prop · GE0390 · 1990-12-31 00:00:00 — Vid ett stort oljeutsläpp är vissaeffekter uppenbara, t.ex. massdöd av sjöfågel och andra djur som lever utmedkusten och i havet. Andra effekter kan kvarstå . Skadorfrån kontinuerliga, små och Kapitel5 Vatten, sjöar, hav och Icust spridda utsläpp somtillsammans blir mycket stora, är svårare att påvisa, utan att de därförskulle vara mindre allvarliga. Musslor kan t.ex. överleva ett akut utsläppgenom att sluta sig , men klarar inte mindre, ständigtpågående utsläpp. Kroniska utsläpp sprids huvudsakligen genom att oljekolvätenbinds till partiklar i vattnet och ansamlas i bottensedimenten. I ytvatten ärhaltema av oljekolväten dubbelt så höga som de halter som uppmätts i Nordsjönoch högre än i Nordatianten. De halter som finns i Östersjönsytvatten skadar, men dödar inte, många organismer, om man utgår från effektersom observerats i laboratorieförsök. I mer förorenadehavsområden i andra delar av världen misstänks skador på fiskägg och larver.Andra effekter, enligt laboratorieförsök, är skador på fortplantning, beteendeförändringaroch genetiska skador. Försök har också gjortsmed att skapa modeller av ekosystem i behållare, som placeras i havet. Devisar att även låga halter av oljekolväten kan minska eller slå ut vissa arter. Dumpning i havet förbjuden Alldumpning på svenskt vatten är i princip förbjudet . De enda undantagsom har tillåtits är dumpning av mudder-massor. När det gäller Östersjönhar även andra länder upphört att dumpa annat än mudder-massor. I dumpasfortfarande industriavfall, avloppsslam och muddermassor, men dumpning avmiljöfarligt industriavfall skall upphöra efter 1995. Avfall och utsläpp frånfartyg och oljeutvinning medför en allvarlig nedskräpning av ,framför allt de yttre delarna av . Det är mest plastmaterialsom flyter i land; tågvirke, dunkar, presenningar, etc. Enligt stiftelsen rent kommer det skräp som kan identifieras sällan från . Nedskräpningen påostkusten har minskat radikalt . Enligt Håll rent ärnedskräpningen i numer ett relativt litet problem.Anledningen till förbättringen är TabeU5.18 Oljeföroreningar från fartyg i svenskaoch angränsande vatten. Utomskärs på svenskt vatten Till sjöss på internationellt vatten -:i*«ä«.-B;«. "- -. 11 Hur mår ? ordnad sophämtning iskärgården även för frifidsbåtar, minskad nedskräpning från sjöfarten ochenskilda människors ökade naturvårdsansvar. Detintemationella miljöarbetet har ökat kraftigt de och etttiotal överenskommelser reglerar hanteringen av föroreningar i havsområden somberör (Se Bild5.27.). Målen har blivit allt mer precisa, när detgäller att uttrycka krav på hur mycket olika utsläpp skall minska. om angavs i stället ett mål förtillståndet i miljön; nämligen att återställa ekologi. och skall utsläppen av närsaltertill haven minska . De åtgärder som rekom- menderas avPariskommissionen och beräknas medföra en minskningmed . Flera länder bedöms få svårt att fullt ut uppfylla överenskommelsemaom närsaltreduktion. För stabila organiskamiljögifter har som ett första steg kommit överens omatt tillförseln till haven skall halveras till 1995, jämfört med . Nordsjökonferensenhar motsvarande mål för . Helsingforskommissionenanger också att utsläppen av organiskt bunden klor (AÖX) från skogsindustriemainte får överstiga i genomsnitt per ton massa (per tonbarrvedsmassa och per ton löwedsmassa). har beslutat omsträngare krav; högst AÖX per ton för tillverkning av all sorts massa.Enligt den nordiska handlingsplanen mot havsföroreningar skaE utsläppen av AÖXha halverats omkring , räknat per ton massa. anser attdetta kommer att kunna uppfyllas. Närdet gäller metaller har Helsingfors- TabeU5.19 Dumpning i och 1988 enligt rapporter tillOslo-kommissionen, tusen ton. * Dumpning frånett sandsugningsverk. Källa: O&com 16/10/2-11, 1990. Kapitel5 Vatten, sjöar, hav och kust kommissionen också angettmålet att utsläppen till skall minska under perioden1987-1995. tolkar detta som att minskningen gäller både luft-ochvattenutsläpp, eftersom