prop · GE03141 · 1990-12-31 00:00:00 — I kommissionens betänkande presenterades ell förslag alldifferentiera arbetsgivaravgifterna i en s.k arbetslivsavgift. Enligt min uppfaltning ärkommissionens förslag inle så genomarbetat atl del är möjligt alt realisera isin nuvarande form. Remissvaren var visserligen övervägande positiva men delfanns kritik mot olika delar i det skisserade förslaget. Reaktionen påförslagel är dock så positiv atl den manar lill fortsatt arbele på att utvecklaidén. I samband med attriksdagen fattade beslut om vissa förändringar i sjukförsäkringen (prop.1990/91:59, SfU9, rskr. 104) gav regeringen lill känna allregeringen bör återkomma lill med ell förslag om all införaen arbetsgivarperiod inom sjukförsäkringen omfattande 14dagar med sjuklön.Såväl finansutskottet (1990/91:FiU10) som socialförsäkringsulskollel var avuppfattningen all en arbetsgivarperiod inom sjukpenningförsäkringen skulleinnebära ell starkt incitament för arbetsgivarna atl reducerakorttidsfrånvarons orsaker. påpekade också atldella skulle frigöra avsevärda resurser hos försäkringskassorna för altfortsätta det redan påbörjade arbelel med all aktivt verka för enrehabilitering av sjukskrivna. När en arbetsgivarperiodav angivet slag införs innebär det i praktiken Prop. 1990/91: 141 en form avdifferentiering av arbetsgivarnas koslnader med hänsyn lill korttidsfrånvaron.Frågan är dock om della är ett lillräckligl incitament för förebyggandeinsatser och rehabilitering. I ett eventuellt framtida system meddiflerentierade avgifter synes även kostnaderna för långlids-frånvaron börabeakias. Jag avser all återkomma lill regeringen med förslag om att enulredning skall tillsättas med uppgift atl utreda möjlighelerna ochkonsekvenserna av differentierade avgifter. Ulredningen bör särskilluppmärksamma de adminislraliva konsekvenserna av ett sådant avgiftssystem ochvidare beakla all systemet inte får leda lill ökad ulslagning och uleslängningav arbelskraft. 8 Ikraftträdande och kostnader Denya regler rörande rehabilitering som jag föreslagil bör träda i krafl den 1januari 1992. Förslagetalt införa rehabiliteringsersättning är kostnadsberäknat till325 milj. kr. för /92. Beträffandearbetshjälpmedel som rehabiliteringsålgärd för personer som har förvärvsarbetehar budgetproposition (prop. 1990/91:100, bil. 7) föreslagils altanslaget D 1. Bidrag lill sjukförsäkringen lillförs 86482000kr., somomfördelas från tolfte huvudtitelns anslag Särskilda ålgärder förarbetshandikappade. Beloppet avser hell budgetår. Den lagbestämmelse somföreslås för atl ge stöd för att utge ersätlning för arbetshjälpmedel frånsjukförsäkringen bör följaktligen träda i kraft den ljulil991. Ibudgetpropositionen har för informalion om nya regler och om försäkringskassornasnya arbetssätt föreslagits att 8 milj. kr. engångsvis avsätts för sådaninformation från och försäkringskassorna. 9 Upprättade lagförslag Pop. Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom socialdeparlemenlel upprättatsförslag till 1.lagom ändring i lagen(1962:381) om allmän försäkring, 2.lag om ändring i lagen(1990:156) om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring, 3.lag om ändring i lagen(1988:1465) om ersätlning och ledighet för närslåendevård, 4.lagom ändring i lagen(1989:225) om ersättning lill smittbärare, 5.lagom ändring i lagen(1990:1469) om ändring i lagen (1989:225) om ersältning till smillbärare, 6.lag om ändring i lagen(1981:691) om socialavgifter, 7.lag om ändring ikommunalskattelagen (1928:370), 8. lagom ändring i lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring. Lagförslaget under 7 har upprällals i samråd med statsrådet . 