prop · GE03155 · 1990-12-31 00:00:00 — Ytterligare begränsningar gäller fördenna. Ändringarnai 2 och 3 §§ innebär således alt bestämmelserna om tillståndsplikien harkopplats bort från beskrivningen av lagens tillämpningsområde. Bestämmelsernai 2 och 3 §§ kommer således i fortsättningen bara all innehålla vissaförutsättningar för all lagen skall gälla. Tillsiåndsplikiens omfattning angesi slällel i en ny 3 b §. Ihuvudsak kan en sådan ordning genomföras utan alt beslämmelserna i paragrafernai övrigl ändras. Enda undantaget utgör reglerna om exekutiva förvärv i 3 § 10som därför flyttats lill den nya 3 b §. Nägon ändring i sak innebär inle della. Därutöverhar i 3 § I, föruiom all ordet lanlbruksstyrelsen har bytts mol statensjordbruksverk, den ändringen gjorts all också förvärv frän staten efter beslutav regeringen har undantagils. Paragrafen,som är ny, innehåller bestämmelser om att förvärv av lantbruks-egendom i vissafall inle fär ske ulan tillstånd. Paragrafenmotsvarar 3 b § i lagrådsremissen. Beslämmelserna i 3 a § i lagrådsremissen attförvärv i vissa fall får ske utan tillstånd har flyttats till 3 b §. är det mest följdriktigt att det först anges när förvärvstillslåndfordras och därefter när tillstånd inte behövs. Som lagrådel föreslagit hardärför paragraferna fått byta plals. Hittillshar enligt huvudregeln i 2 § tillsiåndsplikt gälll för alla förvärv av lanlbruksegendom som skett genom något sådant fång som anges i paragra fen. De nya bestämmelserna i 3 a § innebär långtgående begränsningar av tiUståndsplikten. Ifortsättningen krävs tillstånd till förvärv av lantbruksegendom bara om Prop.1990/91: 155 egendomen är belägen i glesbygd eller i omarronderingsområde ellerom förvärvaren är en juridisk person. Tillstånd till förvärv av egendom behövsdessutom bara om inte bestämmelserna i 3 b § är tillämpliga. Genom bestämmelsernai 3 b § undantas förvärv i glesbygdsområde i vissa fall från lillståndsplikt.En förutsättning är dock atl egendomen inte är belägen i omarronderingsområde.Inom omarronderingsområde föreligger alllid lillståndsplikt förglesbygdsförvärv enligt förevarande paragraf Undantaget i 3 b § 2 är vidare såkonstruerat all i princip tillsiåndsplikt enligt förevarande paragrafföreligger så länge anmälan med åtagande inle har givits in till länsstyrelsen.Detta i sin tur innebär, som också anmärks i kommentaren lill 3 b §, alt ettförvärv blir ogiltigt enligt 13 § om varken anmälan enligt 3 b § 2 ellertillstånd har sökts från förvärvet. Paragrafen motsvarar 3 a § i lagrådsremissen. Som nämnts under 3 a § har3 a och 3 b §§ på förslag av lagrådel fåll byta plats. Paragrafeninnehåller bestämmelser om all förvärv i vissa fall får ske ulan tillstånd.Bestämmelserna omfattar förvärv av egendom i glesbygd om egendomen liggeruianför omarronderingsområde. Att förvärv av egendom inom omarronderingsområdeinte omfattas beror på att sådana förvärv måsle tillslåndsprövas enligt desärskilda lillslåndsreglerna för dessa områden. Beslämmelserna har behandlatsi den allmänna motiveringen, avsnitt 2.3. Enligtförsia punkten får förvärv ske ulan lillslånd om förvärvaren är bosalt inomglesbygdsområdet i den kommun där förvärvsegendomen är belägen. Beslämmelsernainnebär att den som i minst etl halvår har varil bosalt i ell glesbygdsområde ien kommun har rält all förvärva lantbruksegendom i samma eller andraglesbygdsområden inom kommunen. För förvärv av glesbygdsegendom uianför denegna kommunen fordras däremol tillstånd. Enligtandra punkten fär förvärv ske utan tillstånd om förvärvaren ålar sig alt varabosatt pä förvärvsegendomen. Åtagandet skall innebära atl förvärvaren skallbosätta sig på fastigheten från förvärvet och därefter bo påden i minst fem är. För att förvärvaren skall anses vara bosall på fastighetenlorde i allmänhet krävas atl han är folkbokförd på den. Åtagandet skall tasmed i den anmälan om förvärvet som skall göras enligt andra stycket. Uppfyllsinte åtagandet får staten lösa egendomen. Bestämmelser härom har tagils in