prop · GE038 · 1990-12-31 00:00:00 — En annan sak är atträtten naturligtvis skall pröva förslaget, liksom annan utredning i målet. Samfundetavstyrker förslaget om att socialnämnden ej skall avge yttrande i värdnadsfrågan. Förslagetskulle innebära all fler vårdnadstvister i fonsättningen avgjordes efter stor huvudförhandling i domstol. Etl sådant förfarande skärper alltid motsättningarna mellan föräldrarna och delta blir ytterst till nackdel för barnel. Det är lättare au motivera föräldrarna till en överenskommelse ulan huvudförhandling med nuvarande system som innebär all vårdnadsulredarna avger förslag i värdnadsfrågan. införsocialnämnden är en garanti för att båda föräldrarna fär framföra sina synpunkter påutredningen. Omvårdnadsutredarna ej avger förslag kommer parterna att begära Bilaga 3 attvårdnadsutredarna hörs inför domstol. Man fär då först i samband medhuvudförhandling ett ullålande i värdnadsfrågan som sedan får avgörandebetydelse för domstolens ställningstagande. Detta är olämpligt. En jämförelsekan göras med nuvarande upplysningar enligl FB 6:20 som för del mesta endastinnehåller etl återgivande av föräldrarnas egna uppgifter och därför saknarvärde för domstolens ställningstagande. Däremot kan det ur många synpunktervara lämpligt all domstolen drar upp rikllinjer för utredningen eller i vanfall särskilt pekar pä vissa frågor som bör belysas. Detta är särskilt viktigtnär det gäller att begränsa utredningen i tiden. BRISdelar promemorians mening alt utredningsförfarandet behöver effektiviseras ochatt socialnämndens handläggning innebär en tidsdröjan-de faktor. Vi hävdar dockbestämt all den psyko-sociala kompetens som socialnämndens yttrande trots alltstår för måste ersättas med en motsvarande kompetens i tingsrätten. Vare sigdomare eller nämndemän har de kunskaper om barns behov som behövs för att rättkunna tolka den information om barnet och familjen som inte åtföljs av etlyttrande frän den myndighet som gjort utredningen. Brisföreslår därför all en barnpsykologisk eller barnpsykiatrisk expert skalladjungeras till rätten i alla vårdnads- och umgängesmål. FöreningenJurister vid de allmänna advokatbyråerna Förslagetatt den socialtjänsleman som utsetts att utföra vårdnadsuiredningen självskall svara för utredningen och inge denna till domstolen är som angetts i promemoiranlämpligt såväl med hänsyn till att rättegångs-liknande förfarande införsocialnämnden i fortsättningen kommer att undvikas som av effektivitetsskäl.Föreningen biträdde även vad i promemoiran anförts om domstols möjlighet auange rikllinjer för utredningen. Föreningenanser det angeläget att understryka vikten av au domstolen i samband med varjeförordnande om utredning anger det datum utredningen skall vara lingsrällentillhanda. Denna tid skall inte kunna förlängas, såvida ej synnerliga skälföreligger. RäddaBarnen tillstyrker förslaget om att socialnämnden inle längre skall yttra sig i vårdnadsmål utan att vårdnadsutredningen, som sker på domstolens initiativ, endast föreläggs domstolen och au utredningen ska lämnas lill domstolen utan någoi ställningstagande från nämndens eller 15 Detta förfaringssätt förkortar processen och parterna slipper altföreträda i socialnämnden. vill dock i della sammanhang poängleravikten av all domare och nämnd gestillfälle till utbildning i frågor som rör barn och Prop. 1990/91: barnsbehov. I och med promemorians förslag kopplas socialnämnden Bilaga 3 bortfrän vårdnadsutredningen och dä utredaren ej längre ska ge förslag ivårdnadsfrågan kommer värdefull sakkunskap att försvinna. Därför är det avyttersta vikt att domstolens kompelens i barnfrågor fördjupas. UFRtillstyrker delvis au socialförvaltningens roll tonas ner i utredningen. Mendetta får inte ske före vi har fått en mer kompetent instans, typ familje-eller skiljenämnd. Det gäller att på olika sätt stödja den yrkesgrupp somarbetar med familjekonflikter genom fortbildning och metod-utvecklingsprojekt,så au de får en större tyngd i sitt arbete alt förmå separerande föräldrarträffa uppgörelser om vårdnad och umgänge och förmå dem lill ett"vardagssamarbete" om barnen även efter en separation, för all inlege ytterligare spelrum för de juridiska ombudens smutskastning av den föräldersom är motpart i målet. UFRdelar delvis promemorians förslag om lagtexten tidsbegränsas lill iexempelvis ärenden var barnet pä grund av odokumenierai skäl eller påståendenhälls avskild från umgängesföräldern. Sistastycket om all barn får höras i domstol