prop · GE0351 · 1990-12-31 00:00:00 — Det arbete som startade för att förbättratillgänglighet och kapacitet inom hälso- och sjukvården skall fortgå även underår 1991. För dessa olika utvecklingsaktiviteter skall som stöd en särskildersättning lämnas med sammanlagt högst 10 milj. kr. I dettasammanhang kan nämnas att parterna också är överens om att påbörja ettgemensamt utredningsarbete angående förutsättningarna för att överförakostnadsansvaret för läkemedel inom öppenvården från tillsjukvårdshuvudmännen. Motivet för en sådan huvudmannaskapsförändring är att åstadkommaen effektivare samordning och därmed resursanvändning. En första redovisning avdetta arbete skall lämnas . 4 Ersättningar till sjukvårdshuvudmännen för Denbehovsbaserade fördelningen av den allmänna sjukvårdsersättningen genomfördesfullt ut fr. o. m. . Mot bakgrund av att överläggningarna denna gångpräglats av det rådande allvarliga statsfinansiella läget har parterna intekunnat nå en uppgörelse om beloppet av den allmänna sjukvårdsersättningen förår 1991. Från statens sida föreslogs en höjning av denna med 200 milj. kr.,varvid förutsattes att 100 milj. kr. avseende det i denna ersättningingående s.k. köbidraget fördes över till den nya särskilda ersättningen förrehabiliterings- och behandlingsinsatser som ursprungligen var avsedd att uppgåtill 300 milj. kr. Eftersom parterna kunde enas om att 400 milj. kr. skulleavsättas för den nya ersättningsformen kommer jag att föreslå regeringen attden allmänna sjukvårdsersättningen höjs med 100 milj. kr. Motbakgrund av de redovisade allmänna hälso- och sjukvårdspolitiska utgångspunkternaför den träffade överenskommelsen, som skall utgöra grund för en mål- ochresultatstyrning med uppföljning och utvärdering av verksamheten, delar jagbedömningen att systemet med särskilda ersättningar för avinstitutionalisering,för förebyggande åtgärder samt för tillhandahållande av hjälpmedel åthandikappade bör kunna avvecklas och att dessa ersättningar i stället börinordnas i den allmänna sjukvårdsersättningen. 1 samma riktning talar detförhållandet att dessa särskilda bidrag knappast haft någonpåtaglig styrande effekt på sina områden. 1990/91:51 dennaförändring blir även ersättningssystemet enklare och mindre administrativtbetungande. Jag vill dock kraftigt understryka att detta självfallet inteskall uppfattas som om dessa tre verksamhetsområden har fått minskad prioritet. Denenligt min uppfattning viktigaste nyheten i överenskommelsen för är atten särskild ersättning på 400 milj. kr införs för att förbättra kapaciteteninom hälso- och sjukvården för rehabiliterings- och behandlingsinsatser.Härigenom skapas enligt min bedömning goda fömtsättningar för sjukvårdshuvudmännenatt minska väntetiderna för de medicinska delarna av rehabiliteringen ochdärmed bidra till att uppfylla det mål som ställts upp angående en sänkning avdet s.k. ohälsotalet. En närmare beskrivning av denna nya ersättningsform finnsintagen i avsnitt 7. Iöverenskommelsen för ingår en fortsatt gemensam satsning på detförändringsarbete som syftar till att ytterligare förbättra tillgänglighet ochkapacitet i hälso- och sjukvården. Vissa angelägna aktiviteter av olika slagsom denna särskilda ersättning initierat återstår att genomföraoch dessutom tillkommer utvecklingsarbete . Med hänsyn härtill harparterna ansett det nödvändigt att behålla denna ersättningsform även under år1991. En reducering av ersättningsbeloppet till 10 milj. kr. har dock avparterna ansetts vara motiverad. Parternahar också enats om att den särskilda ersättning som infördes fr. o. m. år 1990för psykoterapeutisk verksamhet bör kvarstå även . Syftet meddetta ekonomiska stöd är att möjliggöra för sjukvårdshuvudmännen att ökatillgången på psykoterapeutisk behandling till rimliga kostnader för deförsäkrade. Detta skulle ske genom att huvudmännen genom vårdavtal knötlegitimerade privatpraktiserande vårdgivare till den psykoterapeutiskaverksamheten. Det har framkommit att nästan samtliga sjukvårdshuvudmän