prop · GE03146 · 1990-12-31 00:00:00 — 1985/86:1 s. 753) nämns att det kan varapåkallat av kulturhistoriska skäl eller t.ex. frän energihushållnings- ellergmndläggningssynpunkt. Sådana särskilda upplysningar bör anmärkas iförhandsbeskedet I propositionen hadebestämmelsema i 8 kap. 34 § andra stycket formule rats så att det skaU bestämmas de vUUcor som behövs. Det framhölls härvid att det är angeläget inte minsl med hänsyn till an det måste råda full klarhet om vilka frågor som har avgjorts genom förhandsbeskedet. I samband med au 3 bostadsutskottet senareformulerade om bestämmelsen (1986/87:BoUl Prop. 1990/91:146 s. 107 f) kom"skall" utan synbarlig anledning att ersättas med "fär". Enligtmin mening är det i propositionen anförda skälet för ett krav på angivande avnödvändiga villkor fortfarande giltigt. Av många remissytttanden över denföreslagna återgången tUl "skall" i bestämmelsen framgär emellertidatt det råder stor osäkerhet beträffande frågan om vilken typ av villkor somåsyftas i 8 kap. 34 §. Mänga remissinstanser befarar au ett krav pä angivandeav villkor skuUe medföra att förhandsbesked kommer att likna bygglov. Devillkor som avses i 8 kap. 34 § är, som framgär av de återgivnauttalandena i förarbetena, av ett speciellt slag. Det skall vara fråga omvillkor som är nödväncUga för att tillstånd skall kunna ges tifl åtgärden påden tilltänkta platsen. Ett krav på t.ex. anordnande av hiss kan intebetraktas som ett sädant villkor. Bedömningen av den tilltänkta platsens lämplighettorde nämligen inte vara beroende av om byggnaden förses med hiss eller inte.Mera tveksamt kan det kanske vara med kravet pä anordnande av parkeringsutrymme.Enligt min mening talar dock övervägande skäl för att inte heller en visslösning av parkeringsfrägan kan ses som ett nödvändigt villkor för valet avplats för en byggnad. Jagfinner det angeläget an man gör en klar åtskillnad mellan de villkor som skallbehöva anges i ett förhandsbesked och övriga villkor som sedermera måsteuppfyUas för lov. Denna skiUnad kan län suddas ut om man hänför kravet päanordnande av parkeringsunymme tUl de frågor som skall avgöras i samband medell förhandsbesked. Medhänsyn till vad jag nu har anfört föreslår jag i principiell överensstämmelsemed utredningens förslag atl första styckel i 8 kap. 34 § kompletteras med enbestämmelse enligt viUcen förhandsbesked även kan avse humvida åtgärden kanantas uppfylla kravet pä anordnande av parkeringsunymme i 3 kap. 15 § förstastycket 6. Denna komplettering medför an ett tUlägg måste göras tillbestämmelsen i 1 kap. 4 §, där möjligheten till förhandsbesked presenteras. Jagär inte beredd att låla möjligheten att erhålla förhandsbesked omfatta samtligakrav enligt 3 kap. Fömtom kravet avseende parkeringsunymme bör det dock utanolägenhet kunna föras in en rätt atl erhålla förhandsbesked beträffande kravetpä anordnande av hiss enligt 3 kap. 7 §. 1 3 kap. 10 § finns bestämmelser omvilka egenskaper, bl.a. med avseende på tiUgängUghet, som skall tillförasbyggnader i samband med ändringar av olika slag. EnUgt tredje stycket kankraven sänkas i detaljplan eller områdesbestämmelser under förutsättning allbebyggelsen inom området får långsiktigt gcxltagbara egenskaper. Genom den ändring som jagsenare (avsnitt 4) kommer att föreslå i 5 kap. 12 § blir det möjligl att ändra detaljplaner pä ett enklare sätt än . Ändringen är motiverad av särskilt behovet atl göra områdesvisa bedöm ningar i olika hänseenden, bl.a. beträffande tillgängUgheiskravet De tilläggs bestämmelser till detaljplaner som dessa bedömningar kan resultera i torde ofta komma att bli av sådant slag att tillgängligheiskravei inte blirpreciserat för varje fastighet. Det kan därför finnas ett behov för fastighetsägare inom 0 omrädenmed detaljplan, och även områdesbestämmelser, av alt kunna erhålla Prop.1990/91:146 förhandsbesked i detta hänseende. Genomden här föreslagna lagtekniska lösningen bör det framgå pä ett tydligt sätt attde i 34 § andra stycket åsyftade vUUcoren uteslutande rör sådana villkor somutgör en nödvändig fömtsättning för att åtgärden skall få komma till stånd påden tUltänkta platsen. VUUcor av sådant slag bör alltid anges i förhandsbeskedetJag bedömer det dock inte som erforderligt att det i lagen förs in ett krav påangivande av viUkor. 