luftutsläppen svarar för en stor del av tillförselntill havet. Nordsjökonferensenbeslutade att utsläppen till vatten av metaller skall minska med 50%1985-1995 och samma mål skall vara nått för luftutsläpp . För någrametaller, kvicksOver, kadmium och bly, skall utsläppen både till luft och vattenminska med . Enligt naturvårdsverketsbedömning kommer att kunna klara en 50-procentig reduktion avluftutsläppen, med undantag för nickel. För att nå en 70-procentig minskningav kvicksilver och kadmium behövs ytterligare åtgärder utöver de som ingår ihittills beslutade program. För kadmiumutsläpp till vatten kan det varamöjligt att minska utsläppen tiU 1995 och tiU , men detbedöms vara svårt att klara en halvering av vattenutsläppen av bly, koppar ochzink utifrån beslutade program. Konventioner och överenskommelser inom havsmiljöområdet samt vilka områden och vilka frågor de omfattar. Dessutom förekommer ett omfattande nordiskt samarbete. i o/// ■ överenskommelse -S" ■& .$■ S 'O q S Helsingfors- -, , r konventionen ' '■-■ '-' ' ' ' ''-' - > 'J '.I' MFA = miljöfarligt avfall. KäUa:Hav 90, SNV. nen finns också rekommendationer om utsläppsbegränsningarvid oljeutvinning i . Överenskommelsen fömtsätter att en eventuellframtida oljeutvinning sker genom att både olja och produktionsvatten viarörledningar förs i land och renas där. För oljeutvinning i är kravenbetydligt mindre långtgående. För sjöfarten finns också konventioner där angessom speciellt känligt område, vilket innebär att fartygstrafiken där måsteuppfylla strängare regler än i t.ex. . mot dumpning är en globalkonvention som förbjuder dumpning till havs av avfall som innehållerkvicksilver, kadmium, stabila organiska föreningar,olja, m.m.. Enligt konventionenkrävs tillstånd för att dumpa avfall som innehåller t.ex. bly, koppar, arsenik,cyanider och bekämpningsmedel. Avtalet förbjuder också förbränning av avfalltill havs efter 1994, men i praktiken har detta redan upphört. I november 1990beslutade konventionsstaterna om stopp för dumpning av miljöfarligtindustriavfall i efter 1995. öslokonventionen reglerar också dumpning, men tillskillnad från omfattar öslokonventionen enbart (inkl. och ) och . I Öslokonventionen ingårockså sjöar och vattendrag, som inte berörs av . Den svenska lagstiftningen går längre än Londonkonventionenoch öslokonventionen. är i princip all dumpning förbjuden påsvenskt vatten. Undantag medges i praktiken enbart för muddermassor. Enligtsvensk lag är det också förbjudet att exportera avfall för dumpning i andrahavsområden. ifc*-A Milfön I fyra delar av iljösituationen i Sverigehar i tidigare kapitel beskrivits utifrån var olika föroreningar förekommer,i luft, mark och vatten. Den kan också beskrivas utifrån ett geografisktperspektiv. I detta kapitel sammanfattas de viktigaste miljöfrågoma i fyraolika regioner; ►Sydvästra , inkl. Vänernoch området väster om samt och . ►Sydöstra , inkl. Vätternoch södra delen av egentliga . ►Mellersta , dvs.Värmlands, , , , , , södra delenav och hela , samt norra delen av egentligaÖstersjön. ►Norra , dvs. norra delenav , hela , , ochNorrbottens län, samt . Deområden i sydvästra som är mest påverkade av olika föroreningsproblemär , , , inkl. , Landskronaoch samt triangeln /-/. I sydvästra finnsdet 426 särskilt skyddade områden (3 nationalparker och 423 naturreservat) somomfattar sammanlagt ca . Västkustentillförs föroreningar från skogsindustri och petrokemisk industri i ,från industrier i södra samt från andraländer, som och västra . Föroreningar från kontinentenoch de når med vindar och havsströmmar. Övergödningen av vissahavsområden har lett till effekter som massutveckling av alger, syrebrist ochutslagning av bottenfaunan. förekommer även massproduktion avgiftalger, fiskdöd, förstörda badstränder och skador på fiskodlingar. På västkustenär jordbmket den dominerande källan när det gäller tillförsel av kväve frånvattendrag. Fosfor, som också är ett näringsämne, tillförs havsområdet frånflera olika källor. I har