prop · GE03130 · 1990-12-31 00:00:00 — Övriga remissinstanser avslyrker utredarens förslag omen begränsning av vapengarderoben. Riksåklagaren,, polismyndigheterna i , , ,, Slockholm, och , i ,och Föreningen är positiva tilluttedningens förslag om begränsning av tillstånd för prydnadsvapen och vapenmed affektionsvärde. Avslyrker förslagel i den delen gör polismyndigheterna iSundsvaU, och , , samt och /Landsbygdens jägare. Förslagelatt jämställa kolsyrevapen med luft- och fjädervapen har inte mött någraerinringar. anser atl älderskrav för förvärvoch innehav av luftgevär samt bestämmelserna i allmänna ord- Prop.1990/91:130 ningssiadganär tillräckligt varför nllsiåndsplikien kan slopas för luftgevär. Statenskriminaltekniska laboratorium anser inte atl några luft-, fjäder- Sn n ellerkolsyrevapen av hel- eller halvautomatisk typ skall var undantagna Skälenför mitt förslag: Den s.k. vapengarderoben är den mängd vapen somman vanligen kan fä tillstånd till, om man bedriver jakt i normal omfattning.Vapengarderoben utformades i samarbete mellan Svenska jägareförbundet ochrikspolisstyrelsen för att underlätta en mer enhetiig bedömningi tillslåndsärenden för jaktvapen. Vapengarderoben har blivit etl inarbetatbegrepp, och det råder en presumtion för behov av sä mänga vapen man kan få tillståndför. I vissa fall kan detta medföra att en jägare hartUlslånd till fler vapen än som motsvarar det egentliga behovet. Uttedningensförslag om en begränsnuig av vapengarderoben för nybörjare har motiverats somett led i en sffävan att minska den totala vapenmängden i landet. En mängdremissinstanser har ifrågasatt den brottsförebyggande effekten av denminskning av vapen hos jägare som utredningens förslag om en begränsad s.k. vapengarderobskulle innebära. När det gäller begränsningar i vapengarderoben har jag beaktatde invändningar som riktats mot förslagel. Jag föreslår därför ingen ändring iföreskriften om au tillstånd skall beviljas om sökanden har behov av vapnetÄndamålet med uttedningens förslag att förhindra atl vapen kommer tillbrottslig användning får åstadkommas på annat sätt. Enligtgällande lagstiftning kan tillstånd att inneha vapen ges, om ett vapen harprydnadsvärde eller affektionsvärde för sökanden. Något egentligt behov avvapnet för l.ex. jakt krävs inte i sådana fall. Delta har enligt utredningenoch flera remissinstanser fått till följd all många personer innehar elt stortantal vapen. Förslagelom begränsningar för prydnadsvapen, vapen till samlingar och vapen medaffektionsvärde har fått ett relativt positivt mottagande av remissinstansema.Emellertid anser jag här på samma sätt som när det gäller vapengarderoben, attytterligare resttiktioner i detta avseende kan undvaras. Risken för missbmk avdessa vapen bör i slället motverkas på andra säll, bl.a. genom skärpiaförvaringsföreskrifier. Jag föreslår därför inte ökade restriktionerbeträffande tillslåndsgivningen när det gäller vapen med prydnads-, affekiions-eller samlarvärde. I denna del föreslär jag endast förtydhganden av lagtexten. Dessaförtydliganden innebär dels att tillstånd även för vapen med prydnads-,affekiions- eller samlarvärde fär beviljas endasl om det skäligen kan antas attvapnet inte kommer atl missbmkas eller användas i strid med det ändamål somtiUsiåndei avser, dels att inget vapen som avses med tillstånd i dessa fall fåranvändas till skjutning. Jaganser del vara självklart att lillslånd inte skall beviljas för något vapen, omdel finns risk för missbmk eller att del används i strid med det ändamål som tiUstånd harbeviljats för. finns inget sådanl formellt hinder när tillstånd beviljatsdärför att vapnet har prydnads-, affekiions-eUer samlarvärde. Som ell förtydligande försocksä samlarändamål in som självständigt skäl för vapentillstånd. Mängakolsyrevapen har i likhel med vissa luft- och fjädervapen en sådan begränsadeffekt atl tillsiåndsplikt inte är nödvänchg. De används främst för målskjutning. Nuär alla kolsyrevapen underkastade tillståndsplUci. Jag föreslår i likhet