4 Ändring av detaljplan Bestämmelserom detaljplan finns i 5 kap. PBL. Dessa innehäller i huvudsak följande. I 1 §anges för viUca fall detaljplan skall upprättas och i 2 § ges bestämmelser omavvägningen mellan olika intressen. Bestämmelser om etl visst minsta innehållsom alla planer måste ha finns i 3 och 5 §§. Bestämmelser som en plan dessutomfår innehälla anges i 7 och 8 §§. I 4 § behandlas frågan om huvudmannaskap förallmänna platser cKh i 6 § finns bestämmelser om s.k. tillfälligmarkanvändning. Slutiigen finns i 9 och 10 §§ regler om vilka handlingar endetaljplan består av och viUca bilagor som skall fogas tifldetaljplanehandlingama. Enligt5 kap. 12 § skall de nämnda bestämmelsema i 1-10 §§ tillämpas även när en detaljplanändras eller upphävs. Såsom bestämmelsen i 5 kap. 12 § har kommit att tillämpas i praktiken innebär enändring eUer komplettering av en gällande detaljplan att ett fömyat beslut tasom samtiiga bestämmelser inom del aktueUa planområdet. Man kan säga att ändringav en detaljplan har blivit liktydig med att planen upphävs och att en ny planantas. Denna lagtillämpning, som anvisas i dåvarande statens planverks handbokom detaljplan cxh områdesbestämmelser 1987, torde ha sin gmnd främst i önskemåletom att gamla detaljplaner i samband med behov av ändringar bör föras upp tillsamma standard som planer antagna enUgt PBL. Lagtillämpningenhar lett till vissa svårigheter. Omprövningen av planens alla delar medför ettslort arbete som i och för sig kan vara önskvärt men inte alltid nödvändigt. delar av kommunen där byggrätten är utnyttjad och förändringar inte äraktuella, är ölägenheterna av en föråldrad detaljplan mestadels överkomliga.Med detta förhåUande har man levat i kommunema alltsedan stadsplaneringen blevobligatorisk. Planer har ändrats först dä de kommit i konflikt med någon akutåtgärd. I anslulning härtill skedde förr en viss modemisering i den aktuellaåtgärdens närmaste omgivning. begränsas detaljplanerna oftast snävttifl den aktueUa åtgärden. Enannan svårighet har att göra med genomförandetiden. Enligt den praxis som har utbildats skall hela planen i samband med även en begränsad planän dring ges ny genomförandetid. En sådan effekt kan få kommunen an avstå 41 fränatt vidta i och för sig önskvärda tiUägg tUl planen i avvaktan pä att denna Prop. 1990/91:146 blir föremål för en mera genomgripande översyn. EttticUgt uppmärksammat problem till följd av nyssnämnda praxis uppstcxl dä enkommun ville införa nägon bestämmelse med giltighet över ett stönedetaljplanelagt område. En sådan komplettering skulle, som man såg det,fömtsätta att kommunen gjorde en ny plan för hela det berörda områdel. Ettkompleileringsbehov som tidigt tUIdrog sig innesse var naturligt nog den nyamöjligheten an variera lovplikten - en möjlighet som aUtså i praktiken blivitmycket måttUgt utnyttjad. Problemettogs upp i promemorian Förslag till ändringar i ochnaturvårdslagen, då med sikte på en snabb övergångslösning beträffande äldreplaner. Behovet verifierades av en positiv remissopinion, som dcx;k txksäefterlyste vidare möjligheter för att komma till rätta med fler typer avproblem. har frägan fått ytterligare belysning bl.a. i slutfasen avdet s.k. erfarenhetsprojektet avseende tillämpningen av den nya lagstiftningen. Nyakrav kan förväntas med anledning av de omrädesvisa studiema i den översiktiigaplaneringen. Regleringsbehovet kommer då att beröra omräden som på olika gmnderkan avgränsas. Våra tätorter är vanligen täckta med rättsverkande planer avvarierande art, ålder cxh innehåll. PBLsystemet cx;h den hektiska byggmarknadenhar ocksä medfört att de enskilda detaljplanema fått en allt mer begränsadomfattning, inte sällan för bara en enda fastighet För