prop · GE03140 · 1990-12-31 00:00:00 — Vidkonstruktionen av gällande förordning (1985:326) om bidrag tillförelagshälsovård rådde stor enighet om att villkoren för statsbidrag inte fickbegränsa parternas möjlighet atl bestämma om företagshälsovårdens innehåll ochatl anpassa den till olika branschers förutsättningar och behov. De villkor förstatsbidrag, som har att göra med företagshälsovårdens innehåll ochutformning, kom därför i huvudsak att utgå från avtalens normer. Villkorengjordes tillämpliga endasl om det inte finns kollektivavtal (3 §, andrastycket i nämnda förordning). Etlproblem med denna ordning är att befintliga arbetsmiljöavtal är relativtoprecisa vad gäller mål och inriktning. Tydligheten i avtalen varierar mellanolika avtalsområden. Detta har lett till skiftande kvalitet och olikainriktning av företagshälsovården. Jaganser i likhet med arbetsgruppen och flertalet remissinstanser att de krav,som samhället ställer på förelagshälsovården för utbetalning av Prop.1990/91:140 bidrag, skall gälla lika för all företagshälsovård, oavsett huravtalen utformats. Det bör ankomma på regeringen att besluta om den närmareutformningen av bidragsvillkoren. Bland de krav som bör ställas påföretagshälsovården bör enligt min mening ingå att företagshälsovården är en rådgivande expertresurs för helaarbetsstället arbetar förebyggande och medverkar i anpassnings-och rehabiliteringsarbetet på arbetsplatsen aktivt medverkar i det lokala arbetsmiljöarbetet samverkar med samhällets olika organ styrs av ett organ med partsrepresenlation har en väl definierad ledningsfunktion upprättar verksamhetsplan och verksamhetsberättelsesom överlämnas till yrkesinspektionen för kännedom drivs med för ändamålet utbildad personal Dettastämmer väl överens med vad arbetsgruppen föreslagit och vad jag tidigareanfört om företagshälsovårdens arbetsuppgifter. Jag har dock för egen del tillarbetsgruppens förslag lagt ytterligare ett villkor, nämligen attföretagshälsovården drivs med för ändamålet utbildad personal. Villkoret finnsi den nu gällande bidragsförordningen. För att företagshälsovården på etteffektivt sätt skall kunna arbeta med arbetsmiljöfrågorna krävs enligt minmening alt förelagshälsovårdens personal har en utbildning som svarar mot despeciella krav som arbetsuppgifterna inom företagshälsovården ställer. Jag hartidigare uttalat atl en nyanställd inom företagshälsovården så snart sommöjligt bör erbjudas den utbildning som tillhandahåller. Jagdelar arbetsgruppens uppfattning atl det är viktigt att villkorenfrån samhällets sida inte får begränsa parternas strävan att utforma företagshälsovårdenmed hänsyn till olika lokala förutsättningar och behov. Den inriktning avvillkoren för bidrag som här har angetts bör inte vara något hinder för detta. Detfrämsta motivet för att samhället ställer vissa krav på verksamheten är enligtmin mening att garantera en rimlig kvalitet med hänsyn tillföretagshälsovårdens allmänna målsättning och alt verksamhetens drivs iplanerade former. Den närmare utformningen av verksamhelen, som t. ex.dimensionering, styr- och organisationsformen samt sammansättning av personaletc. anser jag i likhet med arbetsgruppen vara en uppgift för de lokalaparterna att beslämma om. Äveni fortsättningen bör gälla att yrkesinspektionen har uppgiften att pröva rättentill bidrag medan beräkningen av bidragens storlek och utbetalning av beloppenombesörjs av försäkringskassorna. Jag avser alt noga följa yrkesinspektionenförändrade uppgifter i samband med bidragsprövningen. Mitt förslag:Patientavgift skall inte las ul inom företagshälsovården. Arbetsgruppens förslag:Överenstämmer med mitt förslag. Fem ledamöter har reserverat sig motförslagel. Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser avvisar förslaget. Bl.a. ,arbetarskyddsstyrelsen, TCO, LO och Bygghälsan tillstyrker förslaget. Skälen för mitt förslag:Frågan om patientavgift skall tas ut eller inte avgörs av huvudmannen förrespektive företagshälsovårdsenhet. log ungefär varannanföretagshälsovårdsenhet ut patientavgift. Enligt nuvarandebidragsförordning får patientavgift dock inte tas ut för läkarvård ochsjukvårdande behandling till följd av godkänd arbetsskada eller föranpassnings- och rehabiliteringsverksamhet som bedrivs med stöd avarbetsmiljölagen. Arbetsgruppen har övervägtom det även framgent skall finnas en möjlighet för företagshälsovården att taut patientavgift. Arbetsgruppen har därvid diskuterat olika for- och nackdelarmed att ta bort denna möjlighet. Arbetsgruppen har varitenig om att företagshälsovårdens inriktning är att arbeta förebyggande ochmedverka vid arbetsanpassning och rehabilitering. Arbetsgruppens majoritetanser att ett bibehållande av möjligheten att ta ul patientavgift kan gelegitimitet åt sjukvårdande och behandlande instatser och bidra till att ökasådana insatser på bekostnad av företagshälsovårdens centrala förebyggandearbetsuppgifter. Det finns enligt arbetsgruppen också risk attföretagshälsovården ser patientavgiften som en viktig inkomstkälla för sinverksamhet vilket kan leda till felaktiga prioriteringar. Arbetsgruppens minoritetanser, liksom flera av remissinstanserna, att andelen sjukvård inomföretagshälsovården snarare skulle öka än minska om möjligheten att la utpatientavgift skulle slopas eftersom sjukvården inom företagshälsovården dåskulle bli billigare än annan vård. För egen del ansluter jagmig till den bedömning som gjorts av arbetsgruppens majoritet och bl.a. LO ochTCO. Jag har redan slagit fast att allmänna sjukvårdande och behandlandeuppgifter i princip inte hör till företagshälsovårdens ansvarsområde.Huvuduppgiften skall vara att arbeta förebyggande samt att medverka vid denyrkesinriktade rehabiliteringen. I dessa uppgifter kan ingå vissa behandlandemoment, för vilka patientavgift inle skall tas ut. Jag anser i likhet medarbetsgruppen att en möjlighet all ta ul patientavgift ger legitimitet åtsådan sjukvårdande och behandlande verksamhet som inte hör lillföretagshälsovårdens ansvarsområde. Jag är medveten om all trycket påföretagshälsovården alt bedriva sjukvård är stort. Ett borttagandeav möjlighelen atl ta ut patientavgift skulle kunna öka detta tryck genom attsjukvård då skulle upplevas som gratis. Enligt min mening understryker dellavikten av att företagshälso- vårdens roll tydliggörsoch all den renodlar sin verksamhet för att minska efterfrågan påsjukvård. Jag föreslår därför attpatientavgift inte skall kunna tas ut inom företagshälsovården. Möjlighetenatt ta ut patientavgift bör upphöra . Detta innebär attföretagshälsovården får rimlig tid till anpassning. 4.8 Vissa ändringar i bidragssystemet Mittförslag: Gränsen för småförelagstillägg sänks från 50 till 20 anställda.Småföretagstillägget höjs så att det utgår med samma belopp som grundbidraget. En höjning sker avnyanslulningslillägget så att del utgår med två grundbidrag per anslälld underen tid av för varje nyanslutet företag. Arbetsgruppensförslag: Överensstämmer med mitt förslag vad gäller småföretagslillägget.Arbetsgruppen föreslår att ett särskill finansieringsstöd skapas videtablering av nya enheter. Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser är positiva till förslaget om småföretagstillägg.Flera remissinstanser anser dock att den föreslagna höjningen avsmåföretagstilläggget är otillräcklig. Några instanser, bl.a. LO, föreslår ettföretagsbaserat grundbidrag. Fleraremissinstanser stöder arbetsgruppens förslag lill särskill finansieringsstödtill nya enheter. Några instanser anser dock att ett sådant stöd i första handbör utgå för utveckling av befintliga enheter. RRV avstyrker förslaget. Kommunförbundetanser att statsbidraget till företagshälsovården bör slopas helt. Skälen till mitt förslag:Enligt beslut (prop. 1984/85; 89, SoU 13, rskr. 172) finansierasbidragen till företagshälsovård sedan den överarbetarskyddsavgiften. Arbetarskyddsavgiften för arbetsgivare höjdes därförfrån 0,155 till 0,av avgiftsunderlaget. Sjukförsäkringsavgiften, övervilken