prop · GE03140 · 1990-12-31 00:00:00 — 1989/90:62, SfU 12, rskr. Riktlinjerna avser bidrag tillarbelsmiljöförbältrande åtgärder och till rehabiliterings- ocharbetsanpassningsåtgärder. Enligt riktlinjerna skall bidrag från fonden kunnalämnas för rehabilitering och arbetsanpassning som i huvudsak är yrkesinriktadoch som avser dels individinriktade ålgärder, dels uppbyggnad och ulveckling avnya rehabiliteringsmetoder. Enligt ullalanden ipropositionen bör fonden kunna stödja uppbyggnad och ulveckling av nyarehabiliteringsmetoder och försöksverksamheter som rör rehabilitering. Fondenbör i dessa fall kunna lämna bidrag för de kostnader som är förknippade med allpröva och utveckla nya metoder och verksamheter. Jag har i avsnitt 3.4föreslagit ett ansvar för arbetsgivaren att se lill att det på arbetsställe iverksamhelen finns en på lämpligt sätt organiserad Chefen för social- Prop. 1990/91:140 departementetföreslår all arbetsgi-varna får etl ansvar för den individuellarehabiliteringen. Även ansvaret för anpassningen av arbetsmiljön lill denenskilde arbetstagarens förutsäll-ningar förstärks. Härigenom kommer det altbli myckel vikligt atl bra och effektiva metoder för det lokala rehabiliteringsarbetetutvecklas, prövas och utvärderas på elt sådant sätt alt de så snabbi sommöjligl kan bli tillgängliga för arbetsgivarna. Företagens och förvaltningarnasförutsäll-ningar att hantera frågor i samband med rehabiliterings- ochanpassnings-verksamheten är ofta mycket bristfälliga. Fonden bör därförockså kunna lämna bidrag till uppbyggnad och ulveckling av system föranpass-ning och rehabilitering på arbetsställena. Riktade utbildnings-ochinfor-mationsinsalser bör också komma igång. Del blir härigenom en viktiguppgift för den centrala arbetslivsfonden och de regionala arbelslivsfon-dernaalt stödja projekt med sådana syften. Fondmyndigheterna bör också genominformation och på andra sätt vara pådrivande och verka för all projekt avdetta slag sätts igång. Behovetav slöd och hjälp för alt få lill stånd en lämplig organisation m.m. förrehabiliterings- och arbetsanpassningsverksamhelen är särskilt stort hos demindre förelagen. Som jag anförde i samband med mina förslag ibudgetpropositionen om överföring av medel från arbetslivsfonden till köp avyrkesinriktad rehabilitering (prop. 1990/91:100, bil. 12 s. 40 41) är detsärskilt vikligt att fondmyndigheterna beaktar detta behov i sin verksamhel.Det är också så att de mindre företagens ofta begränsade möjligheler attförändra arbetsuppgifterna, omplacera arbelslagare eller vidta andraindividinriktade ålgärder ger särskilda förutsättningar för bidrag till sådanaålgärder. Iprojekt som får bidrag från arbelslivsfonden bör ålgärder som avserrehabilileringsverksamheten kombineras med arbetsmiljöförbättrande ålgärderför alt motverka att nya skador uppkommer. Detta slogs också fasl i del nämndariksdagsbeslutet om rikllinjer för användningen av arbetslivsfondens medel. Fondmyndigheternabör i sin bidragsgivning även uppmärksamma kvinnors siluation i arbelslivel motbakgrund av vad jag anfört i avsnitt 3.6 om kvinnors arbetsmiljö. Arbetsmiljökommissionenhar föreslagit att lokala kontakt- och kunskapscentra upprättas, vilka kan gehjälp och service åt särskilt de små förelagen. Jagavser atl senare föreslå regeringen atl den centrala arbetslivsfonden får i uppdragatt utreda förutsättningarna för atl sådana centra inrättas samt att sällaigång en försöksverksamhet. Därvid bör naturligtvis yrkesinspektionens ochföretagshälsovårdens uppgifter och kompetens beaktas. Samråd bör i dessa frågoräven ske med arbetsmiljöfonden och andra organ på arbetsmiljöområdet. 