prop · GE0387 · 1990-12-31 00:00:00 — Den som upprättar prognosen är dock medveten omatt överskottet kan avvika såväl uppåt som neråt. Ju större avvikelser som ärtänkbara desto större sägs rörelserisken vara. För ett vattenkraftverk ärsålunda rörelserisken tämligen låg. Priserna på energi kan förutses med storsäkerhet. Efterfrågan är obegränsad. Produktionskostnaderna är små. Denosäkerhet som finns gäller tillrinningen och möjligen också om politikerna kaninföra nya skatter. Stålverkoch massafabriker bmkar å andra sidan uppfattas som företag med en relativt högrörelserisk. Anledningen är att dessa företag tillverkar insatsvaror tillindustrin. Erfarenhetsmässigt varierar efterfrågan på dessa produkter kraftigtunder konjunkturcykeln. Eftersom de röriiga produktionskostnaderna är relativtlåga lönar del sig ofta att köra fabrikerna även om efterfrågan är låg. Deltaleder till kraftigt sänkta priser och lönsamhetsförsämringar. Företag med högrörelserisk eftersträvar normall en lägre finansiell risk för all inte totalrisken skall bli oacceptabelt hög. Det finns alltså ett negativt samband mellan dessa två slag av risker. Det går dock inte att påstå att totalrisken alltid skall vara . Olika ägare kan antas se olika på vilken risknivå de är beredda att acceptera. Spekulativt lagda personer kan således förväntas ta på sig en högre finansiell risk än de som 362 uppfattarsig själva mera som förvaltare av andra personers pengar. En Prop.1990/91:87 högre risk innebär nämligen att chansen ökar att göra störrevinster. Det är Bilaga 2 därför vanskligt att uttala sig om vilken soliditetsnivåsom är bäst för ett givet företag. Det räcker inle med att ha en bra kunskap omvilken slags rörelse företaget bedriver och dess risker. Dämtöver krävs ocksåatt man har en uppfattning om hur stor risk som ägaren är beredd att ta på sig. 3 Mått på finansiell risk Deti vanligaste måttet på finansiell risk är soliditet. Ur analytisksynvinkel är dock det måttet inte särskilt bra. Andra, mer användbara mått ärandelen riskkapital, skuldsättningsgrad samt räntetäckningsgrad. Soliditet.Med soliditet avses vanligen andelen eget kapital i förhållande tillbalansomslutningen. Eget kapital inkluderar därvid en andel av obeskattadereserver som svarar mot den nominella skattesatsen. Fr. o. m. 1990 lordeflertalet företag räkna med att av de obeskattade reservema utgöreget kapital. Denfrämsta nackdelen med denna definitionen av soliditet är att den inte tarhänsyn till att den finansiella risken skiljer sig åt för olika typer avskulder. Man brukar skilja mellan rörelsekrediter eller automatiska skulder åena sidan och låneskulder å den andra. Rörelsekrediterna är sådana somuppkommer i den normala verksamheten. 1 regel ställs inga villkor för att kommai åtnjutande av sådana krediter. Låneskulderna å andra sidan måste förhandlas fram.Långivarna har mycket större möjligheter att utöva påtryckningar på ettföretag som inte kan betala räntor och amorteringar i rätt tid. För att kunnabevara sitt oberoende är därför företagsledningarna väsentligt mer restriktivanär det gäller att ta upp nya lån än när det gäller att öka rörelsekrediterna. Ytterligareen väsentlig skillnad mellan låneskulder och rörelsekrediter är att kostnadenför de förra redovisas som en räntekostnad i resultaträkningen. Förrörelsekrediterna gäller att kostnaderna delvis ingår i rörelseresultatet. Delgäller framför allt leverantörskrediter där kreditkostnaden ingår i det prissom betalas. Skatteskulder å andra sidan löper utan ränta och, i varje fall vadgäller s.k. latenta skatteskulder, utan fastställd betalningstidpunkt. Fördessa är det i varje fall uppenbart att den finansiella risken är mycket låg. Andelen riskbärande kapital är ett mått på soliditet därsumman av eget kapital och samtliga obeskattade reserver relateras tillbalansomslutningen. Måttet avser att beakta den kritik som riktades