medutredningen atl sådana kolsyrevapen, viUca på samma sätt som vissa luft- cehfjädervapen har en begränsad effekt, skall undantas från kravet på tillstånd. Denbegränsade effekt som etl luft-, fjäder- och harpunvapen skall ha för att varatillståndsfriit är avgörande för om vapenlagens regler skall till-lämpas. Delankommer på regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att genomverkställighetsföreskrifler beslämma om den effekt som skall göra dessa vapentillständpliktiga. Delta bör gälla på samma sätt bettäffande kolsyrevapen. Underremissbehandlingen har tagits upp frågan om inte hel- och halvautomatiskaluftvapen skall vara undantagna från tillsiåndsplikt Det kan vara befogat atlhel- och halvaulomatiska vapen av detta slag inte är tillslåndsfria enligtsamma normer eftersom det kan avlossas flera skott ulan omladdning. Frågan omvUken effekt som hel- och halvaulomatiska vapen skall ha för att kunna anses habegränsad effekt får bedömas närmare i samband med de förfaimingsändringar sombltt akluella efter ändringama i vapenlagen. Någraremissinslanser har berört frågan om vapentillsiånd för juridiska personer.Som exempel har nämnts skolor och försäkringsbolag. Enligt min mening har detinte framkommit omständigheter som visar pä etl verkligt behov av att kunnalåla denna kategori av juridiska personer få lillslånd för skjutvapen vilkaskall användas för skjutning. Del måsle även i dessa fall finnas någon ansvarigperson som bedömts lämplig ceh kompetent att hantera vapnet i fräga. Vidarehar frågan om gemensamt tillstånd för att inneha ett ceh samma vapen tagits uppunder remissbehandlingen. I det sammanhangel har påpekats att det kan uppstå svårigheternär mer än en person har tillstånd för samma vapen. Svårigheiema gäller bl.a.ansvaret för vapnet Enligt min mening bör tillstånd inte ges till inte mer änen person i fräga om ett och samma vapen. Del skall aldrig behöva uppstå någontveksamhet om vem som har ansvaret för ett vapen. Jag anser därför att bara enenda person skall kunna ges tillstånd att inneha ett vapen. 3Riksdagen 1990/91. Mittförslag: Del gällande kravet på särskilt tillstånd för all förvärva vissa typerav ammunition ersätts med föreskrifter om alt ammunition till tiUständspIiktigavapen bara fär innehas av den som har tillstånd för ett sådant vapen somammunitionen är avsedd för. Ammunitionstillstånd behålls dock för andraändamål, bl.a. samlarändamål. Möjlighetges alt handla ammunition genom ett ombud som har eget vapentillsiånd. Utredningensförslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt förslag. Remissinstanserna: Detstora flertalet remissinslanser godtar uttedningsförslagei. Överåklagaren vidregionåklagarmyndigheten i , polismyndigheten i , och /Landsbygdens jägare, ceh redovisar stortveksamhet till förslagets belydelse for våldsbrotlslighelen. i och Frivilliga Skytterörelsen pekar pä behovet avlegitimationstväng i samband med köp av ammunition. tillbakavisar förslagel om tillståndsfrihel beträffandeammunition eftersom konsttuktionen bygger på att den enskilde vapenhancUarenskall konttollera kundens behörighet att köpa ammunition vilkel kan varaförenat med stora svårigheter. Bl.a. pekar päbehovet av möjlighet lill inköp av ammunition genom ombud. SvenskaVapensiiftelsen anser att original av svarticmtsammunition skall varatillsländsfri eftersom den bara har samlarvärde. Vidare bör enligt stiftelsenammunitionstillsiånd för samlarändamål inte tidsbegränsas. Skälenför mitt förslag: De gällande reglema om ammunitionstillsiånd har blivittämligen betydelselösa på gmnd av omfattande undantag frän lillslåndsplikien.I princip all jaktammunition är tillsländsfri och skytteföreningarnatillhandahäller sina medlemmar ammunition. Principen om tillstånd förammunition har i stor uisttäckning förioral sin belydelse. Enligt5 § vapenlagen krävs tillstånd till förvärv av ammunition, om ammunitioneninte är tillsländsfri. Med ammunition förstås enligt 3 § vapenlagen pattoneller projektil till handvapen som vapenlagen tillämpas på samt tändhaii ellerannal tändmedel till sådan patron eller projektU. 