10 Information och utbildning Prop. Arbetsmiljökommissionenföreslår att det regelbundel görs undersökningar av del slagarbelsmiljökommissiones kartläggningsgrupp genomfört. En första uppföljandekartläggning föreslås genomföras . Enligt kommissionen börkartläggningen redovisa dels yrken med särskilda risker, dels enstakaundersökningar riktade mot specifika frågeställningar. Därutöverföreslår kommissionen atl avger en rapportöver vissa centrala variabler som gäller arbetsmiljön och vissa andra relevantadata. Exempel på områden som bör täckas är arbetsskador, sjukfrånvaro,förtidspension, personalomsättning och arbetslöshet. Rapporten föreslås varaav mer allmänt och begränsat slagan kartläggningen. Jagser det som mycket angeläget all få en helhetsbild av vilka yrken ocharbetsmiljöer, som är särskilt utsatta för risker och hälsoproblem och hurförhållandena utvecklas över tiden. Detta är ell viktigt underiag för långsiktigabedömningar och överväganden. Ettsystem för en sådan arbelsmiljöbevakning kan bestå i återkommandeundersökningar av det slag arbetsmiljökommissionens kartäggnings-gruppgenomfört. Informationfrån register och databaser är viktiga hjälpmedel härvidlag. Det är därförenligt min mening av stort intresse att möjlighelerna att genomförakartläggningar och analyser underlättas. Jag avser att senare i vår la uppdiskussioner med olika registeransvariga om hur detta behov kan tillgodoses.Della måste givelvis ske under beaktande av olika inlegri-tetsaspekter. Jagkommer därefter alt överväga genomförandel av en eventuell undersökning av delslag arbetsmiljökommissionen föreslår. Jaganser i likhet med kommissionen att del finns ell brett intresse av alt på ettlättillgängligt sätt få sammanfattande information om förändringar av vissa förarbetsmiljöarbelet centrala variabler. Del kan t.ex. gälla uppgifter omarbetsskador, sjukfrånvaro, förtidspensioner, sysselsättning, arbetslöshet ocharbetskraflsomsältning, nedbrutet på intressanta redovisningsgrupper sombransch, eventuellt yrke och kön. Bl.a. arbetarskyddsslyrelsen,och ger var för sig utviss sådan statistik. Jag avser alt senare i vår la kontakt med berördamyndigheter, framför allt de jag nämnt, för en diskussion kring på vilketsätt en sammanfattande och överblickbar information kring förarbetsmiljöarbelet väsentliga variabler kan ges ut. Ettav de effektivaste medlen för att åstadkomma en bättre arbetsmiljö ärutbildning. Genom målinriktade satsningar för att öka kunskapen om ochengagemanget för alt förbättra arbetsmiljön ökar också kraven på både snabbaoch långsiktiga åtgärder. Viktigaförutsättningar för ett aktivt arbetsmiljöarbele är arbetstagarnas engagemang och aktiva dellagande och de fackliga organisationernas med verkan bl. a. genom skyddsombuden. De stora satsningar på arbetsmiljöut bildning som gjorts under 1970-lalel och framåt har främst nått skyddsom bud öch i viss omfattning även arbetsledare. Kursen "Bättrearbetsmiljö" 123 har nått uppemot 700000personer. Den brett upplagda ulbildningen har Prop. 1990/91: 140 givit demförutsättningar alt på ell bättre och effektivare sätt bevaka grundläggandearbetsmiljöfrågor. Arbelsgivarenhar huvudansvaret för arbetsmiljön som utformas och ändras genom chefernasbeslul och genom verksamhelen hos konstruktörer, inköpare m.fl.Arbetsmiljöfrågorna kan dock inte skiljas från t.ex. tekniska och ekonomiskafrågor. Förståelsen för och kunskapen om arbetsmiljöfrågor måste därför finnashos många olika personalkategorier för alt de skall kunna samverka och anläggaen helhetssyn i allt arbele. Detta kommer atl bli än mer nödvändigl med deförslag lill skärpning av arbelsgivarens ansvar för arbetsmiljön och desseffekter som jag föreslår. Arbetsmiljökommissionenpekar på all del fortfarande finns kunskapsbrister och brisler iutbildningssystemet. Verksamhetsanpassad arbels-miljöulbildning borde ingå i allgrundläggande yrkesförberedande utbildning, framför alll i gymnasieskolan ochinom högskolan. Det behövs också vidareutbildning i arbetsmiljöfrågor somanpassats till olika yrkesgruppers särskilda behov. Detvore naturligt alt grunden för de yrkes- och verksamhetsspecifikaarbetsmiljökunskaperna läggs redan i den grundläggande ulbildningen.Arbetsmiljökommissionen konstaterar dock atl det inte finns någon enkel ochomedelbar koppling mellan samhällets behov av t. ex. arbetsmiljökunnigatekniker och planeringen