prop · GE0390 · 1990-12-31 00:00:00 — Föreskrifterskulle emellertid enligt kommitténs uppfattning kunna utgöra ett lämpligtkomplement till den individuella tillståndsprövningen. Detta skulle ocksåinnebära att miljöskyddslagens regelsystem mer anpassades till lagen omkemiska produkter. Föreskrifter bör kunna meddelas av regeringen eller avmyndighet som regeringen utser. uppfattning bör möjligheten att meddela föreskrifter omfatta såvälförbud mot att utöva viss miljöfarlig verksamhet som skyldighet att vidtavissa skyddsåtgärder. Förbudbör givetvis endast utnyttjas i mycket speciella fall. Enligt kommitténsuppfattning bör förbud endast kunna meddelas för verksamheter som inte varitföremål för tillståndsprövning. Tillståndsprövningen omfattar ju i sig enprövning av om verksamheten i fråga skall få utövas eller ej. Förbud bör vidareförbehållas sådana verksamheter som för sig eller tillsammans kan ge upphovtill så stora miljöstömingar att de med hänsyn till nyttan framstår somoacceptabla. Ett exempel på sådan verksamhet kan vara kabelbränning. Enokontrollerad bränning av kabel har visat sig kunna ge upphov till en betydandeavgång av tungmetaller och andra miljöfarliga ämnen. Föreskrifterom skyddsåtgärder bör enligt kommitténs uppfattning också i huvudsak kommatill användning för verksamheter som inte omfattas av tillståndsplikt. Inommånga mindre verksamheter torde behovet av skyddsåtgärder inte skilja sigsärskilt mycket från anläggning till anläggning. En individuell prövningskulle i dessa sammanhang te sig såväl ineffektiv som resurskrävande. Somexempel kan nämnas att krav på att förse alla landets bensinstationer medmuffar, för att fånga in bensinångorna, skulle med nuvarande regler medföraatt ett föreläggande måste riktas mot varje bensinstationsägare. De generellaföreskriftema bör i dessa fall ses som minimikrav som i det enskilda falletskall kunna skärpas i samband med att en tillståndsprövning kommer till stånd.En sådan ordning gäller för sådana miljöföreskrifter som meddelatsmed stöd av lagen om skötsel av jordbmksmark. Sådana föreskrifter hindrar inteatt längre gående skyddskrav i det enskilda fallet kan ställas med stöd avmiljöskyddslagens bestämmelser. uppfattning bör föreskrifter i speciella fall också kunna omfatta verksamheter som tillståndsprövats enligt miljöskydds lagen. Fömtsättningen bör då vara att det är nödvändigt att skärpa villkor i visst eller vissa avseenden på gmnd av att nya kunskaper framkommit om ett ämnes miljöfarlighet eller att förhållandena avsevärt förändrats samt att en villkorsändring skulle vara svår att snabbt genomföra vid en indivi duell omprövning. De nya kunskaper som framkommit om havets eutrofi- ering och kvävets roll i sammanhanget skulle exempelvis kunna utgöra skäl för skärpta krav på skyddsåtgärder vid kommunala reningsverk. skulle kräva enomprövning av varje enskilt beslut. Enligt kommit- Prop. 1990/91:90 tensuppfattning borde det i ett fall som detta vara möjligt att skärpa kraven genomgenerella föreskrifter. Vissatyper av föreskrifter kan beröra ämnesområden där det kan finnas behov attmedge undantag med hänsyn till omständigheteraa i det enskilda fallet. Om denmyndighet som meddelar föreskrifteraa, i första hand regeringen, finner att ettsådant behov kan föreligga, får föreskrifteraa utformas så att det finnsmöjlighet att ge dispens helt eller delvis eller . kan det iså fall vara motiverat att låta föreskrifteraa innehålla att dispens fårmeddelas inom ramen för en tillståndsprövning. Demöjligheter som finns att meddela särskilda föreskrifter inom s. k.miljöskyddsområden bör enligt kommitténs uppfattning finnas kvar i en ny lag.Bestämmelseraa i ämnet behöver dock sannolikt bli föremål för en vissomarbetning. Bl.a. bör möjligheteraa att i dessa sammanhang tillämpamiljökvalitetsnormer och genomförandeplaner bli föremål för närmareöverväganden. Idet fortsatta utredningsarbetet bör också behandlas frågan om vidgademöjligheter för kommuneraa att meddela föreskrifter till