14 § vapenlagen finns enuppräkning av vad som i della sammanhang är tillsiåndsfritt ärsåledes följande tillsiåndsfritt: hagel eller annan massiv kula, projektilavsedd för luft-, fjäder- eller harpunvapen, hagelpatton eller tändhatt tillsådan, kolsyrepatton, pattonhylsa ulan tändhait, avsedd för tillständspliktigi handvapen,kulpaironer eller tändhattar avsedda för gevär, om inte regeringen föreskrivitannorlunda samt ammunition avsedd för start- eller signalvapen. Enligt min mening är detsynnerligen angelägel att effektivt förhindra oberättigade ammunitionsförvärv.Har man t.ex. på illegal väg skaffat sig ettfarligt vapen för brottslig användning, bör det i vart fall inte vara möjliglatt skaffa ammunition hos närmaste vapenhandlare. Ilidigare lagstiftningsärenden har krav på tillstånd för förvärv av ammunitionavvisats bl.a. därför att det skulle kunna bli en lagstiftning utan möjlighettill konffoll (jfr prop. 1955:37 s. 23 f, 1 LU 1955:14 s 32, prop. Vapenuttedningen har i sluibetänkandet utförligt redovisal bakgmndentill de gällande reglemas innehåU (s. 126 f). Dethar också gjorts gällande alt särskill ammunitionstillsiånd skulle sakna fogför sig eftersom den som beviljats tillstånd för etl vapen även bör anses ha deallmänna kvalifikationer som kan krävas för att få förvärva ammunition. Någraberättigade intressen hos personer som har vapentillstånd kan näppeligenkränkas genom mitl förslag att bevis om vapentillstånd skall kunna visas uppvid förvärv av ammunition. Den som har vapentillstånd för ell vapen som äravsett att skjuta med får en oinskränkt rätt att köpa ammunition till delvapnet Är köparen okänd för säljaren, får han styrka sin behörighet att köpaammunition genom att visa upp bevis om sitt vapentillstånd och legitimation. Fråganom legitimation kräver inte uttrycklig reglering i lagtexten. Detär redan nu förbjudet atl överiåla viss ammunition till den som inle ärberättigad atl förvärva den. Förbudel är också sttaffsanktionerat Redan nufömtsätter alltså överlätelse av ammunition vissa konttolläigärder, om köparenär okänd för säljaren. Den enda förändringen som inttäder genom mitl förslag ärall fler sorters ammunition kommer all kräva denna konttoll. Detta är ettarbele och ett ansvar som vapenhandeln enligt min mening mäste ta på sig. Genomde skärpia fömtsättningama för att beviljas tillstånd till handel med vapen somjag ocksä kommer atl förslå kan man på goda gmnder anta att de som beviljastillstånd till vapenhandel också tar ansvaret för och har kvalifikationema attklara denna konttoll. Dethar gjorts gällande att ett bevis om vapentillsiånd inte alla gånger genast ochhelt otvetydigt utvisar vilken ammunition som är avsedd för vapnet Med dekunskaper som måste krävas av en vapenhandlare kan det dcek rimligen inte varasvårt atl avgöra om den ammunition som kunden önskar köpa också är avsedd förvapnet. Köp av ammunition genomombud Förslagelall ammunition fär innehas bara av den som har tillstånd alt inneha etl vapensom ammunitionen är avsedd för och förbudet atl överiåla ammunition till densom inte är berättigad atl inneha den bör inle utesluta att ammunition kanköpas genom ombud. Särskilt i glesbygd kan det finnas behov av del. En jägareeller annan person med egel vapentillsiånd bör därför fä köpa ammunition ät annan,om uppidragsgivaren givit honom fullmakt och har tillstånd för del vapen somammunitionen är avsedd för. Del bör ocksä krävas attombudet har vapentillständ. Härigenom begränsas kretsen av ombud till personersom bedömts kunna bettos med vapen. Ombudet behöver enligt min mening dock inteha tillstånd för ett vapenav samma slag som den har som han skall köpa ammunition åt. Ett vapentillsiåndhar föregåtts av en allmän lämplighetsprövning av tillståndshavaren. Det börvara olhäckligl i della sammanhang. Förfarandelatt sälja till ett ombud fordrar givetvis alt den som säljer ammunitionen, päsamma sätt som vid andra motsvarande överlåtelser, konttollerar