av högre teknisk utbildning. Uppmärksamheten som desenasle åren riktats mol arbelsmiljöproblemens omfattning ochsamhällsekonomiska konsekvenser har inte inneburit någon märkbar ulveckling avkurser med arbelsmiljöinriklning eller arbelsmiljöinslag. Samarbetetmellan arbetsliv och skola borde förbättras på alla utbildningsnivåer. I dendecentralisering som karaktäriserar högskoleorganisationen är detlinjenämnderna som avgör vilka kurser som skall ingå i de olikautbildningslinjerna. I dessa nämnder finns arbetsmarknadens parierrepresenterade. har dock l.ex. blivande civilingenjörer fåll en mycketbristfällig utbildning om arbetslivs- och arbetsmiljöfrågor. Det borde därförankomma på linjenämnderna att på lämpligt sätt få lill stånd en förstärkning avutbildningen inom arbetsmiljöområdet. Viklenav arbetsmiljöinslag i den tekniska högskoleutbildningen togs upp av chefen förutbildningsdepartementet i budgetpropositionen 1989 (Prop. 1989/90:100 bil 10). Delär naturiigtvis angeläget att en ulökad utbildning om arbetsmiljöfrågor intebara riktas lill tekniker, utan också lill andra yrkesgrupper som ekonomer,lärare, administratörer m.fl. Isitt remissyttrande över arbetsmiljökommissionens betänkande före slår LO all krav införs i arbetsmiljölagen på all personal med arbelsledan- de funktioner skall ha dokumenterade kunskaper i arbetsmiljöfrågor. Jag är inle beredd all föreslå en sådan ändring i arbetsmiljölagen men vill understryka all en utveckling av utbildningsinsatserna ligger i samtliga parters intresse. I förhandlingsprotokollet till ulbildningsavtalel mellan LO-SAF-PTK har SAF åtagit sig "atl verka för alt anställda, som har beslutsbefogenheter som påverkar arbetsmiljöförhållandena i förelaget, erhåller erforderlig utbildning". Både arbetarskyddsslyrelsen och Arbe- 124 tarskyddsnämndenhar under 1980-lalel givit ul rekommendation för ar-beismiljöutbildning förkonstruktörer, administratörer respektive personal-på mellannivå. Dessa avtaloch rekommendationer innehåller allt som behövs för alt komma igång medarbetsmiljöutbildning för dessa viktiga grupper. Det borde därför varanaturligt att insatserna prioriteras och drivs aktivt av berörda parter. Ulbildningenav bl.a. arbetsledare berörs också i samband med frågorna om arbetsmiljöarbeleti avsnitt 3.3. För all trygga enlångsiktig kunskapsbyggnad inom arbetslivsområdet har arbetsmiljöfondens slödtill högskolan, utöver slöd till forskningsprojektet, i ökad utsträckning fållformen av bidrag lill forskartjänster och samlade forskningsprogram med inslagav forskarutbildning. Del är vikligl alt dessa satsningar fortsäller och alldessa följs upp i högskolans egna prioriteringar. Jag vill i delta sammanhangerinra om atl utbildningsministern budgetproposition (prop.1989/90:100 bil. 10, s. 233) anförde att han var av den uppfattningen altarbetsmiljöaspekterna måste förslärkas påtagligt som etl integrerat moment iden tekniska utbildning och att ansvaret för alt della nu skall ske ligger påde ölika linjenämnderna. Minbedömning: Företag och förvaltningar åläggs all presentera en personalekonomiskredovisning. Detarbetsrättsliga regelsystemet bör ses över. Översynsbehovet omfattar också vissabestämmelser i arbetsmiljölagen. Arbetsmiljökommissionensförslag; Överensstämmer med min bedömning. Remissinstanserna:Samtliga remissinstanser, som yllral sig, är posiliva till persönalekonomiskaredovisningar som metod. De flesla är också positiva till att lagfästa kravenpå sådana redovisningar. Remissinstanserna menarockså atl det finns behov av atl se över det arbetsrällsliga regelsystemet ochvissa bestämmelser i arbetsmiljölagen. Skälen för min bedömning:Personalfrågorna och personalekonomin blir strategiskt allt viktigare ju merpersonal- och kunskapsintensiv produktionen blir. Med ett aktivt arbetsmiljö-och rehabiliteringsarbete skapas förutsättningar för en ökad livskvalitet förarbetslagarna som produktiviteten kan höjas och koslnaderna förarbetsgivare öch samhället minskar. De mänskliga resurserna måsle