prop · GE03113 · 1990-12-31 00:00:00 — För detta avdelas i allmänhet särskild personal, ochförutsättningarna att följa upp insatserna inför deltagarnas övergång tillarbete är goda. Flickor och kvinnor somavslutat otraditionell utbildning inom skolväsendet riskerar däremot att inteuppmärksammas tillräckligt bland andra arbetssökande på arbetsförmedlingen.Senare års överhettade arbetsmarknad med personalbrist vid många industri- ochteknikföretag har inte medfört att svårigheterna för dem att få anställning iutbildningsyrket upphört. I de fall flickorna erhållit anställning rör det sigfortfarande ofta om arbeten där de inte får full användning för sinyrkeskompetens. Många flickor rapporteras ge upp inför dessa svårigheter. Dettaär självfallet en oacceptabel utveckling som också leder till negativa exempelför andra unga flickor. Nuvarande konjunktumedgång med färre lediga arbeten attsöka inom teknik och industri riskerar att ytterligare försvåra situationen. Ettaktivt stöd från arbetsförmedlingens sida för att dessa flickor och kvinnorskall få arbete i sina utbildningsyrken behövs därför alltid, oavsett konjunkturiäge,såväl när de är nyutbildade som när de kommer till förmedlingen somombytessökande. Det är därför viktigt attsärskild uppmärksamhet ägnas åt situationen för de flickor som studerar på pojkdomineradeyrkeslinjer vid gymnasieskolan. Av de drygt 900 flickor som väljer en sådanlinje avbryter sin utbildning redan under första skolåret. Ca 500flickor i hela landet fullföljer utbildningen. För att underlätta enkommande anställning i utbildningsyrket behöver parallellt med insatser inomskolan för att motverka ytterligare avhopp förberedelser och kontaktergenomföras redan innan sista terminen är avslutad. För att utvecklametoder för en samverkan i dessa frågor mellan Prop. 1990/91:113 skola,arbetsförmedling och arbetsplatser har några länsarbetsnämnder i febmari 1991beviljats särskilda medel från anslag under arbetsmarknadsdepartementetshuvudtitel. Det är härvid också viktigt att insatser görs på arbetsplatserna såatt flickoma och kvinnoma får en reell chans till rättvis behandling och godaarbetsförhållanden. Vi vill här särskilt understryka den nyckelroll som arbetsledamahar. har tagit initiativ till ett arbetemed inriktning på att medlemmarna inom ramen för sina ledamppgifter skall verkaför jämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet. Detta är mycketpositivt. Genomriksdagens beslut med anledning av den tidigare nämnda propositionen omjämställdhetspolitiken inför 90-talet kan länsarbetsnämnderna utnyttja högst10000 kr. per kursdeltagare för att underlätta rekrytering av och ge stöd tillden som genomgår en för sitt kön otraditionell arbetsmarknadsutbildning. Insatsemakan genomföras före, under och efter utbildningen. Medlen lämnas och har kunnat disponeras /89 för högst 7000 kursdeltagare . Enligt redovisning har möjligheternatill stödinsatser använts framgångsrikt i några län, medan man i andra länknappast alls tagit medlen i anspråk för detta ändamål. Det är angeläget attlänsarbetsnämnderna intensifierar sina insatser och använder detta instmment ibetydligt större omfattning, inte minst i samband med kursdeltagarnas övergångfrån utbildning till arbete. Könssegregeringenvisar sig också i att kvinnomas anknytning till arbetsmarknaden ännu inte ärlika stabil som männens. Uttryck för detta är bl. a. den höga andelen kvinnorbland deltidsarbetslösa och bland personer med tidsbegränsade anställningar. Deltidsarbetslöshetenhar varit en prioriterad fråga inom arbetsmarknadspolitiken.Alltsedan budgetåret 1986/87 har arbetsmarknadsverket tillsammans medarbetsmarknadens parter bedrivit ett omfattande arbete ute i landet med attdels stödja de deltidsarbetslösa, dels påverka arbetsgivama att se överanställningsförhållandena. Trots insatser och trots rekryteringsbehovhos arbetsgivama har utvecklingen inte vänt i tillräcklig omfattning. Under år1990 fanns drygt 47000 deltidsarbetslösa anmälda på arbetsförmedlingen, varav