ombudets cehkundens identiteter och deras behörigheter att köpa ammunition, om vederbörandeär okända. Vid försäljning genom ett ombud kan det därför krävas att ombudetfömtom sitt och uppdragsgivarens bevis om vapentiUstånd även visar upp sin egenceh uppdragsgivarens legitimation. Förfarandet vid ombudsförsäljning ställerenligt min mening inte för stora anspråk pä de som köper och säljer ammunition.Del är inte en ovanhg åtgärd med behörighetskonttoll i andra viktigasammanhang. Omständighetersom är kända för säljaren behöver dock inte styrkas. Är ombudets identitet kändför säljaren lUcsom ombudels innehav av vapentillsiånd behöver legitimationceh tillstånd inte visas upp. Om säljaren pä motsvarande sätt har blivitunderrättad muntligt om fullmakten, känner fullmaktsgivaren och vet vad hanhar tillstånd att inneha för vapen, behöver identitet ceh behörighet för honominte heller styrkas. Om en vapenhandlare ellerannan som överlåter ammunition antingen har vetskap om ombudets ochuppdragsgivarens behörigheler eller har kontrollerat bevis om vapentillständoch identiteter ceh i förekommande fall fullmakt, får handlaren anses ha gjortvad som ankommer pä honom. Ytteriigare konttolläigärder kan bara krävas, om delfinns skälig anledning au misslänka alt kunden t.ex. genom återkallatvapentillständ förlorat sin rätl all inneha den efterfrågade ammunitionen. Ombudet har nalurliglvisingen rätt all på gmnd av fullmakisgivarens lillslånd inneha ammunitionen föregen räkning. Det ligger i sakens nalur att ammunitionen utan cköjsmål skallöverlämnas till upf)dragsgivaren. Den som saknar tillstånd för ett vapen förvilken viss ammunitionen är avsedd kan ju inte annat än övergångsvis ha rättlill innehav för annans räkning. Den som innehar ammunition utan atl själv varaberättigad till mäste vara beredd att ge en gcxitagbar förklaring t.ex. genomatt visa fullmakt och kassakvitto. Närdet gäller ammunition till vilken vapen saknas föreslår jag i lUchei medutredningen att systemet med särskild ammunitionstillsiånd behålls med denjusteringen att ett tillstånd skall avse rätt att inneha ammunition i slälletför all förvärva den. Det är normall endasl för samlarändamål del kan komma ifräga att ha tillstånd atl inneha ammunition ulan all ha något vapen attanvända ammunitionen till. Tillstånd till förvärv avammunition gäller enligt nuvarande regler . Etl sådanl tillstånd tillinnehav, som kommer i fräga enligt mitt förslag, saknas det anledning atttidsbegränsa. Tillståndet till innehav av ammunition bör dock fortfarande somhuvudregel vara bercende av att förvärv sker . Mittförslag: Kraven för att kunna få tillstånd att bedriva handel med vapen skärps.Vid sidan av de fömtsättningar som gäller för vapenhandlare all vara allmänlberättigad att driva handel och känd för ordentUghel ceh pålitlighet skalldessutom krävas att han har såväl behövliga kunskaper som att verksamhetenskall bedrivas yrkesmässigt. Bl.a. om verksamheten inte längre bedrivsyrkesmässigt, får tUlståndel återkaUas. Utredningensförslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt förslag. Uttedningen har dockföreslagit att godkända formella prov skaU krävas för erforderlig kompetens. Remissinstanserna:Samtiiga remissinstanser som ytttat sig i frågan utom SamlarföreningenNordstjärnan och lillslyrker förslagel. anseratl den begränsning i etableringsrätlen som följer av kravet på tillstånd föratt fä driva handel med vapen kan anses godtagbar med hänsyn till skyddet förliv ceh hälsa och dess betydelse för all motverka brottNäringsfrihetsombudsmannen (NO) konstaterar all de skärpta tillståndskraven kanleda till all nyetableringar i viss män försväras ceh all den s.k.fritidshandeln minskar men att myckel av del som förts fram till slöd förförslagel talar för atl allmäninttessel av en effektiv konttoll av handeln meddenna typ av prcxlukter väger tyngre än de eventuella negativa effektema avförslagel. NO framhåller all skärpningen vid tillämpningen inle fär leda tillalt mindre företag som