prop · GE0351 · 1990-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1990/91:51 om vissa ersättningar till sjukvårdshuvudmännen m.m. Regeringenförelägger vad som har tagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokolietden för de åtgärder och det ändamål som framgår avföredragandens hemställan. 1propositionen redovisas en överenskommelse som träffats med företrädare försjukvårdshuvudmännen om vissa ersättningar från sjukförsäkringen m.m. för år1991. Den bygger vidare på det system med schabloni-serade ersättningar tillsjukvårdshuvudmännen som har gällt . Till skillnad från tidigareår har parterna dock inte kunnat enas om storleken på den generella höjningenav den allmänna sjukvårdsersättningen för . Somutgångspunkt för överenskommelsen har parterna gemensamt preciseratinriktningen på det utvecklings- och förändringsarbete som skall intensifierasunder . Ett arbete för att kontinuerligt kunna utvärdera förändrings-och utvecklingsarbetet skall påbörjas. Bl.a. gäller det att utveckla metoder föratt mäta vårdens kvalitet och att utarbeta allmänt godtagbara kriterier för attsätta upp patienter på väntelista samt indikationer vid vissasjukdomsdiagnoser för intagning för behandling eller operation. Parterna skallockså gemensamt utreda förutsättningarna för att ge sjukvårdshuvudmännen detdirekta kostnadsansvaret för läkemedel inom den öppna hälso- och sjukvården. allmänna sjukvårdsersättningen inordnas de särskildaersättningarna för avinstitutionalisering, förebyggande åtgärder samttillhandahållande av hjälpmedel. Enviktig nyhet är att parterna enats om att en ny särskild ersättning från sjukförsäkringenpå högst 400 milj. kr. skall införas för att öka resurserna förrehabiliterings- och behandlingsinsatser hos sjukvårdshuvudmännen så attväntetiderna i den medicinska rehabiliteringen skall kunna minskas. I 1990/91. Parterna har också enatsom att systemet med patientavgifter inom den Prop. 1990/91:51 öppna hälso- ochsjukvården bör avregleras fr.o.m. . Härigenom gessjukvårdshuvudmännen möjligheter att genom anpassning av avgiftsnivåerna uppnåett effektivare utnyttjande av vårdresurserna. En sådan förändring förutsättervissa ändringar i det s. k. högkostnadsskyddet för öppenvård ochläkemedelsinköp. 1 propositionen läggs därför fram förslag om ändring i lagen (1981:49)om begränsning av läkemedelskostnader, m.m. Andranyheter i överenskommelsen för är att särskilda ersättningar tillsjukvårdshuvudmännen införs för handledning av kiroprakto-rer, för överföringav vissa patienter från till samt för anordnande av institutionerför HIV-smittade som omhändertas enligt smittskyddslagen (1988:1472). 1propositionen föreslås också att den tidsangivelse i 2 kap. 11 § lagen (1962:381)om allmän försäkring (AFL) som säger att rehabiliteringsbehovet skallundersökas och åtgärder vidtas när ersättning för sjukhusvård har lämnats enförsäkrad tas bort. Propositionens lagförslag Prop. Lag om ändring i lagen (1981:49) om begränsning av läkemedelskostnader,m. Härigenomföreskrivs att 7§ lagen (1981:49) om begränsning av läkemedelskostnader, m. m.skall ha följande lydelse. Visarnågon att han i den omfattning som anges i andra stycket har köpt prisnedsattaeller andra läkemedel som avses i 3§ eller har erlagt patientavgift förläkarvård eller annan sjukvårdande behandling som avses i 2 kap. 2 och 5 §§lagen (1962:381) om allmän försäkring eller för motsvarande vård ellerbehandling som erhållits inom företagshälsovård, för vilken bidrag lämnas efterbeslut av yrkesinspektionen, är han befriad från att därefter betala förutskrivna läkemedel. Befrielsen gäller som återstår av ,räknat från det första vårdtillfället, behandlingstillfallet ellerläkemedelsinköpet. För kostnadsbefrielse enligt för- För kostnadsbefrielse enligt för sta stycket fordras att prisnedsatta sta stycket fordras att prisnedsatta läkemedel har inköpts eller patient- läkemedel har inköpts/or eller pati- avgifter ,/ö> läkarbesök erlagts vid entavgiftererlagts weJ sammanlagt