harutnyttjat denna möjlighet och härvid förutsatt att stödet skall utges även förår 1991. Mot den bakgrunden delar jag bedömningen att denna särskildaersättningsform bör finnas kvar även . Ersättningsbeloppet harräknats upp till högst 21 milj. kr. med hänsyn till den allmännakostnadsutvecklingen. Enligtöverenskommelsen för avsattes en särskild ersättning för desjukvårdshuvudmän som åtagit sig att svara för nationella register för produklkontroll.Efter beslut av regeringen på grundval av yttrande från sjukvårdens ochsocialvårdens planerings- och rationaliseringsinstitut (Spri) över inkomnaframställningar skulle ersättningarna utbetalas av riksförsäkringsverket.Parterna har enats om att ersättningsbeloppet för skall vara högst 4milj. samt att efter samråd med avgerett utlåtande till som beslutar om hur beloppet bör fördelasmellan huvudmännen. Denna särskilda ersättning bör utges endast under ettuppbyggnadsskede. Parterna har enats om attatt särskild ersättning skall utges på ytterligare tre områden . Det gäller ersättning till handledd praktisk tjänstgöring for kiropraktorer inom hälso- och sjukvården, ersättning för vissa patientöverföringar mellan och samt ersättning för anordnande av rikssjukvård för HIV-smittade som tvångsomhändertas 13 För handleddpraktisk tjänstgöring för kiropraktorer inom häho- och Prop. 1990/91:51 sjukvårdenlämnas särskild ersättning med högst 1 milj. kr. Enligt beslutav skall ett av villkoren för legitimation som kiropraktor vara fullgjordpraktisk tjänstgöring inom allmän eller enskilt bedriven hälso- och sjukvård.Socialstyrelsen har angett vad denna praktiska tjänstgöring skall omfatta. Parternaär ense om att ersättningen skall vara . per praktikant för praktikinom hälso- och sjukvård. Det är naturligt att svarar förhandläggningen av dessa ärenden och lämnar erforderligtbeslutsunderlag för utbetalning av ersättningen. Föröverföring av vis.sa patienter från till lämnas särskild ersättningmed högst 2 milj. kr. Överenskommelsen bygger på vad en undergruppinom den svensk-finska arbetsgruppen rörande de finska invandrarnas situationinom den svenska hälso- och sjukvården samt () föreslagitför att möjliggöra överföringar av humanitära skäl. Utgångspunkten är att dessaöverföringar skall förbättra den enskildes hälsotillstånd eller livssituation.1 varje enskilt fall förutsätts en försöksvis överföring jämteutvärdering innan denna särskilda ersättning utnyttjas. Översändandelandsting/kommun skall enligt överenskommelsen ansvara för transporten ochvårdkostnaden avseende de sex första månadernas vård. För tiden därefterskall, inom ramen för nämnda ersättningsbelopp, ersättning för varje enskiltfall lämnas med hälften av den vårdkostnad som uppkommer i Finland.Socialstyrelsen skall svara för handläggningen av dessa ärenden och lämnaerforderligt underlag till , som skall svara förutbetalning årsvis av ersättningen. Föranordnande av rikssjukvård för HIV-smittade som omhändertas för isoleringenligt smittskyddslagen utges ersättning med högst 5 milj. kr. för år 1991.Enligt överenskommelsen bör denna mycket kostnadskrävande vård koncentreras tillett fätal ställen i landet och ske på sjukhus som drivs av landstingskommun ochmed resurser som tillgodoser ett gott medicinskt och psykosocialtomhändertagande. Ersättning skall lämnas med . per anordnad plats ochår. skall svara för bedömningen av dessa ärenden och tillställariksförsäkringsverket erforderligt underlag för årsvis utbetalning aversättningen. Ersättningarnatill sjukvårdshuvudmännen skall, mot bakgrund av vad jag nu har redovisat,sammanfattningsvis vara följande. a)Allmän sjukvårdsersättning avseende såväl öppen som sluten vård med fördelningenligt den behovsmodell som gällt och som tidigare beskrivits. Iersättningen ingår även de tidigare särskilda ersättningarna för avinstitutionalisering,för förebyggande åtgärder samt för tillhandahållande av hjälpmedel åthandikappade. I enlighet med en särskild överenskommelse mellan staten ochLandstingsförbundet