ersättningen finansierades , reducerades i motsvarande mån. Samtidigtinfördes nya bidragsregler. I propositionen (1984/85:89) om företagshälsovårdoch arbetsanpassning motiverades förslaget med att nya bidragsregler skullebryta kopplingen mellan ersättning och sjukvård. Det nya systemet utformadesmed syfte att dels stimulera lill förebyggande insatser, dels främjaanslutningen av de små företagen. Bidraglämnas i form av grundbidrag, småförelagstillägg och nyanslut-ningstillägg. Grundbidragelutgör basen i ersättningssystemet och omprövas . För innevarande åruppgår bidraget till . per ansluten anställd. Småföretagstilläggetlämnas för upp till 50 personer i varje anslutet företag oberoende avföretagets storlek. Tillägget utgör hälften av grundbidraget. Nyanslutningstilläggetutgår som ell företag är Prop. 1990/91: 140anslutet till företagshälsovården. Tillägget utgör ett belopp som är hälften avsumman av grundbidragel och småföretagstillägget. Arbetsgruppenhar enligt sina direktiv haft i uppdrag att utvärdera bidragssystemels effekterpå utbyggnaden. Jag har tidigare konstaterat att det av rikdagen uppställdamålet om anslutning av de anställda till företagshälsovården är uppnått.Fortfarande står emellertid merparten av företag med mindre än 20 anställdautanför företagshälsovården. Jagdelar arbetsgruppens uppfattning att många av de faktorer som anses motverka enökad anslutning av småföretag inte på ett enkelt sätt påverkas genomutformningen av gällande ersättningssystem. Det finns dock skäl att tro attförhållandet delvis är ekonomiskt betingat och att nuvarande ersättningssysteminte är tillräckligt för att kompensera för de relativt högre kostnader somföretagshälsovården har för att betjäna de små företagen. Arbetsgruppenhar därför diskuterat olika alternativa utformningar av bidragssystemet i syfteatt förstärka bidraget för de små företagen. Utgångspunktenför arbetsgruppens förslag har varit elt oförändrat grundbidrag. Med hänsyntill all grundbidraget är den enda ersättning som utgår för samtliga personer iberäkningsunderlaget bör det även i fortsättningen sättas relativt högt. Ensänkning av grundbidraget till förmån för andra bidragskomponenter skulledessutom för många anordnare innebära väsentligen minskade statsbidrag. Arbetsgruppenhar föreslagit en fördubbling av småföretagstillägget, dvs. att det skall utgåmed samma belopp som gundbidraget. Detta kan ske genom att gränsen för detantal anställda som småföretagslillägget skall Ulgå för sänks från 50 till 20personer. Nyanslutningstilläggetföreslås bibehållas oförändrat. Eftersom det främst är de små företagen somåterstår att ansluta är nyanslutningstilläggget i praktiken att betrakta somett bidrag för de små företagen. Jagansluler mig till arbetsgruppens förslag både vad avser en höjning avsmåföretagstillägget och sänkning av antalet personer för vilket tilläggetskall utgå. Detta bör enligt min mening innebära en ekonomisk stimulans förföretagshälsovården att ansluta de små företagen. Jag är medveten omatl denna åtgärd inte ensamt löser problemen med anslutningen av de småföretagen. Bl.a. torde en ulökad samverkan mellan olikaförelagshälsovårdsenheter, t.ex. för ett effektivt utnyttjande av de samladepersonalresurerna, kompetens- och metodutveckling m. m., vara nödvändig. Arbetsgruppenföreslår vidare all ett nytt bidrag, benämnt elablerings-bidrag, skall utgå videtablering av nya enheter. Bidraget föreslås uppgå till ett belopp motsvarandetvå grundbidrag per ansluten anställd och år i högst . Den föreslagnakonstruktionen förutsätter därmed att en etablering redan har skett innanbidrag kan utgå. Flertaletremissinstanser som tagit ställning till frågan är positiva till förslaget. För egen del anser jag atl den kompetens och erfarenhet som finns i befintliga enheter i första hand bör tas tillvara. Det finns också en strävan till omstruktureringar inom företagshälsovården som bl. a. innebär 75 sammanslagning till störreenheter eller olika former för samverkan