mot dettraditionella soliditetsmåttet ovan, dvs. att en latent skatteskuld som intelöper med ränta jämställs med låneskulder. Ett annal vanligt argument för dettamått på soliditet är att om företaget skulle gå med förlust kan de obeskattadereserverna lösas upp utan skattekonsekvenser. Ävenom måttet sålunda är bättre än det traditionella soliditetsmåttet på att mäta finansiell risk är det ändå inte invändningsfritt. Det beaktar inte att det bland skulderna ofta ingår ytterligare latenta skatteskulder vilka 363 uppkommit i samband medförvärv av dotterbolag. Vidare kan det bland Prop. 1990/91:87 skuldernafinnas exempelvis förskott på pågående arbeten som normalt Bilaga 2 aldrigkommer att återbetalas. Skuldsättningsgraddefinieras som låneskulder dividerade med justerat eget kapital dvs. redovisateget kapital plus av obeskattade reserver. Låneskulder och justerateget kapital finansierar företagens s. k. sysselsatta kapital, dvs. det kapitalsom binds i rörelsen efter avdrag för de automatiska rörelsekrediterna. Det rörsig här om långsiktigt kapital där man kan anta att besluten om storieken ochfördelningen mellan lån och eget kapital är följden av medvetna beslut. Skuldsättningsgradär ett mått på finansiell risk som ofta används i amerikanska företag. Räntetäckningsgradskiljer sig från de övriga soliditetsmåtten så till vida att det beräknas medutgångspunkt från resultaträkningen och inte från balansräkningen.Räntetäckningsgrad definieras som resultat före räntekostnader dividerat medräntekostnader'. Fördelen med att utgå från resultaträkningen är att måttetinte påverkas av dispositioner som vidtas i samband med att bokslutetupprättas. Måttet är alltså betydligt mer robust genom att det återspeglar denfinansiella risken i genomsnitt och inte endast vid en visstidpunkt. Måttet har den ytterligare fördelen att det mer direkt speglar hurmycket pengar som rörelsen genererar och som är tillgängliga för att betalaräntor. Fömtsättningen är att avskrivningarna motsvaras av nyinvesteringar. Ivarje fall på kort sikt behöver inte denna fömtsättning vara uppfylld. Detförekommer då att man definierar räntetäckningsgrad med utgångspunkt frånrörelsens resultat före avskrivningar och räntekostnader i förhållande tillräntekostnaderna. Detta är särskilt vanligt i samband med högt belånadeuppköpserbjudanden. 4 Några mättekniska problem Gemensamtför de flesta måtten på finansiell risk är att ett antal problem som hängersamman med de principer som redovisningen normalt är baserad på. Några av dessaproblem är leasing inkl. sale-leaseback, övervärden på vissa tillgångar samtöverlikviditet. Ett särskilt problem för affärsverken är dämtöver att intealla redovisar sina pensionsförpliktelser. Vanligen behandlas dessa somlåneskulder även om det i detta fall inte rör sig om skulder där företagetförhandlar med någon långivare. Räntedelen av årets pensionskostnad redovisasdärvid som en del av årets räntekostnader. Finansiellleasing kan i praktiken jämställas med ett avbetalningsköp. Det finns dock enbetydelsefull skillnad så till vida att skulder till bolag som leasar uttillgångar inte behöver redovisas som skuld. ' I resultat före räntekostnader ingårev övrigafinansiella intäkter såsom utdelnings inkomster. I räntekostnader ingår eventuella kursdifferenser (både positiva och negativa) som hänför sig till låneskulderna. finansiell leasingrelativt vanligt förekommande. Det gäller i synnerhet om Prop. 1990/91:87man inkluderar de fastigheter som företag hyr från rentingbolag eller Bilaga 2 motsvarande (kallas också ofta för sale-leaseback). Detta medför attden synliga soliditeten mätt med utgångspunkt från redovisade skulder påbalansräkningen överskattas. Det följer av att den räntekost nad som ingår i hyresbetalningen redovisas som rörelsekostnad i stället för som ränta. Önskvärt är därför att företag som tecknat mer omfattande ' finansiellaleasingkontrakt och/eller hyr fastigheter från rentingbolag redovisar denskuld de har gentemot ulhyraren och delar upp hyresbetalningen så attföretagets räntekostnader blir korrekt mätta. Innebörden är att vid en rentingaffärskall den kontrakterade hyresbetalningen delas upp i två delar, nämligen cnräntedel och en avskrivning. (Den exakta uppdelningen är beroende av hur rentingavtaletär utformat.) Detta är dock inte nödvändigt. Alternativet är att justeramåltalet för skuldsättnings- eller räntetäckningsgraden. Övervärdedefinieras som skillnaden mellan en tillgångs marknadsvärde och bokförda värde.Vanliga exempel på tillgångar där övervärden kan finnas är aktier ochfastigheter. I princip bör hänsyn tas till eventuella övervärden. I praktikenbegränsar man sig dock vanligen till sådana tillgångar som inte behövs iföretagets egen verksamhet. Det är såunda tveksamt om det är meningsfullt attange ett marknadsvärde för en fastighet som används i den egna rörelsen ochsom inte kan avyttras utan att rörelsen säljs. Ett högre värde påfastigheten innebär i detta fall ett lägre värde på rörelsen. Skulle det åandra sidan vara så att ett företag investerat ett överskott av likvida medel ifastigheter eller i aktier är det här fråga om tillgångar som när som helst kansäljas av. Försådana tillgångar är det naturligt att räkna med marknadsvärden. Välbelägnakontorsfastigheter i tätorter utgör ett mellanting. Enklast är att bortse frånövervärden i dessa om det inte finns planer på att avyttra fastigheterna ochflytta kontoret till billigare lokaler. Överlikviditethar blivit en vanlig företeelse i samband med den kraftiga likvidiletsuppbyggnaden i inom företagssektorn . Alfa redovisar sålunda vid utgången av 1989 likvida medel motsvarande en fjärdedel av balansomslutningen. Alfa Lavals låneskulder uppgick till knappt 4 miljarder. Teoretiskt skulle alltså Alfa kunna betala tillbaka samtliga skulder. Att man inte gör det beror delvis på att företaget byggt upp en lönande finansverksamhet. Alfa får således en större avkastning på sina likvida medel än vad man betalar till sina långivare. Räntenettot blir därigenom positivt. Alfa tjänar alltså på att ha kvar sina skulder. Detta kan också uttryckas som att Alfa i likhet med en rad andra större företag har byggt upp en ny verksamhetsgren, nämligen en finans förvaltning. Det problem som detta medför är att den rörelserisk som är förknippad med finansförvaltning är väsentligt lägre än för traditionell industriverksamhet. Risken är emellertid inte noll. Det finns både kredit förluster, valutaförluster och ränteförluster att ta hänsyn till. Normalt är dock dessa av en sådan liten omfattning att den finansiella risken kan 365 Det tar sig uttryck i att finansiella företag ofta har Prop.1990/91:87 en soliditet på eller lägre. Förekomstenav överlikviditet medför alltså att rörelserisken sänks och att den finansiellarisken därmed kan höjas. Ett enkelt sätt att beakta överlikviditeten på ärgenom alt dra av överlikviditeten från låneskulderna och att nettoredovisa definansiella posterna. Eftersom likviditetsförvaltningen normalt inte är heltriskfri innebär en sådan kvittning att man underskattar företagets rörelserisk.Det är därför nödvändigt att analysera företagets placeringsinriktning för attkunna bedöma storleken av riskerna. Ju större andel av likviditetsöverskottetsom placerats i aktier, fastigheter, lån utan säkerhet etc. desto större ärrisken. I den mån överskottet placerats i riksobligationer eller motsvarandemed löptider liknande upplåningen är risken försumbar. 