prop · GE03141 · 1990-12-31 00:00:00 — inte är avslutad skall det meddelas tillkassan. Därvid skall orsaken till att ulredningen dragit ut angesliksom lidpunkten när ulredningen beräknas vara avslutad. I det fall denanställde själv har begärt att en rehabiliteringsutredning skall göras börliden räknas från den dag han framställde sin begäran till arbetsgivaren. Enrehabiliteringsutredning bör beskriva de ålgärder som anses nödvändiga för attden anställde skall kunna återgå i arbele. Arbelsgivarens ulredningsansvarbegränsas inte till all omfatta ålgärder på arbetsplatsen. Del bör också ingå iarbetsgivarens ansvar alt göra en bedömning av orsakerna till arbetsoförmåganoch utreda behovel av åtgärder även om dessa står all finna utanförarbetsplatsen. Mer omfattande utredningar av förhållanden utanför arbetsplatsenbör dock inle vara en uppgift för arbetsgivaren. Detta är inte minsl viktigtur integriletssynpunkl. Att se lill all de rehabilileringsålgärder somerfordras kommer till stånd när orsaker- na lill arbetsoförmåganfinns utanför arbetsplatsen bör dock vara en upp- Prop. 1990/91: 141 giftför . Detslår klarl alt arbelsgivaren i många fall kommer all behöva stöd för att kunnagöra en fullständig utredning. Företagshälsovården är den resurs som i förstahand är aktuell för della. Behovel av sådan medverkan kan komma all varieraberoende på bl. a. förelagels storiek. Chefen för arbetsmarknadsdepartementetkommer att lägga fram förslag som syftar till atl förbättra anslutningen av mindreförelag lill företagshälsovården. Medverkanlill utredning kan i vissa fall även bli aktuell för ulanalt ansvaret för rehabiliteringsutredningen för den skull lämnas över tillkassan. Om arbetsgivaren anser sig behöva hjälp med all göra enrehabiliteringsutredning bör undanlagsvis kunna lämna sådan.Försäkringskassans ansvar i de fall där arbetsgivaren inte fullgör sillulredningsansvar återkommer jag till i det följande. Iarbelsgivarens ansvar bör också ingå alt denne själv eller tillsammans medandra rehabiliteringsaktörer vidtar de arbetslivsinriktade ålgärder som enligtrehabiliteringsutredningen behövs för alt den anställde åter skall kunna kommai arbete. I ulredningen bör därför ingå all klara ul vem eller vilka som skallsvara för olika åtgärder. Arbelsgivaren skall svara för de ålgärder som kanvidtas på arbetsplatsen eller i syfle all arbetstagaren skall kunna vara kvarpå arbetsplatsen. Rehabiliteringsutredningenbör göras i nära samråd med den anställde. Det är en genomgående erfarenhet allindividens intresse och medverkan behövs för att en rehabilitering skalllyckas. Den som är föremål för en rehabiliteringsutredning måsle därför självpå elt aktivt säll få medverka vid planeringen av rehabiliteringen. Genom attutredningen genomförs i nära samarbele med den anställde bör också på ellsmidigt sätt den informalion som behövs för utredningen kunna bli tillgänglig. Informationom orsaken lill sjukfrånvaron, t.ex. sjukdomsdiagnos, bör arbelsgivaren såledeskunna få tillgång till enbart med den försäkrades samtycke. Jag utgår från attett sådant samlycke i normala fall kommer atl lämnas av den försäkrade. Jag ärinte beredd atl föreslå en räll för arbetsgivaren att få tillgång till deuppgifter om den anställdes sjukdom som finns i del läkarintyg den försäkradeskall lämna till . Jag vill emellertid framhålla möjlighelenalt genom avtal låta arbetsgivaren få tillgång till läkarintyg i vissasituationer. Denna möjlighet har utnyttjats på del statliga områdel och i vissafall när de lokala parterna har träffat överenskommelse om hurrehabiliteringsarbetet på arbetsplatsen skall bedrivas. Någranärmare krav ulöver dem jag redan nämnt på en rehabiliteringsutredningsinnehåll och utformning vill jag inte föreslå i detta sammanhang. Irehabilileringsberedningens förslag anges all ulredning skall göras om del inteframslår som obehövligt. Jag anser det naturligt atl utredningens omfattningoch karaktär får avgöras med utgångspunkt i omständigheterna i de särskildafallen. En