sammanlagt minst 15 tillällen. Om en lands ett sådant tillfälle likställs dels ett tingskommun eller en kom,mun som köp av läkemedel som avses i 3 § för inte ingår i en landstingskommun ett belopp som överstiger 30 men har beslutat att for sin del tillämpa inte , dels två tillfällen då ett lägsta belopp som understiger patientavgift har erlagts för besök , skall i stället det be for sjukvårdande behandlingar eller loppet gälla jor kostnadsbefrielse en- för telefonrådfrågningar som har ligt första stycket jör den som är skett hos läkare eller privatpraktise- bosatt inom landstingskommunen rande sjukgymnast. Haren förälder eller föräldrar ge- Har en förälder eller föräldrar ge mensamt flera barn i mensamt flera barn i sin vård, får barnen gemensamt sin vård, får barnen gemensamt kostnadsbefrielse när antalet vård- kostnadsbefrielse när utgifterna för tillfällen, behandlingstillfällen och vårdtillfällen, behandlingstillfällen läkemedelsinköp för barnen sam- och läkemedelsinköp för barnen maniagt uppgår till vad som sägs i sammanlagt uppgår till vad som andra stycket. sägs i andra stycket. Kostnadsbefrielsegäller som avses i första stycket även för barn som under dennatid fyller . Medförälder avses även fosterförälder. Som förälder räknas även den med vilken enförälder stadigvarande sammanbor och som är eller har varit gift eller hareller har haft barn med föräldern. "Senaste lydelse 1990: 162. --------- ----------------------------------------------- Prop. 1.Denna lag träder i kraft den Ijanuari 1991. 2.En kostnadsbefrielse som gällervid utgången av skall bestå enligt äldre föreskrifter även efterikraftträdandet. 3.För den som visar att han föreikraftträdandet gjort inköp eller erlagt patientavgift utan att dessatillfallen har legat till grand för kostnadsbefrielse skall äldre föreskriftertillämpas tills kostnadsbefrielsen uppnåtts och dess giltighetstid har löpt ut. Lag om ändring i lagen (1962: 381) om allmän försäkring Härigenomföreskrivs att 2 kap. 11 § lagen (1962: 381) om allmän försäkring' skall haföljande lydelse. När det finns anledning skall den allmänna , i den omfattning närmare föreskriver, undersöka om det finns skäl att vidta åtgärd, som är ägnad att förkorta den försäkrades sjukdomstid eller att annars helt eller delvis förebygga eller häva nedsättning av dennes arbetsförmåga. Om en sådan åtgärd behövs skall kassan se till aUden vidtas. 1 Har ersättning for sjukhusvård utgivits Jor i fÖljdeller föreligger eljest skälig anledning, skall den allmänna ,i den utsträckning så föreskriver, undersöka huruvida skäföreligger att vidtaga åtgärd, som är ägnad att förkorta sjukdomstiden elleratt eljest helt eller delvis förebygga eller häva nedsättning av denförsäkrades arbetsförmåga. Befinnes åtgärd som sagts erforderlig, skallkassan tillse att lämplig sådan vidtages. Förutgifter för läkarundersökning och läkarutlåtande som föranledes av undersökningenligt första stycket utgår ersättning i enlighet med vad regeringen förordnar. Dennalag träder i kraft den . Lagenomtryckt 1982: 120. Utdragur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , R. . G. , , ,, . Proposition om vissa ersättningar tillsjukvårdshuvudmännen m.m. Detnuvarande systemet för ersättning från sjukförsäkringen enligt lagen (1962:381)om allmän försäkring till sjukvårdshuvudmännen har funnits . Närdet infördes innebar det en övergång från prestationsbundna ersättningar schabloniserad och samlad ersättning per invånare i form av en allmänsjukvårdsersättning. Förändringen innebar också en samordning med försäkringensersättningar till privatpraktiserande läkare och sjukgymnaster för attförbättra förutsättningarna för en samordnad planering enligt hälso- ochsjukvårdslagen (1982:763) av den offentliga och den privata hälso- ochsjukvården. Utöveren allmän sjukvårdsersättning har lämnats ett varierande antal specialdestineradeersättningar för olika ändamål till sjukvårdshuvudmännen. Totalt uppgårersättningarna till 14786 milj. kr., varav 12 778 milj. kr.utgörs av allmän sjukvårdsersättning. Fr.o.m.