prop · GE0310 · 1990-12-31 00:00:00 — Det åliggersvenska kyrkans församlingar eller om regeringen i visst fall beslutar det en kommun att hålla allmän begravningsplats med ett tillräckligt antalgravplatser av vedertagen typ. Regeringen prövar om och på vilka villkor somenskilda begravningsplatser får anordnas. Gravsättningav avlidna måste ske på en begravningsplats. Efter särskilt tillstånd avlänsstyrelsen får dock aska efter kremering strös ut på en annan plats. Föratt avlidna skall få gravsättas på en allmän begravningsplats krävs det attdenna har blivit invigd och därmed kommit i åtnjutande av det rättsliga skyddsom följer av lagstiftningen. Rätten till gravsättning på de allmännabegravningsplatserna är inte beroende av att den avlidne tillhörde något vissttrossamfund eller att jordfästning har ägt rum eller förrättats i någon vissordning. Närnågon har avlidit skall dödsfallet skyndsamt anmälas till pastorsämbetet avefterlevande maken eller av annan anhörig som finns på platsen. Dessutom skallett av läkare utfärdat dödsbevis lämnas till pastorsämbetet av den som ärskyldig att anmäla dödsfallet eller av den sjukvårdsinrättning där den avlidnevårdades. Lagstiftningenutgår från att det är de anhöriga eller närstående som ombesörjer begravningen.Dessa skall, såvitt det är möjligt, iaktta den avlidnes önskemål omjordfästningen och gravsättningen. Några regler om vem av de närmaste som iförsta hand skall ordna begravningen finns det inte. Gravrättuppkommer då ett visst område på en allmän begravningsplats upplåts förjordande av avlidens stoft eller för förvaring av avlidens aska. Till bevis omupplåtelsen skall ett gravbrev utfärdas. Gravrätt kan upplåtas för alltid ellerför , minst 15 och högst . Vid upplåtelsetidens utgång kangravrättsinnehavaren som regel få förnyad upplåtelse. Gravrättenfår inte överlåtas till annan än närstående eller upplåtaren. Den får intepantsättas och inte heller utmätas. När gravrättsinnehavaren avlider övergårrätten i enlighet med vad som har bestämts vid upplåtelsen eller genom ettsenare skriftligt förordnande. Om det inte finns något förordnande,övergår gravrätten till den avlidnes make och arvingar ge- Prop. 1990/91:10 mensamt eller till den av dem som de anmäler som ny rättsinnehavare. Gravrättsinnehavarenbestämmer vilka som skall gravsättas inom gravplatsen och har rätt att försegravplatsen med gravvård. Upplåtaren har emellertid möjlighet att på olika sättbegränsa förfoganderätten över gravplatsen. I fråga om gravvårdens utseende ochbeskaffenhet får upplålaren meddela sådana begränsande föreskrifter som ärnödvändiga för att tillgodose en god gravkultur. Gravplatsenskall av gravrättsinnehavaren hållas i ordnat och värdigt skick. Om den vanvårdaskan gravrätten förklaras förverkad. Gravrätten kan också upphöra efterförordnande av om begravningsplatsen skall läggas ned eller omgravrättens bibehållande skulle medföra synnerligt men för begravningsplatsensordnande och skötsel. Genommotioner till och skrivelser till regeringen har väckts ett flertalfrågorom ändringar i begravningslagstiftningen. tillsatte därförchefen för en särskild arbetsgrupp med uppdrag att se överlagstiftningen. Arbetsgruppensuppgift har varit alt pröva olika önskemål om författningsändringar och läggafram förslag till hur begravningslagstiftningen bör utformas. Iutredningsuppdraget har däremot inte ingått att ta ställning till frågor avövergripande organisatorisk eller ekonomisk natur, t.ex. frågor omhuvudmannaskapet för verksamheten, dess organisation eller finansiering.Utanför uppdraget har också legat frågor om bårhusväsendet ochbegravningsentreprenörernas verksamhet. Arbetsgmppenhar funnit att förutsättningarna för begravningsverksamheten på olika sätt harförändrats som den nuvarande lagstiftningen har varit i kraft.Verksamheten har påverkats av en hos många ändrad inställning ilivsåskådningsfrågor, nya kulturmönster, den förändrade samhällsstrukturen ochden tekniska utvecklingen. Dennuvarande begravningslagstiftningen bygger