prop · GE03121 · 1990-12-31 00:00:00 — Försöksverksamheten begränsas inte till vissa i förväg angivnakommuner utan gmndas på i vilken utsträckning kommuner och landsting själva äröverens om att starta försök enligt de avsedda riktlinjema. Skälenför mitt förslag: Försöksverksamheten bör ligga till grund för ett generelltställningstagande till frågan om huvudmannaskapet för primärvården. Ettförslag härom kan läggas fram först när en samlad och allsidig utvärdering avförsöksverksamheten föreligger. Försöksperioden bör därför begränsas samtidigtsom den bör vara tillräckligt lång för att tillåta väl underbyggda bedömningaroch slutsatser. Jag föreslår därför en femårig försöksperiod. Frågan omansvarsfördelningen mellan kommunens socialtjänst och landstingens primärvårdfrämst inom äldreomsorgen har debatterats under mer än . Under desenaste åren har därvid huvudmannaskapet för primärvården kommit alltmer ifokus. Detta kom till uttryck bl.a. i samband med remissbehandlingen av äldredelegationensrapport (Ds 1989:27). Jag delar därför denuppfattning som uttalat att det inte är nödvändigt att begränsaförsök med kommunalt bedriven primärvård till vissa angivna kommuner. I ställetbör omfattningen av försöksverksamheten grundas på intresset ute i kommunemaoch landstingen. De kommuner och landsting som är överens om att starta försökskall kunna ansöka om att fä påbörja sådana. Jag fömtsätter därvid att en sådanansökan beviljas om den av partema planerade försöksverksamheten svarar mot deintentioner jag tidigare redovisat. 3.4 Frågans rättsliga reglering Prop. Medanett landsting utan särskilda lagändringar har rätt att överlåta driftsansvaretför exempelvis primärvården på en kommun, krävs lagstöd för att en kommun skallkunna äta sig denna uppgift. Försök med kommunalt driven primärvård har förekommitsedan mitten pä . Lagstöd för försöksverksamheten har skapats ianslutning till försöksverksamheten med ökad självstyrelse, det s.k. frikommunförsöket. Riksdagenbeslöt att en försöksverksamhet med ökad självstyrelse - frikommunförsöket- skulle bedrivas till utgången av (prop. 1983/84:152, KU32, rskr.368). beslöt att frikommunförsöket skulle förlängas tillutgången av är 1991 med en friare nämndorganisation och att ytterligarekommuner skulle ges möjlighet att delta i försöken (KU 1987/88:32, rskr. 154).Beslutet fattades med anledning av regeringens proposition 1986/87:91 omaktivt folkstyre i kommuner och landsting. Regeringenbeslöt att uppdra ät en särskild utredare att utvärdera frikommunförsöketi dess helhet (Dir. 1990:79). Arbetet skall redovisas . Avsikten äratt regeringen skall redovisa resultatet av detta arbete förriksdagen. Därvid avser regeringen att lägga fram förslag till den lagstiftningpä områden, som varit föremål för försök, som skall gälla efter är 1991. Regeringenhar i förordningar angett vilka kommuner och landsting som fär varafrikommuner. Försöksverksamhet avseende primärvård har bedrivits i Vivalla-Lundbykommundel, , och i enligt av regeringen godkända avtal. Enligtavtalen har kommunerna försöksvis fått driftsansvaret för viss hälso- ochsjukvård. Landstingen har enligt hälso- och sjukvårdslagen alltjämt detövergripande och slufliga ansvaret för all hälso- och sjukvård i länet(huvudmannaansvaret). Genomlagen (1988:1419) om försöksverksamhet inom , hälso- ochsjukvårdens samt omsorgsverksamhetens område infördes en möjlighet att i ettlän och en kommun försöksvis bedriva bl.a. primärvård genom kommunalförbund.Som följd härav medgav regeringen att ochÖstersunds kommun på försök gemensamt får driva primärvårdsuppgifter i ettkommunalförbund inom kommundelen Bmnflo. Iproposition 1990/91:44 om ytterligare försöksverksamhet för fömyelse av denoffentliga sektorn föreslog regeringen lagstiftningsåtgärder inom ramen för frikommunförsöketi syfte att möjliggöra en ny organisation för hälso- och sjukvården iKopparbergs län, den s.k. Dalamodellen. Regeringen föreslog att frikommunlagenskulle ändras och att en utvidgning av lagen om försöksverksamhet inom hälso-och sjukvårdens område skulle göras så att alla kommuner inom ett landsting somingår i frikommunförsöket kan åta sig primärvårdsuppgifter. godtogpropositionens förslag i denna del (KU17, rskr. 52, SFS 1990:1169-1170). 