i enny 10 a §. Allåtagandel på detta sätt har gjorts till en förulsällning för tillståndsfrihelinnebär att så länge anmälan inte har gjorls föreligger i princip skyldighetatt söka tillstånd till förvärvet. Bestämmelsernai paragrafen avser bara fysiska personers förvärv. Detta framgär indirekt avall det för tillämpning av säväl första som andra punklen ställs krav påförvärvarens bosättning. Allaförvärv enligt paragrafen skall enligt bestämmelserna i andra stycket 41 Fordras ett ålagande om bosättning enligt andra Prop.1990/91: 155 punkten skall detta göras i anmälan. Pålagrådels förslag har bestämmelserna om all åtagandet skall göras i anmälan ochom vad åtagandet skall innebära samlats i ett särskilt Iredje stycke. Fordrasförvärvstillstånd enligt jordförvärvslagen skall en ansökan om lagfart påförvärvsfastigheten avslås om tiden för atl ansöka om tillstånd är försutteneller förvärvstillstånd har vägrats. I annat fall skall om tillstånd saknaslagfartsansökningen förklaras vilande. Detta följer av 20 kap 6 § 8 och 7§ 13jordabalken. Beslämmelserna i förevarande paragraf om tillståndsfrihet kommeri det sammanhanget att innebära följande. Genomatt avgränsningen av glesbygds- och omarronderingsomrädena kommer atl följakommun- eller församlingsgränserna, kan inskrivningsmyndigheterna enkeltavgöra om fastigheten för vilken lagfart söks är belägen inom ett sådantområde som avses i paragrafen. Attett förvärv fär ske utan lillslånd med slöd av försia punkten kan enkeltstyrkas genom att förvärvaren företer personbevis som visar att han i minst elthalvt år har varil folkbokförd inom ett glesbygdsområde i kommunen. Någolhinder för lagfart föreligger då inte enligt jordförvärvslagen. Föratt tillståndsfrihet skall föreligga enligt andra punkten fordras att anmälanmed åtagande om bosättning har skett. Har sådan anmälan inte gjorts föreliggeri princip lillståndsplikt. Företes intyg om anmälan föreligger inte någolhinder för lagfart. I annat fall bör lagfartsansökan förklaras vilande eftersomförvärvet fär anses vara beroende av tillståndsprövning. Har inte anmälan skettoch har inle heller tillstånd sökts inom den tid som gäller härför innebärreglerna i 13 § jordförvärvslagen att förvärvet blir ogiltigt. Lagfartsansökningenskall således avslås om varken anmälan gjorts eller lillslånd sökts inomföreskriven tid. Förnärvarande anges i 4 § i ell flertal punkter olika fall när förvärvstillslåndfår vägras. Beslämmelserna syfiar bl.a. till att skapa lämpliga och rationellaföretag och att möjliggöra en viss priskontroU. Ändringarnai paragrafen innebär bl.a. att möjligheten att vägra tillstånd avrationaliseringsskäl har begränsats dels genom att bestämmelserna har getts enavgränsad geografisk räckvidd, dels genom alt grunderna för avslag harinskränkts. Till paragrafen har också förts bestämmelserna om regionalpolitiskthänsynslagande. Bestämmelserna om prisprövning har utgått ur lagstiftningen. Denya bestämmelserna i första stycket ersätter de regler om regionalpolitiskthänsynstagande som finns i 7 §. Avsikten med de nyabestämmelserna äratt göra lagsliftningen lill ett effektivare regionalpolitisktinstrument. Skälen till detta framgår av den aUmänna motiveringen, avsnitt 2.3. Äregendomen belägen utanför ell omarronderingsområde blir bestäm melserna i försia stycket tillämpliga bara om förvärvaren inte är ortsboende pä det sättet som krävs enligt 3 b § 1 och inte heller gör ett sådant åtagande 42 om bosättning som krävsenligt 3 b § 2. Ligger egendomen i ett omarronde- Prop. 1990/91; 155ringsområde skall bestämmelserna däremot alltid tillämpas. Förvärvstillståndfår enligt första stycket vägras om egendomen behövs för sysselsättningen ellerbosättningen på orten. I förhållande till tidigare gällande bestämmelser i 7 §innebär detta en utvidgning. Enligt 7 § fick nämligen endastsysselsättningsskäl tillmätas belydelse. I förevarande paragraf jämställsbehovet av inflyttning lill en ort med behovet av sysselsättning för de påorten boende. Avsiktenmed