skydd för hälsa ochmiljö. Som exempel på vad lokala miljöskyddsföreskrifter borde kunna avse kannämnas förbud mot halmbränning, gödselhantering och avfallshantering som interegleras på annat sätt. Kommunemasmöjligheter att meddela föreskrifter till skydd för hälsa och miljön, t. ex ifråga om gödselhantering, halmbränning m. m., bör övervägas i det fortsattautredningsarbetet. Tillståndsmyndigheteraabör enligt kommittén vid prövningen även beakta slorskaliga miljöproblem t. exdioxiner och freoner, ämnen som inte ger upphov till någranämnvärda lokala föroreningsproblem. Avfallsfrågoma bör uppmärksammas vidtillståndsgivningen i en vidare bemärkelse än vad som sker . beaktas dessa frågor bara i den mån utsläpp från produktionen kan påverkaomgivningen. Enskyldighet att ställa säkerhet för återställning eller annan efterbe-handlingmotsvarande den som finns i naturvårdslagen bör tas in i en ny, samladmiljölag. Gränsenför tillåtligheten i 6 § andra stycket miljöskyddslagen bör flyttas så att dendär beskrivna dispensmöjligheten försvinner i de fall ett stort antal människorfår sina levnadsförhållanden väsentligt försämrade eller betydande förlust frånnaturvårdssynpunkt uppkommer. I fråga om sådana överväganden som följer på deverksamheter som avses i 6§ första stycket, dvs. verksamheter som kan befarasföranleda olägenheter av väsentlig betydelse, bör prövningen av tillåtlighetenankomma på regeringen. För att tillstånd skall lämnas i ett sådant fall bör detföreligga synnerliga skäl. Omprövningav villkor enligt miljöskyddslagen har skett i förhållandevis begränsad utsträckning.Rätten att begära omprövning enligt miljöskyddslagen bör därför enligtkommittén tillkomma även länsstyrelsema och miljö- och hälsoskyddsnämndema iden mån de efter delegation har tagit över tillsynsansvaret.Tillsynsmyndigheteraa bör med rimliga mellanmm gå igenom de verksamheter förvilka de har tillsyn för att bedöma behovet av omprövning.Utredningsskyldigheten skall åvila tillståndshavaren. Regeringensöverväganden: Regeringen, som i allt väsentligt instämmer i kommitténsöverväganden, anser i detta sammanhang att några frågor bör framhållassärskilt. Kommitténbör i sitt fortsatta arbete ytteriigare överväga frågoraa om kvalitetsnormeroch presentera närmare förslag till hur s. k. miljökvalitets-normer skullekunna utformas och lämna förslag till sådana normer eller riktlinjer. Regeringenfinner att kommittén utförligt har redovisat hur föreskrifter med generellräckvidd skulle kunna fungera . Kommitténs förslag om sådanaföreskrifter bör innebära möjligheter både för skärpta regler där det behövsoch kunna bidra till ett effektivare miljöskyddsarbete. Kommitténbör i sitt fortsatta arbete nännare redovisa exempel på i vilka fall och hurgenerella föreskrifter kan utformas. Närtillåtlighetsregleraa utformades i miljöskyddslagen var fråga om att vägaskilda intressen mot varandra. Tillåtlighetsreglemå får sägas ha fungerat bramed beaktande av att de utformades med utgångspunkt i att utsläppen från välkända punktkällor skulle regleras. Slorskaliga miljöproblem ställer emellertidandra krav också i fråga om tillåtligheten. Av tillåtlighetsreglemå måstedärför klart framgå att all miljöfarlig verksamhet skall bedömas motmänniskors hälsa och miljön och vid en sådan prövning skall omsorgen om hälsaoch miljö stå i centmm. Den närmare lagtekniska utformningen av skärptatillåtlighetskrav får ankomma på kommittén. Ett sätt att markera en skärpningav tillåtlighetsreglemå kan vara att vid utformningen av föreskriftermotsvarande 5 § i den nuvarande miljöskyddslagen, särskilt i fråga om tredjestycket, tydligt ange att miljöhänsynen skall ha ökad tyngd och anpassalagtexten till detta. Kommitténbör presentera förslag till hur föreskifter om ställande av säkerhet förefterbehandling bör utformas. gäller som huvudregel att villkor kan omprövas . Även kan villkor omprövas, nämligen om det föreligger i miljö skyddslagen särskilt angivna föratsättningar för omprövning. Omprövningsregleraa