1** 1990/91. Underriksdagsbehandlingen av prop. 1990/91:44 väcktes motions- Prop. 1990/91:121 förslagom att varje kommun skulle ha möjlighet att överta primärvården under fömtsättningatt och kommunen var ense. Nägon begränsning till kretsen av frikommunerborde inte göras. Något särskilt tillstånd från regering och riksdag skullesålunda inte krävas. Möjlighet för en kommun att i överenskommelse medlandstinget överta primärvärden skulle finnas i hela landet. (1990/91:KU17 s.8) anförde att inte hade anledning att införa den imotionen begärda permanenta lagstiftningen , eftersom man dä skulleföregripa utvärderingen av det pågående frikommunförsöket. Fråganom kommunalt övertagande av vissa uppgifter som ingår i primärvärden harbehandlats av äldredelegationen (Ds 1989:27). Delegationens direktiv omfattadeemellertid inte frågan om huvudmannaskapet för primärvården i dess helhet.Trots att delegationen inte lämnat något förslag härom framhöll en stor del avremissinstanserna att primärvärdens organisation borde utredas. Vissa kommuneranförde att kommunema borde vara huvudmän för primärvården och ansåg att detinte var nägon bra lösning att primärvården skulle konuna att delas omdelegationens förslag skulle antas. Vikten av en sammanhållen primärvård med möjligheteratt upprätthälla ett sammanhållet befolkningsansvar för folkhälsan betonadesockså av . Beslutetom den ändrade ansvarsfördelningen inom äldre- och handikappomsorgen m.m. (prop1990/91:14, SoU9, rskr. 97) innebär ett överförande av vissaprimärvårdsuppgifter frän landstingen till kommunema pä andra premisser än demsom gäller för frikommunförsöket. I den s.k. äldrereformen är det inte längrefrågan om att bibehålla landstingens huvudmannaskap och inskränka sig till attge kommunema möjlighet att genom avtal ta på sig driftsansvaret. I stället har hälso-och sjukvärds-lagen ändrats så att kommunen fått ett eget ansvar somdet klargjorts att ansvar inte omfattar sådan hälso- och sjukvårdsom en konunun har ansvar för. Kommunenskall enligt 18 § hälso- och sjukvårdslagen i dess lydelse fr.o.m. år 1992erbjuda en god hälso- och sjukvård åt dem som bor i en sådan boendeform ellerbostad som avses i 20 § andra stycket och 21 § tredje stycket socialtjänstlagen(1980:620) - dvs. särskilda boendeformer för service och omvårdnad för äldremänniskor med behov av särskilt stöd, och bostäder med särskild service för demsom av fysiska, psykiska eller andra skäl möter betydande svårigheter i sinlivsföring. Kommunen skall även i samband med dagverksamhet, som omfattas av 10§ socialtjänstlagen (dvs. dagverksamhet för att underlätta för den enskildeatt bo hemma och ha kontakter med andra) erbjuda en god hälso- och sjukvård åtdem som vistas där. Kommunenär således fullt ut huvudman för dessa delar av hälso- och sjukvården. Reformenhar inte försökskaraktär och har krävt omfattande ändringar och tillägg i hälso-och sjukvårdslagen (SFS 1990:1465). Underriksdagsarbetet med denna reform tog socialutskottet i sitt betänkande (1990/9l:SoU9) Ändrad ansvarsfördelning inom äldreomsorgen m.m. upp frågan om primärkommunaltansvar för primärvärden. Utskottet anförde följande: "kan frågan om ett allmänt primärkommunalt huvudmannaskap förprimärvården bedömas först efter genomförd försöksverksamhet. Utskottet anserinte att det är nödvändigt att strikt begränsar försök med primärkommunaltbedriven primärvård. Omfattningen av försöksverksamheten bör i stället gmndaspä intresset ute i kommunerna och landstingen. Försöksverksamheten bör därför gmndaspå ansökningar, där kommun och landsting själva är överens om att startaförsök. Utskottetanser att försöksverksamheten måste vara så upplagd att den dels garanterar denenskildes rätt till god vård på lika villkor, dels kan utvärderas av regeringoch