rehabiliteringsutredning kan i vissa fall komma alt vara av myckelenkel beskaffenhet medan den i andra fall behöver göras betydligt meromfattande. Det bör ankomma på riksförsäk- ringsverket att utfärda deallmänna råd i ämnet som kan komma att behövas. Resultatet avarbetsgivarens rehabiliteringsutredning bör som nämnts alltid meddelasförsäkringskassan. gäller även i de fall där utredningen är av myckelenkelt slag. Genom en sådan ordning ges möjlighet all följaupp att de försäkrades rehabiliteringsbehov klarläggs och beaktas. Jagåterkommer i del följande (avsnitt 2.5 och i specialmotiveringen) tillförfarandet om arbetsgivaren inte fullgör sitt ansvar för de anställdasrehabilitering. Jag tar då också upp frågan om under vilka förhållandenförsäkringskassan bör överta ansvaret för all en rehabiliteringsutredninggörs. För alt ett lyckatresultat av rehabilileringsanslrängningarna skall bli möjligt krävs att ocksåde anställdas fackliga organisationer har en aktiv del irehabiliteringsarbetet. Av stor betydelse för att rehabiliteringen skall bliframgångsrik ur den enskildes synpunkt är all också arbetskamraterna visar enpositiv attityd och bidrar med sina kunskaper och erfarenheter för allunderlätta rehabiliteringen. Denna medverkan kan naturligen också kanaliserasvia den enskildes fackliga organisation. En förutsättning för della bör varaalt den enskilde ger sill medgivande. Ett ökat partssamarbele i dessa frågorär enligt min mening ytterst betydelsefullt. Mitt förslag: Enförsäkrad som är inskriven hos allmän försäkringskassa ges förbättrademöjligheler till behövlig rehabilitering. Ulredning av den försäkradesrehabilileringsbehov samt planering och genomförande avrehabilileringsålgärderna skall ske i samråd med den försäkrade. Denne skalllämna de upplysningar som behövs för att klariägga rehabilileringsbehoven. Denförsäkrade skall efter bästa förmåga aktivt delta i rehabiliteringen. Rehabiliteringsberedningensförslag: Överensstämmer i stort med mitt förslag. Beredningen anser alt denförsäkrade själv alltid skall kunna bestämma om han vill della i enrehabilitering. Remissinstanserna: Fråganom individens medverkan i rehabiliteringsarbetet berörs inte specifikt avremissinstanserna. Flertalet betonar dock viklen av atl individen medverkar föratt uppnå ett positivt resuhat av insatta rehabiliteringsåtgärder. Skälen för mitt förslag:Ell centralt syfte med en rehabilitering är att göra det möjligt för den somhar drabbats av sjukdom eller skada all återgå i arbete och därmed kunnaförsörja sig själv. Erfarenheten visar att rehabilitering, för att lyckas, börutgå från individens egna behov och förutsättningar. I detta ligger att hänsynbehöver tas lill den försäkrades ålder, utbildning, bosättningsforhållanden ochandra omständigheter. Därför bör också utredning, planering och genomförande avrehabilitering ske i nära samarbele med den försäkrade. Genom de förslag jag nulägger fram kommer förutsättningar och resur- Prop. 1990/91: 141 ser förrehabilitering all avsevärt förbättras. Inom ramen för socialförsäkringeninförs en rätt till särskild ersättning för den försäkrade vid rehabiliteringsom utformas så all den ger ekonomiska incitament för den försäkrade att deltai rehabiliteringen. Arbetsgivarnas och olika myndigheters ansvar för att denförsäkrade får lillgång till behövlig rehabilitering klargörs och förstärks. Delkommer att bli en viktig uppgift för i första hand ochförsäkringskassorna all upplysa de försäkrade om de ökade möjligheler till ochförbättrade rättigheter vid rehabilitering som mina förslag kommer atl geupphov lill. Del blir också vikligl för försäkringskassorna- alt utifrån dessanya möjligheler och rättigheter medverka till en positiv inställning hos denförsäkrade och motivera honom att delta aktivt i rehabiliteringen med målet allhan så snabbi som möjligl skall kunna återgå lill arbetslivet. Deutökade och förstärkta möjligheterna lill rehabilitering bör emellertid enligtmin mening också innebära all rimliga krav kan slällas