10 specialmotivering till författningsförslagen 10.1 Förslaget till lagom ändring i lagen (1962:381) omallmän försäkring allmänna motiveringen (avsnitt 2 och 3) har förts fram förslag omansvarsfördelning m. m. vid rehabilitering och om ekonomisk ersättning vidrehabilitering. Förslaget om förmåner vid rehabilitering innebär altrehabiliteringsersättning skall utgöra en del av sjukförsäkringsförmånernaenligt AFL. Förmånerna skall finansieras genom socialavgifter och statsmedelenligt vad som anges för sjukförsäkringsförmåner i AFL. Det är följaklligennaturligt alt föreskrifterna om rehabiliteringsersättning tas in i AFL. Deregler som behövs om rehabiliteringsansvaret faller inte lika naturligt in inomramen för AFL, eftersom det här gäller bl. a. bestämmelser som åläggerarbetsgivare vissa skyldigheter i fråga om ulredning av enskildas behov avrehabilitering och tillgodoseende av sådana behov. Rehabiliteringsberedningensförslag att samla lagbestämmelserna om rehabilitering i ell nytt kapilel sist iAFL har under remissbehandlingen lagits upp i några yttranden. Försäkringsöverdomslolenhar i sitt yttrande anfört bl.a. att del strider mot den allmänna uppbyggnadenav AFL all foga bestämmelser som lar sikle på primära ersällningsberättigandefrågor efter kapilel som handlar om för försäkringen gemensamma bestämmelser,bl.a. av administrativ natur. Ur saklig synpunkt har reglerna om rehabiliteringenligt domslolen sin plals i lagens andra avdelning, som innehållerkapilel om bl.a. sjukvårdsersällning och sjukpenning. Bestämmelserna gårknappast atl i sin helhet föra in i någol av dessa kapilel. En uppdelning avdem på olika kapitel förefaller opraktiskt och införandel av etl helt nyttkapilel inne i lagen är av olika skäl olämpligt. Domstolen förordar därför attbestämmelserna om rehabilitering tas in i en särskild författning. 6 1990/91. 1 satnl Nr 141 Även försäkringsrätten förNorra har i sill remissvar behandlat Prop. 1990/91:141 frågan.Försäkringsrätten anser att del med hänsyn till socialförsäkringssystemetsstora betydelse i rehabiliteringssammanhang finns slarka skäl alt reglerarehabiliteringsarbetet i AFL tillsammans med ersättningsreglerna. Regleringenblir därigenom också sammanhållen och mer överskådlig. Beredningens förslaginnebär visseriigen atl man bryter systematiken i lagen, där övriga regler somrör sjukförsäkring finns först i lagen, efler avdelningen med inledandebestämmelser. Förslagel är ändå att föredra framför alt inarbeta reglerna il.ex. 3 kap., då della synes medföra större problem ur lagteknisk synpunkt. Denämnda remissinstansernas invändningar mot eller tvekan inför den lagtekniskalösning som beredningen föreslagit synes i främsta rummet gälla frågan varrehabilileringsbeslämmelserna skall infogas i AFL. För försäkringsöverdomslolenleder övervägandena till slutsatsen att bestämmelserna får tas in i ensärskild författning. Försäkringsrätten godtar däremol beredningsförslagettrols de systematiska nackdelar det för med sig. Dentyngsta invändning som kan anföras mol rehabiliteringsberedningens förslaglorde vara alt karaktären hos vissa av de tillämnade rehabiliteringsreglernaskiljer sig på säll som nämnts från övriga föreskrifter i AFL. Å andrasidan har dessa lill karaktären avvikande bestämmelser en mycket näraanknytning till rehabiliteringsersättningen, som ju avses utgöra ensjukförsäkringsförmån bland andra enligt AFL. Del skulle också föra med signackdelar om rehabiliteringsansvaret skulle regleras åtskilt frånrehabiliteringsersättningen i en separat författning. Utgångspunkten börsåledes vara all hela den behövliga regleringen av rehabilitering ochrehabiliteringsersättning hålls samman. I valet mellan atl godta förslagel ominarbetning i AFL och att ta in reglerna i en särskild förfallning förordas delförstnämnda alternativet. Rehabilileringsbeslämmelsernakräver en sammanhållen reglering också inom ramen för AFL. Den blir av sådanomfattning atl den lämpligen förs in i ell nytt kapitel i lagen. sådanlkapitel hör systematiskt hemma i lagens andra avdelning om sjukförsäkring, menen inplacering där är knappast möjlig. Med hänsyn till dessa förhållanden harberedningens förslag om etl nyll 22 kapilel för rehabilileringsbeslämmelsernagodtagits. Som nämns i det följande (under 1 kap. 1 §) krävs då, på sättförsäkringsrätten för påpekat, alt förslaget kompletteras med enbeslämmelse i lagens inledningskapitel för atl klargöra all föreskrifterna omrehabilitering hör till sjiikförsäkring enligt lagen. Vidare bör det nya 22 kapitletbilda en ny åttonde avdelning i lagen. Paragrafenreglerar försäkringens omfattning. Förslaget om alt i lagen införa en ny åttonde avdelning som omfallar regler om rehabilitering föranleder atl ell förtydligande görs av innebörd att reglerna om rehabilite ring skall höra lill sjukförsäkringen. 