prop · GE03124 · 1990-12-31 00:00:00 — Del ärockså nödvändigl atl lagstiftningen innehåller elt principiellt förbud motuthyrning av arbetskraft. TCOtillstyrker alt förbudet mot ulhyrning av arbetskraft ges en självsländigställning i lagstiftningen. Uthyrningsföretag skiljer sig från förmedlingargenom att hyra ul egna anslällda i slället för atl ha en förmedlande rollmellan arbetsgivare och arbetstagare. TCOtillstyrker också principen, att förelag som vill bedriva uthyrning avarbetskraft måste ha tillstånd. EnligtTCOs uppfattning bör lillslånd beviljas för högst elt år i sänder. TCOtillstyrker förslagel om att inrätta en partssammansatt nämnd inom AMS meduppgift att pröva frågorom tillstånd till arbetsförmedling och ulhyrning avarbetskraft. Den föreslagna sammansättningen, med en ordförande och tvårepresentanter frän vardera arbelsgivare och arbetstagare, är enligt TCOsuppfattning lämplig. TCOtillstyrker förslaget om atl avgifter används för att finansieralillsynsverksamhelen. TCOtillstyrker den föreslagna regeln om tidsgräns för ulhyrningsupp- Prop.1990/91: 124 drag. I promemorian uttrycks en förmodan, all de föreslagnalagreglerna skulle kunna tänkas underlätta för de fackliga organisationerna atli högre ulslräckning använda sig av de möjligheler som 38 40 §§ MBLerbjuder, när del gäller all molverka skadlig och oseriös uthyrningsverksamhet.Del skulle bero på all etl ulhyrningsförelag utan lillslånd blir etl klart fallav olaglig verksamhet, medan frågan om något i dagens läge är olagaarbelsfönnedling eller inle, är en komplicerad juridisk bedömningsfråga. Övervägandena vid prövning av elt lillslånd lilluthyrningsverksamhet skiljer sig från de som görs vid en inhyrning.Tillsynsmyndighetens uppgift avses enligt promemorian i huvudsak vara prövningav tillslåndsärenden. Del innebär en koncentration på ulhyrningsföretagen ochulhyrningssitu-ationen. De fackliga organisalionerna som försöker tillämpa MBLkommer atl arbeta med inhyrning av arbetskraft och inhyrningssituationen. Det kan mycket väl tänkas, all arbetsgivare försökertillgodose elt per-manent behov av arbelskrafl genom att anlitauthyrningsförelag som uppfyller krilerierna för lillslånd och också hartillstånd. Med det föreliggande förslaget kan del möjligen bli ell ärende hostillsynsmyndigheten rörande etl förelag som har lillslånd, men inle följer denföreslagna lagens 9 §, I ("Uthyrningen skall vidare vara föranledd av elllillfälligl behov av exlra arbelskrafl som inte lämpligen kan tillgodoses päannal säll. måsle då gå in och göra en prövning avdel inhyrande förelagets avvägning mellan egen och inhyrd arbetskraft. Den frågan lämpar sig enligt TCOs uppfattning betydligtbättre för hantering mellan de lokala parlerna med slöd av en förslärkl MBL.Med nuvarande utformning av MBL och den praxis som finns, torde det lokalafackel få svårt alt inlägga veto mol inhyrning av arbelskrafl från ulhyrningsförelagsom har lillslånd. Enligt TCOs uppfattning behöver därför det fackligainflytandet vad gäller inhyrning av arbetskraft, förslärkas. Det kanförslagsvis ske genom all en ny 38a § lillförs MBL enligi LOs och TCOsgemensamma hemställan . i Slockholms län har i ett av AMSbifogat yttrande i huvudsak lillsiyrki förslaget och anfört bl, a, följande. Sammanfattningsvis vill nämnden framhålla att det är bra atlman i lagen har skill mellan arbelsförmedling och ulhyrning av arbelskrafl. Delär också bra alt verksamheten med uthyrning av arbetskraft genom lagen förs upplill ytan. Tillslåndsgivningen bör vara restriktiv. Den offentligaarbetsförmedlingen måsle ges skälig tid alt agera på arbetsmarknaden vidanskaffning av arbetskrafl. Platserna ska alltså ha varil anmälda påarbetsförmedlingen . Enligt länsarbetsnämndens mening måste en eventuelluthyrningsverk- sainhet ha en viss varaklighet och yrkesmässighel, vilket ulredningen understryker. Anställningsförhållandet måsle vara klarl reglerat i avtal och följa den lagstiftning som gäller på arbetsmarknaden. 