5 Kapitalstruktur enligt finansiell teori finansiella teorin ägnas frågan om hur ett företag skall finansieras, dvs.relationen mellan skulder och eget kapital stort utrymme. Teorin ger dock ingetentydigt svar på den centrala frågan, den om hur mycket ett visst företag börlåna. I stället konstateras att det rör sig om en avvägning därföretagsledningen måste balansera fördelaraa med en större upplåning mot derisker som denna upplåning medför. Fördelenmed upplåning består i den lägre kostnaden jämfört med om verksamhetenfinansieras med eget kapital. Denna är i sin tur en följd av atträntekostnaderna är avdragsgilla vid beskattningen. Saknades avdragsrätt,alternativt om kostnaderna för eget kapital vore avdragsgilla, skulle problemetmed val av skuldsättningsgrad försvinna. Så länge som räntekostnader äravdragsgilla kommer lånen att bli en billigare finansieringsform; billigare juhögre skattesatsen är. Skattereformen kommer att minska fördelama medlånefinansiering något eftersom räntan efter skatt stiger från ca 6 till 8 9procent. För det företag som vill maximera avkastningen på eget kapital kommerdet dock alltid att löna sig att låna pengar så länge som företaget harskattepliktiga inkomster att dra räntekostnaderna från. Riskenmed upplåning är att företaget inte kan betala sina räntekostna der i rätt tid. Denna risk är beroende av dels vilken verksamhet företaget ägnar sig åt dels hur mycket som företaget lånat. Teoretiska studier av dessa risker pekar mot att de är förhållandevis små ur ett samhällsekono miskt perspektiv. Det hänger bl. a. samman med att även om ett företag går i konkurs så kan rörelsen normalt ändå drivas vidare. Konkursen medför att de som satsat kapital föriorar en del av vad de satsat. Företagets tillgångar finns dock kvar och kan utnyttjas av nya ägare. För företagsledningen inne bär dock konkursen mycket mer genom att den sannolikt förlorar ett intres sant arbete. Även om det alltså rent teoretiskt skulle kunna löna sig att öka ett företags upplåning är det något som de flesta förelagsledningar motsätter sig under hänvisning till att de uppfattar risken som högre. Detta kan förk lara varför flertalet företag har en relativt låg skuldsättningsgrad. I är sålunda skuldsättningsgraden normalt Prop.1990/91:87 lägre än 1. 6 Svenska börsföretags val av soliditetsmått Densenaste sammanställningen av vilka soliditetsmått som börsföretagen användersig av hänför sig till årsredovisningar. Den visar att ungefär entredjedel av företagen anger ett mått, en tredjedel två mått och en tredjedeltre eller fyra mått. Det vanligaste enskilda måttet är det traditionella soliditetsmåttetdvs. andelen eget kapital av lotalt kapital. För de företag som använder sig avmer än ett mått är räntetäckningsgraden det näst vanligaste måttet tätt följtav andelen riskkapital. Soliditetsmåttendefinieras genomgående med utgångspunkt från bokförda värden. Justeringar medhänsyn till förekomsten av leasingskulder eller överlikviditet görs ej. Däremotförekommer det framför aUt i fastig-hetsförvaltande företag att justering görsför övervärden i fastigheter. Ett fåtal företag anger måltal för soliditeten.Ett exempel är som i årsredovisningen skriver att den traditionella soliditeteninte får understiga , andelen riskkapital inte ochräntetäckningsgraden inte 4,0. De här nivåerna torde ligga nära genomsnittetför börsföretagen med reservation för att andelen riskkapital ochräntetäckningsgraden kan ligga något lägre kring 40 resp 3,0. Somett ytteriigare underlag för att finna vad som kan uppfattas som normala nivåerpå räntetäckningsgrad i svenska företag anges nedan några mått för ett parstörre företag. för pensionsskulder) SJ 7 Hur fastställer man ett lämpligt soliditetsmål? Detär väl inte osannolikt att många av de företag som fastställt ett soliditetsmålgjort det genom att jämföra sig med andra företag. En andel eget av totaltkapital kring uppfattas således som normalt i ett rörelsedrivandeföretag. När det gäller de övriga måtten är det inte lika lätt att ange vad somuppfattas som normalt. Somframgått av det ovanstående är det dock förenat med etl stort arbete attfastställa cn lämplig soliditetsnivå. Vad som krävs är: diskussion av vilken risknivå