om och dess finansiering m. m. ,skall dock 42,5 milj. kr. av hjälpmedelsersättningen och ett belopp påytterligare 4 milj. kr. tillföras institutets fond. Denna särskildaöverenskommelse framgår av bilaga 3. Totaltutges en allmän sjukvårdsersättning med 14 772,5 milj. kr. Fördelningen av ersättningen mellan sjukvårdshuvudmännen fram- '■* gårav bilaga 2. Vidutbetalning av den allmänna ersättningen till respektive sjukvårds- Prop.1990/91: 51 huvudman skall som tidigare avräknas det belopp som motsvarar undernärmast föregående år utbetalade försäkringsersättningar till de privatpraktiserandeläkare och sjukgymnaster som var verksamma inom respektive sjukvårdshuvudmansgeografiska område. b)För att förbättra hälso- ochsjukvårdens resurser för rehabiliterings-och behandlingsin.sai.ser utges undervissa förutsättningar ersättning med sammanlagt högst 400 milj. kr. Fördelningenav medlen skall ske enligt en särskild fördelningsmodell, som är baserad på dets.k. ohälsotalet och invånarantalet. Utbetalning sker av försäkringskassanförst när lokala överenskommelser har träffats om medlens användning. c)För åtgärder avseende engemensam kraftsamling för ökad tillgänglighet och kapacitet inom hälso- ochsjukvården m. m. utges ersättning med sammanlagt högst 10 milj. kr.Fördelningen av dessa medel skall ske enligt de riktlinjer som parternagemensamt utarbetar. Medlen utbetalas av . d) Föratt möjliggöra för sjukvårdshuvudmännen att öka tillgången på psykoterapeutiska behandlingsresurser utges en särskild ersättning med sammanlagt högst 21 milj. kr. Ersättningen, som skall fördelas mellan sjukvårdshuvudmännen, utges dels med . per huvudman, dels med per invånare och lämnas efter särskild rekvisition av riksför säkringsverket under förutsättning att sjukvårdshuvudmännnen träffar av godkända vårdavtal med privata vårdgivare. e) Förde sjukvårdshuvudmän som åtagit sig att föra nationella register lör produktkontroll utges ersättning med sammanlagt högst 4 milj. kr. avger efter samråd med ett utlåtande över inkomna ansökningar till , som på grundval härav beslutar om fördelning och utbetalning av ersättningen. OFör de sjukvårdshuvudmän som svarar för handledd praktiktjänstgöring av kiropraktoreri enlighet med anvisningar utges ersättning med sammanlagthögst 1 milj. kr. Ersättning lämnas med . per praktikant.Socialstyrelsen svarar för handläggningen av dessa ärenden och lämnar underlag tillriksförsäkringsverket för utbetalning av ersättningen. g)För överföring av patienter från till utges ersättning medsammanlagt högst 2 milj. kr. Ersättningen skall i varje enskilt fall lämnas medhälften av den vårdkostnad som uppkommer när sjukvårdshuvudmannens ansvar förkostnaden upphör . svarar för handläggningenav dessa ärenden och lämnar erforderligt underlag till riksförsäkringsverketsom svarar för den årsvisa utbetalningen av ersättningen. h)För anordnande av institutioner för HIV-smittade som omhändertas för isoleringenligt smittskyddslagen lämnas ersättning med sammanlagt högst 5 milj. kr.Ersättning utges med . per anordnad plats och år. Socialstyrelsensvarar för handläggningen av dessa ärenden och lämnar erforderligt underlag tillriksförsäkringsverket för utbetalning av ersättningen. Enligten särskild överenskommelse mellan statens förhandlingsnämnd Prop. 1990/91: 51och företrädare för skall ett särskilt bidrag utges till denpsykiatriska vården 1991. Bidraget, som utgör 176 milj. krför , bör vara 186 milj. kr. för med fördelning mellansjukvårdshuvudmännen enligt särskilda regler. Överenskommelsen härom fogas tillprotokollet i detta ärende som bilaga 4. Den totala ekonomiska omfattningen av delsöverenskommelsen, dels mitt förslag om ersättning från sjukförsäkringen för år1991 framgår av följande sammanställning. Särskild ersättning för rehabiliterings- och Särskild ersättning för ökad tillgänglighet och kapacitet i hälso-och sjukvården 10 Särskild ersättning för psykoterapeutisk verksamhet 21 Särskild ersättning till register för produktkontroll 