prop · GE0392 · 1990-12-31 00:00:00 — Fömtsätming an få tvisten prövad förelåg därmed intelängre. 1 det andra ärendet skrevDO tUl den berörda bostadsrättsföreningen med en uppmaning att ändra stadgama. Saken behandlades sedan på föreningens oj- årsstämma,som beslutade att DOs frmiställning inte skulle föranleda någon Prop. 1990/91:92 ätgärd. DO tog ocksä kontakt med Sveriges Bostadsrättsföreningars centtal-Bilaga 2 organisation (SBC), med fräga om organisationen ville påverka anslutnaföreningar att ändra sina stadgar i detta hänseende. I sitt svar till DO förorganisationen fram frågan om hur en förenings stadgar förhåller sig till brottsbalkensbestämmelser cx;h hur en styrelse skall agera mot en sådan bestämmelse. ser det, är det enda utvägen för styrelsen att föreslå enstadgeändring. Skulle medlemmama vägra en sådan måste styrelsen följastadgama. Organisationen säger sig ha svårt att se att detta i sig skulleinnebära ett brott frän föreningens sida, som skulle falla in underbrottsbalksbestämmelsen. Dessafall visar enligt DO att en reglering i bostadsrättslagen är önskvärd.Rättsläget, som det kommer till uttryck i hyresnämndens avgörande, är inteacceptabelt. Vidare torde de föreslagna reglema undanröja den ovissheten somSBC pekar på. DOutgår ifrån att de föreslagna niglema fyller ett faktiskt cx;h angeläget behov.Det har i olika sammanhang sagts mig inte bara att ett antal äldre föreningarutnyttjar sina fastställda stadgar i syfte att avvisainvandrare som medlemmar utan ocksä att nyare föreningar inför sådana regler isamma syfte. Genom forslaget understryks de principer som kommer till uttryck ilagen mot etnisk cUskriminering - statsmaktema skall verka för att aUa formerav etnisk diskriminering motverkas. Vad gäller utformningen avbestämmelsen har DO följande synpunkter. Utredningsförslagets konstmktion innebär att vissa slag av "insällnings klausuler" skall anses oskäliga och därmed vara utan verkan. 1 8 kap. 11 § punktema 1 cx;h 2 exemplifieras olika sådana icke gcxltagbara vilUcor, i punkt 3 förbjuds andra, icke specificerade oskäliga vUlkor. Vad gäUer krav på visst medborgarskap som kriterium pä oskälighet är att märka att svensk dis krimineringslagstiftning inte anger detta krav som cUskrimineringsgmnd. 1 stället används kriteriema ras, hudfärg, nationellt eller etniskt urspmng eller ttosbekännelse. Detta utesluter naturligtvis inte att en näringsidkare som särbehandlar någon med hänvisning lill dennes medborgarskap kan göra sig skyldig till olaga cUskriminering - tiUämpning av kriteriet kommer ju indirekt ofta att ocksä innebära diskriminering på nägon av de andra gmndema. När särbehancUingen sker med hänvisning tiU innehåUet i stadgar eUer andra regler tycks för övrigt det vanliga vara att man använder just ett medborgar skapskriterium, om inte annat därför att det i förstone ser"anständigare" ut än regler som anger ras, etniskt urspmng eller liknande. I sin verksamhet har DO stött på regler av detta slag som tillämpas utan att vara sakUgt motiverade inte bara på bostadsmarknaden utan t.ex. pä kredittnarknaden och i leasing branschen. Det kan därför finnas anledning att i första hand utforma ett förbud mot krav pä visst medborgarskap. Emellertid skaU observeras att man med en sådan konstmktion inte täcker in alla former av diskriminering. Med punkt 3 kommer man åt diskriminering som gmndar sig på andra faktorer än medborgarskap. DO anser det angeläget an