prop · GE0363 · 1990-12-31 00:00:00 — Ordet "ändringar" skall förstås så att därmed avses äventillägg av nya avtalsklausuler. Parterna kan välja mellan att skriva ett heltnytt avtal eller att skriva ett tillägg till det urspmngliga avtalet. I övrigtgör sig samma synpunkter gällande som beträffande den grundläggande rätten tillskriftligt avtal. Skullemotparten vägra gå med på att upprätta ett skriftligt avtal trots att ettgiltigt agenturavtal har träffats, kan den part som vill ha ett skriftligtavtal väcka talan vid domstol och yrka förpliktande för motparten att fullgörasin skyldighet i detta avseende. Om förutsättningar i övrigt föreligger, kanfrågan anhängigöras vid kronofogdemyndighet genom en ansökan om vanlighandräckning enligt lagen (1990: 746) om betalningsföreläggande ochhandräckning. En vägran av nu angivet slag torde ofta ha väsentlig betydelseför den part som har framfört kravet på skriftlighet. Han kan i så fall sägaupp avtalet med omedelbar verkan enligt 26 § första stycket punkt 1. Ävenskadeståndsskyldighet kan komma i fråga (jfr 33 § första stycket). Iandra stycket slås fast att bestämmelserna i första stycket är tvingande tillförmån för båda parter. Även om parterna har varit ense om att avtalet skullevara muntligt, kan alltså envar av dem när som helst krävaatt ett skriftligt avtal skall upprättas. Dettaavsnitt innehåller bestämmelser om agentens skyldigheter gentemot huvudmannen.Här behandlas inte bara allmänt hållna skyldigheter av grundläggande karaktär,såsom lojalitetsplikt och informationsplikt, utan även vissa mera detaljeradeåligganden, t.ex. vårdplikt och skyldighet att hålla försäkring. Agentenskall vid uppdragets fullgörande tillvarata huvudmannens intressen samt handlalojalt och redligt. Detåligger agenten särskilt att 1.göra skäliga ansträngningar för att inhämta anbud och, om det ingår i -, uppdraget,sluta avtal om sådant som omfattas av agenturavtalet. 2. underrättahuvudmannen om anbud som har upptagits och avtal som Prop. 1990/91:63 har ingåtts samt om andra omständigheter av betydelse för uppdraget som agentenkänner till, och 3. följaskäliga anvisningar från huvudmannen. Avtalsvillkorsom strider mot bestämmelserna i denna paragraf är inte bindande för parterna. (Jfr5 och 6 §§ i kommitténs förslag) Paragrafenger besked om agentens gmndläggande skyldigheter gentemot huvudmannen.Bestämmelsen motsvaras i viss mån av 66 §KomL. Den överensstämmer med 4 § i dendanska lagen samt med artiklarna 3 och 5 i EG-direktivet. Detär knappast möjligt att i lagen ta in en uttömmande beskrivning av vad agentenhar att iaktta i olika avseenden. Dessa skyldigheter beror i hög grad påomständigheterna i det enskilda fallet. Man får i första hand utgå frånagenturavtalet, branschsedvänja och konkreta omständigheter vid uppdragetsutförande. 1 vissa hänsenden kompletteras de allmänna reglerna i förevarandeparagraf av mera konkreta bestämmelser i andra paragrafer. Av 6 § framgårsåledes att agenten har vissa skyldigheter med avseende på bland annat varorsom han har i sin besittning. I 32och 33 §§ finns bestämmelser om agentensåligganden vid uppdragets upphörande. Vidare innehåller 17,22 och 23 §§bestämmelser om vissa begränsningar av agentens handlingsfrihet vid kontaktmed tredje man. Omagenten åsidosätter sina skyldigheter gentemot huvudmannen kan han bliskadeståndsskyldig enligt bestämmelserna i 34 §. Är agentens försummelse avväsentlig betydelse för huvudmannen, kan denne säga upp agenturavtalet medomedelbar verkan enligt 26 § första stycket punkt I. Vidväsentlig pliktförsummelse från agentens sida kan också rätten tillavgångsvederlag falla bort (se 29 § punkt 1). Iförstastycket slås fast att agenten skall tillvarata huvudmannens intressen ochhandla lojalt och redligt. Vad som är huvudmannens intressen torde i regelframgå av de uppgifter som denne lämnar då agenturavtalet ingås och av vad somframkommer därefter. Även avtalets innehåll i övrigt kan ha viss betydelse. Ominnebörden av huvudmannens intresse inte kan klarläggas