riksdag. Det bör inte ankomma på regeringen utan på attbedöma om kommunemas och landstingens uppläggning uppfyller de krav på försöksverksainhetensom utskottet här uppställt. Avstor betydelse är vidare att rättssäkerhetsintressena tillgodoses. Uppläggningenav försöksverksamheten måste således garantera att den enskildes rättigheterinte kränks. Medborgarnas möjligheter att överklaga kommunala beslut far inte försämras.Socialstyrelsen bör således följa verksamheten och tillse att bl.a. dessaintressen tillvaratas". Utskottettillade att regeringen skyndsamt borde lämna förslag till de lagändringar som enförsöksverksamhet krävde. beslöt att ge regeringen till känna vadutskottet anfört i frågan (rskr. Mittförslag: Det lagstöd som behövs för försöksverksainheten tas in i en särskildlag om försöksverksamhet med primärvård. I lagen tas in föreskrifterom de krav på tillstånd och de villkor som skall gälla för försöksverksamhet.Vidare anges på motsvarande sätt som gäller för landsting och kommuner enligt hälso-och sjukvårdslagen vilka åligganden som kommunema skall ha inom ramen förförsöksverksamheten. Skälenför mitt förslag: Den försöksverksamhet med kommunalt huvudmannaansvar förprimärvård som föresläs måste regleras i lag. Försökskaraktären gör attdetta inte lämpligen kan ske i hälso- och sjukvårdslagen. Möjligheten att delta iförsöksverksamheten är avsedd att stå öppen för alla kommuner och landsting somär överens om att starta försök. Även de kommuner som bedriver försök med driftsansvarför primärvård inom ramen för frikommunförsöket bör kunna övergå till denutvidgade försöksverksamheten om kommunerna och landstingen kommer överens om det. Försöksverksamhetenbör regleras i en särskild lag om försöksverksamhet med primärvård.Genom en sådan lag bör skapas en möjlighet för en kommunsom ingår i ett landsting att försöksvis vara Prop. 1990/91:121 huvudman förprimärvärden inom kommunens område som befrias från sitthuvudmannaskap enligt hälso- och sjukvårdslagen för primärvården inom dettaområde. Hälso-och sjukvårdslagen eller lagstiftningen i övrigt innehåller inte nägon defmitionpå begreppet primärvård. skall planera sin hälso- och sjukvård medutgångspunkt i befolkningens behov och har frihet att organisera vården efter fömtsättningamainom . Primärvärden kan därför ha olika innehåll i olika delar avlandet. Principenom fri organisation av hälso- och sjukvärden efter lokala önskemål och fömtsättningarär en av gmndema för hälso- och sjukvärds-lagen. Det finns ingen anledning attgå ifrån denna princip genom att fastställa gränser och innehåll förprimärvården i försökslagen. Däremot måste och kommunen lägga sammainnebörd i primärvårds-begreppet då man avtalar om att delta i försöket. Försökmåste därför gmndas på ett avtal som närmare anger vad som skall omfattas. Detbör också krävas ett medgivande av för att en kommun skall fäerbjuda primärvård enligt ingånget avtal med . Enfömtsättning för försöksverksamheten är att en klar gräns mellan primärvårdenoch läns- och regionsjukvården dras i avtalet, eftersom försökslagen inte avsesomfatta läns- och regionsjukvården. Primärvårdeni försöksverksamheten bör organisatoriskt falla inom samma geografiska gränssom kommunen. Hinder föreligger inte för att försöksverksamheten i avtaletbegränsas till en del av en kommun. Den möjlighet som eftersträvas och äveninförts av flera sjukvårdshuvudmän för befolkningen att fritt söka vård över gränsemabör beaktas vid utformningen av försöksverksamheten. Kvalitetsmässigtmåste försöksverksamheten självfallet fylla samma krav som i hälso- ochsjukvårdslagen ställs på hittillsvarande sjukvårdshuvudmäns hälso- ochsjukvård. Detta bör framgå av försökslagen. Likaså måste reglema om planering,samverkan, nämnder, personal och patientsäkerhet m.m. ha sin motsvarighet iförsökslagen. Lagtekniskt kan detta till största delen genomföras genomhänvisningar i försökslagen till hälso-och sjukvårdslagens föreskrifter. Föratt också patienter inom försöksverksamheten skall ha