prop · GE03197 · 1990-12-31 00:00:00 — Dessutom skall han vara strikt ansvarigbara för sådana skador som hans produkt orsakar till följd av en säkerhelsbristsom förelåg redan dä han satte produkten i omlopp. Uttrycket "sätta iomlopp" definieras inte i den föreslagna lagtexten. Typiskt sett har enprodukt satts i omlopp när den har överlämnats till en självständigfraktförare, en köpare e.d. och därmed den ansvarige inle längre förfogar överden. EnligtEG-direktivet kan medlemsländerna fritt välja mellan att undanta eller ej undanta s.k.utvecklingsskador från det strikta produktansvaret. Detföreslås att den svenska lagen inte skall innehålla något sådant undantag.Enligt produktskadelagen skall sålunda del strikta ansvaret omfatta även skador somberor på sådana säkerhetsbrister som inte ens den främsta vetenskaplisaexpertisen kunde förutse då produkten sattes i omlopp.Däremot följer av lagens begränsning till Prop. ansvar försäkerhetsbrister att s.k. systemskador inte omfattas av det Medsystemskador avses då skador orsakade av kända skaderisker hos produktersom trots dessa risker är godtagna i samhället. Som exempel på sådanaprodukter kan nämnas tobak och alkohol men även läkemedel medbiverkningar. Avsnitt3.4 handlar om vilka slag av skador som skall omfattas av det striktaproduktansvaret. Det föreslås att personskador och sakskador skall omfattas mendäremot inte rena förmögenhetsskador. I fråga om sakskador föreslås vidare denbegränsningen atl endast skada på egendom som vid tiden för skadan brukadeanvändas huvudsakligen för enskilt ändamål skall ersättas enligtproduktskadelagen. Det har tidigare rått delade meningar i frågan huruvidaansvaret för sakskador bör regleras inom köprätten eller inom skadeståndsrällen.Promemorians förslag innebär således att regler om strikt ansvar för sakskadortas in i produktskadelagen. Ersättningen för personskada och sakskada skallbestämmas enligt reglerna i skadeståndslagen. Detföreslås vidare att förhållandet till köprätten skall regleras i ett annatavseende genom en bestämmelse av innebörd att det strikta produktansvaret inteskall omfatta skada på själva den skadeorsakande produkten. EnligtEG-direktivet ersätts inte sakskador till ett värde som är lägre än 500 ECU(). Medlemsländerna har vidare rätt att vid personskada införaett beloppstak för serieskada, dock lägst 70 milj. ECU (omkring 500 milj. kr).Den svenska lagen föresläs inte innehålla några sådana beloppsgränser. Detpåpekas att den allmänna jämkningsregeln i 6 kap. 2 § skadeståndslagen delviskan ge samma verkan som en beloppsgräns. Fråganvem som skall vara skadeståndsskyldig enligt produktskadelagen besvaras iavsnitt 3.5. Promemorieförslaget följer även i denna del EG-direktivet. Detstrikta ansvaret skall kanaliseras till i första hand den som har tillverkatden skadeorsakande produkten eller - i fråga om naturprodukter - den som harframbringat eller insamlat produkten. Om en skada har uppstått till följd avbristande säkerhet hos en produkt som utgör beståndsdel i en annan produkt,skall båda produkternas tillverkare vara ansvariga. Har en produkt tillverkatsgenom bearbetning i flera led, skall varje led ha tillverkaransvaret i fråga omsäkerhetsbrisler som fanns hos produkten när den lämnade det ledet. Produktskadelagensyftar till att förbättra den skadelidandes situation. Fördenne har det avgörande betydelse att han utan besvär kan nä den skadeståndsskyldige.Om tillverkaren finns i ett annat land, kan den skadelidandeha svårt att göra sin rätt gällande mot honom. föreslåsatt den som har importerat den skadegörande produkten för att sättaden i omlopp här skall vara strikt ansvarig jämte tillverkaren. densom har marknadsfört produkten som sin och har försett den med sittnamn eller varumärke eller nägot annat särskiljande kännetecken skall varastrikt ansvarig jämte tillverkaren och importören. Iblandframgår del inte av en produkt vem som har tillverkat eller Även närsä är fallet bör den skadelidande ha någon all Prop. vända