au fullföljaöversiktsplanens intentioner kommer därför ofta en stor mängd planer alt behövaändras och/eller kompletteras med nya bestämmelser. SamticUgt är dockkommunemas planläggningsresurser begränsade. Underbyggnadslagens tid kompletterades i enstaka fall stadsplaner genom an manupprättade gemensamma tiUäggsbesiämmelser för ett större omräde. i Slockholm där den av fullmäktige antagna zonplanen för malmama följdesupp med tilläggsbestämmelser om bosladsanvändning och begränsning av rätten attbygga pä djupet under mark. På detta sätt tillkom sju"tiUäggsstadsplaner". Erfarenheternaav della förfaringssätt var goda. Arbetsmetoden var ratio-neU cx;harbelsbesparande. Fastighetsägarna hade förhållandevis lätt an accepterabestämmelser som tt-äffade en hel gmpp lUca. I fastighetsregistrct cx;h påbyggnadsnämndens expeditioner antecknades att resp. fastighet och kvarterberördes av två eUer i vissa fall ne omgångar planhandlingar. Det finns ettuppenbart behov av att ändring av en detaljplan skall kunna ske på ett enklaresätt än som föranleds av nuvarande tolkning av 5 kap. 12 §. Svårigheten med attförändra tillämpningen hänger framför allt samman med reglema omgenomförandetid. Enligt5 kap. 5 § PBL skall i detaljplanen anges en genomförandelid pä fem till femtonår. Saknas bestämmelse om genomförandelid är liden . TUl skillnad mot vad somgällde tidigare bygger PBL på ett system med tids- Prop. 1990/91:146begränsning av en garanterad byggrätt cx;h i detta system fyUer genomförandetidenen centtal funktion. Lagtekniskt är den garanterade byggrätten uppbyggd kringreglema om kommunens möjligheter att ändra eller upphäva detaljplaner. Föregenomförandetidens utgång får planen endast i undantagsfall ändras ellerupphävas mot berörda fastighetsägares besnidande (5 kap. 11 §). Dennabestämmelse kompletteras av bestämmelsema i 14 kap. 5 §, som gerfastighetsägare m.fl. rätt till ersätming eller inlösen om detaljplanen ändraseller upphävs före genomförandetidens utgång. Genomförandetidenhar dämtöver betydelse för dels kommunens skyldigheter att upplåta allmännaplatser till allmänt begagnande (6 kap. 26 §), dels kommunens rätt an lösa mark(6 kap. 24 §). Detbör uppmärksammas att angivande av en genomförandetid inte konstituerar någrarättigheter. Sädana kan bara tillskapas genom planens materiella bestämmelser.Genomförandetidens enda funktion är att ange den tid under vilken rättigheternaskall beaktas. Beaktande av rättigheterna sker genom det skydd mot planändringsom finns . Eftersom bestämmelsema om genomförandetidbara har betydelse i anslulning till rättigheter behövs av hänsyn tillfastighetsägama egentiigen inte nägon genomförandetid om en plan endast medförresttiktioner eller skyldigheter eller om rättigheiema enligt planen redan istort sett är utnyttjade genom den befindiga bebyggelsen. Skälet till att alladetaljplaner ändå skall ha genomförandetid är att det måsie komma att uppslå enhel del gränsfall där tveksamhet kan råda om planen medför nägrafastighetsekonomiska fördelar eller om den medför skyldigheter för kommunen ifråga om upplåtande av allmänna platser (se prop. 1985/86:1 s. 568 f)- Av5 kap. 12 § följer bl.a. att 5 § i samma kap. med dess föreskrift ombestämmande av genomförandetid skall tillämpas även när en detaljplan ändras.Innebörden härav har inte berörts i förarbetena. 1 praxis tolkas emeUertid,som nämnts, beslämmelsen sä au varje ändring medför ett krav pä bestämmande avny genomförahdetid för hela del område planändringen avser. En sådan toUcningär emellertid inte självklar. början kan ifrägasällas om bestämmande av genomförandetid vid planändringblir gällande för hela planen eller bara för den eller de frågor somplanändringen avser. Frågan berörs i Didöns m.fl. kommentar till PBL (s. 275ff) och del hävdas där atl genomförandetiden blir gällande enbart i deavseenden planen ändras. Omsist nämnda toUcning är riktig kan vidare ifrågasättas om genomförandetid alltidmåste bestämmas vid planändring. Det skäl som i förarbetena