för att därigenom få ett bättreutnyttjande av de samlade resurserna och ge möjlighet till utveckling ochkompetenshöjning. Jag anser att denna strävan inte får motverkas av ettbidragssystem som leder till överetablering och en uppsplittring av marknaden. Arbetsgruppens förslagstimulerar endast till all etablera nya enheter, inte till alt utvidgaverksamheten i redan befintliga. För att stimulera anslutning av små företagbör enligt min mening bidragsbeloppet vara utformat så att det också stimulerarredan etablerade förelagshälsovårdsenheter att utvidga sin verksamhet. Föregen del vill jag därför föreslå en höjning av nyanslutningstillägget så attdet utgår med två grundbidrag per anställd av för varjeföretag som ansluter sig till en företagshälsovårdsenhet.Detta menar jag, tillsammans med de förändringar jag föreslagit i övrigt ibidragssystemet, kommer att vara en god stimulans för företagshälsovården attansluta små företag till företagshälsovården. De förändringar jag nuföreslår i bidragssystemet ryms inom gällande ekonomiska ramar förföretagshälsovården. Mitt förslag; Densärskilda förordning som reglerar bidraget lill förelagshälsovård för vissaanstäUda inom byggbranschen skall upphöra att gälla. Arbetsgruppensförslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Bygghälsan motsätter sig inte förslaget men anser det nödvändigt med enövergångsperiod fram . Skälen för mitt förslag:För kollektivanställda och arbetsledare inom byggbranschen gäller särskildaregler om bidrag till företagshälsovård, enligt förordningen (1987:729) ombidrag för företagshälsovård för vissa antställda inom byggbranschen, den s.k.Bygghälsan. Enligt ersättningsreglerna i denna förordning utgör byggbranschenssemesterkassor och SALFs medlemsregister grunden för beräkning av antaletbidragsberättigade anställda byggnadsarbetare och arbetsledare, som ärkollektivt anslutna till Bygghälsan. Småföretagstillägg ulgår för varjekollektivansluten arbetstagare upp till 50 anslutna inom var och en av deregioner där Bygghälsan har sin verksamhet. Orsaken till denannorlunda beräkningssgrunden för Bygghälsan var svårigheter atl identifieraantalet anställda inom byggbranschen på grund av del stora antaletobjektsanställningar. Detta förhållande råder emellertid inte längre utannumera tillämpas tillsvidareanställning inom byggbranschen med åtföljandemindre rörlighet bland de anslällda mellan olika arbetsgivare. Företag inom byggbranschenbör därmed, på samma sätt som övriga förelag inom näringslivet, bättre kunnaredovisa antalet anställda som underlag för beräkning av bidraget. Arbetsgruppen harföreslagil att den särskilda förordning som gäller för byggbranschen bör upphörai och med ulgången av . Jag delar arbetsgruppensuppfattning all en strävan bör vara att så långt det är möjligt ha sammabidragsregler för alla. Eftersom skälet till att ha särskildabidragsbeslämmelser för Bygghälsan numera inle kan anses föreligga anser jag ilikhet med arbetsgruppen all den nämnda förordningen, om bidrag tillföretagshälsovård för vissa anställda inom byggbranschen, bör upphöra alt gällai och med ulgången av . 4.10 Organ för samverkan och utveckling avföretagshälsovården Mitt förslag: Detär angeläget att det finns ett centralt organ för samverkan och utveckling avföretagshälsovården. Jag har kunnat konstatera att arbetsmarknadens parterbildat ett sådant organ. Som bidrag till en basfinansiering av delta organ börulgå ett belopp motsvarande högst av de medel som avsätts som stödtill företagshälsovården. Vidare bör företagshälsovårdsdelegationens rollövervägas. Arbetsgruppensförslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser ser positivt på inrättandet av etl centraltsamverkansorgan. avstyrker att ett sådant organ skallfinansieras med allmänna medel. Statskontoret anser att dess uppgifter förstbör preciseras och dess utgifter regelblundet prövas innan medel tilldelas. Skälen för mitt förslag:Företagshälsovården har tillkommit på parternas initiativ för all utgöra