kvinnomautgjorde . Underår 1990 höll chefen för överläggningar med partemainom de statliga och kommunala sektorerna samt inom handeln, vilket lett tillvissa initiativ för att motverka deltidsarbetslösheten. För närvarandeövervägs vilka ytterligare åtgärder som kan behöva vidtas från regeringens sida. Deltiderär ofta kombinerade med vikariatsanställningar, ett förhållan- 22 desom ytterligare försvagar anknytningen till arbetsmarknaden. I sam- Prop.1990/91:113 bandmed pågående besparingar inom vård och omsorg finns risk för att personermed vikariat är de som först fSr sluta. kvinnomaoch av männen tisbegränsade anställningar. minskningfrån 1987 för kvinnorna och 2,2 för männen.Medan andelen tidsbegränsade anställningar således minskat för bådekvinnor och män har skillnaden i anställningstrygghet dem emellan Kvinnorslägre anknytningsgrad till arbetsmarknaden illustreras också genomarbetsmarknadsstyrelsens genomförda uppföljning av den nyaungdomsgarantin med inskolningsplatser. I rapporten påpekas bl.a. att kvinnorna oftare har tillfälliga arbeten,kortare deltidsarbeten och högre deltidsarbetslöshet. Flertalet länsarbetsnämnderhar bedömt att flickorna har en svårare situation än pojkarna vidövergången från skola till arbetsliv. Arbetslivscentrumhar vidare inom sitt s. k. stmkturomvandlingsprojekt visat att kvinnor och mänhade olika möjligheter att få ett nytt arbete efter att de blivit uppsagda isamband med industrins omvandling. Kvinnorna vandrade mellan arbetslöshet,tillfälliga arbeten och arbetsmarknadspolitiska stöd (s. "permanent tillfällighet"). Större insatser gjordes för de uppsagdamännen, vilket också ledde till att de snabbare fick reguljär anställning påannan arbetsplats. Vikan konstatera att kvinnorna är väl företrädda i de arbetsmarknadspolitiskaåtgärdema och att den öppna arbetslösheten bland kvinnor ligger på i stort settsamma nivå som männens. har här bedrivit ettförtjänstfullt arbete. Enligt vår mening är det emellertid en viktig uppgiftför verket att också uppmärksamma de mönster som här påtalats, samt att genomaktiva åtgärder motverka att konjunkturdämpning och stmkturomvandling leder tillatt kvinnorna får bära en tyngre börda av omställningen än männen. Enav orsakerna till kvinnors större utsatthet vid rationaliseringar är att de oftareän män har okvalificerade arbetsuppgifter och får mindre del av utbildning ochannan kompetensutveckling. Med anledning av den betydelse som kompetens ochutbildning hos de anställda har för företagens möjligheter att hävda sig i eninternationell konkurrens och för effektivise-ringar inom den ofTentligasektorn, beslöt regeringen att tillsätta en utredning (A 1990:02,dir. 1990:25) om kompetensutveckling i arbetslivet. Enligt direktiven skallutredningen bl.a. belysa eventuella skillnader i utbildningsbehov mellankvinnor och män. Jämställdhetsaspekten skall också vara en viktig utgångspunkti utredningens förslag till åtgärder. Utredningen kan därmed förväntas lämnaett betydelsefullt bidrag till det fortsatta jämställdhetsarbetet. Ökademöjligheter för kvinnor att ta del av kompetensutveckling inom företag och förvaltningar är enligt vår mening en av de mest verkningsfulla 23 vägarna för att brytakönsuppdelningen på arbetsplatserna. Det är särskilt viktigt när insatsernasker i samband med förändringar av arbetsuppgifter och arbetsorganisation. Detförslag till ny jämställdhetslag som presenteras senare bör ytterligare ökaförutsättningarna för ett sådant arbete. Regeringensbedömning: De ökade kunskaper om kvinnors arbetsmiljö som erhållits genom desenaste årens utrednings- och forskningsarbete bör nu aktivt föras ut ochintegreras i det löpande arbetsmiljöarbetet. Skälen för regeringensbedömning: De mönster för könsuppdelningen i arbetslivet som vi redovisatinnebär också att kvinnor och män ofta har olika arbetsmiljöer.Arbetsmiljökommissionens rapporter om de mest utsatta arbetena hargett värdefulla bidrag till kunskaperna om kvinnors och mäns hälsorisker inomolika yrken. Där framgick