2 kap. Prop. Paragrafenreglerar bl.a. undersöknings- och ini-lialivansvar i arbetetmed rehabilitering. Genom att det nya kapitlet om rehabilitering ochrehabiliteringsersättning (22 kap.) reglerar rehabilileringsverksamhetennärmare blir förevarande paragraf obehövlig och kan upphävas. Paragrafen,som är ny, upptar en beslämmelse om sjukvårdsersällning i form av bidrag tillarbelshjälpmedel åt funktionshindrade försäkrade som förvärvsarbetar. Enförsäkrad som drabbas av en funktionsnedsättning kan i många fall fortsätta attarbela, om arbetsförhållandena anpassas lill funklionsnedsätlningen. Exempel påsådana anpassningsålgärder kan vara anskaffning av en ergonomiskt lämplig stolför den som har ryggbesvär, en ståpulpel för den som behöver växla mellanslående och sillande arbele, en telefonförstärkare för den som har fåll nedsatthörsel osv. Detgrundläggande ansvaret för alt arbetsmiljön är lämpligt utformad vilar påarbelsgivaren, som skall se lill att arbetsplatsen, maskiner och annanutrustning är ergonomiskt lämpligt utformade. Ivissa fall kan del dock förekomma atl arbetstagaren behöver särskildaindividanpassade arbetshjälpmedel, som inte omfallas av vanliga arbetsmiljöhänsyn. Bidragfrån sjukförsäkringen till anskaffning av sådana arbelshjälpmedel skall enligtparagrafen kunna lämnas som ell led i en försäkrads rehabilitering. Bidragavses kunna utges såväl för dem som innehar anslällning som för dem som äruppdragstagare eller egna företagare. Avsikten är alt de närmare bestämmelsersom skall utfärdas med stöd av bemyndigandet i paragrafen skall knyta an lillbeslämmelserna i förordningen (1987:409) om bidrag till arbetshjälpmedel m.m.Dessa bestämmelser reglerar bidrag som utges av arbetsmarknadspolitiska skäl. Ansvarsfördelningenför hjälpmedel och anpassningsåtgärder kommer genom förslaget att innebära, atthälso- och sjukvårdshuvudmännen svarar för hjälpmedel som handikappade behöverför sin dagliga livsföring, arbelsmarknadsverkel svarar för bidrag tillarbetshjälpmedel och liknande som behövs för att en person med funktionshinderskall kunna få och ulföra ett arbete, medan sjukförsäkringen svarar förkoslnader för funktionshindrade som redan är i arbele. Ändringeni paragrafens andra stycke innebär all liden för hur länge en fjärdedels sjukpenning kan utges begränsas lill . I samband med att ytterligare nivåer infördes i sjukpenningförsäkringen 83 1989/90:62, SfU 12,rskr. 185) anförde chefen för socialdepartemen- Prop. 1990/91:141 tel (prop. s.18fr) au en försöksverksamhet med möjlighet lill kvarts och trekvartssjukpenning hade bedrivits inom tre försäkringskassor medstöd av lagen (1985:1002) om försöksverksamhet inom sjukförsäkringsområdet.Syftel med försöket hade varil all förbättra förutsällningarna föryrkesinriktad rehabilitering och för en smidigare återgång till arbete eflerlång sjukskrivning. Erfarenhelerna av försöksverksamheten var goda och taladeför att permanenta regler med mera flexibel sjukpenning skulle införas. Medanledning av förslagel att införa en rehabiliteringspenning som vid helersältning skall motsvara av den sjukpenninggrundande inkomsten,har del bedömts finnas anledning att begränsa tiden för utgivande av enfjärdedels sjukpenning. En omställningstid på högsl etl år med ersältning pådenna nivå har därför föreskrivits. Begränsningen gäller per sjukperiod. Enligtpunkl 2 i ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna skall begränsningen gällaäven för sjukperioder som påbörjats före ulgången av . I sådana fallskall inte medräknas det anlal dagar med en