möjlighet att söka stödhos en förtroendenänmd kan det vara lämpligt att berörda kommuner och landstingträffar avtal om samverkan när det gäller förtroendenämndemas verksamhet. Debestämmelser som finns beträffande sekretess och patientjournaler inom hälso-och sjukvården gäller självfallet också vid försöksverksamhet med kommunalprimärvård. Härav följer bl.a. att förordningen (1986:203) om förlängdbevarandetid för vissa joumalhandlingar inom hälso- och sjukvården skall gälla förkommunen . Enkomplettering torde behövas i förordningen (1982:772) om skyldighet förlandstingskommuner att anmäla till vissa skador och sjukdomarsom inträffat i hälso- och sjukvärden - den s.k. - så attanmälningsskyldighet kommer att gälla också inom den kommu- nala hälso- ochsjukvården. Också andra regeringsförfattningar kan behöva ändras. Jag avseratt senare återkomma till regeringen med förslag till behövligaförordningsändringar. Som villkor för försöksverksamhetenbör med stöd av försökslagen kunna föreskrivas att kommunen och landstingetskall medverka i uppföljning och utvärdering av verksamheten. Som anförts avsocialutskottet i betänkandet 1990/91:SoU9 bör följaverksamheten och tillse att enskildas intressen tas tillvara. Somföljd av en överflyttning av primärvärdsverksamhet till kommunema kan detbehövas viss anpassning av lagregleringen inom socialförsäkringsområdet.Främst torde det gälla regler om resekostnadsersättningar och omhögkostnadsskydd som bör ges tillämplighet också i fall då ansvaret för värdenövertagits av en kommun som ingår i ett landsting. Jag avser att återkomma tilldenna fråga i ett senare sammanhang. 3.5 Uppföljning och utvärdering Minbedömning: bör få i uppdrag att svara för uppföljningen ochutvärderingen av försöksverksamhet med kommunalt huvudmannaansvar förprimärvård enligt de riktlinjer regeringen fastställer. Skälenför min bedömning: Frågan om ett allmänt kommunalt huvudmannaansvar förprimärvården kan bäst bedömas efter genomförd försöksverksamhet. För att fåett bra bedömningsunderlag är det angeläget att försöksverksamheten noga följs uppoch utvärderas. En jämförelse bör då också göras med motsvarande resultat fränförsöks- och utvecklingsarbete rörande primärvård som pågår eller planerasinom landstingen. Enligt min mening bör det ankomma på attsvara för en sådan uppföljning och utvärdering. Jag utgår frän atthuvudmännen, kommuner såväl som landsting, är beredda att lämnasocialstyrelsen det underlag som behövs för att styrelsen skall kunna följa uppoch utvärdera verksamhetema. En förändring avhuvudmannaansvaret för primärvården skall ske med utgångspimkten att deövergripande mål och den allmänna inriktning som lagts fast för primärvärdenskall vara oförändrade och även framgent stå i överensstämmelse med målen fördet allmänna förändringsarbetet inom hälso- och sjukvårdssektorn. Primärvården utgör basen ien samordnad hälso- och sjukvärdsstmktur. Den är också ett viktigt instmmentför en samlad, lokalt förankrad välfärdspolitik. Som sådan har den ettbetydande samband med verksamheter inom det nuvarande primärkommunalaansvarsområdet, inte minst , men också miljö- och hälsoskyddet,bostadsförsörjningen, trafik-väsendet, skolan m.fl. Sambandet finns såväl iprimärvärdens vård och behandling av enskilda som i dess förebyggande arbete,vad gäller både de individinriktade och desamhällsinriktade resp. allmänt inriktade insat- Prop. 1990/91:121 sema. Iuppföljnings- och utvärderingsarbetet kan för primärvårdens del två huvuduppgifterurskiljas. För det första bör konsekvensema av ett överförande av helaprimärvården till kommunema analyseras i perspektivet av hur en sådanförändring påverkar primärvärdens möjligheter att bedriva hälso- och sjukvårdmed god tillgänglighet och hög kvalitet och vilka effekter som uppkommer forden enskilde och befolkningen i sin helhet inom primärvärdsområdet. För detandra måste man följa och beskriva hur en huvudmannaskapsreform påverkarprimärvärdens möjligheter att bedriva det samhällsinriktade, allmänt