år 1988 infördes successivt en behovsrelaterad fördelning av den allmännasjukvårdsersättningen. En fullt genomförd sådan fördelning gäller fr. o. m. iår. De fördelningskriterier som lagts till grund för denna är skillnader ibefolkningens dödlighet, sjukfrånvaro och förtidspensionering samt antaletensamboende äldre. Härigenom har väsentliga fördelningspolitiska effekteruppnåtts och sjukvårdshuvudmännen har fått ökade förutsättningar att anpassa hälso-och sjukvårdens resurser till skillnadema i vårdbehoven. Denöverenskommelse som har träffats för bygger i stort sett vidare påde principer som lagts fast i de fyra tidigare överenskommelserna, även omenighet inte kunnat uppnås i fråga om den generella höjningen av denallmänna sjukvårdsersättningen. Uppgörelsen innehåller dock några viktigamoment som jag särskilt vill peka på. Somutgångspunkt för överenskommelsen har partema gemensamt preciserat inriktningenpå utvecklings- och förändringsarbetet inom hälso-och sjukvården vilket skallintensifieras . Det har som mål att säkra ett effektivtutnyttjande av tillgängliga ekonomiska och personel- laresurser och med utnyttjande av dessa resurser kontinuerligt förbättra Prop.1990/91: 51 hälso- och sjukvården. Detta angelägna utvecklingsarbete som harett flerårsperspektiv skall skapa förutsättningar att bättre styra verksamhetenoch underlätta resultatuppföljningen. I arbetet ingår att utveckla former föratt mäta och värdera såväl vårdens kvalitet som dess effektivitet och produktivitet.Allmänt accepterade kriterier skall utvecklas för att sätta upp patienter påväntelista och indikationer vid ett antal sjukdomsdiagnoser för intagning förbehandling eller operation. Vidare skall analys ske av möjligheterna attredovisa uppgifter om prestationer inom öppen och sluten vård samt om resurser,köer och väntetider i den öppna primärvården. Arbetet för att förbättratillgänglighet och kapacitet inom hälso- och sjukvården skall fortgå även underår 1991. Ianslutning till detta bör också nämnas att parterna gemensamt skall utredaförutsättningarna att ge sjukvårdshuvudmännen det direkta kostnadsansvaret förläkemedel inom den öppna hälso- och sjukvården. Förår 1991 gäller också att de specialdestinerade ersättningarna för avinstitutionalisering,förebyggande åtgärder samt tillhandahållande av hjälpmedel åt handikappadeinordnas i den allmänna sjukvårdsersättningen. Motivet för detta är främst denutveckling mot ökad mål- och resultatstyrning med uppföljning och utvärderingav verksamheten som enligt överenskommelsen skall påbörjas under år 1991.Ambitionen bör också vara att successivt inordna återstående och tillkommande specialdestineradeersättningar i den allmänna sjukvårdsersättningen. Underde närmaste åren krävs särskilda insatser inom rehabiliteringsområdet.Regeringen har deklarerat att denna satsning syftar till att sänka det s.k.ohälsotalet. För innevarande budgetår är målet att detta skall minskas med tvådagar. Mot denna bakgrund är det angeläget att rehabiliterings- ochbehandlingskapaciteten även inom hälso- och sjukvårdsområdet förstärks. Det ärdärför glädjande att parterna kunnat enas om att avsätta 400 milj. kr. förrehabiliterings- och behandlingsinsatserna . Jag vill i anslutninghärtill understryka att de avsatta medlen inte skall användas för köp avindividuellt utformade sjukvårdsinsatser, eftersom detta skulle kunna medförafelaktiga prioriteringar. Det krävs också att ochsjukvårdshuvudmannen innan ersättningen utbetalas kommer överens om hur dessamedel bäst skall användas för att förbättra kapaciteten på just detta områdeinom hälso- och sjukvården. Vidare gäller att sjukvårdshuvudmannens verksamhetoch resurser anpassas så att största möjliga effekt erhålls av den satsning pårehabilitering och behandling som man kommit överens om. Härigenom bör, enligtmin bedömning, denna nya satsning kunna bidra till åtgärder som snabbare kanåterföra människor till arbetslivet eller till ett aktivt