fjärdedels sjukpenning som infallitföre 1992. Detta innebär viss ändring i sak i förhållandetill lagrådsremissens förslag. Bl.a.för all ge ett bredare underlag för rehabilileringsverksamhetenföreslås all del i paragrafen införs etl nytt Qärde stycke med bestämmelser sominnebär alt den försäkrade på begäran av skall ge in ettläkarutlåtande när han har varit sjuk av . Etlsådanl utlåtande skall innehålla uppgifter om behovel av rehabilitering,pågående och planerad behandling eller rehabiliteringsålgärd samt i de falldel är möjligt beräknad återstående sjukdomslid med nedsatt arbetsförmåga.Avsikten härmed är att den som utfärdar utlåtandet redan i ett tidigt skede avsjukperioden skall bilda sig en uppfattning om huruvida rehabilitering behövsoch i förekommande fall ge en signal om alt vidla ålgärder.Detta medför också att den som skall ulfärda utlåtandet måsle informera sig omhur länge den försäkrade har varil sjukskriven. Dessutom ställer det krav påförsäkringskassan alt se till all ett sådant utlåtande vid behov kompletterasmed de nämnda uppgifterna. Ietl nytt femte stycke har lagits in elt bemyndigande för regeringen eller,efler regeringens bestämmande, alt meddela föreskrifterom ersätlning för läkarundersökning och utlåtande som föranleds av en sådanulredning som sagts. Ett molsvarande bemyndigande dock ulan möjlighetlill vidareöverlåtelse finns i 2 kap. 11 §, som föreslåsupphävd. Med stöd av bemyndigandet har utfärdals förordningen (1975:1157) omersättning för vissa läkarutlåtanden m.m. Ivissa fall kan det som anförts i den allmänna motiveringen (avsnitt 4.2) vara befogal all sjukpenning utges ulan att sjukdom föreligger och utan all arbetsförmågan är nedsatt. I paragrafen, som är ny, anges förut sättningarna för sådan sjukpenningrätt. Paragrafen avsersituationer då den försäkrade deltar i en sjukdomsföre- Prop. 1990/91:141byggande behandlingsålgärd. För rätt till sjukpenning i detta fall krävs all enläkare på grundval av vetenskap och beprövad erfarenhet har konstaterat atlden försäkrade har en förhöjd sjukdomsrisk. Den sjukdom som kan befarasuppkomma skall vara av sådan arl att den kan förväntas leda lill nedsättning avarbetsförmågan. Vidare skall läkaren ha ordinerat deltagandet i behandlingen,som naturligtvis skall vara lämpad för att minska sjukdomsrisken. Behandlingenskall ingå i en plan, som skall godkännas av . Något enstakabesök berättigar inte till ersätlning. Del är lämpligt atl kassansförtroendeläkare ytlrar sig innan planen godkänns. För sjukpenningräll enligtparagrafen har föreskrivits atl den försäkrade skall ha behövt avstå frånförvärvsarbete för behandlingen åtminstone och att handärvid går miste om minst en fjärdedel av sin dagsinkomsl. Iparagrafen finns regler för bedömningen av den försäkrades arbetsförmåga.Första stycket innehåller en regel för del fall sjukdomen kan antas varakortvarig. Därvid skall särskilt beaktas om den försäkrade på grund avsjukdomen inle kan ulföra sill vanliga eller därmed jämförligt arbete. Som enföljd av all rehabilileringspenning enligt 22 kap., på motsvarande sätt somnumera gäller för sjukpenning, föreslås kunna utges som hel, tre fjärdedels,halv eller en fjärdedels förmån, har tolkningsregeln i andra meningen anpassatsdärefter. Den nuvarande beslämmelsen i andra stycket om arbetsförmågansnedsättning vid dellagande i rehabiliteringsålgärd enligt 2kap. 11 § harersatts av bestämmelser om vad som skall gälla om sjukdomen kan antas blilångvarig eller annars göra den försäkrade oförmögen alt återgå lill sittarbete. I sådana situationer skall det åligga all vidsjukpenningbedömningen pröva den försäkrades försörjningsförmåga underanlagande att de möjligheler som finns lill rehabilitering tas till vara. Förall få en mer enhetlig och rättvis bedömning av arbetsförmågans nedsätlning ilånga sjukdomsfall ges därvid begreppel lämpligt arbele ell sakligt innehållgenom angivande av vilka omständigheter som skall beaktas. Reglerna förbedömningen av arbetsförmågan i de långa sjukdomsfallen