måste som all tillståndsprövning utformas med 138 den utgångspunkten attindustriutsläppen skall nedbringas till ofarliga nivåer. Kommittén bör närmarestudera om de nuvarande omprövningsregleraa behöver ändras för att uppnå dettamål. Därvid är det viktigt att belysa de rättsliga konsekvenseraa, t. ex. avändrade intervaller för omprövning ,och i detta sammanhang beaktarättssäkerhetsaspektema. När det gällerutredningsskyldigheten vid omprövningsärenden finns i denna proposition förslagtill ändringar i miljöskyddslagen, se avsnitt 12.2. Regeringensställningstagande: Regleringen av trafikens miljöfrågor harmoniseras med annanmiljölagstiftning. Miljöskyddskommitténsöverväganden: Trafiklagstiftningen kräver särskilda överväganden. Föreskrifterom fordon och lokala trafikföreskrifter meddelas i första hand av hänsyn tillframkomlighet och trafiksäkerhetsintressen. Det finns därför ingen anledningatt överföra bestämmelsema om sådana föreskrifter från trafiklagstiftningentill miljölagstiftningen. I den mån det skulle visa sig föreligga ett permanentbehov för kommunema att kunna förbjuda motortrafik vid tillfälligaluftföroreningstoppar bör däremot bestämmelser motsvarande den nya lagen omtillfälliga bilförbud föras in i en ny, samlad miljölag. Regeringensöverväganden: Enligt direktiven skall kommittén utreda om den nuvarandemiljöskyddslagstiftningen är en lämplig lagteknisk lösning för att komma tillrätta med trafikens miljöproblem eller om andra lagtekniska lösningar börkomma till användning. Detär angeläget att harmonisera miljölagstiftningen inom skilda samhällssektorerså att likartade utgångspunkter i synen på miljöfrågoraa finns för de olikasektorerna. Det är en viktig uppgift för kommittén att lägga fram förslag tillhur trafikens miljöproblem skall få sin lagtekniska lösning och vilkabefogenheter på lokal nivå som skall finnas att meddela föreskrifter somsyftar till att förbättra miljöförhållandena. 6.5 Miljövårdens organisation m. m. Regeringensställningstagande: bör ytterligare överväga frågan om enförstärkning av allmänhetens inflytande över prövningen av miljöskyddsfrågoraa. Miljöskyddskommitténsöverväganden: Kommittén har inte funnit att några omständigheter som påverkarbedömningen av frågan om miljöorganisationemas talerätt har tillkommit efterriksdagens beslut vid 1987/88 Kommitténlägger därför inte fram något förslag om utvidgad talerätt. Vad angår frågan ommiljöombudsman anser kommittén att betydande komplikationer skulle inträda omen sådan gavs talerätt i miljöfrågor vid sidan av . Någontalerätt bör därför i vart fall inte tillerkännas en miljöombudsman. Deåterstående uppgifteraa för en miljöombudsman kan skötas av naturvårdsverketoch ombudsmän, , som behandlar klagomål överhandläggningen av miljöskyddsärenden. Det skulle därför innebära ett betydandemått av överorganisation att inrätta ett särskilt miljöombudsmannaämbete. Regeringensöverväganden: Kommittén bör med tanke på miljöfrågornas stora betydelse ävenfortsättningsvis överväga frågan om allmänhetens inflytande över prövningen avmiljöskyddsärenden kan vidgas och formerna för detta. Densärskilde utredaren om uppgifter och organisation (Dir.1990:67) skall överväga om den centrala tillsynsverksamheten enligtmiljöskyddslagen bör samlas hos ett särskilt organ med möjlighet attkoncentrera sig på denna uppgift och andra uppgifter som skulle framstå somnaturliga för en eventuell miljöombudsman. Humvidadet skall tillskapas ett organ med särskilda tillsynsuppgifter eller andrasärskilda myndighetsuppgifter utreds således redan. Mot den bakgmnden finns detinte anledning för kommittén att ytterligare överväga frågan om en särskild miljöombudsman.Däremot bör kommittén lägga fram de förslag till organisationsförändringar somföranleds av kommitténs förslag i övrigt. En fråga som här särskilt börbeaktas är hur en samlad miljölagstiftning påverkar miljövårdens organisation. Genomatt miljölagstiftningen skall bli enhetligare och lättare att tillämpa börsamtidigt