5 1990/91. Huvudprincipen bör varaheltidsarbete och tillsvidareanställning. 1990/91: 124 lidsarbeteska vara möjlig om arbelsiagaren önskar det av personliga skäl. Bilaga 1 Isädana fall bör det finnas någon form av skriftlig överenskommelse som ocksåarbetsförmedlingen vid behov får la del av. Det får nämligen inte bli sä atlulhyrningsföretagen bygger upp och binder de anställda i nägon slagspersonalpool för lillfälligl arbele med arbetslöshetsunderslöd som en löneutfyllnad.Erfarenhelerna frän andra områden har visal alt det varil svårt för arbetsförmedlingenall agera mol "personalpoolsanslällda" med erbjudanden om faslaarbeten hos annan arbetsgivare. Delhar också hänt inom t.ex. konlorsservicebranschen all förelagen gjorl sig avmed arbetskraft som av olika skäl inle längre hängl med i arbetet eller klaralsina arbelsuppgifler. Dessa har arbelsförmedlingen fäll ta hand om och försökalösa problemen för. anser att ulhyrningsförelag måste hasamma skyldigheter som alla andra förelag och vidta de åtgärder som åvilararbetsgivaren i form av omplacering, utbildning och liknandeanpassningsåtgärder. Uthyrningsverksamhetenskall vara arbelsmarknadspoliliskl belingad. De fackliga organisalionerna skallsjälvfallel ha ell myckel storl inflylande innan beslul om tillstånd föruthyrningsverksamhet tas. Även länsarbelsnämnden ska höras och deras yttrandeväga tungt. 3.2Remissinslanser som varken har tillstyrkt eller avstyrkt men som pekat på vissaproblem med den föreslagna tillsfåndsgivningen Sveahovrätt anför att begreppel ulhyrning måste noga definieras så att det blirmöjligl för alla berörda atl av laglexien utläsa vad som gjortstill-ståndsplikligl. Enligt hovrätten har under begreppet "ulhyrning avarbelskrafl" sålunda förts inte bara sådanl som är att betrakta som olagaarbelsförmedling enligt gällande säll. Hovrättenställer sig tveksam lill den roll som har tilldelats AMS och till deskönsmässiga bedömningar av allmänpolilisk art som ligger i lillslåndsprövningen. Ipromemorians avsnitt 6.3 görs en rad uttalanden om vilka anställningsvillkorsom måsle erbjudas inom ulhyrningsförelaget för att tillstånd skall kunna fås.Innebörden av vad som där sägs är all AMS skall kunna ställa längre gående kravpå ulhyrningsföretagen än pä förelag i övrigl eller myndigheter pä den svenskaarbetsmarknaden. Detta strider mol likabehandlingsprincipen i 1 kap. 9 §regeringsformen; hovrätten utgår från all AMS i sin lillsländsgivning inte kanlill uthyrningsförelagets nackdel åberopa något som är lovligt enligt gällanderätt. Motivuttalandena saknar följaklligen belydelse. Hovrättenkan inte heller slälla sig bakom den beskrivning av gällande rätl som görs på s. 82 f och 113. Även ulhyrningsförelagen har räll all anslälla exlra personal enligt 5 § iredje slyckel anställningsskyddslagen, all anslälla för viss lid, viss säsong eller vissl arbete om det beror pä det förvänlade arbetels särskilda beskaffenhet Vikariat och provanslällningar är lillätna på de i lagen angivna betingelserna. Lovlighelen av sädana anställningsformer är inle beroende av var arbetsinsatsen utförs. ningen av intermittentarbete och behovsanställning är missvisande; det Prop. 1990/91: 124 åberopadepropositionsullaiandel och rättsfallet frän ger endast Bilaga 1 uttryck för all garanlierför ett vissl arbetslidsmåll (och därmed förtjänsl) kan upparbetas genomtidigare ijänslgöring (så även rättsfallet s. 114 Iavsnittet (s. 83) sägs också att AMS som förutsättning för tillstånd skallkunna kräva garantier för ell visst arbelslidsinått eller för en viss garanteradförtjänsl, lydligen även om ulhyrningsförelagets slationära personal ellerpersonalen i del förhyrande företaget (myndigheten) inte har några motsvarandegarantier; del är ju inte ovanligl med behovsanslällningar inom såväl den offentligasom den privala sektorn (t.ex. nattvak på sjukhusen resp. extraanslällningarinom bulikshandeln). är något som också godlas enligi gällande rält (seprop. 