kommer därmed altbällre stämma överens med molsvarande regler inom förtidspensioneringen. Regeländringeni andra stycket är avsedd att skapa förutsättningar för en slörre flexibilitetoch ge möjlighet alt bällre än planera sinrehabiliteringsverksamhel. Del bör dock understrykas atl man inle generellt kanundanta vissa kategorier från rehabilitering. Möjlighelerna lillrehabilitering skall alllid undersökas i dessa situationer och en prioriteringfår därefter göras ulifrån förutsättningarna i det enskilda fallel. Ändringenföranleds av det av chefen för senare denna dagframlagda förslaget lill lag om ändring i arbetsmiljölagen, varigenomnuvarande 3 kap. 16 § får sin motsvarighet i 4 kap. 6 §. Ändringarnai paragrafen är av redaktionell karaklär, och föranleds främsl av att 2 kap. 11§ upphävs. Paragrafenhar ändrats med hänsyn till de nya bestämmelserna i 7 b § och till atlbeslämmelsen i gamla 8 § andra stycket har utgått. Detbör anmärkas alt paragrafen föreslås ändrad med verkan fr. o. m. den Ijuli 1991i prop. 1990/91:102 om verksamhel och anslag inom totalförsvaret 1991/92 (bil.1.9). Paragrafeninnehåller de närmare bestämmelserna om invaliditelsbedöm-ning vid prövning avrätten lill förtidspension. Ändringeni paragrafens första stycke innebär att den mildare pensionsprövning, som görsenligt de s.k. äldrereglerna och som främst skall avse den försäkrades förmågaoch möjlighet att bereda sig inkomst genom sådant arbete som han tidigareulfört eller genom annal för honom tillgängligt lämpligt arbete,fortsättningsvis skall avse endast försäkrade som fyllt . Avgörande för omäldrereglerna skall tillämpas eller inte är den försäkrades ålder vid dentidpunkt då prövar rällen till förtidspension. Ändringeni paragrafens andra stycke är en följd av alt 2 kap. 11 § upphävs och delvisfår sin motsvarighet i 22 kap. 7 §. Idenna nya paragraf har lagits in bestämmelser som ansluler till ändringen i 7 kap. 1 § första stycket, se förslagel lill lag om ändring i lagen(1990:156) om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring. Bestämmelserna begränsar möjligheten för försäkrade att samlidigt uppbära både förtids pension och ålderspension från folkpensioneringen och lill följd av den föreslagna hänvisningen i 13 kap. 1 § tredje stycket försäkringen för tilläggspension. Denna möjlighet begränsas på så sätt all endasl halv förtidspension kan ulgå i förening med halv ålderspension. Genomändringarna i paragraferna görs rehabiliteringspenningen ATP-grundande i sammaomfattning som sjukpenningen. 1paragrafens andra stycke regleras möjlighet att i vissa falltillerkänna en försäkrad förtidspension ulan föregående ansökan, s. k.16:1-prövning. Genom det föreslagna tillägget i andra stycket får försäkringskassanockså besluta om förtidspension om rehabiliteringspenning utges ochnedsällningen av den försäkrades arbetsförmåga inte kan undanröjas genomrehabilileringsålgärder. Tilläggeti femte slyckel ger slöd för atl rätten alt meddela föreskrifter omkostnadsersättningar av regeringen kan överlåtas på riksförsäkringsverket.Bestämmelsen har sin motsvarighet i det föreslagna femte slyckel i 3 kap. 7 §. Påmotsvarande sätt som gäller i fråga om annan ersältning enligt lagen skallrehabiliteringsersättning och annan ersättning enligt 22 kap. kunna dras in ellersällas ned i de fall som är uppräknade i första slyckel. Genom ändringen iandra styckel omfattas också rehabiliteringsersättning av den sanktionsregelsom är avsedd för fall av vägran all underkasta sig sådan rehabilitering somnämns i nya 22 kap. 7 §. Ändringeni paragrafen innebär att omprövning av beslut om rätl lillrehabiliteringsersättning samt indragning och nedsättning av sådan ersättningskall göras av socialförsäkringsnämnd. överensstämmer med vad som gällerbelräffande sjukpenning. Enkomplettering av lagteknisk nalur har gjorts som följd av att en ny paragraf, 2kap. 12 b §, införts genom lagändring i annat ärende (SFS 1990:1466). Delnya kapitlets inledande paragraf anger vem som omfattas av