bottnama ivissa områden drabbats av syrebrist på gmnd av övergödning. Situationeni och är särskilt allvarlig. är relativtkraftigt förorenat av både Kapitel6 Miljön i fyra delar av industriellaoch kommunala utsläpp samt av närsalter från jordbmket. Även i andrakustvattenområden har övergödningseffekter konstaterats, t.ex. i en delhavsvikar i . I den yttre delen avLaholmsbukten och i har syrehalterna i bottenvattnet varit lågavarje sensommar och höst . I djupvatten ärockså syrgashalten som lägst under slutet av sommaren och hösten. Under senareår har syrgashalten tenderat att bli allt lägre. var situationenextrem med kraftiga algblomningar av en giftalg (Chrysochromulina polylepis)i , följda av utbredd syrebrist i bottenvattnet påhösten. I områden med syrebrist harbottendjurens biomassa minskat. En situation med syrebrist i bottenvattnetleder till att syrekrä-vande bottendjur flyr eller dör. 1 de havsområden därbottenvattnet är tillräckligt syrerikt har mängden bottenlevande djur däremotökat. Antalet partiklar ivattnet har ökat vilket leder till att solljuset inte tränger lika långt ned ivattnet som . Därför har utbredningen i djupled av stora algerminskat. I har dessa alger gått starkt tillbaka medan trådalgemaökade kraftigt , och då speciellt . Kvävebelastningen iKattegatt och har beräknats till 6 gånger den naturligatillförseln, medan fosforbelastningen" har beräknats till 8-10 gånger dennaturliga tillförseln. I är kvävebelastningen 45 gånger större än dennaturliga tillförseln och fosforbelastningen 6 gånger den naturligatillförseln. I skulle denav människan orsakade kvävetillförseln behöva minska för att manskall kunna uppnå förhållanden som kan betecknas som naturliga. Den ökadekvävebelastningen i havsområdena beror framför allt på kvävenedfall frånluftföroreningar och kväveläckage från jordbmksmarker. Dikning av våtmarker och uträtningav vattendrag har också bidragit till att öka transportema av närsalter till havet. IHallands, samt är av alla sjöar ochvattendrag allvarligt försurade. är det enda länet som har fåförsurade sjöar och vattendrag. 1 många av de försuradevattnen har fiskarter som mört, lax och öring försvunnit. Samma sak gäller förmånga arter av snäckor och insekter. Dessa arters försvinnande är delvis enkonsekvens av vattnets surhet men orsakas även av att vattnet innehåller högahalter aluminium. De höga alu-miniumhaltema beror i sin tur på den kraftigamarkförsumingen i sydvästra . Kvicksilverär den tungmetall som medfört de allvarligaste problemen i sjöar ochvattendrag. Ett stråk av sjöar med höga kvicksilverhalter går frånVänemAättem-området mot . Även andra tungmetaller förekommer iförhöjda halter i vattnen i sydvästra . Trots att utsläppen avkvicksilver till luft i har minskat kraftigt sedan slutet av 1960-talethar kvicksilverhalterna minskat bara i de sjöar där det tidigare förekom direktautsläpp av kvicksilver till vattnet. Iförsurade sjöar (inkl. de flesta som kalkats) är kvicksilverhalten i gädda ochabborre oftast så hög att dessa fiskar inte bör ätas av människor. Däremot ärkvicksilverhalterna i laxfiskar oftast inget problem från hälsosynpunkt. Pågmnd av lokala industriutsläpp var kvicksilverhaltema i fisk tidigare ett stortproblem i norra . är situationen påtagligt bättre och svartlistningenhar. Någon minskning av kvicksilverhalten i fisk från skogssjöar hardäremot inte kunnat registreras.Haltema tycks snarare ha ökat något . Förjordbmksområdena i sydvästra är övergödningen (eutrofieringen) ettbetydligt större problem än försumingen. Övergödningen av sjöar beror framförallt på jordbmkets använding av gödsel. Belastningen från tätortema harminskat genom omfattande fosforrening av avloppsvatten i kommunemasreningsverk. Kvävehalteni sjöar och vattendrag har ökat i sydvästra under de senaste 20 åren.En fördubbling eller ännu större ökningar har konstaterats under de senaste10-15 åren. Det beror främst på det ökade nedfallet från luften vilket i sintur framför allt beror på en ökad fordonstrafik