1981/82:71 s. 122). Detsamma gäller säsongsarbele Gfi"- undanlagelfrän lönegarantin i 21 § andra meningen anställningsskyddslagen). Även här bördel räcka med all uthyr-ningsförelagels anställda arbetar på samma villkor somandra arbetstagare i motsvarande arbele. Enligilagförslaget får ulhyrning av varje enskild arbelslagare ske endasl under enförhållandevis kort lidsrymd. Kräver arbetsuppgiften , måste denanställde bytas ut eller så måste det förhyrande företaget (inyn-digheten)anlila elt annal ulhyrningsförelag. Dispens kan erhållas endasl på del säll somanges i 11 §, nämligen genom kolleklivavial pä förbundsnivå. Denna lösning kaninle tillstyrkas. Det bör givelvis vara möjligt för AMS atl ge tillstånd förlängre lid, om arbetsuppgifterna kräver det och dispensgivningen med avseendepå en sådan offentligrällslig förfallning som det här är fråga om börsjälvfallel ligga hos en förvaltningsmyndighet, inle hos arbetsmarknadensparier Gfr. uttalandena s. 93 fl). AMSskall ha rätl all under löpande tillslåndsperiod återkalla ell lidigare lämnaimedgivande, om del inte längre skulle finnas arbelsmarknadspoliliska skäl förulhyrningsverksainhelen i fråga. Såvitl hovrätten kan förslå skulle detta kunnaske med omedelbar verkan utan möjlighet for uthyrningsförelaget att först sägaupp berörd personal och utan ekonomisk kompensation till ulhyrningsföretageloch det förhyrande företaget (myndigheten), eftersom en pågående ulhyrningomedelbart måste avbrytas inför risken av straflpäföfjd. AMS skafl också (s.136 mitten) kunna meddela ändrade villkor under en löpande lillständsperiod.Någon närmare inolivering för dessa förslag finns inle, trols all del rör sigom ulomordenlligl långtgående befogenheler. Har inte ett gynnandetillståndsbeslut vunnit rällskrafl? Hur förhåller sig försfagel till deneuropeiska konventionen om de mänskliga rätlighelerna, förstalilläggsprotokollcl art 1 (se , Mänskliga rättigheter, 1989, s. 246 f).motivullalandet om all AMS skall kunna ändra lidigare uppställda villkor saknarf. ö. stöd i lagtexten. EnligtSlockholms llngsräil har förslagets 8 och 14§§ givils en påtaglig svävande ochinehållslös utformning. I8 § talas om "andra omständigheter av belydelse" som spelar in i tillslåndsgivningen. I den allmänna motiveringen pä sig. 81 i promemo rian framgår nännare vad som avses. Läst tillsammans med specialmo liveringen får man inlrycket all det som närmasl avses är sökandens 67 adminislrativa ochorganisatoriska föruisäiiningar. Delta borde kunna Prop. 1990/91:124 anges i laglexien. I14 § 1 punklen anges all lillslånd fär återkallas när "förutsättningarnaför beviljandet av tillståndet har upphört". Vad denna grund för elläierkallande närmare innebär framgår såvitt lingsrälten kunnat ulläsa inte imotiven till förslaget. En tillsländshavare bör ha räll lill atl i störreulslräckning än så kunna förutse under vilka förhållanden hans tillstånd kandras in. Länsrällenlillslyrker alt den svenska lagstiftningen i framliden defini-lionsinässigtskiljer mellan arbelsfönnedling och uthyrning av arbetskrafl. Länsrättenbeklagar att omvändelsen därulinnan inle fåll fulll genomslag i promemoriansom brisler i konsekvens och precision. 1935års lag är i behov av en långl slörre lagleknisk revision än den föreslagna. Självklartskall ingen uthyrningsverksamhet lillålas som inte sker i anständiga ochgodtagbara former. Promemorian hade dock bort byggas upp pä en avvägning mellanbehov och samhällsnytta, på den ena sidan, saml en analys av befintliga ochytterligare påkallade skyddsföreskrifter, på den andra sidan. Likasjälvklart som atl uthyrning måsle ske i anständiga och godlagbara former ärall den inle behöver mer reglering, lillsyn och konlroll än som är påkalladutöver befintlig arbelsrätlslig lagstiftning. Om man ställer upp de villkor somanses påkallade borde verksamheten kunna betraktas som sund så länge den ägerrum inom föreskrivna former. Denlagtekniska uppläggningen av avsnittet uthyrning av arbetskraft ärförtjänstfull. 