bl.a. att kvinnorna löper stora hälsorisker inomsåväl de kvinno- som de mansdominerade områdena. Parallellt med kommissionensarbete har arbetarskyddsstyrelsen (ASS) på regeringens uppdragredovisat ett handlingsprogram för arbetsmiljöinsatser inom fyra kvinnodomineradeyrkesområden, nämligen kontorsarbete, elektroindustri, förskola och sjukvård.De slutsatser som där dras, kan enligt det redovisade programmet tillämpasockså på andra områden inom arbetslivet. Densamlade bild av kvinnors situation i arbetslivet som arbetsmiljökommissionenskartläggning och ASS redovisade handlingsprogram ger, visar att kvinnorsarbetsmiljöproblem måste bli föremål för mer omfattande insatser än hittills.Kvinnors arbetsmiljö har tidigare inte uppmärksammats i samma grad sommännens. Arbetet har i huvudsak byggts upp kring den industriarbetandemannen. Först har program och utbildningsmaterial anpassats tillkommunernas och landstingens verksamheter. Det särskilda handlingsprogram för kvinnodomineradebranscher som ASS nu har tagit fram och kommissionens rapporter ger en delvisny dimension åt arbetsmiljöarbetet och en plattform för de fortsatta insatserna.Kartläggningarna har i stor utsträckning givit ny kunskap för dem som arbetar iverksamheten. Detblir därför en viktig uppgift för ASS att föra ut denna kunskap till allaaktuella målgrupper inom och utom verket så att den kan integreras i pågåendeutvecklingsarbete. Detta gäller inte minst i samband med de satsningar somkommer att ske via arbetslivsfonden, vars inrättande har skapat helt nyaförutsättningar att höja ambitionsnivån i arbetet. Bildenvisar också att ett aktivt arbete för att förbättra arbetsmiljö och hälsa istor utsträckning måste handla om arbetets organisation och innehåll,utvecklingsmöjligheter samt sociala aspekter på arbetet. Att bygga om arbetsplatseroch ändra redskap är nödvändigt, men det räcker inte. Egen-kontroll,självbestämmande, grupporganisation och utveckling genom lä- rande måste blikännetecknet för förändringarna av 90-talets arbetsliv. En sådan utvecklingligger väl i linje med jämställdhetspolitiken. Regeringen kommer inomkort att förelägga propositioner om arbetsmiljö och rehabilitering. Idessa kommer bl. a. kvinnors situation i arbetslivet att uppmärksammassärskilt. Ettallmänt mål för de fortsatta ansträngningarna att skapa det goda arbetet är attge arbetstagama ett ökat utrymme för beslut om hur arbetet skall utföras. Enökad flexibilitet också när det gäller arbetets förläggning är en viktigdel i detta arbete. Ökade möjligheter för både kvinnor och män att påverkaarbetstider leder också till att det blir lättare för dem att förenaförvärvsarbete och familjeansvar. Regeringen har tillsatt en utredning(A 1991:01, dir. 1991:7) som skall överväga förutsättningarna att föra sammanarbetstidslagen (1977:480) och semesteriagen (1982:673) i en gemensamårsarbetstidslag. Syftet är att skapa fördelar genom bl. a. större flexibilitetoch frihet vid uttag av ledigheter och arbetstidsförkortningar. Möjlighetenatt ta ut en del av semestern i form av halva dagar eller somarbetstidsförkortning skall också övervägas. Utredaren skallanalysera och redovisa effekterna av sina förslag ur jämställdhetsperspektiv. Regeringensbedömning: I uppföljning och utvärdering av regionalpolitiska stödåtgärder börsåväl fördelning som effekter av stödet analyseras ur jämställdhetsperspektiv. Skälen för regeringensbedömning: I regeringens proposition (prop. 1989/90:76, s. 164, AU 13, rskr.346)om regionalpolitik för 90-talet slås fast att insatser inom detregionalpolitiska området som främjar en utveckling mot jämställdhet mellankvinnor och män, huvudsakligen skall göras inom ramen för berörda organsordinarie verksamhet. Under vissa omständigheter kan dock speciella satsningarerfordras för att driva på utvecklingen i önskad riktning. Sålunda skall bl.a.insatserna för kvinnor som företagare förstärkas genom uppdrag till statensindustriverk (SIND) samt genom att utvecklingsfonderna inom stödområdettillförs särskilda