som ägaren är beredd att acceptera Prop.1990/91:87 Valetav soliditetsmått är relativt lätt. Enligt min uppfattning bör man i Bilaga 2första hand välja räntetäckningsgraden. Anledningen är att räntetäckningsgradenär svårare att påverka genom olika typer av bokslulsdispositioner.Räntetäckningsgraden är också det mått som bäst återspeglar den risk somförknippas med upplåning dvs. att rörelsens intäkter inte är tillräckligt storaför att täcka räntekostnaderna. Förett givet företag kan räntetäckningsgrad enkelt räknas om till skuldsättningsgradeller det traditionella soliditetsmåttet. När man väl bestämt sig för vilkenfinansiell risk som ägarna är beredda att acceptera (mätt med utgångspunkt frånräntetäckningsgraden) kan detta lika gärna uttryckas i vilket av de olikamåtten som man önskar. Fömtsättningen är att relationen mellan olikakapitalkällor inte ändras över tiden. Analysav rörelserisk är den svåraste delen av arbetet. Det som i princip krävs är attkoncernen delas in i verksamhetsgrenar som är någorlunda homogena med avseendepå rörelserisken. För konkurrensskyddad verksamhet där kunderna i stort settsaknar alternativ är rörelserisken mycket låg liksom för delar av denfinansiella verksamheten. Även verksamhetsgrenar som utgörs av återförsäljningav andra tillverkares produkter har en låg rörelserisk i varje fall så längesom de produkter som säljs inte är utsatta för snabba modeväxlingar eller snabbteknisk utveckling. Tillverkningsindustriär generellt en mer riskfylld verksamhet. Även här finns dock skillnaderexempelvis beroende på graden av konkurrens och förekomsten av långa kontraktmed köpare. Patentskydd och höga etable-ringskostnader medför en lägre risknivåliksom om produkterna riktar sig emot konsumentledet. Tillverkning avinsatsvaror för industrin är å andra sidan traditionellt mer konjunkturkänsligoch därmed utsatt för en högre risk. Närman identifierat de olika verksamhetsgrenarna gäller det att bilda sig en uppfattningom storleken på det intervall som rörelseresultatet före räntekostnader kanväntas hamna inom under inte alltför extrema förutsättningar. Ofta väljer manhär att se på det historiska utfallet. Genom att se hur rörelseresultatetfluktuerat kan man få en känsla för hur storrörelserisken är. En sådan historisk analys bör dock kompletteras med enkänslighetsanalys av de prognoser som finns inom företaget för de närmasteåren. Valetav soliditetsnivå blir därefter beroende av ägarnas inställning till risk.Denna kan variera avsevärt. För ett normalt rörelsedrivande företag torderäntetäckningsgraden ligga kring 3,0. En undersökning av amerikanska företagsom köpts upp i samband med s. k. "leveraged buy-outs" visar att manlånat upp så mycket kapital att räntetäckningsgraden gått under 1,0. Att dettavarit möjligt kan bero på att man planerat sälja ut delar av verksamheten föratt minska skuldbördan eller på att reinveste-ringsbehovet, i varje fallkortsiktigt, inte motsvarar storleken på de redovisade avskrivningarna. Statensom ägare torde kunna förutsättas ha en ganska låg riskacceptans. Det talar fören relativt försiktig skuldsättning. Vad det konkret kan Utdrag ur protokoll vidregeringssammanträde den 7 febmari 1991 Prop. Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , R. , , , , G.Andersson, Lönnqvist, , , , , , , StatsrådenMolin, , G. , och anmäler frågor omden framtida näringspolitikens inriktning och anslag för näringspolitiskaåtgärder för /92, m. m. Regeringenbeslutar att genom proposition lämna förslag till om näringspolitikför tillväxt i enlighet med bilagan till detta protokoll. Propositionenhar i huvudsak utarbetats inom industridepartementet. Nedanstående avsnitt hardock utarbetats inom enligt följande: Avsnitt 5 och 6.2 6.4 Avsnitt 9.3 och 11.1 Propositionenshuvudsakliga innehåll ....................... ... 3 1Sammanfattning .............................................. ... 