det åtminstone av den kommande lagens förarbeten framgår, att vad som bl.a. åsyftas är diskriminering i den i -. annan lag vedertagnabemärkelsen. En hänvisning tiU lagen mot emisk Prop. 1990/91: 92 diskriminering kunde lämphgen göras. DOviU understryka vikten av att de föreslagna reglema, om de blir lag, görs kändabåde för bostadsrättsföreningarna, så att de förmås ändra stadgama, och föraUmänheten. Risken är annars påtaglig att personer ttots lagen möts med enavvisande hållning med hänvisning till de förefmtiiga stadgama. Om man intekänner till att stadgama är lagsttidiga uppfattar man dessa som någotauktoritativt som inte kan ifrågasättas, särskilt som medborgarskapskrav intealltid uppfattas som diskriminerande. Både säljarens och köparens handlande kanpåverkas av föreställningen om stadgamas ombbUghet, säljaren så an han drarsig ur köpet, köparen genom att inte framhärda. DOifrågasätter lämpUgheten av att föreningen efter fritt skön skall kunna antaeller avvisa juridisk person som medlem eller godta andrahandsupplåtelser.Fall kan tänkas, där föreningen på ett diskriminerande sätt vägrar accepteraexempelvis en invandrarförening eller ett företag som vill erbjuda bostäder tiUinvandrad arbetskraft. DO förordar således att hyresnämnden skall kunnaöverpröva föreningens beslut även i dessa hänseenden. har anfört bl.a. följande. Enligt 8 kap. 10 § i uttedningensförslag (nuvarande 11 §) får en kommun som har förvärvat bostadsrätt till enbostadslägenhet inte vägras mecUemskap. I de flesta kommuner förvaltaskommunemas bostadsbestånd av ett eller flera allmännyttiga bostadsföretag. Dädet kan finnas kommuner som vUl att det allmännyttiga bostadsföretaget skaUstå som bostadsrättshavare i stäUet för kommunen föreslår styrelsen att deallmännyttiga bostadsföretagen ges samma rätt som kommunema i berört hänseende.Bestämmelsen skulle då få följande lydelse: "En kommun eUer ettallmännyttigt bostadsföretag som har förvärvat bostadsrätt till enbostadslägenhet får inte vägras medlemskap". 1 konsekvens härmed skulle 6kap. 10 § sista stycket i förfatmingsförslaget (nuvarande 30 § sista stycket)få följande lydelse: "En kommun eUer ett allmännyttigt bostadsföretag somhar bostadsrätt till en bostadslägenhet får upplåta hela lägenheten i andrahand". Kommunstyrelseni anser an det är nödvändigt an införa ett gencreUt förbud ibostadsrättslagen för juridiska personer att inneha bostadsrättslägenheter. Vid tillkomsten av den nu gällande lagregeln bettäffandemecUemskap (11 §) anförde departementschefen att förvärvaren skulle vara istånd att fullgöra sina ekonomiska förpliktelser gentemot föreningen men atthänsyn också skulle kunna tas till hans personliga kvalifikationer som utövareav bostadsrätten. Vid riksdagsbehandlingen uttalades att möjligheten att vägramecUemskap pä gmnd av bristande personliga kvalifikationer borde utnyttjas medstor varsamhet. Bostadsdomstolenoch hyresnämndema synes i sin praxis ha följt riks dagens uttalanden cx;h tycks alltså vara obenägna att åberopa bristande per- _ sonliga kvalifikationersåsom gmnd för vägrat mecUemskap (se t. ex. RBD Prop. 1990/91: 92 3:78 och11:79). 1 de fä fall vid hyresjnämnden i där mecUemskap väg- Btiaga 2råts har i regel tvivel om förmågan att fuUgöra de ekonomiska förpliktelsemavarit avgörande. Irättspraxis (RBD 4:83) har bostadsdomstolen vid prövning av en ansökan ommedlemskap tagit hänsyn till det syfte som kunde antagas ligga bakom sökandensförvärv av en bostadsrätt. Fråga var om förvärvet hade skett ispekulationssyfte. Bostadsdomstolen fann dock att bostadsrättsföreningen intekunnat vederlägga att sökandens avsikt varit att lx)sätta sig i lägenheten och bevUjadedärför inttäde. 