inriktadeoch individinriktade förebyggande arbetet. Primärvärdens huvudprinciper, dvs.helhetssyn, primärt ansvar, närhet och tillgänglighet, kontinuitet, kvalitetoch säkerhet samt samverkan är därvid viktiga att beakta i försöksverksamhetenoch utvärderingen av denna. Härtill kommer behovet av att möta den enskildeskrav på valfrihet. Oavsettprimärvärdens organisatoriska hemvist bör primärvården ha ett särskilt ansvarför att stödja och hjälpa den enskilde, när han vill utnyttja möjlighetema tillvalfrihet inom hälso- och sjukvården. Därvid bör det uppmärksammas att dennavalfrihet inte bara gäller primärvård utan även annan specialiserad vård. Kommunernasuppgifter och ansvarsområde har successivt utvidgats. De flesta kommuner harnumera en sådan storlek och administrativ kompetens att de har fömtsättningaratt organisera och erbjuda merparten av den service invånama behöver. Iuppföljnings- och utvärderingsarbetet måste belysas hur det övriga kommunalaarbetet, och dä i första hand arbetet inom , påverkas av attprimärvården förs över till kommunen som huvudman. Ett led i denna uppföljningoch utvärdering bör vara att ta fram ett enhetligt och över delsektorsgränsemamer samordnat informationssystem, som ger möjlighet till jämförelser ochsummeringar av förhållanden, resursinsatser, verksamheter, resultat ocheffekter inom både hälso- och sjukvården och . Detär, som jag tidigare anfört, av gmndläggande betydelse att den målsättning omgod hälsa och värd pä lika villkor, som lagts fast i hälso-och sjukvårdslagen,inte eftersatts genom ett överförande av huvudmannaansvaret för primärvårdentill kommunema. Av uppföljningen bör därför framgå hur möjligheterna tillkvantitativ och kvalitativ utveckling av verksamheten påverkas av ettöverförande samt vilka förändringar som kan behövas för att väma om målet godhälsa och vård på lika villkor. Avuppföljningen och utvärderingen bör det således framgå hur olika delar avprimärvårdens verksamhet påverkas vid en förändring av huvudmannaansvaret. Jagvill i detta sammanhang erinra om den pågående psykiatriutrédningen (S1989:01), som har i uppdrag främst att överväga och föreslå åtgärder vad gälleransvarsfördelning och organisation av stöd och värd till psykiskt störda.Utredningen skall avrapportera sitt arbete vid utgången av /92. Ett viktigt syfte medförsöksverksamheten är att genom utvecklad sam- Prop. 1990/91:121 ordning avolika resurser förbättra effektiviteten. Det är därför angeläget att iutvärderingen belysa de samlade ekonomiska konsekvenserna av ett kommunalthuvudmannaansvar för primärvård. Primärvårdenhar ett nära funktionellt samband med länssjukvården. Av uppföljningen ochutvärderingen bör det framgå hur detta samband förändras genom ett skifte av huvudmannaansvaretoch vilka åtgärder som kan behöva vidtas för att vidareutveckla samspeletmellan värdnivåema. I detta sammanhang finns det anledning att betona vikten aven för patien-tema samordnad och enhetlig värdkedja som vid behov fiingerarfrän vård i henmiet och vid primärvårdsenhet, över vård inom länssjukvård ochtill värd inom regionsjukvård. Det är angeläget att resurser kan fördelas påett ändamålsenligt sätt mellan de olika leden i denna vårdkedja och attpatienter, som är färdigbehandlade inom region- och/eller länssjukvård, snabbtoch effektivt kan återföras därifrån och kan tas om hand inom primärvårdenoch/eller . Uppföljningen och utvärderingen bör också omfatta det övriga samarbetet mellanlänssjukvård och primärvård. Detta gäller bl.a. kompetensutvecklingen förprimärvårdens personal. Vidare bör länssjukvårdens fortsatta samverkan medkommunemas socialtjänst belysas. Denpågående och önskvärda utbyggnaden av den lokala sjukvärden måste främjas. Iuppföljningsarbetet bör därför samspelet mellan primärvärden ochlänssjukvården i ekonomiskt avseende analyseras och eventuella altemativalösningar redovisas av hur fördelningen av ekonomiska resurser kan anpassastill förändringar i verksamhetsinriktning. Avuppföljnings- och utvärderingsarbetet