anfördes för attgenomförandetid alltid skaU bestämmas har inte samma bärkraft när det gäUerplanändringar, men hänvisningen i 12 § till 5 § medför å andra sidan att detförefaller svårt att komma ifrån att genoinförandetid alltid måste bestämmas. Mitt förslag: Vidändring av en detaljplan skall vad som gäller om genomförandetid för planengäUa även för de frågor som planändringen avser. Om genomförandetiden förplanen har gått ut skaU genomförandetid bestämmas för de frägor somplanändringen avser. Departementsförslaget:Regeln i 5 kap. 12 § ändras så att bestämmelsema i 1-10 §§ skaU gäUa bara itiUämpliga delar när en detaljplan ändras eller upphävs. Någon särskUdreglering bett-äffande genomförandetid behövs inte. Genomförandetid skaU dcx;kbestämmas bara om det är behövUgt. Remissinstanserna:Alla remissinstanser som har yttrat sig över denna del stöder förslaget attunderlätta detaljplaneändringar och flertalet instämmer i att någon särskildreglering bettäffande genomförandetid inte behövs. Av remissinstansema är detdock flera som befarar att systemet med olika genomförandetider kan blikrångligt och många anser att genomförandetid alltid skall bestämmas. Någraremissinstanser förordar atl ändring av en detaljplan skaU begränsas tUl falldär genomförandetid inte behövs. Skälenför mitt förslag: Den tolkning av 5 kap. 12 § som har kommit att styratiUämpningen har len tiU att kommunema blivit mycket återhåUsamma med att ändradetaljplaner. Om behov av ändring uppkommer går man i stället till väga sä attplanen upphävs, varefter en ny plan antas. Bland praktiker torde man ofta talaom ändring av plan även i delta fall, men om bestämmelsen i 5 kap. 12 § skallha någon självsländig betydelse är det angeläget att de tvä fallen hälls i sär.Uttrycket ändring bör, i enlighet med vad som anförs i Didöns m.fl. kommentars. 275, reserveras för sädana fall som avser förändring av bestämmelser, bestämmelsegränserm.m. inom ett detaljplanelagi omräde. En utvidgning av ett detaljplaneområdebör i princip anses som en ny plan för det tillkommande området Om däremotflera tichgare planbeslut samlas i ett enda plandokument är det att betraktasom ändring (prop. 1985/86:1 s. 596). Av 13 § följer au en begränsning avplanområdet anses som ett upphävande av planen i berörd del. Nägot hinder motatt i ett beslut bäde äncU-a en plan i vissa delar och att upphäva eUer utvidgaden i andra delar föreligger inte. Avvad som har anförts inledningsvis framgår att det finns ett behov av att kunnaföreta planändringar på ett enklare sätt än . Till en början kräver dettaatt man gör avkall på ambitionen att i samband med planändring alltid föra uppgamla planer till PBD-standard. Något sådant krav kan emellertid inte ansesligga i bestämmelsen i 5 kap. 12 §. En regel av detta slag mäste aUtid läsas säatt de bestämmelser till viUca hänvisning sker skall gälla bara i tillämpligadelar. Departementsförslagets tillägg i detta hänseende är därför överflödigt.Om en plan skall ändras genom au den t.ex. tillförs vissa hänsyns- ochvarsamhetsregler kan detta således ske utan att hela planenrevideras. För att planändring skallkunna vidtas utan ett alltför omfattande arbete Prop. 1990/91:146 krävsemellertid att ändringsbeslutet inte automatiskt återverkar på planensbyggrätter. I praktiken synes man utgå från en tolkning av regelsystemet sominnebär att en ändring av en detaljplan ocksä medför att genomförandetidenavseende hela planen förlängs eller fömyas med sä läng genomförandelid somanges i ändringsbeslutet att man vill ändra en plan genom att införa en bestämmelse om befrielsefrän krav på bygglov avseende vissa åtgärder. Visserligen kan enbygglovsbefrielse bettaklas som en fördel för fastighetsägaren, men nägonrättighet i den mening som avses i 5 kap. 11 § är det inte fråga om. Trots attreglema om genomförandetid egentiigen saknar betydelse med avseende pä enbestämmelse om bygglovsbefrielse följer av hänvisningen i 12 § till 5 § attplanändringen kommer att bli förknippad med en