådant tillstånd fär meddelas en- dast den som styrker behovav en läkemedel i sin yrkesutövning för annat Prop.