i skilda hänseenden på den kristnalivsåskådning och de traditioner rörande begravningsskicket som har djupförankring i vårt land. Arbetsgruppen anser atl man måste slå vakt om dessavärden också i den nya lagstiftningen. måste emellertid de nyareglerna vara så allmängiltigt utformade att de så långt som det är praktisktmöjligt ger utrymme åt var och en alt själv bestämma i frågor som har sambandmed begravningsskicket. Begravningsplatsernautgör en viktig del av vårt kulturarv. Detta förhållande avspeglas på olikasätt i den nuvarande lagstiftningen. Enligt arbetsgruppens mening är detangelägel atl dessa intressen tas till vara också i fortsättningen. Deönskemål om ändringar i lagstiftningen, som arbetsgruppen har haft att pröva, har nästan alla sin grund i den utveckling som har ägt rum sedan 129 9 1990/91. lagstiftningen kom till.Enligt arbetsgmppens mening är det angeläget alt Prop. genomföra sådana ändringari lagstiftningen atl den skapar goda förutsätt- Bilaga 1 ningar för kyrkogårdsförvallningarnasverksamhet. Mot kraven på en effektiv verksamhet måsteemellertid ställas de krav som medborgarna kan hanär det gäller sådana inte lika mätbara faktorer som pietet och respekt för religiösa och etiskavärderingar. Arbetsgruppen anser därför atl det från fall lill fall måste görasen avvägning mellan dessa olika intressen. Anordnandetoch skötseln av de allmänna begravningsplatserna ankommer påkyrkokommunerna eller i några fall på kommunerna. Arbetsgruppen anser attlagstiftningen i möjligaste mån bör innehålla rambestämmelser som ger utrymmeför ett kommunalt självbestämmande. Lagstiftningen måste också vara så utformadall den kan tillämpas av såväl stora som små förvaltningsenheter. Enviktig uppgift för arbetsgruppen har varit att anpassa författningsbestämmelsernapå området till bestämmelserna i regeringsformen och till den reform i fråga omnormgivningen på det kyrkliga området som trädde 1983. I samband meddenna tekniskt betonade översyn av lagstiftningen anser arbetsgruppen detangeläget att reglerna förenklas och systematiseras. Syftet måste vara att göraden nya lagstiftningen så tillgänglig och lättöverskådlig som möjligt. 3 Arbetsgruppens förslag 3.1 Ny lagstiftning Översynenav begravningslagstiftningen har lett fram till tämligen genomgripandeändringar i det nuvarande regelsystemet. Arbetsgmppen föreslår att de centralabestämmelserna om begravningsverksamheten samlas i en ny lag, begravningslag,och en ny förordning, begravningsförordning. Jordfästningslagen, gravrättslagenoch begravningskungörelsen föreslås bli upphävda. Tillbegravningslagen förs i princip över bestämmelserna i jordfästningslagen och gravrättslagen.Föreskrifterna om jordfästning i ordning får emellertid intenågon motsvarighet i den nya lagen. får nämligen kyrkomötet genomkyrklig kungörelse meddela föreskrifter i detta ämne. Föratt såvitt möjligt hålla samman reglerna om begravning föreslår arbetsgruppenalt det i begravningslagen tas in de regler om anmälan av dödsfall ochdödsbevis som återfinns i folkbokföringslagen. Av konstitutionella skälflyttas dessutom en del regler över från begravningskungörelsen till den nyalagen. De övriga regler, som regeringen bör besluta om, föreslås bli intagna ibegravningsförordningen, nya lagstiftningen har författningsmaterialet systematiserats och delats upp i korta paragrafer. har det företagits en språklig bearbetning av texten. För att öka överskådligheten föreslås den nya lagen bli indelad i kapitel med underavdelningar, , Enligtarbetsgmppens mening bör det liksom nu finnas både allmänna och Bilaga enskildabegravningsplatser. Arbetsgmppen föreslår att enskilda begravningsplatserskall få anordnas endast av trossamfund. bör sålunda enprivatperson inte få anordna en begravningsplats. Föratt ett trossamfund skall få anordna begravningsplats anser arbetsgmppen attdet skall krävas att samfundet är verksamt här i riket och har en sådananslutning och ställning i övrigt att det måste antas att begravningsplatsenkan vårdas och