i och andra europeiskaländer. Det är oklart om just de ökade kvävemängderna orsakar störningar isjöar och vattendrag. IMalmöhus och har man upptäckt rester av bekämpningsmedel i fleravattendrag. Många planktonarter är mycket känsliga för rester av bekämpningsmedeloch genom bioackumulation (ansamling av kemikalier och andra ämnen i biologisktmaterial) kan högre vattenlevande organismer som fisk drabbas. Vattenregleringarhar i många fall orsakat stora förändringar av den biologiska situationen. Dekan också förstärka andra miljöproblem som försurning, övergödning ochigenväxning. I sydvästra är vattendragen i allmänhet reglerade. Ivissa delar av sydvästra finns även problem med erosion. Stora mängderslam förs bort. Detta gör vattnet gmmligt och ökar risken för övergödning.Följden kan bli omfattande skador på växt- och djurliv. Deviktigaste problemen i är hög kvävehalt, igenväxning av stränder ochvikar, höga kvicksilverhalter i sediment och fisk samt utsläpp av organiskamiljögifter. hotar artrikedomen, bl.a.har vissa fiskarter svårt att reproducera sig. Situationeni ett stort antal av de försurade vattnen har förbättrats genom det omfattandekalkningsprogram som bedrivs av länsstyrelsema. Därigenom har mångaför-sumingskänsliga arter återhämtat sig. Ett exempel är den starkt ökadeförekomsten av lax i vattendragen i . Kalkningen bedöms också påsikt kunna bidra till minskade kvicksilverhalter i fisk. Kalkningenminskar effekterna av försurningen, men undanröjer inte orsaken. Om man utgårfrån föroreningarna, kan man inte räkna med attförsurningen kommer att minska i de sjöar och vattendrag, som inte kalkas.Kvicksilverhalterna kommer att öka liksom kvävebelastningen om man utgår frånde bedömningar som kan göras. För att påtagligt förbättra situationenkrävs utsläppsminskningar i norra med av såväl svavel som kväveoch kvicksilver. Odlingslandskapetdomineras av åker. Stmkturomvandlingen, mekaniseringen och specialiseringen ijordbmket har lett till att vissa bmkningsformer och miljöer i stort settförsvunnit. Detta har medfört att antalet arter i olika naturtyper har minskat. Avhagmarkema återstår bara en bråkdel jämfört med . Ha-gamahar successivt återgått till skog, genom att de har fått växa igen ellerplanterats med skog. har en stor del av jordbmkslandskapets"odlingshinder", dvs. åkerholmar, odlingsrösen, stenmurar, träd- ochbuskridåer, småvatten m.m., tagits bort. Sammantaget har detta inneburit att odlingslandskapetblivit mer enformigt och art-fattigt. Vissalandskaps- och naturtyper blir allt mer ovanliga. De kvarvarande restema isolerasfrån varandra och och det blir svårare Kapitel6 Miljön i fyra delar av fördjur och växter, som är bundna till dessa områden, att föröka sig. I södraSverige har också många lövskogar och blandskogar ersatts av planteradegranskogar. Inventeringarav barrskogen visar att tillståndet i skogarna i sydvästra är avsevärtsämre än i landet som helhet. Det gäller framför allt barrskogama i ,Göte-borgs/Stenungsunds- området, norra och delar av län.Stora lokala variationer förekommer. Skadorna, som orsakas av luftföroreningar,är genomgående störst i skogsbryn, på höjdryggar och i andra utsatta miljöer. Lövskogamai sydvästra är mindre skadade än lövskogama i , när detgäller förekomsten av onormalt glesa trädkronor. Bokskogen kan emellertid visatecken på att grenarna växer och förgrenas sämre, även om kronoma bara ärmåttligt glesare . Särskilt utsatt är bokskog i ochHallands län, speciellt på leriga och svårdränerade marker, där upp emothälften av träden är påverkade. Förekomstenav olika växter, som träd, örter, gräs och ormbunkar, i sydligaste harförändrats , speciellt i lövskogarna. Arter som föredrarneutrala eller endast svagt sura jordar har i många fall minskat, medan mångaarter med förkärlek för kväverika miljöer tenderar att öka, t.ex. brännässlaoch hundkex. Samma tendens kan anas för svampfloran. Orsaken tiU detta ärförsuming av marken och ökat nedfall av kväve. Omfattandeförändringar av den