1 ett liknande fall vid hyresnämnden i har nämnden kommittill motsatt utgång. Närdet gäUer juridiska personers mecUemskap tillstyrker hyresnämnden uttedningensförslag att bostadsrättsföreningar skall ges rätt att vägra juridiska personerinttäde i föreningen, dock endast sävitt gäller bostadslägenheter. Bettäffandebostadsrättslägenheter som utgör lokal bör en vägran att medge inttäde kunnaöverprövas av hyresnämnden. Hyresnämndentillstyrker vidare förslaget att villkor for medlemskap, som innebär att endastpersoner med visst medborgarskap eller viss inkomst kan beviljas inttäde iföreningen, skall vara utan verkan samt förslaget att en generell bestämmelseinförs om att oskäUga vUUcor för inträde inte skaU gäUa vid anser inte att förslagetbettäffande frågan om medlemskap för juridiska personer kan läggas tiU gmnd förlagstiftning. Förslaget bär prägeln av nödlösning tillkommen under trycket avden nuvarande bostadsbristen i Stor-Stcx;kholm. Det bygger vidare enligtfakultetsnämnden syn på en felaktig analys av reglema om s. k.andrahandsuthyming från juridiska personer. Enjuridisk person kan inte gäma själv utnyttja en lägenhet som bostad. Det liggerdärför i sakens natur att lägenheten måste umyttjas av en fysisk person. Enupplåtelse av en bostadslägenhet till en juricUsk person måste därför ansesinnebära ett medgivande att den fär umyttjas av någon anstäUd eller annan medanknytning till den juridiska personen. Det kan f ö. nämnas att vid prövning avbesittningsskydd för hyresbostadslägenheter den fysiska personens behov avbostad som h"/rs av en juridisk person beaktas i förlängningsärendet. (Jfr senast RBD 1988:11 med hänvisningar till rättspraxis.) I förlängningen avdetta ligger också an den juridiska personen pä gmnd av det implicitamedgivandet inte behöver söka tillstånd till andrahandsuthyming. (Jfr RBD1988:11.) En prövning av en juridiskpersons rätt till andrahandsuthyming enligt reglema i 12:40 JB cx:h motsvarande regler i BRL leder fö. till an tillständ automatiskt vägras. De juridiska peirsonema faUer redan på första rekvisitet, nämUgen att de inte "är i tUlfäUe att uruier ' utnyttjalägenheten. Dessa regler kan med andra ord inte tillämpas pä juricUska personer. - An därför som uttedningen gör föreslå en regc:l att en juricUsk person inte skall få söka tillstånd till andrahandsuthyming hos hyresnämnden framstår därför som tämligen meningslöst. mening mäste därför bostadsrättsförenmgar vU- Prop. 1990/91:92 kas stadgar medger att juridiska personer förvärvar bostadsrätt tillbostäder Bilaga 2 bygga på tanken om ett tiUsrånd till andrahandsuthyming tillden juricUska personen närsrående fysiska personer. Eljest vore stadgereglemamer eller mindre meningslösa, nägot som man varit medveten om under alla är.Sädana stadgebestämmelser har funnits långt innan regler om rän till andrahandsuthymingmed tiUstånd av hyresnämnden infördes. Motdenna bakgmnd framstår det som ett aUvarUgt ingrepp i rättssäkerheten attplötsUgt införa en regel att en juricUsk person nu mäste ha särskilt medgivandefrån bostadsrättsföreningen att hyra ut i andra hand. Vidare innebär förslagetett brott mot de nu gäUande reglema an den enskilde bostadsrättshavaren