4 Särskild ersättning för handledning av Särskild ersättning för vissa patientöverföringar 2 Särskild ersättning för rikssjukvård för Överenskommelsen innebär i förhållande attdet totala ersättningsbeloppet från sjukförsäkringen till sjukvårdshuvudmännenökar med 476 milj. kr. Ersättningarna skall i likhet med tidigare till störredelen utges från den allmänna sjukförsäkringen. För sjukförsäkringensfinansiering lämnas också ett särskilt statsbidrag. I årets budgetproposition (prop.1989/90: 100, bil. 7) har för /91 under punkt E 16. Bidrag tillallmän sjukvård m.m. tagits upp ett förslagsanslag på . I avvaktanpå de nu slutförda överläggningarna med företrädare för sjukvårdshuvudmännenhar förutsatts att från det särskilda statsbidraget skall utges med oförändratbelopp på 4 300 milj. kr. Utbetalningen från nämnda anslag följerde allmänna utbetalningsregler som gäller för den allmännasjukvårdsersättningen, vilket innebär att sjukvårdshuvudmännen fårersättningen i efterskott. Den nu träffade överenskommelsen innebär att belastningenav förslagsanslaget D 1. Bidrag till sjukförsäkringen ökar med ca 31 milj. kr.under /91 i förhållande till vad som beräknades i årets budgetproposition. Från det nämnda förslagsanslaget E 16. finansieras ocksådet särskilda statsbidraget till den psykiatriska vården. Även för detta haranslagsberäkningen i årets budgetproposition gjorts med utgångspunkt frånbidragets storlek för . Eftersom bidragsbeloppet skall vara 186 milj,kr. för kommer utgiften att öka med 5 milj. kr. för /91.Belastningen under förslagsanslaget E 16. Bidrag till allmän sjukvård m.m. kandärför nu beräknas uppgå till sammanlagt . 5 Patientavgifter inom öppen vård och '°p- i990/9i:5i 5.1 Ändringar i avgiftssystemet Ettav huvudsyftena med den allmänna sjukförsäkringen är att den skall vara ettskydd mot höga sjukvårdskostnader för de försäkrade. Ersättningarna tillsjukvårdshuvudmännen från sjukförsäkringen är därför förknippade medbestämmelser om vilka högsta patientavgifter som får tas ut av de försäkradevid öppen vård. Det är därför naturligt att frågan om storleken på dessaavgifter även behandlas i de överenskommelser som staten träffar med företrädareför sjukvårdshuvudmännen. För de till försäkringen anslutna privatpraktiserandeläkariia och sjukgymnasterna finns motsvarande bestämmelser intagna irespektive vårdgivartaxa. Förde försäkrade som till följd av sin sjukdom eller sitt handikapp ofta behöverutnyttja den öppna sjukvården och köpa läkemedel finns ett s.k. högkostnadsskydd.Det innebär i princip att en person blir befriad från ytterligare kostnader förvårdbesök och läkemedel när han betalat avgift för sammanlagt 15läkarvårdsbesök eller inköp av prisnedsatta läkemedel. Befrielsen gäller underen 12-månadersperiod räknat från första vårdbesöket eller inköpet. För barnunder i samma familj gäller ett gemensamt kostnadstak vid 15 vårdbesökeller inköp. Ettläkemedelsinköp jämställs med ett läkarvårdsbesök, medan två sjukvårdandebehandlingar liksom två telefonrådfrågningar hos en läkare ellerprivatpraktiserande sjukgymnast skall motsvara ett läkemedelsinköp ellerläkarvårdsbesök. Somjag tidigare redovisat i avsnitt 2.3 hårde nuvarande högsta patientavgifternafor öppen offentlig hälso- och sjukvård gällt . Parterna har viddiskussionerna om avgiftsnivåer för enats om att den statligaregleringen av avgifterna inom den öppna offentliga hälso- och sjukvården skallslopas . Denna avreglering måste enligt parternas bedömning ävenomfatta avgiftssystemet för de till sjukförsäkringen anslutnaprivatpraktiserande läkarna och sjukgymnasterna. Det är enligt min uppfattningangeläget att även avgifterna för den sjuk- och hälsovård som meddelas inomföretags- och studerandehälsovården anpassas till sjukvårdshuvudmännensavgiftssystem. Vidareär parterna eniga om att en sådan systemförändring förutsätter ändringar i det s.k. högkostnadsskyddet. Den nuvarande statliga regleringen av depatientavgifter som får tas ut ingår som en del av