trädlevande möss- och lavfloran har observerats i södraSverige. har ett flertal arter försvunnit eller blivitakut hotade. Det gäller särskilt lavar, som tar upp kväve ur luften(kvävefixerande). Med tilltagandemarkförsuming minskar också tillgången på kalcium i marken. Det har starktpåverkat förekomsten av landsnäckor som minskat kraftigt på många håll isydvästra . Det finns också tecken på att barrskador på gran och tallhar medfört en minskning av övervintrande barr- skogsfåglari denna del av landet. Analyservisar att stora skogsområden i har ett pH-värde i marken somunderskrider 4,4, dvs. den nivå där aluminium börjar skada röttema. Totaltsett rör det sig om ca i sydvästra . ISkåne, och södra har försumingen trängt långt ned i marken ochpåverkar ibland gmndvattnet. Försurningen har medfört att markenslättOlgäng-liga förråd av bl.a. näringsämnena kalcium och magnesium sedan1950-talet har minskat i sydligaste . Isydvästra beräknas nedfallet av svavel till svavel per hektaroch år. Det behöver minskas med för att belastningsgränsen skall nås. Myckettyder på att skogsmarken i vissa områden i närmar sig kvävemättnad,vilket leder till markförsurning, kväveläckage och näringsobalans hos skogsträden. Den totala tillförseln avkväve - i form av kväveoxider, nitrat, ammoniak och ammonium - är i sydvästraSverige per hektar och år. 1 utsatta lägen, t.ex. i skogskanter, kankvävenedfallet uppgå till eller mer. I dessa delar av landet behövertillförseln minskas med mellan och ; mest i de kustnära områdena isydväst. 1 sydvästra kommer en stor del av kvävenedfallet i form avammoniak från stallgödsel. Haltemaav det marknära ozonet i ligger nära eller överde halter som skadar grödor. Skillnadema mellan olikadelar av landet är inte särskilt stora, men korta perioder med speciellt högahalter är vanligast i södra och sydvästra . Varje sådan period vararofta . I är dettypiska sommarmedelvärdet ozon/m, medan episodvärdet ligger på150-250 mikrogram/m. Det finns risk för skador på levande organismer närozonhaltema under korta perioder överstiger /m\ Höga halter av nitratkväve har uppmätts i gmndvatten,särskilt i områden med sandjordar i . Starkt förhöjda nitrathalterfinns i många av brunnarna i och . En förklaring är attgödslingen ökade och . Med tankepå att det kan dröja flera årtionden innan ökat kväveläckage leder tiO ökadenitrathalter i gmndvattnet kan man förvänta sig att dessa kommer att öka denärmaste åren. I södraSverige överskrider grundvattnets halt av nitrat-kväve på många håll perliter. Gränsvärdet för att undvika hälsorisker är i nitratkväveper liter - ett värde som överskrids i en del jordbmksområden. Analyserav vatten från grävda brunnar i tyder på att surhetsgraden har ökatoch motståndskraften mot försuming (alkaliniteten) minskat jämfört med 1940-och1950-talen. Många kommunala grundvattentäkter i förefaller varapåverkade av försurning, om än inte i egentlig mening försurade. Däremot är20-30% av privata bmnnar i och försurade. I vissakommuner är andelen försurade bmnnar större, t.ex. i . I städer och andra tätorter påverkas luften till stor delav lokala utsläpp av kväveoxider under det att svavel och sot till stor delkommer utifrån. I beräknas ca 20 000 människor bo vid gator där naturvårdsverketsriktvärde för kvävedioxid ibland överskrids. riktvärde för svaveldioxid i luftenöverskrids bara tillfälligtvis i . Det landområde i sydöstra som är mest påverkat avföroreningar är , där försumingen är ett stort problem. Därtill kommerhela södra som belastas med föroreningar från kuststatema och därövergödningen har bidragit tiU att stora bottenområden drabbas av syrebrist. 