17 § andra slyckel lalar man litet ologiskt om behov av verksamhelen från arbelsinarknadspolitisksynpunkt (dvs. i belysning av motiven närmast som etl nödvändigt ont för atlAMS visal sig otillräckligt när det gäller förmedling avkorliidsarbetskrafl). Rimligare hade varit all hänga upp sig på de behov sombeskrivs i allmän-motiveringen (s. 77 x). nämligen de anställdas och kundernas. Fördem som främsl är berörda, ulhyrningsförelaget och dess anställda, är delsjälvfallet en mycket besvärande belastning atl minst varaberoende av tillständsmyndighetens välvilja Gfr. för övrigl också t. ex.utskänknings- och irafiktillslånd). Behovelav en ordning med lidsbegränsning måste ses i belysning av möjligheterna attåterkalla etl tillstånd. Inom etl område som läcks av ålerkallelsemöjlighelersynes lidsbegränsning kunna ersättas av en reglering med en föreskrivenexempelvis åriig tillsyn och därmed indirekt också en ärlig"återkallelseprövning". Närdel gäller innehållel i 9 § har länsrätten betänkligheter i etl hänseende. I andra meningen. Där avhandlas förhållanden som en uthyrare knappastkan kontrollera eller bedöma Gfr. s. 137 m). Inomramen för ell system med tidsbegränsade lillslånd bör det inte 68 komma i fråga atl kunnahell eller delvis återkalla etl tillstånd av det skälet Prop. 1990/91: 124all förutsällningarna enligt 7§ anses ha upphört. 14 § p. 1 bör därför Bilaga 1 begränsas lill förutsättningarna enligt 8 §. Föreskrifterom ändrade villkor av begränsande nalur ligger lill sin karaklär nära enpartiell återkallelse. I specialmotiveringen till 7 § p. tredje stycket (s. 136in) har man utgått från att lillämpningsmyndighelen skall ha möjlighet allmeddela ändrade villkor. En sådan möjlighet måsle dock enligt länsrättensuppfattning ha stöd i laglexten när del gäller begränsande villkor. Gynnandeändringar ulgör inte något problem. Enmed länsrättens synsätt naturlig ordning vore om beslutsmyndighe-ten i sambandmed avslag på en ansökan om förlängt tillstånd eller i samband ined begränsandeändrade villkor kunde få medge atl verksamheten fick fortsätta på samma säll som för motsvarande situation föreslagits i p. anser alt den verkliga betydelsen av denföreslagna regleringen är ytterst svårbedömd mot bakgrund av denosäkerhet i rättsläget som föreligger. Med hänsyn till internationellaåtaganden och omvärldens regler pä det akluella området kan en reglering avföreslagen typ ändå förefalla motiverad. Det förtjänar dock att påpekas, attsvårigheterna att dra gränsen mellan uthyrning av arbetskraft och sådanauppdrag/entreprenader som inle träffas av reglering kvarstår och kan förväntasöka med framväxten av del s. k. ijänslesamhället. Tidpunkten för införandelav en reglering av den föreslagna typen är därför, enligt forskningsnämnden,olämpligt vald åtminstone om den inle föregås av en väsentligt mer djupgåendeanalys av gränsdragningen mellan uthyrning och tillåten tjänsteentreprenadliksom gränsdragningens egentliga funktion. har annars ihuvudsak inget att erinra emol i promemorian uppställda förutsättningar förlillslånd för uthyrningsverksamhet. Närdet gäller förutsättningarna för tillstånd (6.2-6.5) finner forskningsnämndenflertalet av de uppställda kraven i och för sig acceptabla och ifrågasätterendast uppställandel av en viss lidsgräns för uppdragets längd och tidpunklenför lidsfrislens beräknande enligt 9 § 4 p. 9 § 1 p. uppställda regeln, att uppdraget får avse endast i sänder, dock sammanlagt högsl under två är, i förening med tillägget atl ulhyrningen alllid bör vara föranledd av ell tillfälligt behov av exlra arbetskraft, synes ge uttryck för del enligi forsk ningsnämndens uppfattning vällovliga syftet att arbetstillfällen, där viss- tidsanslällning enligt LAS i och för sig är tillålen, men som avser i forsla hand skall lillgodoses genom visslidsanslällning direki hos beslälla ren. De behov som kan förekomma av tjänster av speciellt slag för längre . lid kan, som föreslås, sannolikt lillgodoses genom möjlighelen all ingå kollektivavtal i frågan pä cenlral nivå. I