på något annat sätt fårman försöka ta ställning till hur en erfaren och omsorgsfull agent skulle haförfarit i den uppkomna situationen. Lojalitetsplikteninnebär att agenten vid en intressekonflikt mellan huvudmannen och motparten(tredje man) har skyldighet att tillvarata huvudmannens intressen. Härföreligger en skillnad jämfört med en mäklare, som anses ikläda siglojalitetsförpliktelser inte bara gentemot huvudmannen utan även i förhållandetill tredje man. En central fråga är omagentens allmänna lojalitetsplikt innefattar ett förbud för honom att åta sig uppdrag för andra eller driva handel för egen räkning i en verksamhet som konkurrerar med huvudmannens. Frågan kan inte besvaras generellt. Man får se på omständigheterna i det enskilda fallet. I vissa fall ger förhållandena klart vid handen att det är oförenligt med agentens lojalitetsplikt att bedriva sådan konkurrerande verksamhet. 1 andra fall kan det i stället ligga i huvudmannens intresse att ha en agent 57 sommarknadsför flera olika fabrikat eller märken och därigenom ger Prop.1990/91:63 kundkretsen en valmöjlighet. Direkt konkurrens av detta slagförekommer t. ex. inom vissa vinagenturer och inom kosmetikabranschen. Detstår parterna fritt att i agenturavtalet reglera frågan om agentens rätt attbedriva verksamhet som konkurrerar med huvudmannens. Man kan därvid antingenslå fast att agenten är oförhindrad att bedriva konkurrerande verksamhet ellerta in ett förbud mot att han gör det. Av 35 § framgår att ett sådantkonkurrensförbud får ges endast begränsad räckvidd för tiden efter det attagenturavtalet har upphört. I fall då frågan inte uttryckligen har regleratsmellan parterna kan omständigheterna ändå tala för att man har avsett attagenten skall vara underkastad ett förbud av detta slag. Sådana omständigheterkan vara att agentens vederlag till någon del utgörs av ett fast belopp elleratt agenten har ensamrätt till det område där han är verksam. Frågan om konkurrerandeverksamhet från agentens sida behandlas ytterligare vid genomgången av reglernaom förtida uppsägning på gmnd av kontraktsbrott i 26 §. Enannan fråga är om agenten har rätt att använda sig av underagenter.Utgångspunkten torde vara att han inte har sådan rätt om han inte särskilt harkommit överens med huvudmannen om det. Iandra stycket har vissa av agentens skyldigheter särskilt understmkits.Uppräkningen i de tre punkterna får dock inte ses som en uttömmande beskrivningav agentens åligganden. Avpunkt 1 framgår att agenten skall göra skäliga ansträngningar för att inhämtaanbud och, i förekommande fall, ingå avtal. För att sluta avtal krävs särskiltbemyndigande (se 17 §). Det är naturligtvis svårt att precisera vad som skallanses utgöra skäliga ansträngningar i lagens bemärkelse. Kravet får sättas irelation till avtalet mellan parterna, sedvanan inom branschen och de faktiskaförhållandena. Av agenturavtalet kan uttryckligen framgå att agenten skalluppnå ett visst försäljningsresultat eller företa ett visst antal resor. Iandra fall kan agentens åligganden vara mera vagt angivna. Man bör i regelkunna förvänta sig ett större mått av ansträngning från en agent som anlitatsför att upparbeta en ny marknad än från innehavaren av en etablerad agentur därverksamheten främst går ut på att vidmakthålla redan inarbetade kundkontakter.Att agenten har ensamrätt till ett område eller att hans vederlag till någondel utgörs av ett fast belopp är omständigheter som i regel torde skärpa kravenpå aktivitet från agentens sida. En allmän utgångspunkt bör vara att agentensträvar efter att avsluta sina uppdrag . Frågan om vad somligger i begreppet skäliga ansträngningar behandlas ytterligare vid genomgångenav reglerna om förtida uppsägning i 26 §. 