prop · GE03126 · 1990-12-31 00:00:00 — I andra stycket föreslås en specialregel i fråga omomfattningen av arbetsdomstolens prövning av sin behörighet i mål somöverlämnats till domslolen från en kronofogdemyndighet. Regeln motsvarar idetta avseende gällande rätl (se 2 § andra stycket lag). Bakgrunden tillsärregeln, enligt vilken arbetsdomstolen skall lämna målet vidare lill entingsrätt endast om den finner sig inte vara behörig att handlägga det, ärföljande. Som nämndes tidigare skall en tingsrätt i molsvarandesituation lämna elt mål vidare om den finner att det inte framgår av handlitigarnaatt den är behörig alt handlägga målet. Skälen för denna ordning har redovisals.Arbetsdomstolens prövning av sin behörighet är emellertid av annan art än denprövning som en tingsrätt har att göra i etl vanligt kravmål. Arbelsdomslolenfår enligt tvingande regler bara pröva vissa sorters tvister och måste därförsjälvmant pröva sin behörighet i varje mål. Vad parterna anför i forumfrågan äralltså normalt inte avgörande. Eftersom arbetsdomstolen således i varje målsjälvmant måste komma fram till en definitiv ståndpunkt i behörighetsfrågan ärden lämpligaste ordningen atl arbetsdomstolen ~ i analogi med vad som gällerför närvarande - skall lämna målet vidare endasl när den faktiskt funnit attden inte är behörig. Regeln är främsl tillämplig i mål som överlämnats lill arbetsdomslolenfrån kronofogdemyndighet (36 och 54 §§ BfL) och i mål som överlämnats från entingsrätt (61 § BfL), Liksom enligt nuvarande ordning får arbelsdomslolen inteunderlåta att handlägga målet i den udda situationen att det är högsta domslolensom överlämnat målet lill arbetsdomstolen. Detta anges i sisla meningen. 1 paragrafen anges alt ansökan enligt 1 § får göras hoskronofogdemyndigheten också i fråga om fordran på avgift till huvudman förallmän vatten- och avloppsanläggningeller för allmänl värmesystem i sådana fall där tvist om Prop. anspråket skallprövas av statens va-nämnd. Hänvisningen ersätter den nu- 1990/91:126 varandelagen i ämnet . Regleringen innebär att mål, som på sökandensbegäran eller efter ansökan om återvinning skall överlämnas frånkronofogdemyndigheten lill tingsrätt, i dessa fall i stället skall överlämnas lillslatens va-nämnd (5, 36 och 54 §§ BfL). I övrigl hänvisas i denna del tillspecialmotiveringen till 1 §. I paragrafens sista mening har tagils in en regelrörande överlämnandet av mål från statens va-nämnd till tingsrätt (jämför specialmoliveringenlill 2 § andra styckel). 61 § BfL är tillämplig på denna situation. Del innebäratl va-nämndens beslut att lämna etl mål till tingsrätt inte får överklagas.Därmed bör man enligt min mening kunna avslå från en motsvarighet till regeln i2 § lag om alt frågan om nämndens behörighet inte får tas upp pånytt, sedan nämnden en gång prövat frågan om all återförvisa målet till dendomstol som överlämnat målet lill nämnden. I praktiken lär det nämligenknappast komma i fråga att en domstol lämnar tillbaka etl mål lill va-nämndensedan denna en gång förklarat sig obehörig att handlägga målet. Äldre regler föreslås fortfarande gälla övergångsvis förmål om lagsökning och betalningsföreläggande som inletts före ikraftträdandet. 4.7 Förslaget till lag om ändring i lagen om statens va- nämnd I 6 § har gjorts en redaktionell ändring. 4.8 Förslaget till lag om ändring i lagen om skiljemän I 1 § andra styckel sägs att skiljemän intefår uppta en fråga, varom rättegång eller lagsökning pågår, dock att rättegångej hindrar skilje-mannaförfarande, där anmälan om målets nedläggande skett hosrättens ordförande. Institutet lagsökning är utmönstrat i den nya summariskaprocessen. Det bör i förevarande sammanhang i fortsällningen vara lillräckliglall tala om alt rättegång pågår. I flera rättsfall har nämligen fastslagits allbegreppet rättegång i sammanhang med lis pendens (jämför 13 kap. 6 § RB)innefattar även den summariska processen, jämför t.ex. NJA 1957 s. 52 och 1975 s.200. Den gamla formuleringen om målels nedläggande bör ocksåändras. I ställel bör det anges atl skiljemannaförfarande inte hindras om lalani målet har återkallats. Att litispendenseffeklen på nytt inträder, om återkallelsenalertas med bindande verkan är självklart. Några övergångsbestämmelser lorde inle behövas. 