4 2Näringspolitikens förutsättningaroch utgångspunkter 17 2.1Inledning.................................................. .. 17 2.2Välfärd och långsiktigekonomisk tillväxt.......... .. 17 2.3Tillväxtens drivkrafter ................................. .. 19 2.4Ökad internationell integration...................... .. 21 2.5Tillväxt, konkurrenskraft ochstrukturomvandling 23 2.6En god grund för ökad tillväxt....................... .. 29 2.7Sammanfattande slutsatser ......................... .. 30 3.................................................................. Näringspolitikensinriktning och samband med andra politik områden ........................................................ .. 32 3.1Näringspolitikens inriktning............................ .. 32 3.2Miljöpolitikens betydelse för stmkturomvandlingoch tillväxt 33 3.3Arbetsmarknads- ocharbetslivspolitikens betydelse för stmkturomvandling och tillväxt .............................................................. .. 35 3.4Energipolitikens betydelse för stmkturomvandlingoch tillväxt 39 4.................................................................. Högreutbildning, teknisk forskning och utveckling, teknisk infra struktur ......................................................... .. 40 4.1Inledning.................................................. .. 40 4.2Förslag inom högskolans område ................... .. 42 4.3Ökat svenskt deltagande ieuropeiskt forskningssamarbete . 4.4Prioriterade teknikområden ......................... .. 60 4.5Teknisk infrastmktur ................................... .. 64 5 Kommunikationeroch infrastmktur........................ .. 69 5.1Inledning.................................................. .. 69 5.3Reformeradinvesteringsplanering................... .. 79 5.4Organisationsfrågor..................................... .. 91 5.5Väginvesteringar under1990-talet ................ .. 94 5.6Järnvägsinvesteringar under1990-talet.......... 100 5.7Luftfartsinvesteringar under 1990-lalel............ 105 5.8Sjöfartsinvesteringar under1990-talet........... 107 5.9Post- och teleinvesteringarunder ... 108 5.10Storstädernas trafiksystem.......................... 110 6 Utvecklingav statens affärsdrivande verksamhet .. 129 6.2Telepolitik i utveckling................................. 136 7 Ökadkonkurrens och effektivare marknader........... 184 7.2Ökad konkurrens pålivsmedelsområdet........... 187 7.3Ökad konkurrens iinrikesflyget .................... 189 7.4Förändring av regler avseendemark och naturresurser 200 7.5Avveckling av vissa branschstöd................... 204 7.6Harmonisering och förenkling avsystemet för provning och godkännande av byggprodukter .......................................... 210 7.7 Näringstillstånd för utländska företag .......... 211 Prop. 8 Förnyelsegenom återväxt.................................. 212 8.3Stöd till produktutveckling .......................... 218 8.5Forskningsbaserade småföretag ................... 223 8.6Förändring av lagen omutländska förvärv av svenska företag m. m 224 8.7Främjande av utländskainvesteringar............. 226 8.8Åtgärder för tillväxt ochregional balans.......... 227 9 Effektivaremyndighetsstmktur............................ 229 9.2Effektivare myndighetsstmkturför teknik-, industri ener- 232 gi-och regionalpolitik 9.3Myndigheterna på fiskets område.................. 242 10Ärendet till ......................................... 244 Bilaga1 Propositionens lagförslag ...................... 287 Bilaga 2 A. tillprisreglering på fisk för /92 292 B. Sammanställningav remissyttranden över statskonto retsrapport (1990:31) Den statliga fiskeadministrationen . C. Sammanställningav remissyttrandena över statens industriverks (SIND) rapport till sockernäringen påÖland och ................................ 317 Utdragur protokoll vid regeringssammanträde ........... 370 Tryckeri, stocktiolm 1991 372