enresurs i det lokala arbetsmiljöarbelet. Verksamheten styrs främst genom deavtal och riktlinjer som iräffals mellan parterna. Arbetsmarknadens parter hardärmed elt ansvar för atl företagshälsovården får den inriktning ochomfattning arbetslivet kräver. Detta kräver all parlerna engagerarsig lokalt, regionalt och centralt för förelagshälsovårdens ulveckling. Det har tidigare intefunnits någol organiserat samarbele och erfarenhetsutbyte mellanavtalsområdena. Företagshälsovården har dessutom som bransch varit otydlig,inte minst gentemot andra organ i samhället. Ett partsövergripande organ, som kansvara för hela branschen, har efterlysts bl. a. av arbetsgruppen. Ett centralt råd församverkan och utveckling av företagshälsovården har bildals, vars uppgifter ärall inom förelagshälsovårdens område främja samråd och erfarenhetsutbyte mellan avtalsområdena ta initiativ lill forsknings- och utvecklingsarbete samla och sprida informalion om forskning,ulveckling och praktiska erfarenheler främja och stödja regional samverkan överlägga med myndigheter och organisationer bedriva övergripande marknadsföring avföretagshälsovård Jag ser mycket positivt pådetta. Jag anser att rådet som hjälp till basfinansiering bör få del av demedel som avsätts för stöd till företagshälsovården med ett belopp somhögst får uppgå till I % av dessa medel. Det bör ankomma påregeringen all besluta om utbetalning av medel härför efter ansökan ochsärskild prövning av beloppets storlek. Nuförordade ändringar i bidragssystemet avses träda i kraft den 1 januari 1992.Möjligheten all ta ut patientavgift avses upphöra . Densärskilda förordningen för Bygghälsan avses upphöra den . 5 Produktsäkerhet och produktkontroll m.m. 5.1 Normgivningskompetensen iarbetsmiljölagen 5.1.1 Ett nyttföreskriftsbemyndigande i arbetsmiljölagen Mitt förslag: Eltbemyndigande att meddela de ytterligare föreskrifter om arbetsmiljönsbeskaffenhet och allmänna skyldigheter i fråga om arbetsmiljön som behövs föratt förebygga ohälsa och olycksfall i arbetet förs in i arbetsmiljölagen.Samtliga bemyndigandebestämmelser samlas i etl nytt kapilel. Arbetsgruppensförslag: Överenstämmer i huvudsak med mitt förslag. Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser är positiva lill eller har ingen erinran motförslaget. Skälen för mitt fiirslag:Arbelsmiljölagen är uppbyggd som en utpräglad ramlag när det gäller de krav somställs i fråga om arbetsmiljöns beskaffenhet. Inom ramen för lagensbestämmelser skall närmare krav på arbetsmiljön fastställas i takt med densociala och tekniska utvecklingen i samhället. Vid arbelsmiljölagens tillkomstförutsattes det (prop. 1976/77:149) atl dessa krav på arbetsmiljön skullefastställas genom en närmare reglering av arbetarskyddsstyrelsen. Avgörandeför föreskriflsbemyndigandena vid arbetsmiljölagens tillkomst varsankliönssyslemels utformning. Huvudregeln var atl straffhot för brister iarbetsmiljön inte skulle inträda förrän en tillsynsmyndighet i det enskildafallet hade meddelat ett föreläggande eller förbud. Endasl ell fålalföreskrifter ansågs därför behöva vara förenade med en direkt straffsanktion.Detta gällde bl.a. föreskrifter om konlroll eller särskilda villkor förbrukande och om förbud mol arbetsprocesser, arbetsmetoder, tekniska anordningar och farligaämnen. Sådana föreskrifter skulle meddelas med Prop. 1990/91: 140 stöd avbemyndiganden i arbelsmiljölagen. Övriga föreskrifter skulle meddelas somverkställighelsföreskrifter, med bemyndigande från regeringen intaget iarbetsmiljöförordningen. Bemyndigandenai arbelsmiljölagen har stöd i 8 kap. 7 och 11 §§ regeringsformen.Bemyndigandet att meddela verkställighetsföreskrifler har stöd i 8 kap. 13 §regeringsformen. Arbetsgruppenhar, mot bakgrund av bl. a. den diskussion som förekommil omarbetarskyddsstyrelsens verkställighelsföreskrifter och förhållandet tillgrundlagens bestämmelser, utrett frågan om delegering av normgiv-ningskompetenslill arbetarskyddsstyrelsen. Gruppen har därvid utgått från