måstemedge att stadgama ändras sä att hans rätt att överlåta lägenheten inskränks. Isammanhanget viU fakultetsnämnden påpeka att rätten att hyra ut lägenheten iarulra hand i förslaget är mera inskränkt än vad som gäller i hyreslagstifmingen(6 kap. 10 §). Enligt 12:40 JB gäller nämligen rätten att hyra ut lägenheten iandra hand också lokalhyresgäster ändringar. Det bör enligtnämndens mening finnas skäl att överväga att införa motsvarande regler i BRL.Det bör också finnas skäl att överväga en modifiering av reglema om ändradanvändning i förslagets 6 kap. 6 § sä att en anpassning till reglema ihyreslagstifmingen för lokaler kommer till stånd. Här kan dock mera ingåendeöverväganden behövas med tanke på olikheterna i reglema i de båda lagama. 1förslaget avvisas dessa tankar med motiveringen att "det inte finns behovav skyddsregler i lagstiftningen i samma utsträckning för en bostadsrättshavaresom för en hyresgäst". Nämnden tar bestämt avstånd för ett sä slapptresonemang, som inte gär in pä gmndema till varför lokalhyresgäster givits ettökat skydd i hyreslagstifmingen. Den modell för byggmästar-bildade bostadsrättsföreningarsom urvecklats av AB Bostadsgaranti och som även uttedningen kommenterar underavsnitt 2.9.2, s 151, innebär bl.a. användande av ett totalentteprenadkonttaktmed fastprisöverenskommelse i enlighet med Svenska Teknologföreningensformulär 24/74.1 entteprenörens åtagande ingär också, som ett led i konsumentskyddet,att förvärva (eller hyra) sådana lägenheter och lokaler som föreningen sexmånader efter färdigställandet ännu ej kunnat upplåta med bostadsrätt (ellerhyresrätt). Den juridiska personen, entteprenören, blir således mecUem iföreningen genom upplåtelse. Det förekommer cx;ksä att entreprenören förvärvaren bostadsrätt från en bostadsrättshavare som s.a.s förköpt sig eller där yttteomständigheter påverkar bostadsrättshavarens möjligheter att behållabostadsrätten. Denna form av återköp är inget som entteprenören åtagit sig ientreprenadkonttaktet utan som, då det förekommer, har varit ett frivilUgterbjudande frän entteprenörens sida. Den skrivning som kap. 8,§ 10,1 st, andra meningen, fått vid överlåtelse av bostadslägenhet tUl juricUsk person, medför att föreningsstyrelsen, i ettfall som ovan, kan vägra entteprenören mecUemskap, viUcet skulle medföra att t.q denenskilde bostadsrättshavarens intresse som bostadskonsument får stå tiU- Prop.1990/91: 92 baka. Här är det snarare bostadsrättshavarens inttesse att sälja änenttepre- Bilaga 2 nörens inttesse att köpa bostadsrätten som överväger.Eftersom föreningen har fritt skön att vägra, ges ingen möjlighet till prövningav föreningens beslut, viUcet måste anses otilhäckligt om bostadsrättshavareni anfört fall inte finner annan köpare än entteprenören eller i annat fallendast får en köpare som är vUUg att betala ett underpris fcir bostadsrätten. Ilagen bör således finnas en möjUghet att fä föreningens vägran tiU inttäde förjuridisk person prövad av särskild instans. Lagenbör även medge juridisk person att enhgt kap. 6, § 10, fä andrahandsuthymingprövad i hyresnämnd. Vi anser detta rimUgt i de fall då entteprenören, genomåtagande i entteprsnadkonttakt, förvärvar bostadsrätt genom upplåtelse. För annedbringa entteprenörens utgifter bör därför tiUstånd till andrahandsuthymingkunna ges av hyresnämnd, med beaktande av orsaken tiU upplåtelsen. Härvidlagmåste givetvis beaktas att föreningen behåller sin