rehabili tering och rätten till rehabiliteringsersättning enligt lagen. En hos allmän 87 försäkringskassa inskrivenförsäkrad skall ha rätt till rehabiliteringsersält- Prop. 1990/91:141 ningenligt bestämmelserna i kapitlet oavsett om han är anställd, om han äruppdragstagare eller egen företagare eller om han inle har någol arbele. Paragrafenger en definition av vad som avses med rehabilitering isjukför-säkringsrällslig mening. Åtgärderför att nå målet för rehabiliteringen, kan bestå av förändringar av denförsäkrades arbetsförhållanden, t. ex. ändring i arbetstidens förläggning,ändrad arbetsorganisation, arbetslräning eller omskolning. Del är vikligl allen gräns dras mellan å ena sidan en rehabiliteringsålgärd enligt AFL och åandra sidan någon annan åtgärd som ligger inom ramen för arbetsgivarensallmänna skyldigheter när det gäller arbetsmiljön och anpassningsverksamhelenoch som regleras i bl. a. arbetsmiljölagen och lagen om vissaanställningsfrämjande åtgärder. Iparagrafen betonas alt det är individen som står i centrum i rehabiliteringsprocessen.Del är varje individs särskilda förutsättningar och behov som skall styra hansrehabilitering. Del är därför naturiigt all rehabilile-ringsåtgärderna skallplaneras i samråd med honom. I sjukförsäkrings-rättslig mening avses medrehabilitering framför allt att en försäkrad får hjälp attåtervinna sin arbetsförmåga och bereds möjlighet all genom förvärvsarbeteförsörja sig själv. Genombeslämmelsen i paragrafens första stycke blir arbelsgivaren skyldig att svaraför atl den försäkrades rehabiliteringsbehov klarläggs. Arbetsgivaren fårockså ett ansvar för alt en effektiv rehabilitering kommer till stånd när delvisar sig att del finns ett sådant behov. Somelt inslag i arbetsgivarens rehabiliteringsverksamhet får han också ansvaretför atl del i vissa situationer genomförs en rehabiliteringsutredning. Hararbetsgivaren lillgång lill företagshälsovård, kan denna utföra utredningen. Iandra fall kan det vara en arbetsledare, personalman eller annan inom ellerutom förelagel som gör utredningen. Iparagrafens andra stycke anges i vilka fall en rehabiliteringsutredning skallgenomföras. Om del inle framslår som obehövligt skall en ulredning göras närden försäkrade har varil frånvarande hell eller delvis från sill arbeteunder en sjukperiod , när arbelel ofta har avbrutits av kortaresjukperioder eller när den försäkrade begär atl en ulredning skall göras. Ulredningenkan i vissa fall vara av mycket enkel beskaffenhet medan den i andra fall kanbli mer omfattande, alll beroende på förhållandena i det enskilda fallel. Ivissa fall blir en rehabiliteringsutredning obehövlig. Ett exempel på della är all det för arbetsåtergång inle krävs några särskilda ålgärder på arbetsplatsen. Någon utredning behövs inte heller när det klart framgår att de ålgärder som skall vidtas i rehabilileringssyfte ryms inom arbetsgiva- 88 rensgrundläggande skyldigheter enligt l.ex. Exempel på Prop.1990/91:141 när en utredning bör komma till stånd är när rehabiliteringsbehovenär oklara eller när del kan förmodas atl del kan komma alt krävas en rehabiliteringsålgärd,vid vilken ersättning skall utges från socialförsäkringen, eller när andra änparlerna på arbetsplatsen är bäsl lämpade atl handha rehabilileringsålgärden. Enförutsättning för all arbetet med rehabilitering skall kunna ske snabbt ochleda lill ell golt resultat är alt del på varje arbetsställe finns en beredskapför rehabiliteringsinsatser. Denna fråga behandlas i de av chefen förarbetsmarknadsdepartementet senare denna dag frarnlagda förslagen tilländringar i och arbetsmiljölagen, se avsnitt 3.4 i propositionensaml förslagel om ny 3 kap. 2 a § arbelsmiljölagen och specialmoliveringentill nämnda paragraf I det sistnämnda förslagel slås fast att arbetsgivarenskall se till att det finns en på lämpligt sätt organiserad arbetsanpassnings-och rehabiliteringsverksamhel på arbetsstället för fullgörande av de uppgiftersom enligt arbetsmiljölagen och enligt 22 kap. AFL vilar på honom.