uppmärksammasmer, både i ell företagsekonomiskt och i ett samhällsekonomiskt perspektiv.Arbetsmiljökommissionen finner att persönalekonomiska redovisningar är etleffektivt instrument för all i alla organisationer starkare rikta uppmärksamhetenmot frågor som rör personalen. Investeringar iproduktionsutrustning, material och kapital redovisas myckettydligare än investeringar och kostnader för personalen. För alt ge enallsidig bild av verksamheten bör l.ex. frånvarooch personalomsättning vägas mot kostnader som uppkommer Prop. genomaktiva satsningar på de anställda. Sådana kostnader kan vara investeringari ny teknik, utrustning, meterial eller nya arbetsmetoder men ävenkostnader för kompetensutveckling, utbildning, personalvård m.m. ärviktiga att uppmärksamma. Personalekonmiska redovisningar är ett sällalt göra frågorna om personal och personalekonomi synliga. Denpersonalekonomiska redovisning som del nu är fråga om skall i första hand kunnatjäna som underlag för styrelsernas beslut om investeringar i arbetsmiljön ochom var sådana investeringar är mest ändamålsenliga. Trols del ambitiösa arbetesom bedrivits inom många organisationer är del alllför sällan som slyrelsen ochden högsta företags-/förvallningsled-ningen satt sig in i och engagerat sig ipersonalekonomin. Syftet med de persönalekonomiska redovisningarna är all lyftafram frågorna lill strategiska överväganden och beslut. Informalioneni redovisningarna bör alltså vara övergripande och inte ha större omfattning än vad som behövs för atl ge slyrelse och förelags/ förvallningsledning underlag för sina bedömningar. Den skall med andra ord fungera som ett strategiskt verktyg och kan omfatta uppgifter om t. ex. sjukfrånvaro,arbetsskador, personalomsättning, förtidspensioner och personalutbildning. Ävenutanför verksamheten finns intressenter som har nytta av de personalekonomiskaredovisningarna. Etl vedertaget syfte med all ekonomisk redovisning är all föraktieägare, marknadens aktörer, borgenärer, m. fl. visaföretagets/förvaltningens ekonomiska ställning. För att bedöma elt förelageller en förvallning, kan det vara av stort intresse alt se hur man tar tillvara personalen. Särskilt i kunskapsförelag och inom den växande Ijänstesektornkan det vara betydelsefullt all den redovisning som lämnas som underlag förbedömning av hur verksamheten sköts, även omfattar uppgifter om hur manförvaltar personalen och deras resurser. Uppgifternai en personalekonomisk redovisning är också av intresse för olika myndigheter,t ex arbelsförmedlingen, länsarbetsnämnden, yrkesinspektionen ochförsäkringskassan. Redovisningarna kan bli ett värdefullt delunderlag i myndighelernasbedömning av verksamhelen. Tanken är dock inte att alla företag ochförvaltningar automatiskt skall skicka dessa redovisningar till myndigheterna.En sådan rutin skulle leda till ell onödigt omfattande och byråkratisktpappersflöde. Däremot kan förhållandet att uppgifterna redan har lagils framoch sammanställts på ett standardiserat sätt underiätta förelagens ochförvaltningarnas kontakter med myndigheterna. Ettdelsyfte med atl införa krav på personalekonomiska redovisningar är altmöjliggöra jämförelser mellan olika verksamheter och deras arbele medpersonalfrågorna. Det bör dock påpekas alt slutsatser av sådana jämförelsermåste dras med mycket slor försiktighet. Värdena kommer all variera myckelberoende på både inre och yttre faktorer. Som exempel på sådana faktorer kannämnas personalens ålders- och könsfördelning, i vilken del av landetverksamheten bedrivs, arbetsmarknadsläget, tekniknivån inom företaget osv. Arbetsmiljökommissionenföreslår all företag och förvaltningar får en 126 lagstadgad skyldighet attha en löpande personalekonomisk redovisning Prop. 1990/91:140 som, i valdadelar, även offentliggörs. Regler om detta bör, enligt kommissionen,lagfästas för hela arbetsmarknaden. Majoritetenav remissinstanserna är positiva till förslagel alt kravet på persönalekonomiskaredovisningar skall lagfästas. Samtliga arbetsgivar-torbund