4.9 Förslagen till lag om ändring i växellagen och Prop. checklagen 1990/91:126 71 § växellagen och 53 § checklagen I resp. paragrafs/öwca stycke har preskriptionsreglernaanpassats lill den nya lagstiftningen om summarisk process. Möjligheten till preskriplionsavbroltgenom lagsökning har sålunda utmönstrats. I stället har tagils in en regel omalt preskriptionen avbryts genom delgivning av ansökan om belalningsföreläggande;del är självfallet rimligt alt en ansökan om betalningsföreläggande i nuförevarande hänseende jämställs med en stämningsansökan. En förutsättning ärgivetvis all växeln resp. checken åberopas i det mål som delgiv-ningen avser. 93 § växellagen och 71 § checklagen Paragraferna innehåller regler för forum i växel- ochcheckmål. Sålunda gäller de vanliga ivislemålsreglerna i RB även i växel- ochcheckmål. Därutöver innehåller paragraferna i sin nuvarande lydelse enhänvisning lill lagsökningslagen för forumvalel i de fall lalan anhängiggörsgenom ansökan om lagsökning. När nu institutet lagsökning försvinner ochmotsvarande mål -målen om belalningsföreläggande - inle kommer alt anhängiggörasvid domslol ulan vid kronofogdemyndighet, saknas anledning atl här behållanågon erinran om var och hur dessa mål anhängiggörs. Här kommer i stället deallmänna forumreglerna i 6 § BfL atl gälla, något som i prakliken nästan undantagslöstlorde leda till samma resultat. Äldre föreskrifter skall gälla för mål om lagsökning sominletts före ikraftträdandet, 4.10 Förslagen till lag om ändring i konkurslagen, räntelagen och lagen om skydd mot vräkning vid arbetskonflikter I de berörda lagrummen har vidtagits redaktionellaändringar som är föranledda av den nya lagstiftningen om betalningsföreläggandeoch handräckning. Tillägget i tredje stycket i 3 kap. 9 § konkurslagen avserde fall då lalan av eller mot gäldenären förs i ell mål om belalningsföreläggandeeller handräckning. Det innehåller en uttrycklig föreskrift om atlkronofogdemyndigheten då intar samma ställning som domslolen när det gällerunderrättelser enligt paragrafen. Äldre bestämmelser skall fortfarande gälla för mål som anhängiggjortsföre ikraftträdandet. 4.11 Förslagentill lag om ändring i jordabalken (12 kap. 26 Prop. §), lagenom enskilda vägar, lagen om rätt till fiske, 1990/91:126 naturvårdslagen,miljöskyddslagen, bostadsrättslagen, väglagen,lagen om förbud mot dumpning av avfall i vatten, gruvlagen,lagen om vissa mineralfyndigheter, lagen om vissarörledningar, vattenlagen, lagen om vissa torvfyndigheter,, lagen om kulturminnenm.m., begravningslagen samt minerallagen ' I de akluella lagrummen finns regler omhandräckning och hänvisning görs, i de flesta fall uttryckligen, lill reglernai 17 § handräckningslagen. De föreslagna ändringarna går ut på atl särskildhandräckning i fortsättningen skall kunna meddelas av kronofogdemyndighetenenligt BfL. Även elt par andra ändringar av redaktionell natur har företagits. Regeringen häri en proposition (1990/91:92) föreslagit enny bostadsrätts-lag. Enligt förslagel skall denna lag träda i krafl den 1 juli1991. Förslaget till ny bostadsrättslag innehåller bestämmelser om handräckningsom hänvisar till den nu gällande handräckningslagen. Behovet av ändringar iden nya bosladsrältslagen så atl den i ställel kommer alt hänvisa lill BfLtorde få uppmärksammas under riksdagsbehandlingen. Liknande situationer kankomma all uppstå även i andra lagstiftningsärenden. Äldre föreskrifter skall gälla för mål om handräckning sominletts före ikraftträdandet, 4.12 Förslaget till lag om ändring i utsökningsregisterlagen I enlighet med vad som anförts i den allmänna motiveringen(avsnitl 2.4) föreslås den ändringen i 6 första stycket utsökningsregisterlagenatt registret skall få innehålla uppgifter om gäldenärens arbetsgivare.Formuleringen som används är uppgifter om "arbetsgivare eller annanutbetalare av ersättning som avses i 7 kap. 1 § eller 15 kap, 2 § UB". 