sig till med sittersättningskrav. Det föreslås därför att i dessa fall var och en som hartillhandahållit den skadegörande produkten skall bära Den som utpekar någon i ett tidigare distributionsled motvilken kravet i stället kan riktas skall dock gå fri från Slutligenföreslås i detta avsnitt att det strikta produktansvaret skall begränsas tillskador som orsakas av sädana produkter som tillverkas eller tillhandahålls inomramen för en näringsverksamhet. Iavsnitt 3.6 föresläs att skadeständsrättens allmänna principer skall gälla förersättningsskyldighetens fördelning mellan flera produktansvariga. Dessaprinciper är inte lagreglerade. Rättsläget är delvis oklart. Den allmännaprincipen anses dock vara att en skälighetsbedömning skall ske, varvid manskall ta hänsyn till grunden för parternas ansvar och övriga omständigheter,t.ex. om någon av dem i övervägande grad har orsakat skadan. Påett område föresläs dock en uttrycklig lagregel. I den beslutadelagrädsremissen om ny konsumentköpiag föreslås att säljarens köprältsligaansvar för skador pä grund av fel på varan skall omfatta även skador som pägrund av fel på den sålda varan uppkommer på annan egendom som tillhör köpareneller nägon medlem av dennes hushåll och är avsedd huvudsakligen för enskiltändamål. För skadestånd som en säljare har betalat på grund av dettaköprättsliga produktansvar skall han enligt en särskild regel iproduktskadelagen ha rätt till ersättning av den som är skadesiåndsskyldigenligt produktskadelagen, men endast i den mån skadeståndsskyldighet föreliggerenligt den lagen. Enligtavsnitt 3.7 bör skadeståndslagens regler om jämkning vid den skadelidandesmedvållande gälla för produktansvaret. Sålunda bör skadestånd med anledning avpersonskada kunna jämkas, om den skadelidande själv uppsåtligen eller genomgrov vårdslöshet har medverkat till skadan. Har personskada lett till döden,bör skadestånd till efterlevande kunna jämkas också om den avlidne uppsåtligenhar medverkat till dödsfallet. Skadestånd med anledning av sakskada bör kunnajämkas, om vållande på den skadelidandes sida har medverkat till skadan. Enligtdessa regler skall skadeståndet alltså kunna jämkas i större utsträckning vidsakskada än vid personskada. De mer omfattande jämkningsmöjligheterna, somföreslås i fråga om sakskada, gäller enligt EG-direktivet även vid personskada. Iav5m'«5. (3§ tredje stycket) om bevislättnad i fråga om orsakssambandet mellan Prop.1990/91:197 svarandens verksamhet och skadorna. Regeln bygger på tidigare rättspraxis.Även för produktskadornas vidkommande finns ett avgörande (NJA 1982 s. 421) ivilket högsta domstolen har tillämpat principen om bevislättnad i fråga omorsakssamband vid svåröverskådliga och komplicerade händelseförlopp. Ipromemorian konstateras att det inte bör komma i fråga att införa en allmänregel om bevislättnad vid alla slag av produklskador. Orsakssambandet ärnämligen i många fall.okomplicerat och dä är en bevislättnadsregel intemotiverad. Endast i fräga om sådana invecklade och svåröverskådligahändelseförlopp som tidigare rättspraxis tagit sikte på bör kravet påbevisningen lindras. Att bestämma tillämpningsomrädet för en sådanbevislättnadsregel är emellertid svårt. Promemorian stannar därför förförslaget att man inte bör införa nägon lagregel ulan överlåta lill derättsiillämpande organen alt i varje enskilt fall avgöra vilket krav som skallställas pä bevisningen om orsakssambandet. Iavsnitt 3.8 föreslås vidare regler om omkastad bevisbörda i vissa hänseenden.Sålunda skall det ankomma pä den som annars skulle vara ersätmingsskyldig attvisa att han inte har satt den skadegörande produkten i omlopp i ennäringsverksamhet eller att göra sannolikt att den aktuella säkerhetsbristeninte förelåg när han satte produkten i omlopp. Avsnitt3.9 behandlar preskriptionsreglerna. Enligt nu gällande rätt preskriberas enskadeståndsfordran efter den skadeorsakande händelsen, om intepreskriptionen avbryts . I promemorian konstateras atl denna regelleder lill att ett