vissa vinster i organisationen kunna uppnås. Det bör ankomma påkommittén att redovisa hur effektiviteten påverkas av en samladmiljölagstiftning och särskilt ange de besparingar som kan åstadkommas med ensådan lagstiftning. Regeringensställningstagande: Möjligheten att använda ekonomiska sanktioner mot enskildaoch andra som inte följer föreskrifter och villkor för verksamheten skallutvidgas. Miljöskyddskommitténsöverväganden: I fråga om sanktioner mot överträdelser av miljölagstiftningenframhåller kommittén att straffsanktioner bör användas vid allvarligare ochframför allt vid uppsåtliga och klart oaktsamma överträdelser av enskilda.Ekonomiska sanktioner kan vara motiverade vid överträdelser av företag och vidsådana överträdelser av enskilda som inte motiverar straffsanktion.Straffbestämmelserna bör fördelas mellan , där de allvarligastemiljöbrotten bör behandlas, ochen ny, samlad miljölag. Sanktionsavgifter kan vara ett bra altemativ ellerkomplement till straffsanktioner. I åtskilliga fall kan man tänka sig att ensådan avgift fastställs i taxa. Regeringensöverväganden: De straffrättsliga reglerna i miljöskyddslagen har ändrats ochutvidgats sedan miljöskyddslagen tillkommit senast isamband med miljöpolitiska proposition. Det bör dock stå kommitténfritt att utforma förslag till straffrättsliga regler på det sättsom kommittén finner lämpligt. Ävenom den nuvarande miljöskyddsavgiftens effektivitet visserligen kan ifrågasättasvill regeringen dock understryka att ekonomiska sanktioner har en given platsvid sidan av gängse straffrättsliga sanktioner i en miljöbalk. Det bör ankommapå kommittén att lämna förslag till hur föreskrifter om ekonomiskasanktionsformer skall utformas så att ett system med avgifter kanfungera som en verksam del av sanktionssystemet. 6.7 Miljölagstiftningen och intemationellaåtaganden Regeringensställningstagande: Förhållandet mellan internationella åtaganden, EGsrättssystem inbegripet, och den svenska miljölagstiftningen övervägs särskilt. Regeringens överväganden:Enligt utredningsdirektiven bör kommittén kartlägga de intemationella avtal ochåtaganden som finns på miljöområdet och hur den svenska lagstiftningenförhåller sig till dessa. Även andra intemationella förpliktelser, t.ex. påhandelns område, bör enligt direktiven beaktas i arbetet. Kommittén skall också iden utsträckning det behövs med hänsyn till utredningsuppdraget i övrigtinhämta kunskaper om och redogöra för innehållet i andra länders lagstiftning.Vid utformningen av förslag till ny lagstiftning bör kommittén enligt direktivenockså beakta hur förslagen förhåller sig till miljölagstiftningen och gällandeproduktkrav i de andra nordiska länderna och inom EG. Jordbmksutskottel fannhösten 1989 (JoU 1989/90:5) att något särskilt uttalande inte syntes påkallatom att fördragsslutande länder självfallet bör respektera förpliktelser enligtingångna avtal. När det gäller ingripanden mot överträdelser av enskildakonventioner förordar utskottet förhandlingar inom ramen för de olikakonventionerna. Kommittén har i en bilagatill principbetänkandet lämnat en redogörelse för det internationellamiljösamarbetet. Denna kartläggning är ett värdefulh bidrag till det fortsattaarbetet. Kommittén har ännu inte gjort några egna bedömningar i sammanhanget. I kapitel 5 i dennaproposition finns en redogörelse för det interaationella miljösamarbetet ochför de viktigaste miljökonventioneraa. gällerfrågan om förhållandet mellan den svenska miljölagstiftningen och Prop.1990/91:90 landets interaationella åtaganden gör regeringen följande bedömning. Påsenare tid har vid några tillfallen ifrågasatts om den svenska miljölagstiftningeninnehåller bestämmelser av den arten att det säkert kan hävdas att landetuppfyller sina interaationella åtaganden. Regeringenär av den uppfattningen att den svenska miljölagstiftningen ärtillfredsställande utformad med hänsyn till landets interaationella åtaganden.Den svenska lagstiftningen har vid behov anpassats så att konventionsåtagandenhar