kooperativa karaktär ochatt andrahandsutiiymingar i föreningen inte får aUtfÖr stor omfattning. Bakgmndentill denna del i Bostadsgarantis modell är att bostadsrättshavama skallskyddas från fördyring.ir som i annat fall kan uppsrå pga. att insatsen intekommer in till föreningen och an föreningens årskostnader kommer att fäfordelas pä färre antal bostadsrättshavare än vad den ekonomiska planenutvisar. Mäklarsamfundettar också upp frågan om förhandsbesked i samband med överiätelse avbostadsrätt, dvs. om den tilltänkte köparen kommer att beviljas medlemskap iföreningen oc:h att detta bör fä en lösning, som överensstämmer med praktiskverklighet. ingås vanligen avtal om överiätelse av bostadsrättmellan köpare och säljare, varvid partema blir bundna av avtalet. Partema avtalarcx;kså i överiätelseavtalet dag för tillttäde, dvs. den dag dä köparen skallutöva bostadsrätten. 1 den praktiska hanteringen förekommer inte sällan, attköparen för tillttädet ännu inte erhållit besked frånbostadsrättsföreningen, om han beviljats medlemskap. Detta innebär ipraktiken, att bostadsrätten inte får tillttädas, och att överlåtelsenfortfarande med hänsyn till ogUtighetsreglema är svävande. Särskilt besvärandeupplevs detta i de sittiationer att bostadsrättsföreningen kräver att det redanmellan panema bindande överiätelseavtalet konfumeras i ytterligare ett avtaloch handlingar som tUlhandahålls av bostadsrättsföreningen. I privatabostadsrättsföreningar är det inte ovanligt, att styrelsen samman ttäder mycket sällan, ibland endast , viUcet i samband med överlåtelse innebär att det kan dröja avsevärd tid innan en förvärvare erhåller föreningens beslut om medlemskap. Dessa dröjsmål är olyckliga av två skäl. Dels därför att säljaren under läng rid inte vet, när hans förpliktelsergentemot bostadsrättsföreningen kommer att upphöra, dels därför att säljaren ofta pant förskrivit bostadsrätten för köparens lån. Vi anser således, att det bör finnas en skyldighet för bostadsrättsföreningens styrelse att behandla an- 320 sökningarom inttäde resp. utträde i föreningen. Förhållandet kan möjligen Prop.1990/91: 92 lösas genom an bostadsrättsföreningens styrelse kan åläggas att geför för- Buaga 2 eningen bindande förhandsbesked om antagande av metUem peren viss dag, nämligen den mellan partema avtalade tiUträdesdagen. Förslagetskall ses mot bakgmnd av att mänga föreningar vägrar att ta upp frågan ommecUemskap innan en sluthg köpeskilUng erlagts, dvs. i praktiken före dagen förtiUttädet. 5 Upplåtelse av bostadsrätt vid ombildning av hyresrätttill bostadsrätt Deflesta remissinstanser tiUstyrker förslaget i denna del eUer lämnar det utanerinran. Bostadsdomstolensom tycker förslagen är välgmndande anser emellertid att vissa oklarheterföreligger cx;h ifrågasätter om ränen tiU medlemskap inom ett är gäller ävenmake altemativt sambo närsrående. Det bör därvid övervägas om sammafrister skaU gälla eller om reglema bör kompletteras. 