liv i övrigt. Det är angelägetatt försäkringskassorna och huvudmännen följer upp och utvärderar effekternaav denna nya satsning. Enligt överenskommelsen skall huvudmännen senast ha lämnat kassorna en resultatredovisning för medlens användningar1991. Iöverenskommelsen har parterna redovisat motiven för en avreglering av det nuvarande avgiftssystemet för den öppna hälso- och sjukvården. Genom avregleringen skapas förutsättningar för en differentierad avgifts- 7 sättning,vilket bör kunna leda till ett effektivare utnyttjande av öppen vår- Prop.1990/91: 51 dens organisation och resurser. De privatpraktiserande läkarna ochsjukgymnasterna förutsätts också bli omfattade av avregleringen. En systemförändringav detta slag påverkar det högkostnadsskydd som finns för öppen sjukvård ochläkemedelsinköp. Detta skydd baseras på antalet besök eller inköp som denförsäkrade gör . En övergång till ett nyttavgiftssystem som innebär mer differentierade avgifter kräver etthögkostnadsskydd som bygger på att den försäkrades kostnader för vård ochläkemedel sammanräknas. Detta egenkostnadstak bör, i enlighet medöverenskommelsen, fastställas till högst . Genomöverenskommelsen införs också särskilda ersättningar för hand-ledd praktisktjänstgöring för kiropraktorer inom hälso- och sjukvården, för överföringar avvissa patienter från till samt för anordnande av institutionerför HIV-smittade som omhändertas enligt smittskyddslagen (1988:1472). Jag anseratt det är mycket tillfredsställande att dessa frågor nu har fått en lösning. Iövrigt vill jag framhålla den i överenskommelsen omnämnda förändringen avHandikappinstitutets framtida inriktning och verksamhet. Den innebär attinstitutets roll inom forskning och utveckling på hjälpmedelsområdetytterligare accentueras, vilket möjliggörs genom att en betydande förstärkningav institutets ekonomi sker . En mer ingående redovisning avbakgrunden till och innebörden av förändringarna för Handikappinstitutetsinriktning och verksamhet finns i avsnitt 8. Jagförordar att de i överenskommelsen angivna åtgärderna genomförs på det sätt somredogörs för i det följande. De förslag som jag redovisar förutsätter ändring ilagen (1981:49) om begränsning av läkemedelskostnader, m. m. I övrigt är deten uppgift för regeringen att fatta erforderliga beslut. bör beredastillfälle att ta del av överenskommelsen genom att den fogas till protokollet idetta ärende som bilaga 1. Jag kommer senare att föreslå regeringen deförordningsbestämmelser som behövs för genomförandet. Jagförutsätter att sjukvårdshuvudmännen informerar berörd personal inom hälso- ochsjukvården om innehållet i den träffade överenskommelsen. 2.1 Ersättningssystemet fr. o. m. Sjukvårdsersättningfrån den allmänna sjukförsäkringen utges enligt 2 kap. lagen (1962:381) omallmän försäkring (AFL) i form av ersättning för bl. a. öppen hälso- ochsjukvård, tandvård, sjukhusvård, läkarvård eller sjukvårdande behandling somutförs av annan än läkare. Vidare utges viss ersättning försjukvårdshuvudmännens kostnader för sjuktransporter och handikapphjälpmedelsamt ersättning för avinstitutionalisering och förebyggande hälsovård.Ersättningarna utbetalas enligt grunder som regeringen fastställt. Isamband med att nya regler infördes för ersättning Prop.1990/91:51 från sjukförsäkringen till sjukvårdshuvudmännen ändrades ocksåreglerna för anslutning av privatpraktiserande läkare och sjukgymnaster tillsjukförsäkringens ersättningssystem. Den införda ordningen för anslutninggäller fortfarande med vissa mindre ändringar. 2.2 Ersättningar och ersättningsbelopp för Detsammanlagda ersättningsbeloppet till sjukvårdshuvudmännen för uppgår till14 786 milj. kr., varav 12 778 milj. kr. utgörs av en allmän sjukvårdsersättning.Denna ersättning avser inte bara primärvård och övrig öppen vård, utan ävensjukhusvård och sjuktransporter. 