1punkt 2 finns en bestämmelse om informationsplikt. Agenten skall underrätta huvudmannen om anbud och avtal samt andra omständigheter av betydelse för uppdraget. Informationspliktens omfattning och närmare innehåll beror på vilken typ av verksamhet agenten bedriver. Agenten skall lämna sin information på eget initiativ. I paragrafen anges inte på vilket sätt informationen skall lämnas. Parterna har möjlighet att i agenturavta let precisera hur informationsplikten skall fullgöras och vad den skall omfatta. Därvid måste dock iakttas att regeln om informationsplikt i sig är 58 tvingande.Ett meddelande som avses befordras på avsändarens risk (jfr Prop.1990/91:63 36§). Informationspliktenomfattar till en början anbud som har upptagits och avtal som har slutits. Vidvilken tid informationen skall lämnas torde i de flesta fall vara reglerat iagenturavtalet. Har så inte skett bör agenten ha rätt att i viss utsträckningvänta med rapporteringen tills han samlat på sig ett antal anbud m.m. och sedanredovisa dessa i ett enda sammanhang. Om agenten har anledning att räkna medatt huvudmannen måste handla snabbt, t.ex. på grund av särskilda förhållandenpå marknaden, bör han dock vara skyldig att avlägga rapport . Även omdet inte sägs uttryckligen i lagen, får det anses vara en förutsättning förskyldigheten att rapportera ett anbud att detta förtjänar avseende. Agentenbehöver alltså inte underrätta huvudmannen om anbud som det är uppenbart atthuvudmannen inte skulle överväga att acceptera. Så länge huvudmannen inte harfått kännedom om ett sådant anbud behöver han inte heller reklamera tillanbudsgivaren för att undslippa bundenhet genom passivitet enligt 19 §. Agentensinformationsplikt omfattar också andra omständigheter av betydelse föruppdraget. Han bör således hålla huvudmannen underrättad om rådande ochförväntade marknadsförhållanden inom verksamhetsområdet. Det kan gälla t. ex.resultatprognoser och förändringar i marknadsläget eller prisstopp och andramyndighetsingripanden. En försäljningsagent bör också upplysa huvudmannen omvad kunderna anser om produkterna, vilka brister dessa har och hur de kanförbättras. Upplysningsplikt föreligger vidare då agenten känner till att hansensamförsäljningsrätt har kränkts eller att patent- eller vammärkesintrång harägt rum. Vid inköpsagentur bör agenten hålla huvudmannen orienterad ikvalitetsfrågor med avseende på de produkter som huvudmannen avser att köpa.Andra uppgifter av intresse är vad agenten vet om konkurrenternas verksamhet,marknadsföring och prispolitik och om brister i kundernas betalningsförmågaeller leveransmöjligheter. Agentenhar viss rätt att innehålla huvudmannens egendom och att sedan sälja varor somhar innehållits (se 15 och 16§§). Hans informationsplikt enligt förvarandeparagraf innebär att han är skyldig att hålla huvudmannen underrättad om närhan tar i anspråk denna kvarhållningsrätt och när han står i begrepp att säljainnehållna varor. Det är för övrigt en förutsättning för försäljningsrätt atthuvudmannen har fått meddelande om att agenten innehåller varorna ifråga. Underrättelseskyldighetengäller bara uppgifter som agenten känner till. 1 denna skyldighet ligger alltsåinte någon plikt att aktivt införskaffa uppgifter. Om en agent misstänker atten kund inte är kreditvärdig torde han sålunda inte vara skyldig att närmareundersöka förhållandet. Däremot bör han vidarebefordra misstanken tillhuvudmannen. I fall då agenten känner till att en kund inte är kreditvärdig ärhan dock skyldig att underrätta huvudmannen om förhållandet. Om huvudmannenönskar att agenten skall vara aktivt verksam för att samla in information avdetta slag får detta avtalas särskilt. 1punkt 3 sägs att agenten skall följa skäliga anvisningar från huvudman nen. Dessa anvisningar kan lämnas antingen vid uppdragets början eller 59 Om förändringar uppstår, t. ex. på så sätt att priserna på Prop.1990/91:63 marknaden ändras, bör agenten begära nya instmktioner av huvudmannen.Skulle agenten inte hinna invänta nya instmktioner, innebär lojalitetspliktenenligt första stycket att han bör anpassa sig till de ändrade förhållandena närhan utför uppdraget. Han bör inte i det läget kunna ursäkta sig med att haninte har fått några nya instmktioner av huvudmannen. Lydnadspliktengäller bara anvisningar som är skäliga. Vid