omsatts i lagstiftningen. Somexempel på svensk anpassning till det interaationella miljösamarbetet kannämnas förslagen i denna proposition att skall godkännaBaselkonventionen och tillägget till Montrealprotokollet (avsnitt 13.8.1 och2). Förslaget om miljökonsekvensbeskrivningar (kapitel 8) innebär bl.a. enharmonisering i förhållande till EG. De i denna proposition (avsnitt 16.5.4)föreslagna reglema om biotopskydd i naturvårdslagen innebär en förstärkning avvår lagstiftning i förhållande till den s.k, Berakonventionen. Vidare beslutarregeringen en proposition om en lagstiftning om exportregler, bl. a. omfarliga kemiska produkter. Detär en annan sak att det av lagstiftningen inte med tydlighet framgår hurSverige fullgör sina intemationella åtaganden. Detta hänger samman med den teknikför att införa de interaationella åtagandena i lagstiftningen som Sverigetillämpar. Ivissa länder utgör ett intemationellt avtal automatiskt en del av den internarättsordningen så snart det har trätt i kraft. Folkrättsligt tillämpar sådanaländer det s. k. monistiska systemet. FörSverige och bl. a. de andra nordiska länderaa, vilka har en dualistiskrättsordning, krävs däremot en nationell rättsakt varigenom avtalets reglerinförlivas med den interna rättsordningen för att regleraa skall bli tillämpligapå nationell nivå. När en överenskommelse skall införlivas med den nationellarätten kan två olika metoder komma i fråga. Överenskommelsens bestämmelser kaninförlivas med den nationella rätten antingen genom s. k. transformation ellergenom s. k. inkorporering. Vid transformation omarbetas i de delar avden interaationella överenskommelsen som behöver införlivas med svensk rätttill svensk författningstext. Inkorporering innebär att det i en lag ellerannan författning föreskrivs att överenskommelsens bestämmelser gäller iSverige och följaktligen skall tillämpas av enskilda och/eller myndigheter. ISverige har transformationsmetoden varit det huvudsakliga sättet attinförliva interaationella avtal med svensk rätt. Detta gäller också påmiljöpolitikens område. Som ett exempel på tillämpningen avinkorporeringsmetoden i svensk miljölagstiftning kan nämnas lagen (1974:268)med anledning av miljöskyddskonventionen den 19 febmari 1974 mellan ,, och och delvis förordningen (1975:542) om tillämpningav konventionen om intemationell handel med utrotningshotadearter av vilda djur och växter. Ettfall som har uppmärksammats särskilt av bl. a. konstitutionsutskot tet gäller våtmarkskonventionen (SÖ 1975:76) i samband med fråga om småbåtshamn och anläggning av väg i kommun. Enligtvåtmarkskonventionens artikel 2 skall fördragsslutande part utse Prop.1990/91:90 lämpliga våtmarker inom sitt territorium, vilka skall tas upp på enlista över våtmarker av intemationell betydelse. På den svenska listan finnsför närvarande upptagna 30 våtmarksområden. Enligtkonventionens artikel 2 punkt 4 skall varje fördragsslutande stat utse minstett våtmarksområde för införande på den intemationella våtmarkslistan. Somkrav på nationella åtgärder föreskrivs i våtmarkskonventionen att defördragsslutande parteraa skall utarbeta och genomföra sin planering så att defrämjar bevarandet av de våtmarker som har införts på listan och så långt detär möjligt ett rationellt nyttjande av våtmarkeraa inom sitt territorium. Enligtartikel 4 i våtmarkskonventionen skall varje fördragsslutande part främjabevarandet av våtmarker och våtmarksfåglar genom att tillskapa naturreservatinom våtmarksområden vare sig dessa är uppförda på listan eller ej samtgenom att ordna med lämplig tillsyn. Totaltsett är 52 länder anslutna till konventionen. 