1de sistnämnda lagrummen anges vilka foriner av lön eller annan ersättning somfår las i anspråk genom utmätning resp. införsel. 4.13 Förslaget till lag om register för betalningsföreläggande och handräckning Den summariska processen skall hos kronofogdemyndigheternaskötas med hjälp av ADB-teknik. Som nämnts i den allmänna motiveringen bör defrågor som rör ADB-register för den summariska processen regleras i lagform. Det ADB-register som finns inomexekutionsväsendet -utsökningsregistret - regleras i utsökningsregisterlagen(1986:617). Registret används huvudsakligen som hjälpmedel vidkronofogdemyndigheternas handläggning av mål om verkställighet enligt UB ochandra författningar. I utsökningsregistret finns uppgifter om redan fastställdaskulder och 64 Den summariska processen däremot ligger på ett tidi- Prop. garestadium av indrivningsförfarandet. Ansökningarna syftar i första hand1990/91:126 till att få till stånd en exekutionstitel. Del är viktigt, inte minslför den enskilde svaranden, att man i registersammanhang noga skiljer mellanfastställda förpliktelser och påstådda förpliktelser Därför måsle del finnasen rågång mellan ett register för den summariska processen och utsökningsregistret.Detta bör också komma till uttryck i författningsregleringen. Registerfrågornaför den summariska processen bör därför inte regleras i utsökningsregisterlagenutan - som föreslås i promemorian - i en särskild registerlag. Registrets ändamål och huvudsakliga uppbyggnad (1 §) Det främsta ändamålet med ett register för den summariskaprocessen skall naturligtvis - i enlighel med vad som framgår av 1 § - vara atlfrämja en rationell handläggning av målen. Men regislret måste också kunnaanvändas för lillsyn, planering och uppföljning av verksamheten och förstatistik av olika slag. Och för de sistnämnda ändamålen måste registret få ullnyttjasinte bara av kronofogdemyndigheterna, utan också av RSV i dess egenskap avcentralmyndighet för exekutionsväsendet. Om dessa grundläggande förhållandenhar det rått allmän enighet vid remissbehandlingen av promemorian . Vissa uppgifter i registret bör också få användas somunderlag för verkstäl- lighet enligt UB. Som lidigare har nämnls skallkronofogdemyndigheten normalt självmant genast verkställa utslagen i målen ombetalningsföreläggande och handräckning. Det är tänkt att uppgifterna omutslagen i målen skall överföras maskinellt från det nu akluella registret tillutsökningsregistret. En annan verkställighetsaspekt har berörts i den allmännamotiveringen (avsnitl 2.3). Del gäller behovet av att vid senareverkställighetsansökningar ta fram uppgifter om utslag i mål om belalningsföreläggande.Detta behandlas närmare i ett senare avsnitl om gallring av uppgifter ur registret. När det gäller frågan om det bör föras ett register förvar och en av de 24 kronofogdemyndigheterna eller etl enda, för hela riketgemensamt regisler kan följande sägas. Mindre regisler har fördelar från integriletssynpunkl,eftersom allmänhetens möjligheter att vid ett och samma tillfälle ta del avuppgifter i mål i den summariska processen självfallet påverkas av etlregisters omfattning. Om man väljer en modell med ett separat register förvarje kronofogdemyndighet, betyder inte det att man rent fysiskt måsle ha likamånga olika databaser, utan registren kan hållas tekniskt åtskilda inom ramenför samma databas. Bestämmande för huruvida regislret bör vara rikstäckandeeller regionalt är vilka krav den tilltänkta handläggningen ställer Datalagensutgångspunkt är att endasl den som behöver elt personregister i sin verksamhetskall kunna förfoga över det - alltså påverka dess innehåll - och ha åtkomsttill det. Del är endasl kronofogdemyndigheterna som i egentligmening skall handlägga målen i den summariska processen och fatta olika typerav beslut i målen. Varje myndighel skall bara handlägga de mål som anhängiggjortshos den. Vissa kontakter behöver givelvis las mellan kronofogdemyndighe- Det kan gälla t.ex.