resurser. Även de nytillkomna särskilda regionalpolitiskainfrastrukturmedlen kan förväntas få betydelse i detta sammanhang. För att få kunskap om ivilken utsträckning de regionalpolitiska resurserna faktiskt kommit kvinnomatill del har gjorts tre studier, som helt eller delvis finansierats medjämställdhetsmedel. Två av dem visar att endast smärre delar av glesbygdsstödoch länsstyrelsernas projektmedel (7 respektive av fördelade medel)gått till verksamheter som direkt rör kvinnor. Den tredje studienKönskvotering i regionalpolitiken (Ds 1990:54) visar bl. a. att könskvoteringsregelnhar bidragit till att företagen har anställt fler kvinnor än de annars skulleha gjort, samt att inställningen till kvinnlig arbetskraft förändrats i positivriktning i företagen. framgår av enenkät från SIND till länsstyrelsema att nästan alla län hade enaktuell kartläggning av kvinnomas situation inom utbildnings- ocharbetsmarknadsområdena och att de bedrev utvecklingsprojekt med inriktning påkvinnor. Antalet län som avsatt särskilda medel för kvinnoprojekt har ökatavsevärt . Nästan samtliga län angav emellertid i enkäten attdet finns hinder och problem för att få fram och driva kvinnoprojekt, och debetonade vikten av stöd från central nivå. Såväl länsstyrelsemasökade insatser som andra regionalpolitiska insatser riktade till kvinnor talarför en utveckling där kvinnors kompetens och kapacitet bättre tas tillvara iframtiden. Denna utveckling behöver följas regelbundet. Uppföljning och utvärdering,som visar resurstilldelning liksom utfall av åtgärdema för kvinnor resp. män,bör därför i fortsättningen ingå i det löpande arbetet. Regeringen kommer attbeakta detta behov bl. a. i samband med uppdrag som lämnas till SIND,glesbygdsdelegationen och länsstyrelserna. Regeringensbedömning: De statliga myndigheternas jämställdhetsarbete bör intensifieras.Ett samlat program för statsförvaltningen med inriktning på för jämställdhetcentrala områden kommer att genomföras. Jämställdhetspolitikenskall vara en naturlig del i den intema och externa beslutsprocessen för attleda verksamheten. Redovisning och uppföljning liksom analys och utformning avåtgärdsförslag bör integreras i myndighetens verksamhetsplanering ochresultatrapportering. Skälenför regeringens bedömning: Huvudinriktningen i det statliga jämställdhetsarbetethar varit att åstadkomma en jämnare könsfördelning i olika yrken,befattningar och i beslutande positioner. Arbetet bör nu breddas och omfattainsatser för att uppvärdera kvinnors arbete, vidta sådana förändringar iarbetsorganisation och arbetsmiljö som kan stärka kvinnors, villkor iarbetslivet samt förbättra mäns möjligheter att förena yrkeslivet med ettaktivt föräldraskap. Isamband med den nya budgetprocess som införs för statsförvaltningen bör ocksåkraven på planering och uppföljning av resultaten av myndigheternas insatserför jämställdhet mellan kvinnor och män förtydligas. Ettsamlat program for stöd till myndigheternas jämställdhetsarbete Prop.1990/91:113 Statligpersonalpolitik utformas och drivs numera inom de enskilda myndigheterna.Emellertid finns vissa områden som kan anses ingå i en gemensam statligpersonalpolitik. Exempel på sådana är en aktiv chefspolitik, godföretagshälsovård, minskad sjukfrånvaro m.m. Personalpolitiskaåtgärder för jämställdhet mellan kvinnor och män är också i sina gmnddraggemensamma för den statliga sektom av arbetsmarknaden. Genom det praktiskaarbete och den försöksverksamhet som genomförts finns mångaerfarenheter kring vilka allmänna åtgärder som behövs för att få resultat. Detär väsentligt att myndigheterna ges möjlighet att ta del av dessa erfarenheter.Den roll som () har ifråga om samordning, serviceoch stöd för det statliga jämställdhetsarbetet bör därför betonas, samtidigtsom det huvudsakliga ansvaret för att åtgärderna genomförs i allt högreutsträckning måste åvila de enskilda myndigheterna. SAV kommer under denärmaste åren att genomföra ett samlat program för det statligajämställdhetsarbetet. Verket kommer att