behållas. Enligt förslaget flyttas tillståndsprövningen frånregeringen till länsstyrelsema. Arbetsgmppenföreslår att invigningen inte längre skall vara gmndläggande för de allmännabegravningsplatsemas rättsliga skydd. Rättsskyddet uppkommer redan närbegravningsplatserna rent faktiskt har ställts i ordning för sitt ändamål ienlighet med bestämmelserna i lagstiftningen. Förslageti denna del innebär inte att människor skall betas möjligheten att vila i vigdjord. Arbetsgmppen föreslår att det i den nya lagstiftningen förs in en regelom att och andra på orten verksamma trossamfund skall beredastillfälle att inviga en allmän begravningsplats eller delar av den, innan dentas i bmk. Vid anläggning, utvidgning eller väsentlig ändring av en allmänbegravningsplats föreslås det dessutom en regel om samråd med trossamfunden. Arbetsgmppenräknar med att praktiska problem, som har påvisats av en del trossamfund,härigenom skall kunna lösas. Enligtarbetsgmppens mening bör en ny lagstiftning på området innehålla uttryckligaregler om var medborgama har rätt till gravplats och hur långt församlingamasoch kommunemas kompetens sträcker sig när det gäller att bereda gravplats åtandra än de egna invånarna. Arbetsgmppen föreslår att medborgama skall ha rätt tillgravplats på en allmän begravningsplats på den ort där de är kyrkobokfördaeller till vilken de har en nära anknytning. Huvudmännen ges dessutombefogenhet att bereda gravplats också åt andra. Förflyttning av gravsatt stoft eller aska bör det liksom krävas tillstånd. Arbetsgmppenföreslår att regeringens restriktiva praxis i flytt-ningsärenden läggs fastgenom att det i lagstiftningen anges att del skall föreligga synneriiga skälför att flyttning skall få medges. föreslår arbetsgmppen att beslut iflyttningsärenden inte längre skall kunna överklagas till regeringen. 1syfte att skapa bättre förutsättningar för atl på straffrättslig väg kunna ingripamot tillgrepp av ädelmetaller i kremationsaska föreslår arbetsgmppen en regelom att sådana delar av askan som inte lämpligen kan tillföras askurnan skallomhändertas av krematoriemyndigheten. Enligl förslaget skall det för varje krematoriumfinnas ett reglemente med föreskrifter om förfarandet med aska efter kremering. Kyrkokommunernakan inte meddela ordningsföreskrifter som gäller vad allmänheten haratt iaktta vid besök på begravningsplatserna, Arbetsgmppen föreslår attdetta skall bli möjligt och att den som bryter mot de lokalaföreskrifterna skall kunna dömas lill böter, Denuvarande reglerna om dödsfallsanmälan och dödsbevis är invecklade °i'3ga 1och inte i alla avseenden ändamålsenliga. Arbetsgmppen föreslår att den sjukvårdsinrättningdär den avlidne vårdades eller till vilken han har förts i anslutning tilldödsfallet, i fortsättningen skall anmäla dödsfallet. I övrigt vilaranmälningsskyldigheten på de anhöriga. Detnuvarande dödsbeviset föreslås bli uppdelat på två handlingar, ett dödsbevisoch ett intyg om dödsorsaken. Härigenom kan pastorsämbetena snabbare få detunderlag som behövs för att intyg för gravsättning eller kremering skall kunnautfärdas. Vidare föreslås det vissa förenklade hand-läggningsmtiner. Bl.a.skall den läkare som utfärdar handlingama vidarebefordra dem direkt till denmottagande myndigheten. Undersenare år har det förekommit ett antal tvister om ordnandet av begravningen. Arbetsgmppenföreslår att det i lagstiftningen förs in klarare regler om vem som skall ordnamed begravningen. Ett särskilt-förfarande för att lösa tvister föreslås också.Förslaget innebär att kyrkogårdsmyndigheten skall medla mellan partema. Om detinte lyckas, avgörs frågan av . Arbetsgmppenföreslår att det i begravningslagen tas in regler om tidsfrister för gravsätlningeller kremering. Enligt förslaget skall gravsättning av stoft eller kremeringske från dödsfallet. får kyrkogårdsmyndigheten påden avlidnes kyrkobokföringsort möjlighet att medge anstånd. Dennuvarande regeln om att aska skall gravsättas från kremeringenbehålls. Arbetsgmppen föreslår emellertid att den