på den försäkrade atldelta i utredning och planering av en lämplig rehabilitering. Även omerforderlig utredning och planering givelvis bör genomföras i etl närasamarbete med den försäkrade bör sådana åtgärder enligt min mening inle kunnaförhindras genom alt den försäkrade inte medverkar. bör hamöjlighet lill erforderligt samråd med andra rehabilileringsansvariga iutrednings- och planeringsarbetet. ell underlag av detta slag är detenligt min mening inle möjligt all klarlägga del ansvar som arbelsgivare ochandra bör ha för de försäkrades rehabilitering. Det blir inte heller möjligtför försäkringskassorna att ulöva den lillsyn de bör ha när del gällerrehabiliteringen av enskilda försäkrade. En vägran från den försäkrade attdelta i utredning och planering av lämplig rehabilitering så atl en sådaninsats inle kan genomföras bör enligt min mening inte godtas utan vidare. Försäkringskassanbör i sådana fall ha möjlighet att dra in eller sätta ned ersättning i form avsjukpenning eller annan ersältning. Närdet gäller den försäkrades direkta deltagande i rehabilileringsålgärder enligtupprättad plan bör utgångspunkten vara att den försäkrade accepterar attrehabiliteringsåtgärderna genomförs. Den försäkrades inställning tillrehabiliteringen kommer all kunna bli klarlagd genom alt det förutsätts ensärskild ansökan från denne för att rehabiliteringsersättning skall kunna utges.Delta innebär också att en försäkrad som inle vill delta i en planeradrehabilitering inte heller får tillgång till de ulvidgade och mera förmånligaersättningar som enligt mitl förslag skall kunna utges vid rehabilitering. Omen försäkrad vägrar att delta aktivt i rehabiliteringen bör försäkringskassankunna dra in eller sätta ned ersättningen. bör komma i fråga t. ex. omdet framgår all den försäkrade skulle kunna återgå i arbete om han medverkadelill en rimlig rehabiliteringsinsats. Mittförslag: skall samordna och ulöva tillsyn över de insatserenligt AFL som behövs för rehabilitering av de försäkrade. Vid behov skallförsäkringskassan också ta initiativ till sådana insatser. I speciella fallskall överta ansvaret för all en rehabiliteringsutredningkommer lill stånd. Rehabiliteringsberedningensförslag: Försäkringskassorna bör ges ell ökat administrativt och samordnandeansvar för all rehabilitering genomförs i varje enskilt fall. Remissinstanserna: I slortsett samtliga remissinslanser tillstyrker förslagen angåendeförsäkringskassans roll i rehabiliteringsarbetet. Riksrevisionsverketavslyrker förslagel med motiveringen all med beredningensförslag inte ges faktiska förutsättningar för atl ta etl samordnat ansvar fördessa frågor. Skälen för mitt förslag:Försäkringskassans rehabiliteringsansvar har tidigare uttryckts så atl kassan,i de fall ersättning för sjukhusvård eller sjukpenning har utgetts till enförsäkrad eller då det annars föreligger skäliganledning lill det, skall undersöka om del föreligger behov av åtgärder som ärägnade att förkorta sjukdomsliden eller all på annal sätt hell eller delvis förebyggaeller häva nedsällningen av den försäkrades arbetsförmåga. Om försäkringskassanfinner atl en sådan åtgärd behövs skall kassan se till all lämplig åtgärdvidias. har ( prop. 1990/91:51, SfU7, rskr.94) beslutat om enändring i 2 kap. 11 § AFL av innebörd att tidsgränsen vid harslopals. Fr.o.m. gäller i slället att närdet finns anledning till det och i den omfattning som riksförsäkringsverketnärmare föreskriver skall undersöka behovet av rehabilitering och se till attde åtgärder som behövs blir vidtagna. Ipraktiken har utredningar av rehabiliteringsbehov sällan inletts förrän enförsäkrad har varit sjukskriven . Så mycket som sex månaderssjukskrivning har varit vanligt innan en aktiv handläggning påbörjats.Erfarenhelerna visar alt en rehabilitering som påbörjas efler en så lång passivsjukskrivningslid har små möjligheler att lyckas. Mitt förslag innebär attförsäkringskassan ges en initialivroll och ett samordningsansvar förrehabilitering av de försäkrade. Samtidigl föreslås alt ersättningssystemet vidrehabilitering förändras så all rehabiliteringsprocessen blir mer effekliv ochförsäkringskassans samordningsroll underlättas. Försäkringskassansinitiativ- och samordningsansvar bör utgå från den försäkrade med inriktning påall rehabiliteringsbehov upptäcks tidigt och alt initiativ till behövligarehabiliteringsinsatser las. Väsentliga inslag i den nyarehabiliteringsprocessen skall vara atl försäkrade med behov av rehabiliteringuppmärksammas, att behoven av åtgärder klarläggs och att den försäkrademotiveras att delta i rehabiliteringen. 