avsätta resurser för detta arbete. Föratt koncentrera och effektivisera arbetet kommer insatserna att beröra trehuvudområden. Programmet syftar således i första hand till att ge stöd för attöka andelen kvinnliga chefer, uppmärksamma löneskillnader mellan kvinnor ochmän samt att öka pappornas uttag av föräldraledighet. Andelenkvinnliga chefer är generellt sett fortfarande låg. Inom statsförvaltningenhar andelen kvinnor av de nyrekryterade chefer som regeringen tillsätter ökatfrån år . Totalt sett är emellertid andelen kvinnor avdem som omfattas av chefslöneavtalet inte högre än . Som enjämförelse kan nämnas att inom var andelenkvinnor bland kansli-, ekonomi- öch personalchefer . Regeringenhar vidtagit ett flertal åtgärder för att bredda underlagetför rekrytering av kvinnor till chefsbefattningar inom statsförvaltningen.Bland annat har () haft i uppdragatt utbilda handledare för studiecirklar, vilka syftar till att på den enskildamyndigheten bredda rekryteringsunderlaget bland kvinnor genom att orientera omarbetet som chef rapport framgår att den modell man använt med ett handledarparbestående av en kvinna och en man fungerat väl men också att en del av deberörda myndighetema i det efterföljande skedet inte prioriterat chefsrekryteringsfrågoma.En del myndigheter, t. ex. AMS, har på egen hand genomfört chefsutbildningar förkvinnor. har vidare på regeringens uppdraggjort insatser inom länsstyrelseområdet i syfte att uppmuntra kvinnor att sökachefsbefattningar. Detär angeläget att de samlade erfarenheter som vunnits i detta arbete analyserasoch sprids till myndigheterna. SAV har en nyckelroll i detta arbete. Särskiltviktigt är naturligtvis i detta sammanhang att de hinder som finns för justkvinnor att vilja söka till och inneha chefsbefattningar blir kända och kanundanröjas. I arbetet bör konkreta mål formuleras för att ytterligareöka andelen kvinnliga chefer. Målen bör sättas av de olika myn- Prop.1990/91:113 digheterna med utgångspunkt i det egna personalförsörjningsläget. Inomden statliga sektorn, liksom inom andra avtalsområden, har de genomsnittligalöneskillnaderna mellan kvinnor och män förändrats de . Förheltidsanställda inom statsförvaltningen uppgick enligt den officiellalönestatistiken genomsnittslönen för kvinnor till av männens.Motsvarande andel för hade stigit till . Därefter har degenomsnittliga löneskillnaderna åter ökat uppgår kvinnornas genomsnittslöntill av männens. En viktig generell orsak till löneskillnader mellankvinnor och män är, som vi redovisat tidigare i denna proposition, atttraditionellt kvinnligt arbete genomgående avlönas sämre än traditionelltmanligt arbete. Flera studier som gjorts, bl. a. vid försvaretsforskningsanstalt, visar dessutom att en icke obetydlig del av löneskillnadernamellan kvinnor och män inte går att förklara med utgångspunkt i uppgifter omutbildning, ålder, anställningstid, familjesituation m. fl. Partemapå den statliga arbetsmarknaden har i det avtal som ingicks hösten 1989uppmärksammat dessa frågor. Ett partsgemensamt arbete har inlettsför att utveckla metoder och system för att kunna jämföra kvinnodomineraderespektive mansdominerade arbeten som är att betrakta som likvärdiga.Regeringen ser positivt på parternas engagemang i denna förjämställdhetsarbetet viktiga fråga. Det är emellertid också viktigt att man påmyndighetsnivå analyserar och följer upp löneutvecklingen för kvinnor och män.SAV avser att ge myndigheterna stöd i detta arbete och kommer bl.a. att ta framen könsuppdelad statistik som ett referensmaterial till myndighetemas egenstatistik. I det vidare arbetet bör man t. ex. kunna ta fram exempel på vilkadata som behöver sammanställas för att man bäst skall kunna belysa och bevakaden lokala löneutvecklingen ur ett könsperspektiv. Detarbete som pågår för att utveckla ett löne- och personaladministra-tivt ADB-systemför statsförvaltningen kommer att ge bättre redskap för en effektivstatistikbearbetning i myndigheterna. Det är i detta sammanhang väsentligt attbehovet av en