krav på skadestånd redan kan vara preskriberat när skadanupptäcks. Vissa produkter har nämligen negativa verkningar pä den mänskligaorganismen vilka inträder gradvis och blir märkbara först . Avrättspolitiska och sociala skäl är det angeläget att de skadelidande kan fåersättning även för sådana sena skador. Delta gäller i särskilt hög gradpersonskador. Å andra sidan ligger det i den produktansvariges intresse att haninte skall behöva riskera skadeståndskrav efter det att enprodukt har satts i omlopp. Det kan nämligen vara svårt att bedöma omfattningenav ett sådant ansvar. En lång preskriptionstid ger ocksä upphov till särskildaförsäkringsproblem. Enavvägning av de motstående intressena har lett fram lill följande förslag ipromemorian. Den som vill ha ersättning enligt produktskadelagen skall väckatalan efter det att han fick kännedom om att fordringen kunde görasgällande. Talan om ersättning för personskada måste dock väckas inom 25 årefter det att den skadegörande produkten upphörde att vara i denersättningsskyldiges besittning. Talan om ersättning för sakskada måste väckasinom efter den tidpunkten. Den som inte väcker talan skall inte harätt till ersättning. Förslagetöverensstämmer med EG-direktivet utom vad gäller den ytterstapreskriptionstiden för personskada. Enligt EG-direktivet är den Iavsnitt 3.10 diskuteras förhållandet mellan produktskadelagen och Här föresläs till en början att skade- Prop. 1990/91:197 ständslagenskall vara tillämplig parallellt med produktskadelagen. Den skadelidande skallsålunda ha rätt att åberopa skadeståndslagen som grund för sin talan även ifråga om skador som faller inom produktskadelagens tillämpningsområde. Dennaprincip överensstämmer med tankegångarna bakom skadeståndslagen och nägonbestämmelse i ämnet anses inte behövas i produktskadelagen. Vissaförslag om produktskadelagens förhällande till andra skadeståndsrättsligaspecialregler har lagts fram i avsnitt 3.2.1 övrigt får förhållandet bedömasfrän fall till fall med ledning av de särskilda reglernas innehåll. Inte hellerom detta anses nägon lagbestämmelse erfoderlig. Iavsnitt 3.4 har lämnats vissa förslag om förhållandet lill köprätlen. Härutöverföresläs nu att om den skadelidande stär i ett avtalsförhållande till den somansvarar enligt produktskadelagen, han skall kunna välja att grunda sittersättningsanspråk antingen pä de avtalsrättsliga reglerna eller päproduktskadelagen. Det föreslås en särskild bestämmelse enligt vilkenproduktskadelagens regler skall vara tvingande till den skadelidandes förmän. Iavsnitt 3.11 berörs vissa frägor om lagens internationella verkningar. En sådanfräga är vilket lands lag som skall tillämpas när ett fall av produktskada haranknytning till mer än ett land. I promemorian konstateras att varje stat harsina egna lagvalsregler och att lagvalet därför kan falla ut olika beroende påi vilket land frågan kommer upp. Mellan EFTA:s och EG:s medlemsländer harnyligen slutits en konvention, , som reglerar frågor omdomstols behörighet samt om erkännande och verkställighet av domar. När dennakonvention har vunnit bred anslutning kan förutses att svenska tillverkare istor omfattning kommer att fä svara inför utländska domstolar och att deutländska domarna blir verksiällbara i . I detta perspektiv blir detviktigt att de internationella lagvalsreglerna är utformade så atl produkterfrån olika länder som konkurrerar på samma marknad bedöms enligt likvärdigaregler om produktansvar. I promemorian ges en översikt över gällandelagvalsregler i och några andra viktiga länder. Översikten visar påbäde likheter och olikheter mellan länderna. Det framstår dock som önskvärt attlagvalsreglerna harmoniseras ytterligare. Den enda framkomliga vägen att uppnåen sådan harmonisering synes vara genom Haagkonventipn orn tillämpliglag vid produktansvar. Efter en analys av konventionens regler uttalassammanfattningsvis atl den inte är idealisk från svensk synpunkt.Invändningarna mot konventionen är dock inte allvarligare än att den