4 1990/91. Nären rehabiliteringsåtgärd som berättigar till ersättning från socialför- Prop.1990/91: 141 säkringen efler en rehabiliteringsutredning eller annan utredningbedöms vara behövlig, skall upprätta en rehabiliteringsplan.Jag återkommer i del följande med förslag om della. Försäkringskassanskall följa upp rehabiliteringsplanen och se lill atl nödvändiga anpassningargörs vid behov. I samordningsansvar skall också ingå allstötta den försäkrade i kontakterna med andra rehabiliteringsansvariga och atlverka för att dessa tar en aktiv del i rehabiliteringsprocessen.Försäkringskassan har goda möjligheter all med utgångspunkt dels ifrånvarouppgifter, dels i annan informalion, l.ex. läkarutlåtanden, tidigtkontakta den försäkrade och hans arbetsgivare för all diskuterarehabilileringsbehov som kan utläsas ur informationen. De lidsgränser somföreslås för när utredningar senast skall påbörjas eller redovisas bör givetvisinte utgöra några hinder för att rehabiliteringsprocessen påbörjas tidigare omså bedöms lämpligt och möjligl. Ennödvändig förutsättning för en framgångsrik rehabilitering av den försäkrade ärsom jag redan konslaleral i avsnilt 2.2 alt arbetsgivarens förstahandsansvarläggs fast. Även hälso- och sjukvården, ,arbetsmarknadsmyndigheterna m. fl. har etl ansvar att inom ramen för sinkompetens och sina resurser lämna del slöd som behövs för en lyckosamrehabilitering. Jag återkommer till läkarnas medverkan i bedömningen av behovetav särskilda rehabilileringsålgärder. Försäkringskassansroll inom rehabiliteringsverksamheten omfallar även ett bredare ansvar.Försäkringskassan bör verka för all del för geografiskaområde finns en fungerande organisation för samverkan i rehabiliteringsfrågor.Försäkringskassan bör också ha ansvar för att följa upp och utvärdera hurrehabilileringsverksamheten i stort fungerar inom området och ta de initiativsom resultatet av detta kan motivera. Iansvaret för uppföljning och utvärdering bör också ingå att tillriksförsäkringsverket lämna en redogörelse för rehabiliteringsverksamhetensfunktionssätt och resultat inom område. Riksförsäkringsverketbör ha motsvarande ansvar på nationell nivå. Jag återkommer i del följandelill riksförsäkringsverkels roll och ansvar för uppföljning och utvärdering avrehabilileringsverksamheten. Idella ansvar ingår också all se till att arbetsgivarna fullgör vad som fallerinom deras ansvar när del gäller rehabiliteringen av en försäkrad.Försäkringskassan har tillgång lill sådana uppgifter om den försäkrades sjukskrivningsförhållandenall kassan kan konlrollera all arbetsgivarna inom föreskrivna tider gör denulredning som krävs och all när så behövs kontakta en arbetsgivare närutredning inte gjorts inom den föreskrivna liden. Vidarebör när arbetsgivare saknas eller inte fullgör sina åtagandenansvara för att rehabilitering kommer till stånd. I vissa fall kan delförekomma all övertar ansvaret för rehabiliteringsutredningen. Chefenför kommer all lägga fram förslag om all i arbelsmiljölagen slå fast arbetsgivarens ansvar för att 50 ha en på lämpligt sättorganiserad arbetsanpassnings- och rehabiliteringsverksamhel. Genomarbetsmiljölagens tillsyns- och sanklionssystem kommer det atl finnas enlämplig ordning för bevakning av atl åliggandena i lagstiftningen efterlevs. Omdet framkommer all arbelsgivaren försummar sill ansvar enligt AFL förrehabilitering i enskilda fall kan del vara skäl all väcka frågan omarbetsgivarens