myndighet som förvarar askanskall kunna ge dispens. Dessutom införs det möjligheter att förvara askan påen annan plats än i ett krematorium, t.ex. i kyrkan på den ort därgravsättningen sedermera skall ske. Genom dessa mera generösare regler finnsdet anledning att tro att en del flyttningsärenden kan undvikas. Enligtarbetsgmppens mening bör länsstyrelsema liksom ha möjlighet att getillstånd till utströende av aska på annan plats än begravningsplats. Arbetsgmppenföreslår att de nuvarande reglerna kompletteras med ett uttryckligt förbud attströ ut aska i närheten av bebyggelse eller där bebyggelse kan förväntas ellerpå en plats, där åtgärden kan vara till men för annan. Enligt förslaget fårlänsstyrelsens avgörande av tillståndsfrågan överklagas hos kammarkollegiet mensedan inte föras vidare till regeringen. Arbetsgmppenpresenterar ett flertal nyheter i fråga om gravrätt. 1 princip behållerrättsinstitutet sin nuvarande karaktär. Enligt förslaget föreligger gravrättemellertid endast när det finns någon rättsinnehavare. För andra fall, t,ex,när någon avlider utan att efterlämna anhöriga, föreslås det särskilda regler, kan upplåtelse av gravrätl ske till flera personer . visatsig föranleda betydande problem både för kyrkogårdsmyndigheterna Prop.1990/91: 10 och för gravrättsinnehavarna. Bl.a. kräver efterforskningen avrättsinneha- Bilaga 1 varna stora arbetsinsatser. Arbetsgmppen föreslår attdet införs ett förbud mot att upplåta gravrätt till flera. Till en juridiskperson får gravrätt upplåtas endast om det finns särskilda skäl till det. Ikonsekvens härmed föreslås det att reglerna om övergång av gravrätl ändras. Vidgravrättsinnehavarens död skall den efterlevande maken och arvingama bestämmavem av dem som skall överta gravrätten. Det införs också en skyldighet fördödsboet att till upplåtaren anmäla till vem gravrätten har övergått. Förslageninnebär ökade möjligheter för kyrkogårdsmyndigheterna att få kontakt med rättsinnehavama.För de fall när detta ändå inte lyckas föreslår arbetsgmppen ett förenklat delgivningsförjärande.1 stället för sådan annonsering i tidningar som skall äga rum vid kungörelsedelgivning,föreslås det att ett meddelande anslås på begravningsplatsen och att en skyltsätts upp vid gravplatsen. Dennuvarande möjligheten till upplåtelse av gravrätl för alltid föreslås bliavskaffad. införs det en skyldighet för upplåtaren att vid den bestämdaupplåtelsetidens utgång underrätta gravrättsinnehavaren om fömtsättningama förny upplåtelse, Reglema om rätt till ny upplåtelse behålls, flesta fall åtar sig kyrkogårdsmyndighetema inte längre gravskötsel annat änför en bestämd tid, Arbetsgmppen föreslår en regel om att etl skötselåtagandeinte får avse än den under vilken gravrätten är upplåten. Dessutomföreslår arbetsgmppen att den gravrättsinnehavare som inte själv vill svara förden nödvändiga skötseln av gravplatsen alltid skall ha rätt att mot betalningfå sådan hjälp av upplåtaren att gravplatsen inte faller i vanvård. Vadgäller äldre upplåtelser och skötselåtaganden för alltid föreslår arbetsgmppensärskilda övergångsbestämmelser som gör det.möjligt att på del lokala planetfalla beslut om en successiv avveckling. Som villkor för avvecklingen föreslåsgälla att upplåtelsen har varat under och att det har förflutitminst från den senaste gravsättningen inom gravplatsen. Den som önskar fåupplåtelsen fömyad skall ha rätt till del i enlighet med de bestämmelser somföreslås i den nya lagstiftningen, 1dag saknas det bestämmelser om rätt för upplåtaren att företa ändringar på engravplats som är upplåten med gravrätl, Arbetsgmppen föreslår attlagstiftningen tillförs sådana bestämmelser. Förslaget innebär att sådanaändringar får göras som är nödvändiga för att tillgodose kraven på miljöskydd,hälsoskydd och arbetarskydd eller som i övrigt behövs för att förhindra skada,I andra fall krävs det att gravrättsinnehavaren medger att ändringen vidtas. Enligtgällande rätt får upplåtaren meddela sådana föreskrifter om gravvårdars och andra gravanordningars utseende och beskaffenhet som är nödvändiga for att tillgodose en god gravkultur. Arbetsgmppen föreslår att de nya reglema utformas så att de klarare än ger uttryck åt den gmndläggande principen att det är gravrättsinnehavaren som först och främst bestämmer om gravplatsens ordnande, 133 Lagförslag i betänkandet (SOU 1987:16) Pp. 1990/91: lO 1 Förslag till Begravningslag 1§ Med begravningsplatser avsesi denna lag områden eller utrymmen som är behörigen anordnade för förvaring avavlidnas stoft eller aska, såsom kyrkogårdar eller andra gravområden,minneslundar, kolumbarier och ummurar. 