1 beloppet ingår även summan avde avgifter som tas ut av pensionärer vid sjukhusvård enligt det fr. o. m.samma är gällande avgiftssystem. Denallmänna sjukvårdsersättningen fördelas enligt en behovsbaseradmodell mellan sjukvårdshuvudmännen. Det innebär att huvudmännen delas in i trebehovsklasser. Sedan den behovsrelaterade fördelningen av ersättningengenomförts helt är differenserna i ersättning per invånaremellan klasserna , dvs. ersättningen till sjukvårdshuvudmännen i klass 3är . högre per invånare än för de huvudmän som tillhör klass 1. Denallmänna sjukvårdsersättningen finansieras till genom att 4300 milj. kr av statsbidraget till allmän sjukvård m. m. utges tillsjukvårdshuvudmännen. Ilikhet med vad som gällt lämnas särskilda ersättningartill sjukvårdshuvudmännen för avinstitutionalisering, förebyggande åtgärdersamt tillhandahållande av hjälpmedel åt handikappade m.m. Storleken pårespektive ersättning är ,. Av sistnämndabelopp skall, enligt en särskild överenskommelse mellan staten ochLandstingsförbundet, . per invånare frånräknas och tillföras en särskildfond för verksamhet. lämnas även ersättningmed sammanlagt högst 50 milj. kr. för åtgärder som avser en gemensamkraftsamling för ökad tillgänglighet och kapacitet inom hälso- och sjukvården. Vidarelämnas en särskild ersättning med totalt högst 19 milj. kr. tillsjukvårdshuvudmännen för att möjliggöra för dessa att öka tillgången påpsykoterapeutiska behandlingsresurser. Tillde sjukvårdshuvudmän som åtar sig att svara för produktkontrollre-gister lämnasunder ersättning med sammanlagt högst 2 milj. kr. Nuangivna ersättningsbelopp och grunderna för dem har - med undantag förstatsbidraget till allmän sjukvård m.m. fastställts av regeringen iförordningen (1984:908) om vissa ersättningar till sjukvårdshuvudman frånsjukförsäkringen enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. Enligten särskild överenskommelse mellan staten och sjukvårdshuvudmännen lämnasunder , i likhet , ett särskilt bidrag till den psykiatriskavården. uppgår detta bidrag till 176 milj. kr. 2.3 Patientavgifter Prop. Enligtöverenskommelsen för skall, liksom för , de högsta patientavgiftersom sjukvårdshuvudmannen få ta ut för öppen offentlig vård varaföljande: vid besök hos den sjuke.Telefonrådgivning . Sjukvårdandebehandling (utförd av annan än läkare) . per behandling (besök). InomÖrebro läns landsting har bedrivits en försöksverksamhet medenhetliga patientavgifter inom offentlig öppen hälsooch sjukvård. Den enhetligapatientavgift som får tas ut uppgår till högst perläkarvårdsbesök eller besök för annan sjukvårdande behandling. Nämndahögsta avgifter har fastställts av regeringen i förordningen (1984:908) omvissa ersättningar till sjukvårdshuvudman från sjukförsäkringen enligt lagen (1962:381)om allmän försäkring respektive i förordningen (1986:21) om försöksverksamhetmed enhetliga patientavgifter m. m. inom offentlig öppen hälso- och sjukvård. Försjukhusvård Xa% avgift ut av förvärvarbetande genom försorgi form av ett avdrag på sjukpenningen med högst . Dettahögsta belopp har fr.o.m. höjts till . per vårddag (3 kap.4§AFL). För pensionärer med hel ålderspension och pensionärer med helförtidspension som åtnjutit avgiftsfri sjukhusvård gäller sedanår 1989 ett motsvarande avgiftssystem. Avgiften utgör, per dag räknat, entredjedel av utgående pensionsförmåner från den allmänna försäkringen föreskatt, dock högst . för varje vårddag (2 kap. 12§ AFL). 2.4 Villkoren för privatpraktiserande läkares och sjukgymnasters anslutning till försäkringen m. m. Fr.o.m.år 1985 gäller som huvudregel att en privatpraktiserande läkare ellersjukgymnast får anslutning till sjukförsäkringens ersättningssystem endast omsjukvårdshuvudmannen tillstyrker detta. En sådan tillstyrkan sker i regel genomatt ett samverkansavtal träffas. infördes på försök fri etableringsrättinom stödområdena A, B och C för privatpraktiker med heltidsverksamhet. Dennaförsöksverksamhet permanentades fr. o. m. . En motsvarande förändringgenomfördes då även i fråga om försöksverksamheten med fri ersättningsetableringöver hela landet. Därutöverhar vissa andra smärre förändringar och kompletteringar