organisation för anpassning och rehabilitering ärtillfredsställande. bör i sådana situationer kunna övervägalämpliga åtgärder enligt arbelsmiljölagen. Sjukskrivningsmönstret påen arbetsplats är en viktig indikation på arbetsmiljöns tillstånd. Genomsamarbetet med olika arbelsgivare om rehabilitering av deras anställda kommerförsäkringskassorna all få insikter om problem och arbetsgivares förmåga allhanlera rehabiliteringsfrågor liksom om arbetsmiljön i företagen och dessinverkan på rehabilileringsbehoven. Dessa insikter bör, givelvis med beaktandeav gällande sekretessregler, tillvaratas i ett systematiskt samarbete medyrkesinspektionen som etl slöd i den lillsyn inspektionen skall utöva överefterlevandet av arbelsmiljölagen. Därmed förstärks arbetet med all förbättraarbetsmiljön genom all den nödvändiga kopplingen mellan rehabiliteringsarbeteoch arbetsmiljöförbättring åsladkommes. Mittförslag: När den försäkrade är i behov av en rehabiliteringsåtgärd som kanberättiga till rehabiliteringsersättning skall upprätta enrehabiliteringsplan. Av denna skall framgå bl.a. vilka ålgärder som ärakluella, vem som ansvarar för all de olika åtgärderna kommer lill stånd ochnär de skall vidias. Det skall också framgå vilka kostnader som åtgärdernaberäknas medföra. skall fortlöpande se till all planen följsoch vid behov anpassas efter ändrade förhållanden. Rehabiliteringsberedningensförslag: Om del på grund av en arbelsplats-eller rehabiliteringsutredning ellerannan ulredning konstaleras att den försäkrade är i behov av enersättningsgrundande rehabiliteringsålgärd skall en rehabiliteringsplanupprättas. Rehabiliteringsplanen skall ange de ålgärder som skall komma i frågaoch vem som har ansvaret för dem. en tidsplan för rehabiliteringen samtuppgifter i övrigl som är av betydelse för rehabiliteringens genomförande. Denrehabiliteringsaktör som initialt skall svara för rehabilileringsålgärden skallupprätta rehabilileringsplanen. skall tillse atl planenupprättas och godkänna den om den förutsäller ersältning frånsocialförsäkringen. Remissinstanserna:De flesla remissinslanserna är posiliva lill all en särskildrehabiliteringsplan upprättas. i (LO) anser allberört fack bör ha yttranderätt när rehabiliteringsplanen upprättas.Riksrevisionsverkel är däremol negativt eftersom verkei anser atl enskildarehabiliteringsaktörer saknar kunskap om andra aktörers resurser för rehabiliteringsinsatser. Skälenfor mitt förslag: Rehabilileringsberedningen föreslår att en reha- Prop.1990/91: 141 biliteringsplan skall upprättas om den försäkrade är i behov avnågon ersällningsberättigande rehabiliteringsålgärd. Jag instämmer i detta förslag.Om ell sådanl behov finns kommer del vanligen att framgå avrehabiliteringsutredningen. Behovel kan dock även komma fram på annat sätt. Detkan ske t. ex. genom utredningar som har gjorts hos försäkringskassorna elleri hälso- och sjukvården eller inom . Rehabiliteringsberedningensförslag innebär atl rehabilileringsplanen skall upprättas av den aktör somskall svara för den eller de inledande rehabilileringsålgärderna. Jag anser föregen del all del alllid bör vara som skall upprätta dennaplan och all den skall grundas bl. a. på del material som redovisals irehabiliteringsutredningen och eventuellt ytterligare underlag från andrarehabilileringsansvariga. finner jag lämpligt bl. a. eftersom del ärförsäkringskassan som har all falla beslul om ersättningar från den allmännaförsäkringen i samband med rehabilitering. Altandra rehabiliteringsaktörer inte skall vara skyldiga att upprättarehabiliteringsplaner innebär dock inte all de frilas från ansvar för attmedverka i rehabiliteringsprocessen. Som jag sagl lidigare bör behovet avrehabilileringsålgärder i första hand klarläggas i den rehabiliteringsutredningsom arbetsgivaren skall ombesörja. Men även andra aktörer kan i sin verksamhetupptäcka behov av rehabilileringsålgärder. Del bör då åligga dessa all snabbikontakta om man i det sammanhanget ser behov aversättningsberättigande