överflyttning av mål från en kronofogdemyndighet . till en annan ochvidarebefordran av felsända handlingar eller uppgifter Så- 1990/91:126 danttorde emellertid kunna ombesörjas utan att varje kronofogdemyndighet hartillgång via ADB till uppgifter i målen hos de andra myndigheterna. Vidare börRSV, som strax närmare skall utvecklas, av effektivitetsskäl ha ett flertalservicefunktioner på olika stadier av målens handläggning. Inte heller dessafunktioner förutsätter att man tillskapar elt enda rikstäckande register. Motdenna bakgrund ställer jag mig bakom den i promemorian förordade och vidremissbehandlingen allmänt godtagna lösningen atl varje kronofogdemyndighet fårsitt eget register för den summariska processen. Förfoganderättoch regbteransvar (2 S) Iett system där varje kronofogdemyndighet har sitt eget register för den summariskaprocessen är det till en början självklart att varje myndighet skall haförfoganderätt och registeransvar i datalagens mening för sitt eget register Enbestämmelse om kronofogdemyndigheternas registeransvar har förts in i förstameningen i 2 §. Enfråga som under lagstiftningsärendets beredning varil föremål för delademeningar är om RSVs befattning med registren i den summariska processen ochmed målen i övrigt bör föranleda att även RSV tilläggs etl registeransvar förkronofogdemyndigheternas register. Den frågan måste självfallet bedömas motbakgrund av vilka uppgifter RSV skall ha i det nya systemet. Ipromemorian förutsågs alt RSV i sin egenskap av centralmyndighet skulle havisst behov av alt ha tillgång till registret för den summariska processen.Det gällde bl.a. för tillsyn och uppföljning av verksamheten och för service avdatasystemet. Detta talade enligt promemorian för att RSV borde få vissterminalåtkomst till registret men att RSVs medverkan inte borde medföra attverket fick något eget registeransvar. Dessa slutsatser har i stort settgodtagits av remissinstanserna. Såvitt gäller frågan om lerminalåtkoms-ten harjag samma uppfaltning. Inlegritetsfrågorna kan i denna del lösas genombegränsningar i RSVs lerminalåtkomst, vilka behandlas i anslutning till 8 §.När det däremot gäller frågan om regisieransvar för RSV har jag kommit tillmotsatt uppfattning, såsom jag strax skall utveckla. Avsevärdarationaliseringsvinster kan uppnås, om RSV lämnar kronofogdemyndigheternaservice inom ramen för ADB-systemet i olika moment i målens handläggning, delsvid mottagandet av mål via ADB-medium, dels i samband med olika beslut somkronofogdemyndigheten fattar vid handläggningen av målen, dels vid gallring avmålen. Ettviktigt led i en rationell summarisk process är att ansökningar kan göras medhjälp av ADB-medium (jämför 9 § andra meningen BfL). Bl.a. av tekniska skäl ärdet mest ändamålsenligt att sådana ansökningar lämnas centralt till RSV förvidare befordran till kronofogdemyndigheternas register. Genom att RSV på dettasätt tillför registren nya mål påverkar RSV innehållet i registren. Underärendets beredning har diskuterats huruvida man - om man skulle vilja undvikaett registeransvar för RSV - skulle kunna åstadkomma en ordning enligt vilkenkronofogdemyndigheterna med hjälp av ADB själva hämtar målen hos RSV. Det haremellertid visat sig att delta skulle leda till fördröjningar och avsevärdakomplikationer i hanteringen Prop. utan atl några vinster utifrån de värderingarsom ligger bakom dalalagen 1990/91:126 skulle uppnås. Det enda rationellaär därför att RSV självt tillför kronofogdemyndigheternas register deansökningar som lämnas in på ADB-medium. I samband med mottagandet av de nämnda ansökningarna skall- enligt de planer man arbetar efter- RSV före överföringen tillkronofogdemyndigheternas register göra dels en maskinell kontroll av att detmottagna materialet är tekniskt möjligt att överföra, dels lämna förslag lilldiarienummer hos myndigheten. Denna befattning innebär inte att någotpersonregister i datalagens mening inrättas