genomförandetid ominte anges. EnUgt den i praxis rådande tolkningen av bestämmelsemablir den sålunda bestämda genomförandetiden gällande för inte bara bestämmelsenavseende bygglovspliktens omfattning utan för hela planen. Om genomförandetidenför planen hade gått ut vid planändringen, medför alltså denna attgenomförandetiden för planen fömyas med den tid som angetts i samband medplanändringen. Enligtde överväganden som görs i departementsförslaget kan det pä goda gmnder antasau den nämnda toUcningen är felaktig och alt gällande räll i stället innebäratt genomförandetiden vid planändring blir gäUande enbart i de avseenden planenändras. Nägot behov av lagändring föreligger därför inte enUgtdepartementsförslagel. Ävenjag anser att övervägande skäl talar för alt den i departementsförslagetförespråkade toUcningen är riklig. Det finns dock uttymme för viss tvekan ocheftersom effektema pä genomförandetiden är av sä stor betydelse bör dennuvarande oklarheten undanröjas genom en uttryckUg reglering i lag. Jagdelar uppfatmingen att planändringar skall kunna genomföras ulan att dengenomförandetid som gäller för planen vid tiden för ändringen mbbas. Reglemabör härvid utformas så att man om möjligt undviker konsekvensen an olikagenomförandetider kan komma att gäUa för samma område. Senareskall jag belysa det tänkta tillämpningsområdet för de förenklade bestämmelsersom jag här föreslår. I det här sammanhanget är del tillräckligt att konstateraalt flertalet av de planändringar som kan behöva göras är av sädant slag attde inte tiUskapar några rättigheter. I och för sig skuUe man därför medavseende på dessa planändringar kunna helt koppla bort reglema om genomförandetid.Detta kräver emellertid all man i lagen preciserar de slag av planändringar sominte behöver förenas med genomförandetid. Möjligen kan man då också låtabegreppet planändring bli bestämt av de angivna slagen av planändringar, vilketskulle innebära att reglema om ändring av detaljplan bara kan tiUämpas på vissabestämda slag av planändringar. SkälettiU en reglering av antytt slag skulle vara dels an man dänned får tiU stånd en begränsning av tillämpningsområdet för reglema om ändring av de taljplan, dels att man undvUcer de kompUkalioner som reglema om genomfö randetid kan medföra. Enligt min mening saknasanlecUiing att införa en stel reglering för att be- Prop. 1990/91:146 gränsamöjlighetema au ändra en detaljplan. De krav som i 5 kap. 9 § uppställs på atlplanen skall vara tycUig i olUca hänseenden torde vara tillräckliga för atthindra att planändringar skaU leda tiU uppkomsten av svåröverskådliga planer. Enreglering av ändringsmöjlighetema kan heller inte motiveras med hänvisningtill svärigheter an tiUämpa systemet med genomförandetid. Detbör således inte införas något lagligt hinder mot planändringar som ger upphovtill rättigheter. Detta innebär all frägan om genomförandetid kan fä betydelse iåtminstone vissa fall. Härvid delar jag den uppfaiming som har kommit tilluttryck i departementspromemorian, nämligen att genomförandetid skall knytasenbart tifl den eller de frågor som planändringen avser. För bedömningen av hursådana bestämmelseanknuma genomförandetider skall kunna anpassas tiU vad somredan gäUer om genomförandetid i planen viU jag framhålla följande synpunkler. Somjag har anfört tichgare torde det bU ganska sällsynt atl det i samband medplanändringar uppkommer rättigheter som behöver skyddas av reglema omgenomförandetid. Trots detta bör en genomförandetid alltid kopplas tillnytillkommande bestämmelser. Frägan humvida genomförandetid är av betydelseeller inte bör nämligen inte avgöras i samband med planändringen utan får prövassenare i enlighet med 5 kap. 11 § om det skulle bli aktuellt med en fömyadändring eller ett upphävande av planen . Defå fall som vid planändring motiverar all man alltid skall beslämma engenomförandetid får inte leda till atl man får ett oöverskådligt system av genomförandetider.Den enligt min mening enklaste lösningen erhåller man om man