bestämmelserna är atl anlingen stärka sysselsättningsunderlaget för demsom är bosatta i glesbygden eller få till stånd varaktig bosättning i området. Föralt beslämmelserna skall åberopas som avslagsgrund bör det krävas att ettvägrat tillständ kan få en direki och påvisbar effekt på sysselsättningen ellerbosättningen i området. Den tilltänkta användningen av fastigheten börredovisas. Vidare bör det göras en bedömning av möjligheten att få en sådananvändning av fastigheten till slånd inom rimlig lid. Tillståndbör ktjnna vägras med hänvisning till behovel av sysselsättning inte bara dåfråga är om att stärka sysselsällningsunderiaget för någon som redan är bosatti området utan också för att skapa sysselsättningsunderlag för inflyttande.Bestämmelserna bör vidare kunna tillämpas både då egendomen skall användassjälvständigt och då den skall användas i kombination med annan verksamheteller för alt stärka sysselsättningsunderlaget för en redan etableradjord-eller skogsbruksföretagare i området. Något krav på att egendomen skallanvändas för fortsatt jordbruksproduktion gäller inte. Även andra tänkbara sättatt ulnyttja fasligheten bör tas i beaktande. Kravelpå varaktighet i bosättningen får anses innebära att den som inte är beredd attäta sig atl bo på fastigheten som fordras för ett ålagande, , inte skall betraktas som inflyttande till glesbygdsområdet vid enlillämpning av beslämmelserna. I de fall del bedöms angeläget och realistisktatt få en varaktig inflyttning till stånd bör förvärvstillslånd vägras om ettåtagande om bosättning inte görs. Genomall undantagsregeln i 3 b § 2 inte är lillämplig inom omarronde ringsområden kommer en del förvärv atl prövas enligt bestämmelserna i förevarande paragraf, trots att förvärvaren är villig atl göra del åtagande som fordras. I de fallen kan tillståndsmyndigheten, om förvärvaren ålar sig det, med slöd av 10 § förelägga förvärvaren en molsvarande boplikt. Sker detta tillgodoses det intresse som de aktuella bestämmelserna avser att skydda. I sådana fall bör förvärvstillstånd inte kunna vägras med hänvisning j Bestämmelsernai andra stycket är tillämpliga bara pä egendom som är belägen i sådana områden som av regeringen har förklarats vara omarron deringsområden. Gällande rationaliseringsbestämmelser kan sägas ha inne burit alt ett förvärv har prövats från två olika aspekter. Den ena har gälll ägostmkluren och den andra storleken och omfattningen av lantbruksföre taget. Lagstiftningen har syftat till dels att bilda och bibehålla väl arronde rade fastigheter, dels att i viss utsträckning bilda och bibehålla lantbruks företag som utgör bärkraftiga enheter. Genom ändringarna i paragrafen utmönstras det sistnämnda hänsynstagandet ur lagstiftningen. skall i fortsättningenendast utgöra ell instrument för all förbättra faslighe- Prop. 1990/91:155temas arrondering. Bestämmelserna har behandlats i den allmänna motiveringen,avsnitl 2.2. Föratl ell område skall upptas som etl omarronderingsområde fordras enligt I § attdet finns ett program för strukturrationaliseringen i områdel. Avslagsgrunden iandra slyckel innebär alt förvärvstillslånd kan vägras om förvärvet skulleförsvåra etl genomförande av programmel. Ingenav avslagsgrunderna i paragrafen är obligatorisk. Vägras förvärvs-tillstånd ärstaten enligt 14 § skyldig all lösa egendomen. Ändringarnainnebär att möjligheten för regeringen att förbehålla sig viss prövning harslopats. I fortsättningen skall således lillslåndsärendena prövas avlänsstyrelsen eller om regeringen besiämmer det av slatens jordbruksverk.Skälen för detta framgår av den allmänna motiveringen, avsnitl 2.6. Liksomlidigare innehåller försia slyckel bestämmelser om föreläggande om bosättning ivissa fall av regionalpolitiska skäl. Däremot har beslämmelserna i övrigt, somnärmast tog sikte på att få till stånd ett fortsatt brukande av vissalantbruksföretag, utgått. Bestämmelserna i andra stycket om rätl för staten attlösa egendomen om elt föreläggande inte efterievs har flyttats till