sjukförsäkringensekonomiska skydd för den försäkrade. En förutsättning för att denna regleringskall kunna slopas är enligt min mening att det finns ett effektivt skydd såatt de samlade sjukvårdskostnaderna för en försäkrad inte blir alltför höga.Jag återkommer till denna fråga i det följande. Jaginstämmer i vad som anges i överenskommelsen om motivet för en avreglering av det nuvarande systemet med öppenvårdsavgifter under förutsättning att den verkligen leder till en sådan avgiftsdifferentiering som ger ett effektivare utnyttjande av hälso- och sjukvårdens organisation och resurser. Jag förutsätter därvid att avregleringen totalt sett inte leder 17 2 1990/91. orimlig höjning av patienternas andel av sjukvårdskostnaderna. Prop.1990/91:51 Eftersom de nuvarande avgiftsnivåerna har gällt anserjag dock att en viss höjning av dessa är berättigad med hänsyn till den allmännakostnadsutvecklingen. Storleken på det av parterna förordade högkostnadsskyddetbör enligt min uppfattning motverka eventuella negativa effekter avsystemförändringen. Närdet gäller de försäkringsanslutna privatpraktiserande läkarna och sjukgymnasternadelar jag parternas bedömning att nivån på deras avgifter på lämpligt sätt börsamordnas med den avgiftssättning som kommer att tillämpas hos de olikasjukvårdshuvudmännen. En rimlig utgångspunkt bör därför enligt min mening varaatt avgiftsnivån för vård hos dessa vårdgivare skall motsvara vad som gällerför motsvarande vård i sjukvårdhuvudmannens regi och att den princip föravgiftssättningen som sjukvårdshuvudmannen väljer gäller för hela landstingeteller kommunen. Det är också naturligt att den försäkringsersättning som dessaprivata vårdgivare därvid erhåller från även ifortsättningen skall utgöras av mellanskillnaden mellan vårdgivarens arvode förbesöket eller behandlingen enligt respektive taxa och den patientavgift somtagits ut. Jagvill i anslutning härtill också erinra om att en avreglering av avgiftssystemetför den öppna hälso- och sjukvården också leder till att bestämmelserna om vaden erlagd patientavgift inom öppenvården innefattar, t.ex. avgiftfriaremissbesök, kommer att slopas. Jagförutsätter att sjukvårdshuvudmännen tar kontakt med försäkringskassorna omutformningen av det nya avgiftsystemet vad gäller de försäkringsanslutnaprivatpraktiserande läkarna och sjukgymnasterna. Det är också angeläget attdessa vårdgivare informeras om de förändringar som kan uppkomma för derasvidkommande. Detär nödvändigt att , som också anges i överenskommelsen,noga följer hur sjukvårdshuvudmännen utformar avgiftsreg lerna och utnyttjar avregleringensom styrmedel för ett effektivare resurs utnyttjande och redovisar detta tillregeringen i samband med nästa års överläggningar. 5.2 Ändringar i högkostnadsskyddet Mittförslag: Reglerna om det särskilda skyddet mot höga sjukvårds-ochläkemedelskostnader ändras så att kostnadsbefrielse uppnås när de sammanlagdautgifterna för vård och behandling samt läkemedel uppgår till 1 500 kronoreller mer. Bestämmer en sjukvårdshuvudman ett lägre belopp än 1 500 kronorskall det gälla för dem som är bosatta inom området. Skälenför mitt förslag: Ett särskilt skydd mot höga sjukvårds- och läkemedelskostnaderinom den allmänna försäkringens ram, det s.k. högkostnadsskyddet, infördes den1 . hade flertalet sjukvårdshuvudmän egna system föravgiftsbegränsning, men dessa system varierade betydligt mellan huvudmännen.Mot denna bakgrund före- slogden socialpolitiska samordningsutredningen i delbetänkandet (SOU Prop.1990/91:51 1979: 1) skydd mot höga vård- och läkemedelskostnader ett sådantsystem inom den allmänna försäkringens ram. Förslaget lades till grund för prop.1980/81: 73 om ett utbyggt skydd mot höga sjukvårds- och läkemedelskostnader.Den principiella utformningen av detta skydd har jag redovisat i föregåendeavsnitt. Inämnda proposition redovisas två möjligheter alt utforma taket för denförsäkrades egenkostnader. Antingen kan patientens kostnader för läkarbesök,läkemedelsinköp m.m. läggas samman eller också kan antalet besök m.m. läggassamman. 