18 kap. 14 § i förslaget föreskrivs att en hyresgäst som är medlem i föreningenskaU anses ha utttätt ur denna bl.a. om han inte fränföreningens beslut att vägra mecUemskap begärt hyresnämndens föreläggande förföreningen att upplåta bostadsrätt. Av 8 kap. 12 § följer att en urspmnglig bostadshyresgästhar rätt till medlemskap efter ansökan inom ett är frän fastighetsförvärvet.Härav torde följa att den som skall anses ha utträtt ur föreningen enUgt 14 §kan hinna att pä nytt söka cx;h fä medlemskap samt bli berättigad tiUbostadsrätt. Bostadsdomstolen ifrågasätter om dena är avsikten och, i så fall,om en ny sexmånadersfrist enligt 14 § då skall räknas. Hyresnämndeni har vissa synpunkter på att lagtexten borde omformuleras. Ispecialmotiveringen sägs nämligen att förslaget stämmer med nuvarande ordningdcx;k att det har tillagts att endast sädana hyresgäster som vid tiden forforvärvet bcxide i fastigheten skaU ha rätt att bli medlemmar. Enligt nämndensuppfattning korresponderar inte lagtext och specialmotivering i detta avseende.Hyresnämnden tillstyrker förslaget att en hyresgäst som är medlem i enbostadsrättsförening skall ha rätt att begära att föreningen vid vite föreläggsatt upplåta lägenheten med bostadsrätt. Sädan rätt föreligger inte enligtförslaget bl.a. om det finns särskilda skäl mot en upplåtelse (3 kap. 6 §första stycket andra meningen). Som ett exempel på sådana skäl anförs ispecialmotiveringen att föreningen av rent misstag har beviljat en sådanhyresgäst inttäde i föreningen som anges i 8 kap. 12 § andra meningen punktema1-3, och avsikten frän början har varit att lägenheten inte skall upplåtas medbostadsrätt. vill påpeka att det angivna utttycket "avsiktenfrån början" framstår som nägot obestämt. Möjligen menar man"avsikten vid tiden för beviljandet av medlemskap". En precisering ärhär önskvärd. 21 1990/91. Juridiskafakultetsnämndcn vid till- Prop. 1990/91: 92 styrker icx;h for sig förslaget att en bostadsrättsförening skall vara skyldig attBilaga 2 inte endast bevilja medlemskap åt hyresgäster som deltar i ombUdningenutan cx;kså att upplåta bostadsrätt åt dem. Det är ocksä naturligt att en sädanskyldighet inte gäller reservationslösL Dock bör den föreslagnaundantagsregeln i 3 kap. 6 § första stycket ges en snäv tolkning, I huvudsakbör den för-eningsrättsUga lUchetsprincipen vara styrande. Fakultetsnämndenanser att föreningen knappast bör kunna väja upplåta bostadsrätt i ett läge dären ombyggnad planeras enbart av det skälet att föreningen viU umyttja denstörre flexibiUtet som hyreslagstifmingen ger. Hyresnämndeni tillstyrker förslaget att en hyresgäst som är medlem i enbostadsrättsförening sicall ha rän att begära att föreningen vid vite föreläggsatt upplåta lägenheten med bostadsrätt. Nämnden delar ocksä utredningensuppfattning att vitesföreläggande bör kunna meddelas, om föreningen erbjucUtsådana vilUcor for upplätelse som hyresgästen skäligen inte bör gcxlta. Enligt2 § lagen (1985:206) om vite skall det av ett vitesföreläggande framgå inomvilken tidsfrist den förelagda åtgärden skall vidtas, Lagen är tillämpUg ävenpå vitesföreläggande som utfärdas av hyresnämnd. Nämnden ifrågasätter om intelagtexten trots detta för tydhghetens skull bör kompletteras med enbestämmelse om att en tidsfrist skall anges. 1 vart fall bör en erinran häromtas in i motiven. Hyresnämndeni har begränsad erfarenhet av prövning av den nu gällande 51 a §bostadsrättslagen och har alltså ingen närmare kännedom om de problem som liggerbakom förslaget. En konsekvens av förslaget skulle bli att en hyresgäst somförsitter möjligheten att ansöka om mecUemskap inom ett är frånfastighetsförvärvet fär förbli hyresgäst, såvida inte föreningen gcxlvilligtbeviljar honom medlemskap. Enligt hyresnämndens mening är det värdefuUt om detfastslås en preklusionstid inom vUken medlemskap får sökas. 