gjorts ianslutningsreglerna. Det kan bl.a. nämnas att möjligheter har öppnats förprivatpraktiserande läkare och sjukgymnaster att tillfälligt vikariera inom denoffentliga vården utan att försäkringsanslutningen upphör. På motsvarande sättkan offentligt anställda läkare och sjukgymnaster tillfälligt vikariera inomden privata vården. Densenaste ändringen av anslutningsreglerna skedde , då reglerna för privatläkares ersättningsetablering ändrades på två punkter. För det första begränsadesden fria ersättningsetableringen till att gälla Prop. 1990/91:51 endast i defall tillträdande privatläkare avser att bedriva verksamheten vidare med ihuvudsak oförändrad inriktning. Annan ersättningsetablering bör prövas i enlighetmed vad som gäller vid nyetablering, dvs. krav gäller på tillstyrkan i form avsamverkansavtal. För det andra gavs vid ersättningsetablering, då privatläkarepensionerar sig och befintlig praktik övertas med tillhörande mottagning,patientregister m. m., möjlighet för den avgående läkaren och tillträdandeläkaren att arbeta parallellt med varandra på mottagningen.Det sammanlagda besöksantalet får under verksamhetsåret dock inte överstiga6000. Fråganom möjligheterna för läkarpsykoanalytikerna att kunna arbeta inomsjukförsäkringens ram med hänsyn till de särskilda förhållanden som gäller förderas verksamhet har tagits upp av mina företrädare, senast i den skrivelse somregeringen tillställde angående överenskommelsen om vissaersättningar till sjukvårdshuvudmännen för (skr. 1988/89:153). Iskrivelsen konstaterades att parterna var överens om att sjukvårdshuvudmännenaktivt skulle verka för att via vårdavtal underlätta läkarpsykoanalytikernasmöjligheter till kombinerad verksamhet. Parterna skulle gemensamt följautvecklingen på detta område och frågan skulle vid behov tas upp i anslutning tillnästa överläggning. Jag återkommer till denna fråga i avsnitt 6. Sedandet gällande ersättningssystemet infördes har ett flertal ändringar gjortsi detta i enlighet med de överenskommelser som träffats medsjukvårdshuvudmännen. I korthet kan nämnas att både studerandeorganisationernashälsovård och företagshälsovården avskilts från sjukförsäkringensersättningssystem med anledning av att nya ersättningsystem med statsbidraginförts för dessa verksamheter. Fr.o.m.år 1989 utges heller inte någon ersättning direkt från försäkringen till deenskilda sjukvårdsinrättningar som var uppförda på en av riksförsäkringsverketupprättad förteckning. Dessa s.k. förteckningssjukhus förutsattes i ställetträffa vårdavtal med berörda sjukvårdshuvudmän om bl.a. de ersättningsbeloppsom huvudmännen skall lämna till vårdinrättningarna. sjukhusi och omfattas dock inte av förändringen. 3 Allmänna utgångspunkter för den nya överenskommelsen medsjukvårdshuvudmännen Parternahar som grund för de senaste årens överenskommelser gemensamt formulerat vissaallmänna utgångspunkter för hälso- och sjukvårdens utveckling. Inför överläggningarna omersättningarna för från sjukförsäk ringen till sjukvårdshuvudmännen har parterna kommit överens om att utvecklings- och förändringsarbetet inom hälso- sjukvården bör intensifi- 11 eras ytterligare under år1991 på ett antal områden. Det har som mål såväl Prop. 1990/91:51 att säkra etteffektivt utnyttjande av tillgängliga ekonomiska och personella resurser somatt kontinuerligt förbättra hälso- och sjukvården. Utvecklingsarbetet, somsträcker sig , skall ge möjligheter att bättre styra verksamhetenoch underlätta resultatuppföljningen. Det ingår också i arbetet att utvecklaformer för att mäta och värdera vårdens kvalitet samt dess effektivitet.Allmänt accepterade kriterier tas fram för att sätta upp patienter påväntelista liksom indikationer vid ett antal diagnoser för intagning förbehandling eller operation. Vidare skall analyseras möjligheterna att. mot bakgrundav informationsstrukturutredningen arbete, redovisa uppgifter om prestationerinom öppen och sluten vård samt resurser, köer och väntetider inom den öppnaprimärvården m. m.