hos RSV. Jag vill nämna att det iett tidigare skede av ärendets beredning föreslogs atl en sorls motlagningsregisterskulle inrättas hos RSV. Men detta förslag byggde på delvis andraförutsättningar, bl.a. att RSV skulle göra en mer omfattande bearbetning avbandansökningarna. När det gäller RSVs befattning i övrigt med målen i densummariska processen kan man förutse att stora rationaliseringsvinster kanuppnås, om förelägganden och utslag som beslutas hos kronofogdemyndigheternakan framställas och expedieras centralt genom medverkan av RSV. Man arbetar nuefter att en sådan ordning skall genomföras. Denna befattning med målen kräveratt RSV får tillföra registren bekräftelser på att de av kronofogdemyndigheternabeställda åtgärderna har utförts. Även vid gallringen av registren (jämför 11 §) är del enförutsättning för en rationell handläggning atl åtgärderna kan utförasmaskinellt, vilket åtminstone med nuvarande tekniska förutsättningar krävermedverkan av RSV. Den befattning med målen i den summariska processen, somRSV enligt den nu lämnade redogörelsen bör ha, medför att RSV på olika sätt ochi olika skeden av handläggningen kommer att kunna påverka innehållet i kronofogdemyndigheternasregister, utan att man rubbar det grundläggande förhållandel att självahandläggningen av målen sker hos myndigheterna själva. Starka effektivitetsskältalar för att denna ordning genomförs. Det är med hänsyn till den förfoganderättöver registren som RSVs befattning innebär nödvändigl alt tillägga RSV ettregisteransvar i datalagens mening för kronofogdemyndigheternas register. Under lagstiftningsärendets beredning har diskuteratshuruvida man skulle kunna ålägga RSV endast etl begränsat registeransvar i denmeningen att RSV skulle vara ansvarigt enbart såvitt avser de uppgifter iregistret som påverkats genom verkels åtgärder. Datainspektionen har emellertidställt sig avvisande till en ordning med ett sådant begränsat registeransvaroch därvid främst hänvisat till att delta skulle medföra olägenheter för enenskild som vill begära rättelse av eller skadestånd för felakligt infördauppgifter; den enskilde skulle enligt inspektionen i sämsta fall tvingasförebringa utredning om vilken av de registeransvariga som förfogar över dendel av registret där felet uppstått. Deinvändningar som datainspektionen haft på den här punkten kan till godoses, om man i ställel löser frågan så alt RSV tilläggs ell fullständigt re gisteransvar gemensamt med kronofogdemyndigheterna. Den enskilde kan med en sådan ordning - som för övrigt principiellt överensstämmer med vad som gäller i fråga om utsökningsregistret - vända sig till vilken av deregister- 67 ansvariga som helst. Andra meningen i 2 § har utformats i enlighelmed Prop. Frågan om uldrag ur registren enligt 10 § dalalagenbehandlas i anslut- 1990/91:126 ning lill 10 §. Datainspektionen har i sitt kompletterande yttrande enligt2 a § datalagen inte haft någol i och för sig att erinra mol att RSV får den nubeskrivna rollen i målhanleringen och del angivna registeransvarel. Emellertidanför inspektionen atl det saknas författningsslöd för RSVs befattning medmålen. I denna fråga vill jag säga följande. Den omständigheten atlRSV för kronofogdemyndigheternas räkning tar emol ansökningar som görs på ADB-mediuminnebär inte att man går ifrån reglerna i BfL om atl ansökan om belalningsföreläggandeformellt sett görs hos kronofogdemyndigheten (jämför vad som i avsnitt 2.3sagts om samma fråga såvitt avser ansökan om utmätning). För RSVs befattningmed målen anser jag att det inte krävs någol slöd i lag. Men det är förståsändå lämpligt all arbetsfördelningen mellan kronofogdemyndigheterna och RSVläggs fast. I denna fråga avser jag atl återkomma lill regeringen isamband med atl jag anmäler en till-lämpningsförordning lill BfL. Därigenomkommer det också all ges förfallningsslöd för RSVs befattning med målen. En ansökan om betalningsföreläggande på ADB-medium somlämnas in till RSV kommer att anses inkommen till kronofogdemyndigheten när