2§ Begravningsplatser ärantingen allmänna eller enskilda. Allmännabegravningsplatser är anordnade av församlingar eller samfalligheter,av kommuner eller i övrigt av det allmänna. Andra begravningsplatser ärenskilda begravningsplatser. 3 §Med begravning avses i denna lag jordfästning eller annan begrav ningsceremoni samt gravsättning av stoft eller av aska. En begravning kan omfatta endast gravsättning. Vadsom sägs i lagen om gravsättning gäller också nedgrävning eller utströende avaska i minneslund och utströende av aska på annan plats än begravningsplats. 4 §Med gravrätt avses den rätt som uppkommer när en bestämd gravplats på en allmän begravningsplats upplåts till någon för gravsättning. En gravplats kan bestå av en eller flera gravar. 1 §Det åligger församlingar att anordna och hålla allmänna begravningsplatser med ett tillräckligt antal gravplatser och andra gravanläggningar av allmänt förekommande slag. Skyldigheten gäl ler dock inte de icke-territoriella församlingarna. Regeringenfår för särskilt fall besluta att en kommun i stället för en eller fleraförsamlingar skall anordna och hålla allmän begravningsplats. 2§ Regeringen eller denmyndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om anläggning,utvidgning eller väsentlig ändring av allmänna begravningsplatser. 3§ Innan en allmänbegravningsplats tas i bmk skall och andra trossamfund, som ärverksamma på orten, beredas tillfälle att inviga begravningsplatsen eller delarav den. Detsamma gäller när begravningsplatsen har utvidgats. 4§ En allmän begravningsplatsfår inte besväras av panträtt, nyttjanderätt, servitut eller andrarättigheter. Om det inte medför någon olägenhet, 134 fården dock besväras av sådan rättighet som kan upplåtas enligt lednings- Prop.1990/91:10 rättslagen (1973:1144). Enallmän begravningsplats får inte utmätas. 5§ De allmännabegravningsplatserna skall hållas i ordnat och värdigt skick. Den helgd somtillkommer de dödas vilorum skall alltid iakttas. Kulturminnesvårdens intressenskall särskilt beaktas. 6§ På en allmän begravningsplatsskall gravplats beredas dem som vid dödsfallet var kyrkobokförda på orten ellerhar nära anknytning till den. Om tillgången på gravplatsmark medger det, fåräven andra beredas gravplats där. 7§ Rätten till gravsättning påde allmänna begravningsplatserna skall inte vara beroende av att den avlidnetillhörde något trossamfund eller ett visst trossamfund. Den skall inte hellervara beroende av att jordfästning eller annan begravningsceremoni har ägt rumeller har förrättats i någon viss ordning. 8§ En grav på en allmänbegravningsplats får öppnas endast genom kyrkogårdsmyndighetens försorg. Denfår inte öppnas på ett sådant sätt att man vid grävningen eller gravsättningenskadar stoft eller aska som har gravsatts inom gravplatsen. Regeringenfår meddela sådana föreskrifter om gravöppning och gravsättning som behövs avhänsyn till hälsoskyddet. 9 §Stoft och aska som har gravsatts på en allmän begravningsplats får inte tas upp eller på annat sätt rubbas. Om det finns särskilda skäl till det, får dock kyrkogårdsmyndigheten besluta om en sådan åtgärd vad gäller ett stoft eller en aska, som åter skall gravsättas inom gravplatsen. Kyrkogårds myndigheten får också ge tillstånd till en sådan åtgärd i det fall när stoftet eller askan skall flyttas till en annan gravplats, om det finns synneriiga skäl till det och det är klarlagt var gravsättning åter skall ske. Utanhinder av föreskrifterna i första stycket får kyrkogårdsmyndigheten ta ut askasom har gravsatts i ett utrymme i ett kolumbarium eller en urnmur för vilketgravrätten har upphört. Askan skall i sådant fall grävas ned inombegravningsplatsen eller inom en närbelägen allmän begravningsplats. beslutar att ett stoft skall tas upp eller på annat sätt mbbasskall miljö och hälsoskyddsnämnden höras. 