yrkesmässigt bedriver eller önskar bedriva seriösvapenhandel missgynnas i förhällande till övriga förelag i branschen. Någonprövning från behovssynpunkt av etablering bör inle förekomma enligt NO cehfrän önskvärdhet av koncenttation bör hell bortses. NO avstyrker att enbranschorganisation, som ofta i första hand förettäder de slora ochväletablerade företagen, skulle fä till uppgift atl anordna utbildning. När delgäller kravel på branschvana framhåller NO alt del är betydelsefullt att ocksåerfarenhet av vapenhaniering i andra sammanhang än genom arbete i vapenhandelgodias. Skälenför mitt förslag: Från samhällelig synpunkt bör ställas krav på god kunskap,stort ansvar och goll omdöme hos den som ägnar sig ät att driva handel medvapen ceh ammunition. Samhället släller i många olika sammanhang uppkvalifikationskrav för verksamheter av olika slag. Vid sidan av renakunskapskrav ställs ofta krav på erfarenhet av det område man avser alt verkapå. I fråga om vapenhandel ter sig sådana krav särskilt befogade. Enligtgällande regler fordras för lillslånd att driva vapenhandel endasl att sökandenär berättigad att driva handel i allmänhet samt att han är känd förordentiighet och pålitiighet. Etttungt vägande skäl för atl skärpa kriterierna för atl beviljavapenhandlartillsiånd är atl del inte är rimligt med mindre ingående prövning i dessa ärendenän i ärenden om vapentillstånd för egel behov. Man skall inte kunna förfogaöver kanske ett mycket stort antal vapen utan att fylla högt ställda krav påkunskaper. Etl tillstånd till vapenhandel får alchng bli etl altemativ tUl attbeviljas eget tillstånd för vapen. Jagföreslår därför en skärpning sä alt vapenhandlartillsiånd bara skall lämnas tiUden som utöver att uppfylla de nu gällande kraven cekså har behövligakunskaper och bedriver verksamhelen yrkesmässigt. Ikravet pä behövliga kunskaper ligger krav pä kunskap om vapen, vapenlagstiftningoch vapenbranschen. Kunskap om vapenbranschen kan förvärvas antingen genomtidigare verksamhet inom vapenhandel eller på annat likvärdigt sätt Del börvara möjligt att få motsvarande erfarenhet också genom annan verksamhet.Exempel som anförts pä sådan annan verksamhet är omfattande cehväldokumenterad erfarenhet av vapenhaniering inom skytterörelsen ellerförsvarsmakten. När det gäller kunskap om vapen ceh vapenlagstifining kan dessaha förvärvats pä olika sätt Avgörande är all vederbörande har den kunskapen.Del bltt ytterst en uppgift för den till-siåndsgivande myndigheten att avgöraom sökanden har de kunskaper som behövs. Till de behövligakunskapema hör kännedom bl.a. om hur olika vapen ser ut, hur de fungerar,vilket användningsområde de har, vilka särskilda risker som finns samt vilkaolika typer av ammunition som förekommer. Det mäste också slällas krav på godkännedom om vapenlagstifiningen, jaktiagstiftningen ceh övrig lagstifming somberör vapen. Del är inte lämpligt all ilag ge mer detaljerade föreskrifter om innebörden av de behövliga kunskapema.Regeringen eller den myndighel som regeringens bestämmer bör få räll altmeddela föreskrifter pä områdel. Enligtmin mening bör emellertid inte ell formellt godkänt skriftligt och praktiskt provvara en fömtsättning för att beviljas tillstånd till handel med vapen.Samtidigl är del naturligtvis synnerligen viktigt atl innebörden avkunskapskravet inte tolkas olika hos tiUständsmynchghetema. Del måste i såviktiga frågor som när del gäller rätl att bedriva näringsverksamhel av visstslag vara så alt de som söker tillstånd lill vapenhandel får en likartadbehandling oavsett var i landet de söker tillstånd. Vapenuttedningenhar föreslagil atl skall anordna någon form av utbildningför vapenhandlare som skulle leda fram till ett föreskrivet kunskapsprov. Jaganser inte att det skall vara en uppgift för den centtala myndigheten förpolisväsendet att anordna kurser. Del bör därför inte anges i lag hurkunskapema skall förvärvas. Ilikhel med NO är jag tveksam till all låta någon branschorganisation ha hand omen utbildning som skulle ulgöra