syneskunna godtas. Med hänsyn till intresset av all lagvalsreglerna blir merinternationellt harmoniserade talar därför övervägande skäl för att böransluta sig till konventionen. I promemorian föreslås att sä sker. Iavsnittet om internatignella förhållanden jämförs också de svenska regler somnu föreslås med reglerna i EG-direktivet. Jämförelsen görs mot bakgrund av desvensica strävandena till västeuropeisk integration och farhågor på vissa hållför 9tt stränga svenska produklansvarsregler skall försämra det svenskanäringslivets konkurrensförmåga. av jämförelsen blir attdet framför allt är den föreslagna regeln om 25 Prop. års preskriptionstid vidpersonskada som - i kombination med lagens- föreslagna utformning vadgäller utvecklingsskador - kan få betydelse i I detsammanhanget påpekas dock att statsmakterna har uttalat att enharmonisering med EG inte skall innebära all ger upp sin höga ambitionsnivåbeträffande konsumentskyddet. svenska reglerna om ansvarför utvecklingsskador och om jämkning vid den skadelidandesmedvållande komma att bli strängare än motsvarande regler i en del andraländer, framför allt . konkurrensförhållandenabedöms dock bli obetydlig. Ensärskild fråga som tas upp i avsnitt 3.11 är risken för att konkurrensförhållandenasnedvrids till följd av den speciella utformning som regeln om importörensansvar har fått i EG-direktivet. En redogörelse lämnas för frågans behandlingvid diskussioner mellan företrädare för EFTA:s medlemsländer ochEG-kommissionen. Frågan bedöms inle ha nägon omedelbar aktualitet och därförinte böra föranleda någon särskild åtgärd på nuvarande stadium av dettalagstiftningsärende. Kostnadernaför lagförslaget diskuteras i avsnitt 3.12. Förslaget innebär atl ett ökatskadeståndsansvar läggs på näringslivet. Därav följer att näringslivetskostnader kommer att stiga. Det är framför allt regeln om 25 årspreskriptionstid som kan antas medföra ökade kostnader. I vissa branscher kanocksä ansvaret för utvecklingsskador inverka på kostnadsläget. Det finns intenågot underlag för att uppskatta kostnadsökningarna i siffror. män staten och kommunerna tillhandahåller produkter i sådan ordning att deådrar sig produktansvar enligt de nya reglerna, drabbas de av ökade kostnader isamma utsträckning som näringslivet. Del allmänna drabbas ocksä som avnämare avatt produkter kan bli dyrare till följd av det skärpta produktansvaret. För denoffentliga verksamheten i övrigt bedöms kostnadsökningarna bli obetydliga. Avsnitt4 innehäller kommentarer till de enskilda paragraferna i lagförslaget. Promemorianslagförslag BHaga 3 Prop. Skadestånd enligt dennalag utges för personskada som en produkt har Skadeståndenligt denna lag utges ocksä för skada som en produkt har orsakat på egendomsom vid tiden för skadan brukade användas huvudsakligen för enskilt ändamäl.Skada pä själva produkten ersätts dock inte. Medprodukt avses lös sak. Lagen gäller skada som en produkt har orsakat, även omprodukten har infogats i annan lös eller fast egendom. 1. skada som omfattas av atomansvarighetslagen(1968:45), 2. skada som omfattas av trafikskadelagen (1975:1410)eller lagen (1976:357) om motortävlingsförsäkring, eller 3. arbetsskada som omfattas av kollektivavtalsgrundadförsäkring. Avtalsvillkorsom inskränker ansvaret enligt denna lag är utan verkan. Skadeståndutges för en skada som har uppstått lill följd av att en produkt, när densattes i omlopp, inte var så säker som dä skäligen kunde förväntas. Produktenssäkerhet skall bedömas med hänsyn till dess förutsebara användning,marknadsföringen av produkten, bruksanvisningar och övriga omständigheter. Haren skada uppstått till följd av bristande säkerhet hos en produkt som utgörbeståndsdel i en annan produkt, skall båda produkterna anses ha orsakat skadan. Skadeståndsskyldiga enligtdenna lag är 1. den som har tillverkat, frambringat eller insamlatden skadegörande produkten, 2. den som har importerat produkten för att sätta deni omlopp här i landet, och 3. den som har marknadsfört produkten