skälighetsbedömningen får man tahänsyn till att agenten har ställning av självständig näringsidkare. Dettasätter en gräns för lydnadsplikten när det gäller sådana förhållanden som t.ex. arbetstid och sättet för arbetets utförande. Lydnadsplikten förutsätterockså att huvudmannens instmktioner faller inom ramen för god affärssed. Omhuvudmannen skulle kräva att agenten gör något som faller utanför denna ram,kan agenten vägra att utföra uppdraget. Vidarekan huvudmannens anvisningar komma i konflikt med agentens rätt att innehållavaror och annat till säkerhet för fordringar gentemot huvudmannen. Det ligger isakens natur att lydnadsplikten i dessa fall får stå tillbaka för agentensintresse att utöva sin kvarhållningsrätt. Enligttredje stycket är paragrafens bestämmelser tvingande i förhållande till bäggeparter. Även i den danska lagen och i EG-direktivet har bestämmelserna omagentens skyldigheter gjorts tvingande på motsvarande sätt. Eftersom dennärmare innebörden av agentens skyldigheter enligt första och andra stycket istor utsträckning beror på innehållet i agenturavtalet, kommer bestämmelsemastvingande karaktär att i praktiken få begränsad betydelse. Agentenskall väl vårda varor och annat som tillhör huvudmannen och som är i agentensbesittning. Agenten skall hålla den sakförsäkring som behövs. Huvudmannensvaror skall hållas avskilda från andra varor. Haragenten rätt att ta emot betalning för sålda varor, är han skyldig att hållamottagna medel avskilda och avge redovisning för sitt uppdrag. (Jfr7 och 8 §§ i kommitténs förslag) 1paragrafen preciseras agentens skyldigheter med avseende på dels huvudmannensvaror m. m., dels redovisningsmedel. Den motsvaras till viss del av 75 § KomLjämförd med 10 § samma lag och 7 § i den danska lagen om handelsagenter ochhandelsresande jämförd med 10 § i den danska kommissionslagen. Paragrafensaknar motsvarighet i EG-direktivet. Paragrafensbestämmelser är dispositiva (jfr 2 §). Iförsta stycket slåsinledningsvis fast att agenten har en vårdplikt när det gäller egendom som tillhör huvudmannen och som är i agentens besitt ning. Vårdplikten avser till en början varor som agenten har till försäljning för huvudmannens räkning eller som han har köpt in åt huvudmannen. Den gäller vidare annan egendom som har ställts till agentens förfogande, såsom demonstrationsvaror, broschyrer, vamprover, affärshandlingar av 60 olikaslag och elektronisk utrustning. Agentens vårdplikt gäller under vissa Prop.1990/91:63 omständigheter även efter uppdragets upphörande (se 32 §). Detförekommer att agenturavtalet innehåller detaljerade bestämmelser om hurvårdplikten närmare skall utövas. 1 övrigt får man överväga hur en samvetsgrannoch kunnig yrkesman skulle ha ordnat vården i motsvarande situation. Avbestämmelsens dispositiva karaktär följer att parterna kan komma överens om enmindre långtgående vårdplikt än vad som följer av överväganden av detta slag. Skulleagenten brista i sin vårdplikt kan han bli skyldig att utge skadestånd tillhuvudmannen (jfr 34 §). Vid försummelser av väsentlig betydelse för huvudmannenkan denne säga upp agenturavtalet med omedelbar verkan (jfr 26 §). Iförsta stycket sägs vidare att agenten skall hålla den sakförsäkring sombehövs. Försäkringsplikten omfattar både varor och annan egendom som tillhörhuvudmannen och som agenten har i sin besittning. Det kan inte generellt angesvilken typ av sakförsäkring som skall tecknas. Förhållandena varierar frånbransch till bransch och mellan de enskilda uppdragen. I allmänhet torde mandock kunna kräva att det finns brandförsäkring. I övrigt får sedvanan inomvarje bransch vara vägledande i denna fråga. Det står parterna fritt att avtalaatt försäkringsplikten skall åvila huvudmannen eller att försäkring över huvudtaget inte skall tecknas. Bestämmelsenom försäkringsplikt innebär att det är agenten som skall teckna försäkringenmen reglerar inte vilken av parterna som skall vidkännas den slutligakostnaden för den. Om parterna inte har träffat någon överenskommelse