formell fömtsättning för etl godkännande förvapenhandel. Detta utesluter självfallet inte att branschorganisationer ellerandra enskilda organ anordnar särskild utbildning men detbör inte vara etl krav att man genomgått sädan för att fä tillstånd att Prop. 1990/91:130 driva vapenhandel. Ellkrav pä att en verksamhet skall vara yrkesmässig innebär ett krav pä vissomfattning av en rörelse. Del utgör en inskränkning ieiableringsmöjlighe-terna. Givetvis skall sädana extra villkor undvikas sälångt som möjligt. Genom att kräva viss omfattning av rörelsen motverkas dockeffektivt möjligheten att söka tillstånd till handel med vapen i ställel föreget tiUstånd för innehav av vapen. Vidare är det så att en mycket ringaomfatming av verksamheten inte motiverar t.ex. en större lagerhållning. Enlilen omfattning av sådan handel får även i de flesta fall antas ge mindrekunskaper om marknaden ceh utvecklingen inom vapenområdet. Jag anser attuttedningens bedömning att några tiotal ttansaktioner per är bör kunna tjänasom lämplig riktiinje för kravel pä yrkesmässighel är väl gmndad. Del är givetvissvårt att uppskatta en verksamhets omfattning innan den kommit i gäng. En såbegränsad minsta omfatming som några tiotal transaktioner bör dock kunnauppskattas med tämligen god säkerhet Etlsådant krav bör inte behöva leda till en icke önskvärd koncenttation avvapenhandeln till större företag. I kravet ligger inte nägon behovsprövningfrån marknadssynpunki för tillstånd atl fä etablera sig som vapenhandlare. Ges tillstånd an drivahandel med vapen och visar det sig sedan all verksamhelen får en sådan litenomfattning att den inte kan betecknas som yrkesmässig, bör etl tillstånd kunnaåterkallas. Föreskriftema i 31 § vapenlagen om återkallelse av tillstånd aiidriva handel med vapen bör därför kompletteras på denna punkl. Jag föreslår altdet i lagen uttryckligen skall framgå att tillståndet skall kunna återkallas,om verksamhelen inle längre bedrivs yrkesmässigt. Närdet gäller del föreslagna kravel pä kunskaper torde det inle behövas nägonsärskild övergångsbestämmelse som hindrar att ett handlartillstånd som ärbeviljat före ikraftttädandel återkallas. De redan etablerade vapen-handlamatorde som regel ha kunskaper som molsvarar de krav som kan ställas upp med stödav den nya beslämmelsen. Mittförslag: Reglema om förvaring av vapen och vitala vapendelar skärps ceh blirmer detaljerade. Skjutvapen och ammunition, som inte hälls under uppsikt ellerförvaras i säkerhetsskäp skall förvaras var för sig (delad förvaring). Om detär möjligt att utan avsevärd svårighet avlägsna en sådan vapendel som medföralt vapnet inte kan användas, skall även den delen förvaras separat Vapnet,ammunitionen och eventuellt vapendelen skall i så fall förvaras var för sigunder säkert lås eller på annat lUca bettyggande sätt Dessa ändradeförvarings-reglema tillämpas inte på start- ceh signalvapen och ammunition tillsådana vapen. Någranya konttollmöjligheier av vapenförvaring införs inie. Utredningensförslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt förslag. Uttedningen föreslär ävenen sttaffsanktionering av de genereUa förvarings-föreskriftema samt enbefogenhet för polisen att inspektera vapenförvaring hos enskilda. Remissinstanserna: Detövervägande antalet remissinstanser är positiva till de skärptaförvaringsbestämmelser som uttedningen föreslår. Frän bl.a. polismyndigheternai och har dcek framförts all hemmagjorda skåp som fyller sammasäkerhetsnivå som godkända skåp bör vara godkända för förvaring. Överåklagarenvid regionåklagarmyndigheten i instämmer i uttedningens krilik avnuvarande förvaringsföreskrifier ceh vapenägares i bland bristfälligaförvaring men pekar på atl drastiska ändringar av förvaringsföreskriftemafömtsätter en undersökning av i vilken uisttäckning nuvarande brister iförvaringsreglema bidragit till den grövre brottsligheten. och /Landsbygdens jägare anser attförvaringsbestäniimelsema i någon mån bör skärpas men att della bör genomförasinom ramen för befintliga regler.