som sin och harförsett den med sitt namn eller varumärke eller nägot annat särskiljande kännetecken. Varoch en som har tillhandahållit den skadegörande produkten är skyldigatt utge skadestånd enligt denna lag, 1. om det inte framgär av produkten vem eller vilkasom är skadeståndsskyldiga enligt 6 §, eller 2. om det visserligen framgår av produkten vem ellervilka som är skadeståndsskyldiga enligt 6 § men ingen av dem har hemvist iSverige. Skadeståndsskyldigenligt första stycket är dock inte den som inom efter begäran av densom kräver ersättning anvisar någon med hemvist i som har tillverkat,frambringat eller insamlat produkten eller tillhandahällit den för honom. Ersättningsskyldigenligt 6 eller 7 § är inte den som 1. visar att han inte har satt produkten i omlopp i ennäringsverksamhet, eller 2. gör sannolikt att säkerhetsbristen inte förelåg närhan satte produkten i omlopp. mån någon är skyldig all ersätta en skada enligt denna lag, har den somenligt 31 § konsumentköplagen (1990:000) eller 31 § fjärde stycketkonsumenttjänsUagen (1985:716) har utgivit ersättning för skadan rätt att avhonom återfå vad som utgivits. Avserförslaget i lagrådsremissen om ny konsumentköpiag. Avserparagrafens lydelse enligt förslaget i lagrådsremissen om ny Densom vill ha ersättning enligt denna lag skall väcka talan inom tre årfrån det att han fick kännedom om att fordringen kunde göras Talanom ersättning för personskada måste dock väckas efter det attden skadegörande produkten upphörde att vara i den ersättningsskyldigesbesittning. Talan om ersättning för sakskada måste väckas inom tio är efter dentidpunkten. Densom inte väcker talan har inte rätt till ersättning. Dennalag träder i kraft . Lagentillämpas inte mot någon som har satt den skadegörande produkten i omlopp föreikraftträdandet. 14510 Riksdagen1990/91. 1 saml Nr 197 Bilaga 4 Prop.1990/91:197 Sammanställning av remissyttranden över departementspromemorian(Ds 1989:79) Produktskadelag Efterremiss har yttranden över departementspromemorian avgivits av ,, , kommerskollegium,försäkringsinspektionen, , ,/KO, , arbetarskyddsstyrelsen,kemikalieinspektionen, , statens industriverk, statensenergiverk, , statens råd för byggnadsforskning, statens institut förbyggnadsforskning, , trafiksäkerhetsverket,, lanlbruksstyrelsen, statens jordbruksnämnd, ,statens mäl-och provsiyrelse, statens pris- och konkurrensverk,konkurrenskommittén (C 1989:03), juridiska fakultetsnämnden vid Stockholmsuniversitet, . i (LO),(), (),, Industrins Byggmaterialgrupp, GrossistförbundetSvensk Handel, , (),, , . , ,,Kemisk-TekniskaLeverantörförbunde t. , , och Datautrustning, ,, , , , , Konsortiet förLäkemedelsförsäkring, . , , , Föreningenjurister vid allmänna advokatbyråer, - M,, i Småhus, ,, , Miljöcentrum, KonsumentvägledarnasFörening, och Samhälle och motAstma-Allergi. , Grossistförbundel , , , Småföretagens riksorganisation. , , och Datautrustning, , Byggentreprenörerna, Kemikontoret, Mekanförbundel samt Plast- och har avgivit ett gemensamt yttrande som i det följande återges under rubriken inom näringslivet. Svenska Petroleuminstiiutet har som siu yttrande hänvisat till detta yttrande. , , och och Datautrustning har utöver del gemensamma yttrandet var för sig ingivit kompletterande yttrande. , Färgfabrikanters Prop. 1990/91:197 Förening,och harlämnat ett gemensamt yttrande. Detta återges i det följande under rubrikenKemisk-Tekniska Leverantörförbundet m. fl. och Industrier ingivit ell gemensamt yttrande. Dessutom haryttranden inkommit från , ,och . Nationalekonomiskainstitutionen vid , nationalekonomiska institutionen vidLunds universitet. i , (), , ungdomsförbund.Grön Ungdom, Kommunistisk Ungdom, , , , , , , , AMF - Ar-belsmarknadsförsäkringar(Trygghetsförsäkring), Kungliga aulomobilklub-ben KAK, , , , , och Skola, och har berettsfillfälle att avge yttranden men har avstått från all yttra sig. Idet följande återges yttrandena i oavkortat skick under olika avsnitt. 