saml yllerligarenågra remissinslanser avvisar dock förslagel. Jagdelar kommissionens uppfattning att det behövs lagstöd för att underlätta ochskynda på utvecklingen. Det är betydelsefullt all de personalekonmiskauppgifterna tas fram inom alla olika slag av verksamhet och att redovisningarnagörs på ett likartal sätt. När det gäller små företag måste dock integritetsaspeklernaför personalen särskilt beakias. Jag ser redovisningarna som en viktig del idel förnyelsearbete inom arbelslivsom-rådel som pågår och som omfattar även deförslag jag i del föregående presenterat. Jaghar därför tillsatt en inlerdeparlemental arbetsgrupp för att utarbetaförslag lill en särskild lag om persönalekonomiska redovisningar enligt de rikllinjerjag nu har anförl. Sedan uppdraget avrapporterats och remissbehandlats avserjag alt återkomma lill regeringen med förslag i denna fråga. Kommissionenföreslår en översyn av vissa bestämmelser i arbetsmiljölagen. En fråga somsärskilt tas upp är utvecklingen mol att verksamhet, som lidigare hållilssamman inom ell företag eller en förvaltning, nu ofta delas upp i friståenderesultatenheter eller divisionaliseras. Det har också blivit vanligare alt t.ex.anlita entreprenörer för verksamhet som tidigare utfördes i egen regi.Kommissionen föreslår all reglerna om samordningsansvar och ansvar för den sområder över ett arbetsställe, upplåter lokaler m.m. ses över. Syftet medöversynen bör vara atl motverka all arbets-miljöansvarel i praktiken tunnas ulså all arbelsmiljöförhållandena och möjlighelerna att påverka försämras för demsom arbetar på ett gemensamt arbetsställe eller på ett arbetsställe som denegna arbelsgivaren inte råder över. En strävan bör, enligt kommissionen, varaall jämställa en uppdragsgivares ansvar med arbetsgivaransvaret, så all bådeuppdragsgivare och uppdragstagare kan vara adressater för yrkesinspektionensförelägganden öch förbud. Kommissionen uppmärksammar vidare bl.a. behovet av atlse över arbetsställebegreppet i arbelsmiljösammanhang saml sanklionssystemet iarbetsmiljölagen. Remissinslansernabekräftar behovet av en översyn. Flera remissinstanser menar all det behövs enanalys och översyn av samordningen av samverkansreglerna. Närdel gäller arbelsmiljölagen biträder bl.a. arbetarskyddsslyrelsen förslaget om utredning av de uppmärksammade frågorna. Flera inslanser understryker vikten av atl arbelsslällebegreppel ses över. Riksförsäkrings verket framhåller svårigheterna i rehabiliteringen på grund av det sätt på vilkel verksamheten organiseras hos vissa arbelsgivare. LO uppmärksam mar särskilt uppdragsgivarens ansvar när andra än de egna arbelstagarna arbetar på etl arbetsställe. LO menar också att skyddsombudsverksamhe ten inom en sladigvarande verksamhel bör omfatta entreprenadanslällda som tillfälligt utför arbete där. Lagrådet har inledningsvisi sitt yllrande tagit upp frågan om utform- Prop. 1990/91: 140 ningen av degrundläggande beslämmelserna i arbelsmiljölagens 1 -3 kap. Enligt lagrådet kandet sättas ifråga om dessa bestämmelser fått en sådan utformning atl de går alllillämpa fulll ul efter sin ordalydelse. Lagrådet framhåller därvid atl de kravsom slälls i de föreslagna beslämmelserna i lagrådsremissens 1 kap. I a §, 2kap. 1 § och 3 kap. 2 a §, kan sägas förstärka bestämmelsen i 3 kap. 2 § om atlarbetsgivaren skall vidta alla åtgärder som behövs för all förebygga att arbelslagareutsätts för ohälsa eller olycksfall. a. all den avvägning som måste göras mellan å ena sidan risken förohälsa eller olycksfall och å andra sidan t. ex. viklen av all arbelel utförsoch koslnaderna för all minska hälso- och olycksfallsrisken inte kan utläsas avbestämmelserna i 1 3 kap. Vissa av dessa bestämmelser bör enligt lagrådetsmening ges en något mindre kategorisk ulformning och det bör av lagtexten kunnautläsas att kravet på en god arbetsmiljö kan behöva vägas mol andra viktigaintressen. Lagrådet anser att de angivna frågorna bör las upp lill behandling isamband med en kommande översyn av