421 våtmarksområden har utpekatssom intemationellt värdefulla. När det gäller de svenska våtmarksområdena ärsamtliga utpekade som riksobjekt enligt naturresurslagens bestämmelser. Medstöd av naturvårdslagen har av den berörda arealen pånärmare skyddats i form av nationalpark, naturreservat ellernaturvårdsområde. Flera områden är dock inte föremål för några särskildaförordnanden enligt naturvårdslagen. Vidsin bedömning av det nämnda ärendet i kommun uttaladekonstitutionsutskottet (KU 1989/90:30) att det är en gmndläggande princip attregeringen och myndighetema skall känna till förekomsten av och innehållet ide regler de har att tillämpa. Detta gäller enligt utskottet även dekonventioner och andra intemationella åtaganden som har betydelse förhandläggningen. Därför borde enligt utskottet i det aktuella planärendet fråganom intrång i det med konventionen avsedda våtmarksområdet ha uppmärksammatsunder ärendets behandling. Vid utskottsbehandlingen är det alltså snararehandläggningen av ärendet än innehållet i den relevanta svenska lagstiftningensom har kritiserats. Detär också regeringens uppfattning att den svenska lagstiftning som finns ärtillfyllest när det gäller förpliklelsema enligt våtmarkskonventionen. Detglapp som kan finnas mellan behov att bilda ytterligare naturreservat inomvåtmarksområdena och gällande förordnanden om sådana förklaras främst av enresursbrist. Våtmarkskonventionenär det exempel där den svenska lagstiftningen främsl har ifrågasatts. Någon kritik mot lagstiftningen som sådan finns det alltså inte skäl att framföra. Däremot är det anförda ett exempel på den otydlighet som kan bli en följd av att folkrättsligt tillämpar trans- formationsprincipen. Det är inte möjligt att i svensk lagstift ning identifiera de bestämmelser som innebär att våtmarkskonventionens åtaganden uppfylls. Motsvarande kan sägas om Berakonventionen om skydd av europeiska vilda djur och växter samt deras naturiiga miljö (SÖ 1983:30) och Bonnkonventionen om skydd av flyttande vilda djur (SÖ 1983:37). Regeringen anser inte att det finns skäl att överväga något annat system för implementering av de 143 intemationella åtagandenapå det miljöpolitiska området. Transforma-tionsprincipen kan dock ibland ledatill svårigheter att känna igen de intemationella åtagandena i den svenskalagstiftningen. Förhållandet mellan densvenska miljölagstiftningen och intemationella åtaganden aktualiseras ocksågenom den lagharmonisering som blir en följd av ett närmande till EG. En kartläggning måste skeav vilka konventioner och EG-regler som innehåller artiklar som kräverlagstiftning och i vad mån den svenska lagstiftningen täcker innehållet i dessaartiklar eller om det krävs kompletterande svensk lagstiftning. En viss anpassning av detsvenska lagstiftningsarbetet på miljöområdet kommer att bli nödvändig. En sådanlagstiftning skall i stor omfattning träda i kraft . Från rättslig synpunktkräver en EG-anpassning samma lagstiftningstekniska arbete som övriganpassning till intemationella åtaganden. Arbetet bör därför utföras i ettsammanhang. Det här ifrågavarandearbetet avser primärt inte en nyordning av den svenska lagstiftningen utan iförsta hand en genomgång av rådande förhållanden. Därav kommande lagförslagkan förväntas bli av en tämligen ringa omfattning. Dengenomgång som skall göras bör remissbehandlas. Med hänsyn till denarbetsbelastning i övrigt som ligger på kommittén kan det vara lämpligt attbefria den från uppdraget att kartlägga intemationella åtaganden iförhållande till vår miljölagstiftning. Detta arbete bör i stället utföras inomregeringskansliet och samordnas med de lagstiftningsfrågor som blir enkonsekvens av harmoniseringen med EGs regler. Däremot bör kommitténnaturligtvis, i enlighet med direktiven, beakta de interaationella aspektema påde förslag den själv lägger fram till ändringar i den svenska lagstiftningen. Regeringensställningstagande: Det fortsatta utredningsarbetet skall redovisas i ettslutbetänkande . Kommittén bör dock redan dessförinnanlämna förslag i särskilda frågor i den mån det påkallas av omständighetema. 7Samhällsbyggande för en god miljö Regeringensställningstaganden i korthet: Enansvarsfull hushållning med naturresursema är ett villkor för en god ekonomiskutveckling. Natur- och kulturmiljön skall väraas genom förebyggande åtgärderoch genom att skadade miljöer återställs.