åtskilliga fall lorde verksamhelen vidare vara all betrakta som uppdrag och därmed falla utanför den före- 69 Tidsregeln anknyter emellertid till den enskilda Prop. 1990/91:124arbelsiagaren individuellt och ulgör alltså i sig inget hinder för beställarenBilaga 1 atl hyra in arbelskrafl så länge man anlitarskilda arbetstagare. Begränsningen för beställaren ligger således framförallt isenare ledet av regeln. Det är denna som skall förhindra ell kringgående avbl.a. anställningsskyddslagens regler om anslällningsforin. Tidsregelns berättigandeblir ur den enskilde arbetstagarens synvinkel därmed mer du-biösl. Ombeslällaren anlitar inhyrd arbelskrafl för längre lid kan del tänkas ligga iden enskilde arbetslagarens intresse att få stanna på samma arbetsplats. Längretids arbele liksom återkommande uppdrag lorde öka möjlighelerna till direktanställning hos beslällaren, medan begränsningsregeln (högsl på 2år) knappasl kan förväntas utgöra etl tillräckligt incilamenl för beslällarenatl i stället knyta personen ifråga lill sig genom anställning. Närdet gäller den närmare utformningen av regeln i 9 § 4 p. ifrågasätterforskningsnämnden om del inle är lämpligare all islällel för lidpunkten föruppsägningen la anslällningens upphörande till utgångspunkt för tidsfristensberäknande, varvid fristen eventuellt kan kortas något. Som del nu är kanarbetstagaren och den ursprunglige arbelsgivaren, om de är överens, lättöverenskomma om ända upp lill sex månaders uppsägningstid varvid ulhyrningdärefter skulle kunna la vid. Även om det framstår som någol oklartvems/vilkas missbruk regeln är avsedd atl slävja kan väl della knappast havaril avsikten. Gränsdragningenmellan uthyrning av arbetskrafl och enlreprenad måste, som framhålls i avsnilt8 i promemorian, göras med beaktande av samtliga omständigheter i det enskildafallel. Delta medför givelvis all del blir mycket svårt for all inte sägaomöjligt all i lagtext ge en riklig beskrivning av vad som skall anses utgörauthyrning av arbetskraft. Samtidigl framslår del som mycket viktigt all enlegaldefinilion på ulhyrning av arbelskrafl får en sådan utformning all integränsen mot entreprenad oavsiktligt rubbas. En sådan rubbning av gränsen kanockså få konsekvenser i andra sammanhang. Del kan t. ex. finnaskollektivavlalsbestämmelser som reglerar anlitandet av entreprenörer och sombygger på alt begreppet entreprenad har en viss innebörd. Arbetsdomstolenanser för sin del att den föreslagna definitionen på uthyrning av arbetskraftinte helt motsvarar de krav som måste ställas. Det finns med den utformningförslagel fåll en risk för att en del av alla de faktorer som måsle beakiaslillmäls en alltför slor betydelse i förhållande lill andra. Ipromemorian (s. 75) framhålls också att del inte är möjligt atl dra en klar gräns mellan ulhyrning och entreprenad. innebär bl.a. atl näringsidkare kan komma att sväva i ovisshet om huruvida deras verk samhet kräver tillstånd eller inte, vilkel måsle belraklas som en betydande olägenhet. Den kan knappast undanröjas helt inom ramen för elt förslag 70 sombygger på en gränsdragning mellan uthyrning av arbetskraft och Prop.1990/91:124 entreprenad. Men möjligen kan olägenheten begränsas genom attnärings- Bilaga 1 idkare bereds möjlighet atl begära förhandsbesked omhuruvida verksamheten kräver tillstånd. 9§ innehåller föreskrifter om vad den som fått tillstånd alt bedriva ulhyrningav arbetskraft skall iaktta. 