arbetsmiljölagsliftningen. Jagavser atl återkomma lill regeringen med förslag om en ytterligare översyn avarbetsmiljölagen. I översynen bör bl.a. las upp de angivna frågorna om arbelsslällebegreppeloch ansvaret för entreprenadanslällda m. m. Vad lagrådet anförl bör ocksåbehandlas inom ramen för en sådan översyn. Arbetsmiljökommissionenföreslår vidare atl det görs en allmän översyn av det arbetsrällsligaregelsystemet som bl.a. omfattar frågorna om en bällre samordning avarbetsmiljölagens och medbestämmandelagens samverkansregler. Ett flertalremissinstanser delar även här kommissionens uppfattning och understrykerbehovet av en översyn. Kommissionen pekar dessutom på vissa andra frågor sombör ingå i en sådan översyn, t.ex. uppmärksammas möjligheten all ökainflytandet för den enskilde arbetstagaren. Jaghar förordat ändringar i fråga om arbetsgivarens ansvar för anpassnings-och rehabilileringsålgärder för alt bl.a. underlätta för anställda att behållasill arbete. Mot bakgrund av de föreslagna ändringarna finns det enligt minmening skäl atl också se över vissa bestämmelser i lagen (1974; 13) om vissaanställningsfrämjande åtgärder. Jagkommer därför också att återkomma lill regeringen med förslag om en bredareöversyn av det arbetsrällsliga regelsyslemet. Somjag lidigare har redovisal avser jag alt återkomma lill regeringen om hurfrågorna om produktsäkerhet och om en anpassning av produkt-kontrollen lill etlkommande bör beredas vidare. 1enlighet med vad jag nu har anförl har inom upprällalsförslag lill 1.lag om ändring i , 128 2. lag om ändring i arbelsmiljölagen (1977:1 160), Prop.1990/91:140 3. lag om ändring i lagen (1978:410) om rätt lillledighet för vård av barn, m.m. 1 Förslag till lag om ändring i Ombrott, som i 79§§ sägs, har begåtts genom att någon uppsåtligen eller av oaktsamhetåsidosatt vad som i enlighel med arbelsmiljölagen (1977:1160) ålegat honom Ullförebyggande av ohälsa eder olycksfall, döms JÖr arbetsmiljöbrolt till straffsom i nämnda lagrum sägs. Bestämmelsenskall lillämpas när någon vållat annans död, vållat kroppsskada eller sjukdomeller framkallat fara för annan genom att åsidosätta vad som ålegat honom ienlighet med arbelsmiljölagen. En förutsättning för ansvar är attåsidosättandet skett uppsåtligen eller av oaktsamhet. Begreppel/ enlighet med arbetsmiljölagen innebär alt inte bara arbelsmiljölagen avsesulan också den därtill anslutna arbelsmiljöförordningen (1977; 1 166) ochföreskrifter som har utfärdats av arbetarskyddsslyrelsen med stöd av lagen ochförordningen. Iförsta hand läggs skyddsansvaret på arbetsgivaren själv. Då det gäller förelagsom drivs som juridiska personer har enligt praxis ledamöterna i den juridiskapersonens ledning ansetts ansvariga. Straffansvaret placeras på ledamöler iförelagsledningen därför atl dessa har ett avgörande inflytande på hur verksamhelenutövas. Enannan fråga är möjligheterna för ledningen av verksamheten att delegeraarbetsuppgifter och beslutsbefogenheter rörande arbetsmiljöfrågor. Del ärangeläget att del vid sådan delegering klargörs vem som i olika avseenden bäransvaret för att lagstiftningens bestämmelser följs. De uttalanden somdepartementschefen gjorde i proposilionen till arbetsmiljölagen (1976/77:149 s.373 f) och som antagits av bör vara vägledande. Föransvar enligt paragrafen krävs förutom att någon uppsåtligen eller av oaktsamhet åsidosätter vad som i enlighet med arbelsmiljölagen åligger honom för all förebygga ohälsa eller olycksfall att han därigenom vållar annans död, kroppsskada eller sjukdom eller framkallar fara för annan i enlighet med 7 9 §§. Gärningsmannen skall således när det gäller vållan de till annans död och vållande lill kroppsskada eller sjukdom, ha varil oaktsam i förhållande lill effeklen. När det gäller framkallande av fara för annan krävs inte all någon skada uppkommit utan gärningsmannen skall av grov oaktsamhet ha utsatt någon för livsfara, fara för svår kroppsskada eller allvarlig sjukdom. Konkret fara skall ha förelegat i del särskilda fallel.