i frågan,får i första hand sedvanan inom branschen vara avgörande (jfr 8 §). Slutligenföreskrivs i första stycket att huvudmannens varor skall hållas avskilda frånandra varor. Denna bestämmelse avser att tillförsäkra huvudmannenseparationsrätt till varorna i händelse av agentens konkurs eller utmatning hosagenten. Skulle agenten åsidosätta sin skyldighet att hålla varorna avskildakan efter omständigheterna ansvar för förskingring enligt 10 kap. 1 §brottsbalken eller olovligt förfogande enligt 4 § samma kapitel komma i fråga.Han kan också bli skyldig att ersätta huvudmannen dennes skada till följd avsammanblandningen. Bestämmelsenom skyldighet att hålla huvudmannens varor avskilda är, i likhet med övrigabestämmelser i paragrafen, av dispositiv natur. Agenten och huvudmannen kansåledes komma överens om att någon skyldighet av detta slag inte skall gällaeller att den skall gälla endast i begränsad utsträckning. En överenskommelseav detta slag kan motiveras t. ex. av att huvudmannens varor behöverkompletteras av andra varor eller att agenten skall bearbeta varorna innan dedistribueras till tredje man. Det torde i regel vara agenten som harbevisbördan för att parterna har kommit överens om undantag från skyldighetenatt hålla varorna avskilda. Iandra stycket föreskrivs att agenten skall hålla mottagna medel avskilda ochavge redovisning för sitt uppdrag. Rätt för agenten att ta emot betalning försålda varor förutsätter enligt 22 § ett särskilt bemyndigande från huvudmannen. Medelsom av agenten hålls avskilda för huvudmannens räkning är Prop. 1990/91:63skyddade mot krav från agentens borgenärer. 1 lagen (1944:181) om redovisningsmedelanges de närmare förutsättningarna för att medel på detta sätt skall varaförbehållna huvudmannen . 109, 1985S.836, 1987s. Attmedlen har avskilts för huvudmannens räkning hindrar inte att agenten kvittaregna fordringar på huvudmannen, t.ex. provisionsfordringar, mot huvudmannenskrav på utfående av redovisningmedlen (jfr NJA 1971 s. 123). Eftersomparagrafen är dispositiv, kan dock parterna avtala att sådan kvittningsrättinte skall föreligga. Om agenten tillgodogör sig medel som avskilts förhuvudmannens räkning utan att ha rätt till det enligt vad som sagts, kanansvar för förskingring enligt 10 kap. 1 § komma i fråga. Agentensredovisningsskyldighet enligt andra stycket torde i regel vara preciserad iagenturavtalet, t. ex. med avseende på vilka uppgifter redovisningen skallinnehålla, när redovisningen skall lämnas och hur uppburna medel skallförvaltas. Innehåller agenturavtalet inga villkor härom får man söka ledning iallmänna regler om god affärssed. Om agenten åsidosätter sinredovisningsskyldighet, gör han sig skyldig till avtalsbrott och kan förpliktasatt utge dröjsmålsränta och ersättning för skada. Enligt 18 kap. 9 §handelsbalken preskriberas huvudmannens krav i anledning av agentensslutredovisning från det att huvudmannen togemot redovisningen. Huvudmannenskall handla lojalt och redligt mot agenten. Det åligger huvudmannen särskiltatt 1.lämna agenten prover,beskrivningar, prislistor och annat nödvändigt material beträffande de varorsom uppdraget gäller, 2.lämna agenten de upplysningarsom krävs för uppdragets fullgörande, och 3. utanoskäligt uppehåll meddela agenten att han har antagit eller avslagit ett anbud som agenten har tillställt honom eller att ett avtal som agenten har förmedlat inte har fullgjorts. Huvudmannenskall utan oskäligt uppehåll underrätta agenten, om han förutser attverksamhetens omfattning kommer att bli väsentligt mindre än vad agentenskäligen kunnat vänta sig. Avtalsvillkorsom strider mot bestämmelserna i denna paragraf är inte bindande för parterna. (Jfr9 11 §§ i kommitténs förslag) 1paragrafen återges huvudmannens grundläggande skyldigheter gentemot agenten.Någon motsvarande bestämmelse finns inte i KomL. Däremot har paragrafen sinmotsvarighet i 5 § i den danska lagen samt artikel 4 och 5 i EG-direktivet. Det torde vara ogörligtatt i lagen ta in en fullständig reglering av huvudmannens skyldigheter i förhållande till agenten. Skyldigheternas omfattning och närmare innehåll varierar mellan olika branscher och får 62 sättas i relation tillparternas överenskommelse i det enskilda fallet. 