6 Ekonomisk plan m.m. Deflesta remissinstanser tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran.Fastighetsägareförbundet stödjer förslaget om vissa lättnader i regleringen avde ekonomiska planema. Vissa nackdelar kan emellertid bli följden av en storfrihet att utforma ekonomiska planer. Vederbörande myncUghet bör därför lämnaallmänna råd for utf(3miningen av planema liksom att tillsynen överintygsgivamas verksamhet intensifieras. I sammanhanget vill de under-sttykabehovet av att länsstyrelserna tUldelas erforderliga resurser för sinhancUäggningen i ärendena. i Stockholmanser att motiven för att slopa intygs- Prop. 1990/91: 92 givningen närmarebör redovisas vad gäUer komplettering av planen vid en- Bilaga 2 stakanyupplåtelser. Plan-och bostadsverket anser för sin del att om uttedningens förslag genomförs,måste granskning av ekonomiska planer förändras. Skälen tiUdetta är att den reella granskningen av en ekonomisk plan görs av tväintygsgivare och granskning endast är formell. Eftersomregisttering enligt uttedningens förslag skall kunna vägras med hänvisning tiUatt en ny plan behövs, mäste granskning för-äncfras. Medanledning av vad som anförts angående allmänna räd om utformningen avekonomiska planer och om tiUsynen över intygsgivamas verksamhet uppgerboverket att ett utkast tiU allmänna råd har utarbetats inom verket. Konsumentverketavstyrker förslaget till ändringar i den ekonomiska planen eftersom de inte ärgodtagbara frän konsumentsynpunkt. allvarligaste invändningargäller de förslag som minskar den enskUde mecUemmens inflytande i föreningen. Verketavstyrker förslaget att ersätta bostadsrättslagens nuvarande 60 § förstastycket 2 och 3 med den nya 8 kap. 22 § 2. uppfattning borde uttiedaren vidare ha fäst större vUct vidden ekonomiska planen i en bostadsrättsförening. Dagens problem pä det områdettorde nämligen komma att lämnas olösta om förslagen genomförs. 1värsta fall kan förhandsavtal i den ordning som föresläs leda till att föreningamablir mindre motiverade att upprätta ekonomiska planer pä ett tidigt stacUum,cx;h i stället avvaktar tills det är aktuellt an upplåta bostadsrättema. Denvitala funktionen en omsorgsfullt gjord ekonomisk plan har som ekonomisktstyrmedel vid produktion av bostadsrätter minskar härigenom. Därmed försämrasallvarUgt skyddet fÖr blivande bostadsrättshavare. Beslutet 1984:5 1marknadsdomstolen visar den ekonomiska planens särskilda betydelse vidmarknadsföring av bostad. Förslageni fråga om intygsgivamas behörighet och verksamhet kan enligt konsumentverketsbedömning inte väntas ge erforderligt resultat. villundersttyka att det är angeläget att införa ansvars försäkring för intygsgivare såsom villkor for att plan- och bostadsverket skall få meddela behörighet. Verket har närmare utvecklat sin syn i denna fräga i remissytttande över betänkandet års bostadsrättskommitté (SOU 1985:6), dels i svar på uttechiingens enkät. Med ett sädant villkor kan intygsgivare antas bli mer noggranna i sitt arbete. Bostadsrättshavare och/eller bostadsrättsföreningar kan också lättare fä ersättning när de lidit ekonomisk skada pä gmnd av bristande omsorg vid intygsgivning. En jäm förelse kan numera göras med föreskriftema i lagen (1984:81) om fastig hetsmäklare, där ansvarsförsäkring utgör villkor for registtering och behörig het. Omkommunema anser sig ha s£ikUgt underiag för att tiU- cx;h avstyrka be- Prop.1990/91: 92 hörighet för intygsgivare finns det i och för sig inte skäl anmotsätta sig ut- Buaga 2 redningens förslag i den delen.