1 sydöstraSverige finns det 302 särskilt skyddade områden (4 nationalparker och 298naturreservat) på totalt ca . Delar av är kraftigt påverkade av närsalter.Tecken på övergödning finns också i de öppna havsområdena i . Däremotär och Östergötlands kustvatten antagligen det som är minst belastatav föroreningar, om man jämför med landets övriga kustområden. Lokaltförekommer emellertid påverkan från de få stora industrianläggningar som finnslängs kuststräckan. Detökande antalet partiklar i vattnet har lett till att solljuset intetränger lika långt ned i vattnet som det gjorde tidigare. Sedan början avseklet har siktdjupet t.ex. i Kvädö-fjärden (Äsvikelandet sydost omValdemarsvik) minskat från ca 9 m till ca 6 m. Det vattendjup, ned till vilketljuset förmår uppehålla algproduktionen har alltså minskat . Ävenförekomsten av stora alger har minskat. Längs är jordbmket och avloppsvatten frånhushållen de stora källorna till utsläpp av närsalter som kväve och fosfor.Kvävebelastningen på har, jämfört med det naturliga tillståndet, ökatca fyra gånger. Fosforbelastningen har ökat åtta gånger i egentliga . Blybelastningen ligger i sju gånger överbakgmndsnivån. Zinkbelastningen är avsevärd, medan belastningen av krom ochnickel ligger i nivå med bakgmnds-värdena. Haltema av kadmium tenderar att ökalängs , speciellt i Kapitel6 Miljön i fyra delar av Karlskrona skärgård.Kvicksilverhaltema är höga i och i anslutning till skogsindustrierutefter . Blandde värst utsatta områdena när det gäller ytvattenförsuming är ochKronobergs län, där av alla sjöar och vattendrag är allvarligtförsurade. Några få större områden isödra saknar praktiskt taget allvariigt försurade sjöar och vattendragtrots ett stort luftnedfall av försurande ämnen. Det är slättbygder medkalkrika och buffertstarka jordar, t.ex. i samt på ochGotiand. ,lax och öring har i många fall försvunnit. Samma sak gäller för många arter avsnäckor och insekter. Orsakerna är försurning av vattnen och högaaluminiumhalter till följd av markförsumingen. ISmåland finns många sjöar med fisk med höga kvicksilverhalter. I de försuradevattnen (inkl. de flesta som kalkats) är kvicksilverhalten i gädda och abborreofta så hög att vattnen är svartlistade. Prognoserbaserade på matematiska modeller visar att vid en minskning av syrabelastningenmed skulle mer än hälften av allaförsurade sjöar i återfå ett pH-värde omkring . Föratt få samma effekt i krävs en minskning av belastningen medåtminstone . Vattenkemiskaundersökningar tyder på att försumingssituationen i sydöstra iallmänhet inte förändrats i någon större omfattning sedan mitten av 1970-talet.Däremot har situationen förbättrats avsevärt i de sjöar och vattendrag som harkalkats. Ivattendrag på förekommer ibland rester av bekämpningsmedel. Övergödningsproblemenär störst i Östergöflands och men förekommer också i delar avandra län. Orsaken är framför allt fosforläckage från jordbmksmarker.Belastningen från tätortema har mins- kat genom en omfattandefosforreduktion i reningsverken. I många fall har sjösänkningar, dikningar ochkanalanläggningar orsakat övergödning och igenväxning. I sydöstra äroreglerade sjöar och vattendrag sällsynta. Kvävehalten i sjöar ochvattendrag har ökat även i sydöstra . Enfördubbling eller ännu större ökningar har konstaterats . Ivissa områden finns även omfattande problem med erosion och stora slamtransporter,som medför omfattande skador på växt- och djurliv. Vättemär en näringsfattig sjö, om man ser till fosfortillgången. Den biologiska produktionenär därför liten och Vättem är mycket känslig för föroreningar som lagras upp ibiologiskt material. I problembilden ingår förhöjda halter av metaller, svåmedbrytbaraklorerade organiska ämnen (bl.a. dioxin i fisk) och förhöjda kvävehalter. Försurning,övergödning och höga kvicksilverhalter är problem som väntas bestå de närmaste30 åren. Det tar tid innan en minskad belastning av föroreningar ger effekt.För att påtagligt förbättra situationen krävs att utsläppen i norra med av såväl svavel som kväve och kvicksilver. Isydöstra har försumingen och andra effekter av förorenande utsläpp iluften inte påverkat skog och mark i lika stor utsträckning som i densydvästra delen av landet - dock med undantag för , därluftföroreningar från medför ett stort nedfall av svavel och kväve. Graden av markförsuming ärmindre väl känd i sydöstra än i och längs .