ser till aU degenomförandetider som skall knytas till planändringar anpassas till den ellerde genomföranderider som redan gäller för planen eller delar av denna. Dennaanpassning bör komma riU stånd pä följande sätt. Omdet finns en genomföranderid för planen som fortfarande löper skall denna tidäven gälla för den eller de frågor som en planändring avser. Något särskiltbeslut om detta skall inte behöva fattas, utan det skall följa direkt av lag.Jag föreslär att en bestämmelse härom skall las in i 5 kap. 12 §. Enligt5 kap. 5 § skall genomföranderiden vara minst 5 är. I det här fallet anser jagemellertid att det inte bör finnas något hinder mot den föreslagna samordningenav genomförandetidema även om det äterstår mindre än av den gällandegenomförandetiden. Om planänchingen i någol fall skulle ge upphov till en rällalt genomföra något som kräver , saknas anledning att anta annat änatt kommunen dä är beredd att förlänga genomförandetiden för den berörda delenav planen enligt 5 kap. 14 §. Omgenomförandetiden för den befintiiga planen har gått ut, krävs emellertid ettuttryckligt beslut om den genomförandetid som skall gäUa för planändringen.För detta beslut skaU vad som sägs i 5 kap. 5 § gälla i tillämpliga delar. Idetta sistnämnda faU kommer en genomförandetid au gälla för enbart nä gon eller några bestämmelser. Denna genomförandetid kommer vid en even tuell senare planändring att avse även de då tillkommande efler ändrade be- 4 Med enordning av det här slaget kan det således aldrig bli Prop. 1990/91:146 frågaom att olika genomförandetider blir gäUande för samma område. Idepartementspromemorian har lämnats några exempel som skall illustrera vilkaeffekter en planändring fär i sådana fall då genomförandetiden för planen hargått ut och genomförandetid efter planändringen blir gällande för enbart någonbegränsad bestämmelse. Enligtnägra remissmstanser iUustrerar dessa exempel komplUcatio-nema med detföreslagna systemet. Jagdelar den uppfaiming som har kommit till uttryck i departementspromemorianrörande effektema av genomförandetider som är knutna enbart till vissabestämmelser. Jag skall sttax återkomma tiU frågan. Jag bedömer emeUertid attproblemen har fått en aUtför framskjuten plats. De kommer sannolUct attaktuaUseras endast i undantagsfaU. Iallmänhet kan planändringama antas vara sådana att en genomförandetid om fem äri förekommande fall är tillräcklig. kan det inte bli särskiltvanligt att det uppkommer behov av fömyad ändring eller upphävande av planen.Då fräga härom ändå uppkommer torde det endast i sällsynta fall visa sig attden fräga som har föranlett bestämmande av genomförandetid är av sådanbeskaffenhet att den lägger hinder i vägen för ändring eller upphävande avplanen. Jag vill alltså ånyo betona att man måste upprätthålla kravet på attgenomförandetid alltid skall bestämmas som en säkerhetsåtgärd för det ringaantal faU då en planändring kan ge upphov tUl en rättighet som mäste tryggas.Delta är det skäligen låga pris man måste betala för att slippa en omfattandereglering av fall då planänching skuUe kunna vidtas utan angivande av genomförandetid. Enligtmin mening bör del inte välla nägra stöne problem att bedöma effektema avgenomförandetider som är knutna enbart till vissa bestämmelser. Som framhålls idepartementspromemorian är det härvid viktigt att iaktta re-sttiktivitet vidtolkningen av lUlkommande bestämmelser. Byggrätter i planer därgenomförandetiden har gått ut kan alltså inte anses bli väckta till liv genomatt man kompletterar planen med tex. hänsyns- och varsamhetsregler eller medbestämmelser som begränsar tillåten byggnadsarea. Sådana bestämmelser kan juvara motiverade för att styra det byggande som kan komma tUl stånd ttots atlgenomförandetiden avseende byggrätten har gått ut. 4.4 Användningsområdet för planändringar Någonuttrycklig regel som begränsar möjlighetema att ändra en detaljplan finns inteidag bortsett från bestämmelserna i 5 kap. 11 §. Någon ytterligare begränsningvUl jag heller inle föreslå.