10 §För varje allmän begravningsplats skall det upprättas en gravkarta och föras gravbok eller gravregister enligt de föreskrifter som meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Il§ För de allmänna begravningsplatserna skall det finnas reglementen sominnehåller föreskrifter om 1.förutsättningarna förgravsättning på begravningsplatsen och villkoren för upplåtelse av gravrätt, 2.gravvårdar och andraanordningar på gravplatserna, 135 3. vadkyrkogårdsmyndigheten i övrigt skall iaktta i förhållande till Prop.1990/91: 10 gravrättsinnehavarna och vid kontakterna med allmänheten. Omdet finns en minneslund, skall reglementet också innehålla föreskrifter om nedgrävningoch utströende av aska i minneslunden. 12 §Regeringen får meddela de föreskrifter om ordningen inom de allmänna begravningsplatserna som behövs med hänsyn till dessa områ dens särskilda karaktär. Regeringen får överlåta åt den som innehar en allmän begravningsplats atl meddela lokala ordningsföreskrifter. för en allmän begravningsplats får inte angå förhållandensom med stöd av allmänna ordningsstadgan (1956:617) är reglerade i lokalordningsstadga eller som annars är eller enligt föreskrift i författning kanregleras i annan ordning. Genomlokala ordningsföreskrifter får inle läggas onödigt tvång på allmänheten ellerannars göras obefogad inskränkning i den enskildes frihet. 13 §Ett beslut att anta, ändra eller upphäva lokala ordningsföreskrifter skall underställas prövning. Närlänsstyrelsen har fastställt etl sådant beslut skall på bekostnadav den som innehar begravningsplatsen genast införa fastställel-sebeslutet ochföreskrifterna i länets författningssamling. Den som innehar begravningsplatsenskall ombesörja att kungörelse om fastställelsen anslås och införs iortstidning samt att föreskrifterna finns att tillgå för allmänheten. 14§ En allmän begravningsplats får inte överlåtas eller användas för annatändamål utan tillstånd. Begravningsplatsenfår inle heller helt eller delvis läggas ned ulan atl har medgeltdet. får därvid föreskriva villkor för nedläggningen och förområdets framtida användning. 1 §Länsstyrelsen prövar om och på vilka villkor en enskild begravning splats får anordnas. Tillståndatt anordna en enskild begravningsplats får meddelas endast för ett trossamfundsom är verksamt här i landet och som har en sådan anslutning och ställning iövrigt att det måste antas att begravningsplatsen kan vårdas och behållas. 2§ Bestämmelserna i 2 kap, 2, 4,5, 8 och 14 §§ gäller även för enskilda begravningsplatser, 3§ Rätten till en gravplats somhar upplåtits på en enskild begravningsplats får inte pantsättas ellerutmätas. Detsamma gäller gravvårdar och andra gravanordningar, 4§ Stoft och aska som har gravsattspå en enskild begravningsplats får inte tas upp eller på annal sätt rubbas. Omdet finns särskilda skäl till det får dock besluta om en sådanåtgärd vad gäller ett stoft eller en aska, som åter skallgravsättas inom gravplatsen. getillstånd till en sådan åtgärd i det fall när stoftet eller askan skallflyttas Prop. 1990/91: 10 till en annan gravplats, om det finns synnerligaskäl til! del och det är Bilaga 2 klarlagt var gravsättning åter skall ske. Innanlänsstyrelsen beslutar om upptagning av stoft och aska skall den som inneharbegravningsplatsen höras. Om upptagningen gäller elt stoft skall även miljö ochhälsoskyddsnämnden höras. 1§ Ett krematorium får inteanordnas av någon annan än den som innehar en allmän begravningsplats eller aven kyrklig samfallighet. 2§ Etl krematorium får inte intecknaseller utmätas eller ulan tillstånd överiåtas eller användas förannat ändamål.