den nya 10a §. Liksomhittills gäller atl ett föreläggande om boplikt bara får meddelas på grundvalav förvärvarens egel åtagande. Tillämpningsområdet för bestämmelsen harbegränsats till glesbygd inom omarronderingsområde. I fråga om egendom, somligger i glesbygd men utom omarronderingsområde, kan motsvarande åtagandegöras enligt 3 b §. Sker sådanl ålagande skall förvärvet inte prövas. Någotföreläggande kan då inle heller meddelas med stöd av förevarande paragraf Dentid ett åtagande och därmed ocksä etl föreläggande enligt paragrafen skallomfatta har ändrats så att överensstämmelse uppnås med de krav som ställs påelt åtagande om bosättning enligt 3 b §. Den tid inom vilken bosättning skallske skall räknas från det alt lagakraftägande beslut i tillståndsfråganföreligger. Förstastycket motsvarar delvis 10 § andra stycket i gällandejordförvärvs lag. Det tillägget har dock gjorts atl rätten för staten atl lösa egendom om fallar inle bara det fallet då etl föreläggande enligt 10 § inle efterlevs ulan också del då ett åtagande enligt 3 b § inte uppfylls. På grund av all bestäm melserna avser inlösen också i vissa andra fall än som avses i 10§ har beslämmelserna i enlighel med lagrådets förslag lagils in i en ny paragraf i stället för all föras lill 10 § som elt andra stycke. Beslämmelserna i andrastycket däremol saknar motsvarighet i gällande Prop. 1990/91:155 lag.Beslämmelserna innebär atl länsslyrelsen älagls atl genast anmäla lill dencentrala myndigheten om del finns förutsättningar atl lösa en egendom. Somframgär av den allmänna motiveringen, avsnitt 2.3, skall del i fortsättningenankomma pä den cenirala och inle som pä den regionala myndigheten attföra talan om inlösen av fastigheten, när förvärvaren inte rättar sig efterföreläggandet eller uppfyller åtagandet. Iell nyll försia stycke i paragrafen har tagits in bestämmelser om inom vilkenlid en anmälan skall göras. Tiden har beslämts lill . Detta överensstämmermed den tid inom vilken tillstånd skall sökas då sådant fordras. Hänvisningarnai paragrafen har ändrals sä att staten liksom blir lösenskyldig däförvärvstillslånd vägras av ralionaliseringsskäl eller av regionalpolitiskaskäl. Ändringarnaär en direki följd av all tillståndsprövningen har begränsats. Ändringarnainnebär atl kammarrällen i stället för regeringen skall pröva ärenden omöverklagande av den cenirala myndighetens beslul. Skälen härför har behandlatsi den allmänna motiveringen, avsnitt 2.6. Denya beslämmelserna träder i kraft . En ansökan omförvärvstillslånd som har getts in före ikraftträdandet, men som inle harslutligt avgjorts, skall dock prövas enligt de nya bestämmelserna. I många fallkommer della all innebära all lillslånd inle längre behövs. Förförvärv i glesbygd gäller dock äldre bestämmelser såviu avser regionalpolitiskthänsynstagande eftersom de nya föreskrifterna innebär en skärpning.Övergångsvis skall också 10 § i sin äldre lydelse kunna lillämpas i fråga ommöjligheten atl föreskriva bosättning. Den gamla inlösenbesläm-melsen i 10§andra slyckel skall gälla i fråga om alla förelägganden om bosättning som harmeddelats enligt äldre föreskrifter. Denya bestämmelserna innebär atl anmälan med ålagande om bosätt ning skall göras senast efler förvärvet. Sädan anmälan kan bara ske när den nya lagen har trätt i kraft, dvs. i fräga om förvärv som äger rum efter . Förvärv som har skett före della datum blir följakt ligen alltid tillståndsplikliga enligt de nya reglerna om egendomen är belägen 45 i glesbygd och förvärvareninte är ortsboende. Har förvärvet gjorls efler den Prop. 1990/91:155 Iapril finns en möjlighet för forvärvaren att inom Bilaga 1 göra ett sådant åtagande som innebär att förvärvet blirtillsiåndsfritt. Tillståndsplikt gäller till dess etl sådant åtagande hargjorts. Gäller lillståndsplikt skall förvärvet som nämnls prövas enligt de gamlabestämmelserna om regionalpolitiskt hänsynstagande. Ifråga om fasligheter som har förvärvats på exekutiv auktion kan situationenvara den all har beslutat