1.Allmänna synpunkter; lagstiftningsbehovet Prop. Hovrättendelar i huvudsak promemorians bedömningar och anser också att tiden nu är mogenatt införa en lag om ansvar för produktskador. Hovrätten instämmer i attansvaret enligt en sådan lag bör utformas som ett strikt ansvar för personskadaoch - såvitt avser konsumentegendom -sakskada samt att kretsen av de ansvarigaskall bestämmas på del sätt som har skett i förslaget. Hovrätten tillstyrkersåledes förslaget med några undantag som kommer att beröras i det följande. Somen allmän utgångspunkt anser hovrätten det vara av vikt att produktskadelagenså nära som möjligt ansluter till reglerna i det s.k. EG-direktivet, eftersomen internationell likformighet på området bör eftersträvas. Lagförslaget harutarbetats enligt en för del gängse metod innebärande att tolkningaroch överväganden i mindre utsträckning låter sig göra pä grundval enbart av denföreslagna lagtexten. För att erhålla en mer fullständig information måste manvända sig till motiven. Som grund för förslaget ligger i detta fall dettidigare nämnda EG-direktivet. Direktivet är till sin utformning utförligt ochreglerar detaljerat en del frågor som i promemorieförslaget endast kan utläsasur motiven. Enligt hovrättens mening måste man räkna med att EG-direklivetkommer att utgöra tolkningsunderlag även för det svenska lagförslaget. Mot denbakgrunden kan det ifrågasättas om det inte hade varit en fördel alt iproduktskadelagen ta in en del preciseringar och förtydliganden som återfinns iEG-direktivet. Tingsrättentillstyrker förslaget om ett lagfäst strikt ansvar för produkt-skador.Förslaget synes väl genomtänkt och de olika frågeställningarna är grundligtpenetrerade. Behovetav en lagstiftning kan ej längre ifrågasättas med hänsyn till att lagstiftningom produktskador genomförts eller kommer att genomföras i snart sagt allaländer i vår omgivning. Tingsrätten befarar dock att förhållandet till andraskadeståndsrättsliga bestämmelser kan komma att skapa gränsdragningsproblem. Dåden föreslagna regleringen närmast avser produktskador i hemmet och påfritiden, kommer de situationer då en tillämpning kan bli aktuell måhända attbli avgränsade. Tingsrätteninstämmer i vad som anförs i promemorian om behovet av en lagreglering omansvaret för produktskador. Även om tillförlitlig statistik saknas vad gälleromfattningen av produktskador kan konstateras, inle minst genom Högstadomstolens refererade rättsfall, att en lagstiftning på detta område skullefylla ett tomrum inom skadeståndsrätten. Kännetecknande för produklskadorna ärbl.a. att de inte sällan medför allvarliga och kostsamma konsekvenser förenskilda personer, som med dagens lagstiftning har små, om ens någramöjligheter att kompensera sig. Avsaknadenav klara rättsregler har också lett till att den praxis som bildatspå området blivit långtifrån entydig. Sålunda har Prop.1990/91:197 gångpå gång fått tillgripa konstruktioner i form av garaniifikiioner, uttunnadevårdslöshelsrekvisit och mycket laga krav pä bevisföringen för atti ett antal enskilda fall nå för den skadelidande rimliga lösningar. Häromvittnar bl.a. den uppmärksamhet som rättsfallet NJA 1985 s. 641 tilldrogsig i den juridiska litteraturen. Avbetydelse är också atl man numera enats inom EG om atl de till gemenskapenhörande länderna skall utfärda enhetliga lagar pä området. Med hänsyn till desträvanden som finns från sida om en integrering i en ellerannan form med EG, framstår det som angeläget alt vi närmar oss denlagstiftning som kommer atl finnas i övriga (jfr vad som somanförs i promemorian på s 210 f). Samtidigtsom tingsrätten sålunda förordar en lagstiftning om produktansvar, börframhållas att ett resultat blir alt domstolarna kommer att tillföras enmålgrupp som inte varit vanligt förekommande. Även om detta inteskulle medföra en måltillsirömning av den omfattning som följde på införandetav bestämmelserna i 4 kap. 19 § jordabalken, kan effekter för domstolarnasarbetsbörda dock inle uteslutas. Försäkringsinspektionentillstyrker det remitterade förslaget.