bör det framgå om och hur en reellintegration mellan primärvård och socialtjänst har kunnat komma till stånd. Härvidbör såväl organisatoriska, juridiska som personalmässiga aspekter beaktas. Denärmare konsekvenserna för såväl kommunemas som landstingens förtroendemannaorganisationbehöver redovisas och analyseras. Vidare bör effektema av en samordnadadministration och driftsorganisation följas upp. Konsekvenserna för utformningav ledningsansvar behöver också beskrivas. Fömtsättningamaför samverkan mellan olika personalgmpper är i stor utsträckning beroende avvärderingar, utbildningsbakgmnd och professionella förhållningssätt. Av uppföljningenbör det framgå hur förändringar i arbetsorganisation, ledning,utbildningsinsatser och personalpolitik i övrigt kan medverka till attöverbrygga hinder för konstmktiv samverkan mellan olika personalgmpper. Iuppföljnings- och utvärderingsarbetet bör tas tillvara erfarenhetema frånhittillsvarande försök med kommunalt driftsansvar för primärvård och övrigaförsök med altemativ organisation för primärvård och socialtjänst. Somjag tidigare anfört kan frågan om ett allmänt kommunalt huvudmannaansvar förprimärvården inte bedömas fönän försöksverksamhet genomförts. Socialstyrelsensuppföljning och utvärdering bör därför utmynna i en allmän värdering averfarenheterna av primärvård under sådanthuvudmannaansvar samt fördelar och nackdelar med denna form Prop. 1990/91:121av primärvård i jämförelse med en primärvård under landstingskommunalthuvudmannaskap. Dessa erfarenheter fömtsätts också kunna användas för fortsattaöverväganden om primärvårdens framtida inriktning, innehåll, avgränsning ochdimensionering m.m. De hinder och problem som kan finnas för att åstadkomma enändamålsenlig primärvård bör därvid särskilt belysas. 4 Försöksverksamhet med finansiell samordning mellan hälso-och sjukvården och socialförsäkringssystemet 4.1 Bakgrund och syfte Samtidigtsom hälsoläget i landet generellt sett förbättras och hälso- och sjukvårdenhäller en hög standard, räcker resursema inte till för att tillgodose allabehov av vård. Människor tvingas vänta alltför länge på vård ochrehabilitering med de risker detta har för ut-slagning och förtidspensionering.Samtidigt har utgiftema för sjukpenning, arbetsskadeersättning och förtidspensionökat kraftigt . Med nuvarande ansvarsuppdelning mellansocialförsäkringssektorn och hälso- och sjukvården finns brister i denfinansiella samordningen mellan beslut inom resp. sektor. De beslut som styrtillgängen pä värd-och rehabiliteringskapacitet beaktar inte i tillräcklig gradkonsekvenser i form av köer och socialförsäkringens utgifter för långdragnasjukskrivningsperioder. En läkare som sjukskriver en patient får i regel ingeninformation tillbaka om de vidare ekonomiska konsekvensema härav. Liknandesamordningsproblem har uppmärksammats vad gällersjukvårdshuvudmännens resp. kommunemas insatser för värd och omsorger av olikaslag. Därtill kommer att kommunerna bär ett ansvar för inkomsttrygghet i formav socialbidrag och andra insatser för vissa gmpper. Regeringenhar i en skrivelse till (skr. 1990/91:50) redovisatatt försöksverksamhet skall inledas med syfte att pröva olika altemativ för ensamordning av sjukvårdens och socialförsäkringens finansiella resurser.Avsikten är att åstadkomma incitament inom systemen för helhetsbedömningar sombidrar till att den enskilde får ändamålsenlig behandling och vård i ett tidigtskede och till en bättre hälsa och ett mer aktivt liv för hela befolkningen,som belastningen på samhällsekonomin minskar. Iskrivelsen anges att försöksverksamhet skall inledas i några primärvårdsområdendär en befolkningsrelaterad tilldelning av sjukvårdsresurser tillämpas. I försöksverksamhetenskall en fmansiell samordning av resursema for hälso- och sjukvård, läkemedel,sjukresor, sjuk- och arbelsskadeförsäkring samt förtidspension ske. Någoteller några av dessa försök bör ingå i den försöksverksamhet som Prop.1990/91:121 genomförs med kommunalt huvudmannaansvar för primärvård.