de ullalanden som gjordesi grundlagsmoliven (prop. 1973:90 s. 211) om utrymmet förverkställighetsföreskrifler. Den föredragande departementschefen anförde bl.a.följande: om verkställighet av lag bör enligt min mening i första handförstås tillämpningsföreskrifter av rent administrativ karaktär. I vissutsträckning torde del emellertid vara ofrånkomligt atl tillåta, att regeringenmed stöd av sin behörighet att besluta verkställighelsföreskrifter i materiellthänseende "fyller ut" en lag, även om lagen i och för sig skullebefinna sig inom del obligatoriska lagömrådel. En förutsättning för attregeringen skall få göra della måste emellertid vara, alt den lagbestämmelsesom skall kompletteras är så detaljerad att regleringen inte tillförs någotväsentligt nytt genom den av regeringen beslutade foreskriften. Iverkstäl-lighelsföreskriflens form får således inle beslutas om något som kanupplevas som elt nytt åliggande för enskilda eller om något som kan betraktassom etl tidigare ej föreliggande ingrepp i enskildas personliga eller ekonomiskaförhållanden. Somarbetsgruppen har funnit har det efterhand utbildats en mer restriktiv praxisnär del gäller delegering av normgivningskompelens, i enlighet med de anfördauttalandena i grundlagsmotiven. Frågan har varil aktuell i ell flertallagstiftningsärenden (se bl.a. prop. 1987/88:3 öm en nyfartygssäkerhelslag och prop. 1987/88:93 om djurskyddslag m.m.). Närförutsättningarna är i storl sett desamma som i arbelsmiljölagen skerdelegering av normgivningskompetensen sålunda numera med stöd av 8 kap. 7 och11 §§ regeringsformen och inte genom etl bemyndigande alt meddelaverkställighetsföreskrifler med stöd av 8 kap. 13 § regeringsformen. Jaganser liksom arbetsgruppen att den form som valls för reglering avnormgivningskompetensen när del gäller föreskrifter om arbetsmiljön ocharbelarskyddsstyrelsens utnyttjande av de bemyndiganden den fått slår iprincipiell överensstämmelse med de berörda grundlagsbestämmelserna ochuttalandena i grundlagsmoliven. Så länge arbelarskyddsstyrelsensverkställighelsföreskrifter faller inom ramen för arbelsmiljölagens grundläggandebestämmelser kan de inte anses innefatta någol nyll åliggande eller tidigare ejföreliggande ingrepp i enskildas förhållanden. Ilikhet med arbetsgruppen anser jag ändå atl det finns starka skäl som talar för atl föreskrifterna om arbetsmiljöns beskaffenhet i fortsättningen bör meddelas, i enlighet med 8 kap. 7 § regeringsformen, med stöd av ett 79 bemyndigande iarbetsmiljölagen och motsvarande bemyndigande i ar- Prop. 1990/91:140betsmiljöförordningen. Föreskrifternaom arbetsmiljöns beskaffenhet bör, inom ramen för arbetsmiljölagens regler,kunna avse alla de förhållanden som måste regleras för atl åsladkomma en godarbetsmiljö. Föreskrifterna måste ibland vara detaljerade även om inriktningeni föreskriftsarbetet är att de utformas som funktionskrav. Det är nödvändigtatt arbetarskyddsstyrelsen kan bibehålla den roll i regelgivningen somförutsattes vid arbetsmiljölagens tillkomst. En eventuell osäkerhet om utrymmetför verkställighetsföreskrifter får inte lägga hinder i vägen för föreskriftersom är nödvändiga för all förebygga ohälsa och olycksfall i arbetet. Motden här bakgrunden bör således förfallningsstödet för föreskriftsverksamhetenändras. Arbetarskyddsstyrelsen bör fortsättningsvis kunna meddela deyllerligare föreskrifter som behövs inom ramen för arbetsmiljölagens syfte altförebygga ohälsa och olycksfall med slöd av elt i lagen intaget bemyndigande.Med den utformning av bemyndigandebestämmel-sen som jag föreslår kommer sådanagränsdragningsfrågor som har behandlats inom ramen för arbetsgruppens arbeteinte längre att ha samma betydelse för föreskriftsarbetet. En tydligareföreskriftskompelens för arbetarskyddsstyrelsen är ägnad all ökaeffektiviteten i föreskriftsarbetet. Juridiskafakulteten vid och Hovrätten för harframfört synpunkter på frågan om omfattningen av regeringens subdelegationlill arbetarskyddsstyrelsen. Hovrätten har bl.