könsuppdelad statistik tillgodoses. Frånjämställdhetssynpunkt är en anpassning av arbetets organisation och förläggningsom gör det lättare att förena förvärvsarbete med familjeansvar av storbetydelse. I en undersökning framgick att kvinnorinom statsförvaltningen var lediga för vård av barn ca fem gånger änmännen. Någon löpande statistik över uttaget av föräldraledighet inom olikasektorer av arbetsmarknaden finns inte. Pappomas uttag av föräldraledighet har,sett till hela arbetsmarknaden, inte ökat påtagligt . Samtidigthar emellertid såväl de relativa arbetskraftstalen som den genomsnittligaveckoarbetstiden för kvinnor ökat. Iett samlat program för jämställdhet inom statsförvaltningen bör det vara möjligt att sätta upp konkreta mål för pappornas uttag av föräldrale dighet. En fömtsättning för detta är dock att viss statistik över fördelning en av ledigheten finns tillgänglig. SAV kommer på uppdrag av regeringen 28 attta fram sådan statistik för för de delar av statsförvaltningen Prop.1990/91:113 som ingår i det gemensamma löneadministrativa systemet, främst dencivila statsförvaltningen. SAV kommer i detta sammanhang också att utredaförutsättningarna för en årlig statistik för hela statsförvaltningen som ett ledi det arbete som pågår för förbättring av all frånvarostatistik. Iprogrammet bör lämpligtvis ingå särskilda informationsinsatser för attstimulera föräldrar att i större utsträckning dela föräldraledigheten, och ge förslagtill åtgärder för hur myndigheterna kan förändra arbetsvillkoren för attförbättra pappornas reella möjligheter till ledighet. Till viss del kan arbetetsamordnas med den informationssatsning för pappaledighet som vi senare kommeratt redovisa närmare. Regeringenavser att noga följa det fortsatta arbetet för jämställdhet inomstatsförvaltningen. Erfarenheterav försök meds. Ipropositionen (prop. 1984/85:219, AU 1985/86:6, rskr.48)om den statligapersonalpolitiken redovisade regeringen sin avsikt att uppdra åt några myndigheteratt genomföra intensivsatsningar på jämställdhetsområdet.Uppdraget lämnades till (), iGöteborg, , i län samt statens löne-och pensionverk (SPV). SIPU, som har lämnat konsultstöd till några avmyndigheterna, har kommit in med en slutrapport om försöket. Avrapporteringen framgåratt myndigheterna i sitt jämställdhetsarbete i huvudsaksatsat på utbildning och information. har anordnatchefsutbildning för kvinnor. SPV, FOA och i län harkoncentrerat insatserna på kompetensutveckling för baspersonal, bl.a. inomADB, samt på självförtroendehöjande åtgärder. har utvecklat s.k. mellankarriärerför assistenter. Informationsinsatserna har riktats till alla nivåer irespektive organisation, dock främst till cheferna. Inomramen för personalarbetet har samt i satsatpå sådana rekryterings- och befordringsåtgärder som riktad annonsering,särskild jämställdhetsbevakning vid tillsättningar, positiv särbehandling avkvinnor till vikariat, praktikplatser m. m. Båda myndigheterna söker ocksåbredda rekryteringen av kvinnor genom skolinformation. Bl.a. FOA har, somtidigare nämnts, genomfört studier av löneskillnader mellan kvinnor och män. Intensivsatsningenhar medfört att myndigheternas jämställdhetsarbete har fått en fastare organisation och projektet som sådant har gett legitimi tet åt mer aktiva åtgärder. har försöket klart visat att ett villkor för framgångsrika intensivsatsningar av detta slag är att berörda myndig heters inre och yttre förutsättningar är sådana att de är beredda att för en bestämd tid avsätta tillräckliga resurser för arbetet. Erfarenheterna har också visat att behovet av stöd för arbetet är stort, i första hand från myndighetens ledning men också från central nivå. Jämställdhetsarbeteti myndighetens verksamhetsstyrning och uppföljning Prop. Dengemensamma statliga personalpolitiken innefattar ett särskilt ansvar för attfölja upp regeringens allmänna jämställdhetspolitik. 1 linje med erfarenhetemafrån det bedrivna arbetet måste som nämnts, den roll somledningen för myndigheten har, starkt betonas.