om försäljning enligt 16 § trots attlillslånd inte längre skulle krävas enligt de nya reglerna vid vanligt förvärv.För sådana fall föreskrivs i övergångsbestämmelserna atl försäljningen inteskall verkställas. Ifråga om överklagande av beslul som har meddelats av lanlbruksstyrelsen föreikraftträdandet skall äldre föreskrifter gälla. Ändringeni 7 § lagen (1985:658) om arrendatorers räll att förvärva arrren-destället ären direkt följd av att bestämmelserna om prisprövning i 4 § 4 jordförvärvslagenhar slopats. I övrigl har i lagen bara den ändringen gjorts alt ordetlantbruksstyrelsen i 5 § har bytts mot slalens jordbruksverk. Ändringeni 12 § förköpslagen (1967: 868) beror på alt del har införts ett nytt stycke iden paragraf lill vilken förköpslagen hänvisar. Någon saklig ändring har inlegjorts. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslårriksdagen atl anta förslagen till 1. lagom ändring i jordförvärvslagen (1979:230), 2.lag om ändring i lagen (1990:1492) om ändring i jordförvärvslagen (1979:230), 3.lagom ändring i förköpslagen(1967:868), 4.lag om ändring i lagen(1985:658) om arrendatorers rält att förvärva arrendestället, 5.lag om ändring i lagen(1990:1484) om ändring i lägen (1985:658) om arrendatorers rält atl förvärvaarrendestället. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar alt genom proposition föreslå atl anta de förslag som föredraganden har lagt fram. Sammanfattning av utredningens forslag Prop. i990/9i; 155 1 Jordförvärvslagens historiska utveckling Jordförvärvslagenreglerar köp och försäljning av jord- och skogsfastigheter i landet. Lagenstillkomst kan räknas från den s.k. bolagsförbudslagen anlagen i början avseklet. Lagen har utvecklats i olika steg. 1 början var skyddet av jordbruksbefolkningenoch sambandet brukande-ägande (genom t.ex. bolagsförbudet) det centrala. På 40-och 50- talen ställdes ra-tionaliseringsmålen i centmm och på 70- talettillfördes lagen regionalpolitiska målsättningar. 2 Lagens mål och medel Nuvarandejordförvärvslag kan sägas innehålla tre cenirala mål. a)ochsambandet brukande-ägande inom jord- och skogsbruket. b)Främja jord- och skogsbruketsstrukturrationalisering. c)Främja sysselsättningen iglesbygd. Lagenfungerar sä att lantbruksnämnden i aktuellt län ges rätt att neka en potentiellköpare förvärvstillständ om köparen är juridisk person, om man anser atl prisetär alldeles för högt osv. 3 Utredningens slutsatser i sammandrag Huvudfrägeställningeni undersökningen är om lagen är effekliv, dvs. om den bidrar lill alt uppfyllade angivna syftena. Ulredningen har alltså utgått från atl de tremålsättningarna ovan är rikliga ullryck för samhällets värderingar på områdetoch ifrågasälter dem inle. Slutsatsenav analysen är all lagen inle fyller sina syften utom i etl vikligt avseende,nämligen då det gäller juridiska personers ägande; lagen har verksamt bidragittill att förhindra bolagsköp av jord och skog. Vadgäller övriga mål är lagen ineft"ekliv. Den har inte förhindrat en långtgåendeseparation av brukande och ägande inom jord- och skogsbruk. Lagen har möjligenbidragit till att göra lantbruksenheterna större än eljest, men den har intefrämjat rationaliseringen i belydelsen produktionskostnader per enhet.Slutligen har lagen inte förhindrat en långtgående utflyttning frän glesbygden.Intehellerhindrarlagen köp och försäljning i spekulationssyfte. Tillyttermera visso finns det starka skäl all misslänka att lagen i väsentligadelar verkat i en riktning som går rakt emot dess uttalade syften. På godagrunder kan det antas att lagen bidragit till atl skilja ägande från brukandesamt atl den avfolkar snarare än befolkar glesbygden. Dålagen är ineffektiv till de angivna syftena är det ulredningens slutsals alt lagen bör förändras. Vadavser förbudet för juridiska personers förvärv 47 Som ulredningen visar fungerar lagen effektivt, och Prop.1990/91:155 ulredningen ser heller inga samhällsekonomiska skäl lill allförändra ägar- Bilaga 1 strukturen lill lanlbmksfasligheterna. Beslämmelsernaför