1 utredningen och propositionen förordades det senare alternativet,något som också gäller . Medhänsyn till det nuvarande avgiftssystemets utformning med i stort settenhetliga avgifter för öppenvård i landet har det varit naturligt att ha etthögkostnadsskydd som är baserat på antalet besök eller inköp. Med den föreslagnaavregleringen av avgiftssystemet och den förväntade differentieringen avavgifterna inom den öppna vården är det, enligt min bedömning, naturligt altnu förorda ell beloppsmässigt kostnadstak som innebär att patientens kostnaderför vård och läkemedel skall läggas samman. Delankommer på alt i samråd med ochApoteksbolaget svara för att information om denna förändring kommer till ståndoch för att de anvisningar, blanketter m.m. som behövs för administrationen av högkostnadsskyddelutarbetas. Kontakter bör därvid även tas med ochLegitimerade sjukgymnasters riksförbund. Beträffandefrågan hur registrering av inbetalda patientavgifter och inköpskostnader skallske får det utredas av om kostnaderna for besök ochinköp skall antecknas på en registreringshandling eller om den försäkrade självskall dokumentera sina betalda vård- och behandlingsbesök och inköp. Närdet gäller storleken av de kostnader som den försäkrade själv bör svara för harparterna i överenskommelsen uttalat sig för att nivån bör fastställas tillhögst . Denna högsta nivå överstiger vad som i regelutgör kostnacien för 15 vårdbesök eller läkemedelsinköp. Med hänsyn till denallmänna kostnadsutvecklingen då avgifterna senast höjdes, anserjag dock att det föreslagna kostnadstaket inte kan betraktas som orimligt högt.Jag förutsätter därvid att varje sjukvårdshuvudman fastställer sitthögkostnadsskydd med beaktande av de avgiftsnivåer som skall gälla. Bestämmersjukvårdshuvudmannen ett lägre belopp än . bör det kunna tillämpas ocksåför befrielse från läkemedelskostnader för den som är bosatt inomsjukvårdshuvudmannens område. Mot den bakgrunden kan jag ansluta mig till denträffade överenskommelsen även i detta avseende. Enövergång till ett beloppsbaserat högkostnadsskydd den får dock inte försämra villkoren för den som har kostnadsbefrielse eller den som har inköpt läkemedel eller erlagt patientavgifter utan att dessa tillfällen resulterat i kostnadsbefrielse inom . Det innebär således att den som har kost nadsbefrielse som gäller vid utgången av får behålla denna enligt '9 nuvaranderegler tills löpt ut. Vidare innebär det att Prop.1990/91:51 densom i slutet av detta år köper läkemedel eller erlägger avgift för besök i öppenvård får tillgodoräkna sig dessa tillfällen även och fortsättaatt kvalificera sig för högkostnadsskydd och frikort enligt nu gällande bestämmelser,dvs. besöket eller inköpet. Vadjag nu föreslagit angående högkostnadsskyddet förutsätter ändring i lagen (1981:49)om begränsning av läkemedelskostnader, m. m. fr. o. m. . Till ändringenskall knytas erforderliga övergångsbestämmelser i enlighet med vad jag angett. Jagvill i anslutning härtill också framhålla att jag mot bakgrund av nu nämndasystemförändringar avser att föreslå regeringen att förordningen (1986:21) omförsöksverksamhet med enhetliga patientavgifter m.m. inom offentlig öppen hälso-och sjukvård upphävs. 6 Anslutningsreglerna för privatpraktiserande vårdgivare Reglernaför privatpraktiserande läkares och sjukgymnasters anslutning till försäkringssystemetändrades som en följd av de förändringar som företogs i ersättningssystemet fr.o.m.år 1985. Anslutningsreglerna utformades därvid med utgångspunkt från behovetav bättre samordning av deras verksamhet med sjukvårdshuvudmännens. Huvudregelnär därför att inte får ansluta en ny privatpraktiker tillsjukförsäkringen såvida inte sjukvårdshuvudmannen tillstyrker detta. För att fåtill stånd en jämnare regional fördelning av de privata vårdresurserna infördesdock på försök fri anslutning till försäkringen inom stödområdena A,B och C.Denna försöksverksamhet avslutades och gäller reglerna tillsvidare.