1 9 § 1 p. slälls emellertid också krav somnärmast riktas mol inhyraren. Arbetsdomslolen syftar här på kravel altuthyraren skall vara föranledd av ett tillfälligt behov av extra arbetskraftsom inte lämpligen kan lillgodoses på annat sätt. Om detta krav är uppfyllteller inle lorde ulhyraren ha svårt all konlrollera. I specialmotiveringen framhållsockså att det i princip måste vara inhyrarens sak all göra denna bedömning. Delkan därför ifrågasättas om della krav bör riktas mot uthyraren. Mot bakgrund avall del uppställs fasta lidsgränser förul-hyrningen och alt del i principankommer pä inhyraren alt göra behovs-och lämplighelsbedömningen kan det förövrigt ifrågasättas om det här akluella kravel behöver uppställas. Om kravelbehälls torde del vara påkallat att i förarbetena utveckla åtminstone hurlämplighelsbedömningen skall göras. Närdet gäller 9 § 2 p. kan anmärkas att den föreslagna lagtexten inte synes geklart besked om huruvida även sådana anställningsformer, som i och för sig inteär tillåtna enligt anställningsskyddslagen men som är tillålna enligikolleklivavial, är godlagbara. Även föreskriften i samma punkl om löner ochandra anslällningsvillkor kan komma all medföra lillämpningsproblem, eftersomskilda uppfattningar kan råda om hur de jämförelser som blir akluella skallgöras. Deparlementsförslagelinnebär all ulhyrning kan bli tillåtel efter en lillslåndsprövning. LOserfarenheler av hur arbetsmarknadsmyndigheterna på olika nivåer tillämparbedömningsgrunden "arbelsmarknadspoliliska skäl" är inle goda. Denprövning som görs är inle lillräckligl noggrann. Det är enligt LO hellolillräckligl all bedöma behov av in/uthyrningsverksamhet enbarl frånarbetsförmedlingens och företagens förmåga all rekry-lera arbelskrafl. Tillslåndsgivningenbör islällel ske på myckel stränga grunder vilket inle motsvaras av dennuvarande tillämpningen av "arbetsmarknadspoliliska skäl".Deparlementsförslagel innebär också atl del straffrättsliga kontrollsystemetbehålls, vilkel irots förslag om vitesföreläggande kommer alt leda lill ettokonlrolleral utbud från både seriösa och oseriösa ulhyrningsförelag utaninflytande för arbetstagarna på de inhyrande företagen. De möjligheter lillfackligt inflytande som ges är inte tillräckliga. Arbetsförmedlingslagenär en av de mest betydelsefulla arbetsmarknadslagarna. Del är med besvikelseLO har konslaleral atl lagen inle fungerat tillfredsställande när det gällerin/ulhyrning av arbetskraft. Trols de straffrättsliga sanktionerna förkominerolaga uthyrning. Förhållanden mellan arbetstagare och arbetsgivare passarnormalt inle för slraffrätlslig regle- ring.Faklum är att parlerna visat stor framgång alt själva hanlera svåra Prop.1990/91: 124 problem som berör vida samhällsområden vilket del finns mångabevis Bilaga 1 för. Del borde även prägla en nu föreslagen förändring avarbetsförmedlingslagen. In/uthyrningsfrågan är viktig ur tvä synvinklar förLO-medleminarna. Den första är om in/uthyrning över huvud lägel är önskvärdeller ej. In/uthyrning har alllid haft en dålig klang med negativaassociationer. Emellertid kan in/ulhyrning under kortare lid vara ell smidigtsäll all lösa vissa problem. Del kan ge arbetarna pä inhyrningsförelagel en delfördelar. De som bäst kan avgöra behovel av in/uthyrning ärarbetstagarna pä inhyrarförelagel som evenluelll skall arbeta tillsammans medinhyrd per- LOs förslag tdl reglering av in/uthyrningsverksamheten Förutsättningen för LOs förslag är atl in- och ulhyrningfortfarande är i lag förbjudet. LOs forslag innebär atlin/ulhyrningsverksainheien bryts ul ur slraffrällen som till slor del ersättsav arbetsrätten. Förslagel är vad beträffar arbelsrätten helt inriktad påinhyrarsidan. Ansvaret för in/ulhyrnings-verksmheten kommer därför alt finnashos parlerna på arbetsmarknaden. Myndigheterna behäller dock konlrollen ochtillsynen över förbudet mol in/ulhyrning. Inhyrning kan i fortsättningen ske till förelag som hareller brukar ha kollektivavtal och vars fackliga motpart, med stöd av centralaavtal, gett skriftligt samlycke lill inhyrning. De centrala kollektivavtalenskall reglera villkoren för inhyrning, dess omfattning och tid. Samma avtalförpliktigar det inhyrande företaget att i sitt avtal med uthyrarföretagetföreskriva att del i sin tur inte använder andra förelag än sådana som klarthandlar inom gällande lagar. I undantagsfall kan, om avlalsslutande pariersaknas, AMS ge dispens. LO anser all detta förslag medför all in/ulhyrning kommeralt användas restriktivt. Del fordrar nya skrivningar i arbelsförmedlingslagenoch MBL (38§).