1990/91: 63betydelsefulla förpliktelser, såsom skyldighet att betala provision och avgångsvederlag,har behandlats i särskilda paragrafer längre fram i lagen. Omhuvudmannen underlåter att fullgöra sina skyldigheter mot agenten kan han bliskadeståndsskyldig enligt bestämmelserna i 34 §. Är huvudmannens avtalsbrottav väsentlig betydelse för agenten, har denne rätt att säga upp agenturavtaletmed omedelbar verkan enligt 26 § första stycket punkt I. När enuppsägning från agentens sida har sin gmnd i ett sådant avtalsbrott avhuvudmannen leder uppsägningen inte till att agenten går miste om sin rätt tillavgångsvederiag (se 30 § första stycket punkt 1). Iförstastycket sägs att huvudmannen skall handla lojalt och redligt mot agenten.Bestämmelsen har karaktär av generalklausul. Den kan tjäna som riktpunkt närman i konkreta situationer försöker fastställa det närmare innehållet ihuvudmannens skyldigheter gentemot agenten. Bestämmelsenom lojalitetsplikt tar först och främst sikte på förhållandena underavtalstiden. Huvudmannens möjligheter att frånträda ett agenturavtal reglerasi 24 26 §§. Att frånträda avtalet med stöd av dessa bestämmelser innebärnaturiigtvis inte ett åsidosättande av lojalitetsplikten. Etttypfall av bristande lojalitet från huvudmannens sida är att han själv bedriverförsäljning inom ett område som tilldelats agenten med ensamrätt. Den fråganutvecklas närmare under 26 §. Iandra och tredje styckena har en del av huvudmannens skyldigheter särskiltangivits. De exempel som ges innefattar inte en fullständig redogörelse förvad huvudmannen har att iaktta. Avpunkt 1 i andra stycket framgår att huvudmannen skall tillställa agentennödvändigt material beträffande de varor som uppdraget avser. Bestämmelsen tarsikte på t.ex. varuprover, mönster, broschyrer, prislistor och ritningar.Materialet skall som regel upplåtas utan ersättning. Är det fråga om meravärdefulla saker, bör det dock finnas utrymme för att upplåtelsen sker motvederlag. Huvudmannen bör lämna ut materialet i så god tid att agenten hinnerta del av det innan det skall användas. Agentenhar enligt 6 § första stycket en vårdplikt med avseende på huvudmannensmaterial. Vid uppdragets slut skall materialet lämnas tillbaka, om inteagenten har rätt att hålla kvar det som säkerhet för krav mot huvudmannen medstöd av bestämmelserna i 15 och 33 §§. Punkt2 i andra stycket innehåller en bestämmelse om upplysningsskyldighet förhuvudmannen. Skyldigheten gäller upplysningar som krävs för att agenten skallkunna fullgöra uppdraget. Den får anses omfatta inte bara förhållanden somredan är kända för huvudmannen utan också i motsats till motsvarandeupplysningsskyldighet för agenten enligt 5 § andra stycket punkt 2 uppgiftersom kan kräva vissa efterforskningar från huvudmannens sida. Det får avgöras från falltill fall vilka förhållanden som omfattas av huvudmannens upplysningsskyldighet. Rent allmänt kan sägas att huvud mannen bör hålla agenten löpande underrättad om förhållanden som kan inverka på agentens bedömning av den framtida verksamheten. Hit hör uppgifter om priser, leveransmöjligheter, produktutveckling och utveck- "- lingstendenser,såväl positiva som negativa. Vid bedömningen av huvud- Prop. 1990/91:63 mannensupplysningsplikt bör vidare beaktas vem av parterna som enklast kan få framupplysningarna i fråga. När det gäller förhållandena på en exportmarknad tordedet således i regel vara lättare för den lokala agenten än för huvudmannen attfå fram upplysningar av betydelse i sammanhanget. Denallmänna informationsskyldigheten enligt punkt 2 bör fullgöras så snart det ärmöjligt. Vid förändringar av huvudmannens verksamhet som måste föregås avMBL-förhandlingar, bör skyldigheten att informera agenten om de planeradeförändringarna inträda så snart MBL-förhandlingar-na har inletts.