åtgärder. Enrehabiliteringsplan kommer atl tjäna ett dubbelt syfle. Den kommer dels altvara ett instrument för försäkringskassornas bevakning av all erforderligaarbetslivsinriktade rehabilileringsålgärder genomförs i de enskilda fallen,dels ett underlag för försäkringskassorna för nödvändiga beslut omrehabiliteringsersättning från den allmänna försäkringen. Avrehabilileringsplanen bör framgå vilka åtgärder som behövs, vem som ansvararför att åtgärderna kommer till stånd, när de skall ske och vilka av åtgärdernasom bör vara förenade med ersättning från den allmänna försäkringen samt enbedömning av koslnaderna. förutsätter nalurliglvis atlrehabiliteringsplanen är försedd med lidsangivelser för de planerade åtgärdernasamt uppgift om när rehabiliteringen beräknas vara avslutad. Föratt kunna upprätta rehabilileringsplanen kan behövamedverkan från arbetsgivare, företagshälsovård och hälso- och sjukvården iövrigl, , arbetsmarknadsmyndigheterna och andra berörda. Var ochen av dessa kan på olika säll behöva medverka med åtgärder inom sillansvarsområde för att en rehabilitering skall lyckas. Rehabilileringsplanenbör upprättas i nära samarbele med den försäkra de. All så sker är en förulsällning för att rehabiliteringen skall kunna bli framgångsrik. Jag anser dock inle all den enskildes uttryckliga medgivande skall vara ett krav för att en rehabiliteringsplan skall kunna upprättas. Däremol bör del finnas ett medgivande från den försäkrade när ålgärder enligt rehabiliteringsplanen skall genomföras. Att medgivande föreligger bör kunna förutsättas i och med att den försäkrade gör ansökan om 52 rehabiliteringsersättningför åtgärder som ingår i rehabilileringsplanen. Om någon sådan ansökan integörs kan heller inte planen genomföras. Jag återkommer till denna fråga iavsnittet om ersättningssystemet. Mitt förslag: Nären sjukperiod har pågått skall den försäkrade på begäran avförsäkringskassan ge in ett läkarutlåtande. Utlåtandet skall innehålla uppgiftom rehabiliteringsbehov, pågående och planerad behandling eller rehabiliteringsålgärdoch, där så är möjligt, beräknad återstående lid med nedsatt arbetsförmåga. Rehabiliteringsberedningensförslag: Begreppet utlåtande införs i stället för intyg. Utlåtandet bör alltidinnehålla uppgift om elt eventuellt behov av rehabiliteringsålgärd för attförbättra arbetsförmågan. När den försäkrade har uppburit sjukpenning i oavbruten följd skall utlåtandet också innehålla uppgifter ompågående och planerad behandling saml, om del är möjligt, beräknad återståendetid med nedsatt arbetsförmåga. Rätlen atl utfärda utlåtande om arbetsförmågansnedsättning bör kunna tillkomma inte enbarl läkare ulan även andrayrkeskategorier. bör ta initiativ lill försöksverksamhetmed sådana förutsättningar lillsammans med försäkringskassorna och sjukvårdshuvudmännenför all pröva sig fram och göra successiva utvidgningar om erfarenhelerna talarför della. Remissinstansernahar inga invändningar mot förslagel. Skälen för mitt förslag:Försäkringskassan får i ell sjukpenningärende när del finns skäl till det krävaatl nedsällningen av arbetsförmågan styrks genom läkarintyg (3 kap. 7 § AFL).Enligt föreskrifter (RFFS 1988:2) om kontroll isjukpenningärenden skall som huvudregel gälla atl ett åläggande alt företeläkarintyg skall avse tid fr. o. m. den sjunde dagen efter sjukanmälningsdagen. Rehabilileringsberedningenhar föreslagil all beteckningen intyg byts ut mol ullålande. Härigenom villberedningen understryka att det är fråga om ell ullålande angåendearbetsförmågans nedsättning och elt underlag för beslut omförsäkringsersättning. utlåtande av della slag bör enligt beredningen ocksåalltid innehålla uppgift om evenluelll behov av rehabiliteringsåtgärder föratt förbättra arbetsförmågan. Rehabilileringsberedningenhar vidare föreslagil alt när den försäkrade har uppburit sjukpenning i oavbruten följd, så skall utlåtandet också innehålla uppgifter ompågående och planerad behandling saml, när så är möjligl, beräknad återståendelid med nedsatt arbetsförmåga.