uppgifternai ansökningen lagts in i registret och därigenom blivit tillgängliga förkronofogdemyndigheten (jämför vad som i avsnitl 2.3 sagls om samma fråga såvitlavser ansökan om utmätning). Innehållet i registren (3-7 §§) Som nämnts skall kronofogdemyndigheternas regisler främstvara ett hjälpmedel för målhanleringen. Därmed är det i stor utsträckningredan klarl vilka uppgifter registren skall få innehålla. Del är alltså - ienlighet med vad som anförts i promemorian - främst fråga om grundläggandeuppgifter om parterna, såsom deras namn, adress och person- ellerorganisationsnummer, uppgifter om ombud, ställföreträdare och ingivare,grundläggande identifikationsdata om målen, uppgifter om yrkandena i målen -inklusive givelvis svarandens eventuella bestridande - och grunderna för dessa,uppgifter om handlingar som ges in eller skickas ut eller muntliga besked somlämnas i målen, uppgifter som behövs för bevakning av delgivning och frister samluppgifter om utslag och beslut i målen. Såsom RSV påpekat i sitt remissvar finns del också behovav alt registrera en del uppgifter av teknisk och administrativ arl. Det är t.ex.fråga om kodbeteckningar för de ingivare som i enlighel med meddeladetillstånd ger in ansökningar på ADB-medium. Kodbeteckning behövs här för allmöjliggöra kontroll av hur dessa ingivare efterlever villkoren i sina tillståndm.m. Vidare är del fråga om sådana uppgifter som beteckningar för de olikakronofogdemyndigheterna samt olika slag av referensnummer Reglerna i 3-7 §§ har utformats i enlighet med del nusagda. Som konslaterats skall varje kronofogdemyndighet haterminalåtkomst lill uppgifterna i sitt register. Även RSV bör - som tidigare nämnls- i princip haterminalåtkomst till kronofogdemyndigheternas register Begränsningar Prop. iRSVs möjligheter att söka i registren behandlas i anslutning till 8 §. RSVhar i sitt remissvar anfört att det finns behov för kronofogdemyndigheternaall ha lerminalåtkomst till vissa uppgifter som gäller mål vid andra kronofogdemyndigheter,nämligen uppgift om aktuella delgivningsadresser till svaranden. Enannan idé när det gäller att underlätta delgivningsarbetet som har kommit uppvid beredningen av della ärende är att samordna delgivningen i flera pågåendemål mot samma svarande. Om målen pågår vid olika kronofogdemyndigheter är deten förutsättning för samordningen att kronofogdemyndigheten har lerminalåtkomstlill uppgifter om att mål mol samma svarande pågår vid någon annankronofogdemyndighet. Datainspektionenhar under ärendets beredning anfört atl den sålunda föreslagna terminalåtkomstenlill uppgifter om mål vid andra kronofogdemyndigheter motverkar just del syfteman velat uppnå genom alt inrätta regionala register i stället för ettrikstäckande register, nämligen atl begränsa den mängd registeruppgifter somallmänheten kan ta del av vid ett och samma lillfälle. Enligt inspektionen kan etlintresse från borgenärssynpunkt att ta del av registeruppgifterna gällauppgifter om ansökningar om betalningsföreläggande mol fysiska personer sominte är näringsidkare; sådana uppgifter erhålls nämligen inte frånkreditupplysningsföretagen. Med den föreslagna regleringen skulle allmänhetenmed stöd av offentiighetsprinci-pen kunna få uppgift om en viss personförekommer i en kronofogdemyndighets regisler och därutöver om samma personförekommer hos någon annan kronofogdemyndighet i landet. Inspektionen förklararsig med skärpa avstyrka en sådan reglering. Somdatainspektionen anfört skulle den föreslagna regleringen innebära en ökning avden mängd information om en viss svarande som blir tillgänglig vid elt ochsamma lillfälle för en kronofogdemyndighet och därmed också för allmänheten medstöd av offentlighetsprincipen. Det är i viss mån osäkert vilka vinster som ipraktiken kan göras genom att man låter en kronofogdemyndighet för delgivningsändamålfå lerminalåtkomst lill uppgifter ur andra kronofogdemyndigheters registen Medhänsyn härtill bör förslagen nu inte genomföras mot datainspektionens bestämdaavstyrkande.