all underiätta rationaliseringsprocessen i skogs- och lantbruk böremellertid enligt ulredningen lyftas ur förvärvslagsliftningen.Rationaliseringsprocessen inom skogs- och jordbruk (liksom för övrigl inom allaandra näringar) sköls på ell naturiigt sätt genom konkurrensen och behöverinteunderslödjasgenom en särskild lagsliflning. Etl borllagandeavralionaliseringsparagraferna kommer möjligen all leda lill en långsammare storlekstillväxtför lantegendomarna, men det kommer inle all medföra en långsammareeffekliviseringsprocess. Likasåanser ulredningen alt all form av prisprövning skall upphöra. Denspecialundersökning av fastighetspriserna som gjorts visar att dessa (i genomsnitt)inle innehåller några slörre spekullationselemenl, ulan avspeglar underiiggandereella värden, som rolnello, ränta, jordbrukssubvenlioner osv. Den nuvarandeprisprövnigen är ett direkt gynnande av de som önskar och får köpa egendomar. Imolsvarande grad missgynnar del nuvarande systemet säljarna, som inte får utdel fulla värdel på sina fastigheter. Systemet hindrar inte spekulation, detendasl begränsar kretsen av människor som tillåts spekulera. Det finns enligtutredningen ingen anledning för att samhället skall ingripa mol priser som är"för höga" men inte mot priser som är "för låga". Om nägonköpare (av okunskap eller annal) är beredd alt belala vad som normalt ansesvara etl för högl pris för en faslighet, bör denne köpare själv få svara förföljderna. Omsamhället önskar all stödja t.ex. lillskollsförvärv, bör delta ske genomdirekta bidrag eller genom subventioner. Nuvarande system med prisprövninginnebär atl hela kostnaden för förvärvet läggs på säljaren som alltså inte kanta ut det pris han vill. Det finns förvisso effekter som inte är önskvärda,l.ex. all högre priser via taxeringsvärdena päverkar icke-marknadstordafastigheter, men dessa problem bör lösas genom skattelagstiftningen och inlegenom att begränsa säljarens räll alt kräva det pris han vill ha. Vadslulligen avser lagens regionalpoliliska målsättningar konslaleras försl attdessa motarbetas av lagens ralionaliseringsbeslämmelser. Om emellertid desenare borttages kan lagen förändras lill all bli ell verksamt redskap iregionalpolitiken, låt vara all dess roll alllid kommer atl vara tämligenbegränsad. alternativ är dock all lägga hela regionalpolitiken uianförförvärvslagstiftningen och islällel förslärka de traditionella medlen som l.exlokaliseringsbidrag och glesbygdsstöd. Ulredningenser två alternativ lill forändring av lagen. 1 del försia alternativet behållsbestämmelserna om juridiska personer, rationaliseringsbestämmelserna las bortoch de regionalpoliliska ambitionerna lyfts fram. Den förändring som föreslåstar sikle på alt underiätta för dem som vill förvärva en lantbruksfaslighel iavsikl atl bosätta sig i glesbygdsområde. En framlida jordförvärvslag föreslåsbestå av två elemenl: Fortsattförbud för juridiska personers torvärv av lantbruksfastigheter. Företrädeför ortsboende och de som önskar nyinflylta lill glesbygds områden. Förslagetinnebär alt de som önskar flytta lill elt glesbygdsområde i för- 48 värvsärendenjämställs med ortsboende. Förvärvstillslånd skall säledes inte Prop.1990/91:155 längre kunna vägras den som önskar bosätta sig på aktuellfastighet, även om Bilaga 1 del finns en lokal intressent. Förutom juridiskapersoner skall förvärvstillstånd endast kunna vägras om köparen är en ickeortsboende som heller inle ämnar bosätta sig pä fastigheten. (Här böremellertid lagen precisera en maximal lid, t.ex. I är. Om ingenlokal intressent har anmält intresse, bör förvärvstillstånd inte längre kunnavägras.) Vidare bör begreppet "ortsboende" ges en vid tolkning, ochlagen bör inte diskriminera mellan köpare som bor på avstånd frånvarandra. Ulredningenär hell pä del klara med problemen att i förväg verifiera en försäkran ombosättning. kan konstateras att bestämmelser om bosättning redanfinns med i lagen, så det ovanstående förslaget innebär ingen skärpning pänägon punkt.