motsätter vi oss helt. Barnets talesrättskall komma till ullryck i föräldrarnas samarbetssamtal innandomstolsförhandlingen. Avovanstående har framhållits behovei och belydelsen av att ha samarbetssamtal.Av förslaget i promemorian framgår all socialnämnden inle längre ska höras avdomstol i vårdnads- och umgängesfrägor. Där är vi av en annan uppfattning. befogenheter bort förringar man skyldigheten all upprätihållaservice med samarbetssamtal. Om socialnämnden endast fungerar som arbetsgivaretill samtalsledare och utredare läggs inle samma vikt vid denna verksamhet ikonkurrens med de stora uppgifterna inom barn- och äldreomsorg. Socialnämndenborgar också för alt ärendet belyses ur lekmannasynpunkt och au demokratiskaaspekter inte åsidosätts. .Ärendenav denna art ska handläggas snabbt. Det bör inte bli någon konflikt i dettaavseende även om behandlingen i socialnämnden behälles. I promemorian framgårinte betydelsen av au på alla plan jämställa föräldrarna. Frän Cenierkvinnornakan vi inte nog framhålla belydelsen av att del införes en jämnarefördelning av uttag av föräldraledighet. Skapar båda föräldrarna tidigarelationer till barnet, kommer båda att vara angelägna om au jämställas ivårdnads- och umgängesfrågor. Bilaga3 Domstolen är det organ som skall lösa tvisten. Deflesta vårdnadsutredningar löses i samförstånd. I de fall där så inle skerfinns skäl alt misstänka psykiska störningar hos en eller båda föräld rarna.Det är därför i dessa fall nödvändigt att göra grundliga bedömningar överföräldrarnas lämplighet som vårdnadshavare. Varje vårdnadsutredning ärpsykiskt krävande för alla inblandade. Inte minst ur den aspekten är delangeläget att lagstifta om den tid en utredning får ta i anspråk och vilka kravsom skall ställas på utredande organ. Vid behov kan den tidsperiod förlängasgenom beslut av domstol. Utredningenlägger förslag om att socialnämnden inte längre skall höras av domstolen ivårdnads- och umgängesmål. På begäran av domstol skall tjänsteman endastredovisa insamlade uppgifter och fakta om barnel och dess familj. Förslagetinnebär all kommunen ställer anställd personal lill domstolens förfogande, enordning som saknar motsvarighet inom annat område och är främmande i delkommunala systemet. Mot detta reagerar MKF med bestämdhet. Tvärtomanser MKF att det är av största vikt au socialnämndernas kompelens och erfarenhettages tillvara. Utredningen framhåller tidsvinsten som ett argument att intehöra socialnämnden men undanhåller det värdefulla i alt klienterna fårtillfälle au införa en sekretessbelagd för-iroendemannanämnd framföra sinasynpunkter och åsikter. Det är inte meningsfullt att fler processer medinblandning av advokater kommer au drivas. Utredningens förslag i dellaavseende innebär en förlust för samhället. MKFanser att för barnens bästa borde samhället tillvarataga det engagemang ochden förmåga till samförsiåndslösningar som och dessförtroendevalda kan erbjuda. roll i vårdnads- och umgängesmål så föreslår utredningen att socialnämnden inle längre skall höras. Vårdnadsutred ningar skall ulföras av socialtjänsleman som utan eget förslag skall ge in dem lill domstolen. Vidare ska domstolen ge riktlinjer för utredningen. SSKF inser problemet med de dubbla processerna.men anser ändå en social bedömning och ett ställningslagande från de förtroendevaldas sida vara värdefull. Den utredning som genomförs av socialtjänsleman är av ulomordenligl stor vikt för domstolens senare bedömning. En vårdnads- utredning måste vara allsidig och relativt heltäckande. Rikllinjer från domstolen kan betyda au viktiga förhållanden inte blir belysta. Utred ningen blir i förväg styrd av den dömande instansen. ly uppgift är just all granska utredningar utifrån den aspekten och begära upplysningar kring förhållandensom nämndens utredare inte berört. 1990/91: 8 alltför sällan anserföräldrar all socialtjänsiemännen varit partiska under Bilaga 3utredningsarbetet och ser nämndens ledamöter som garanter för att utredningenblir saklig och allsidig. SSKF avstyrker således detta förslag. FoRtillstyrker förslaget om vårdnadsuiredningen men vill tillföra någrasynpunkter. Redan i avsnitt 3.2.2 har FoR framhållit alt samialsledare i en värdnadstvisti ett senare skede inte fär bli vårdnadsulrcdare. Isåväl lagtext som motiveringarna skrivs uttryckligen "någon", dvs. sin-gularis,när del gäller verkställare av utredningen. har det blivit alltvanligare att två utredare är inkopplade på samma ärende. Så är alltid fallet it.ex. kommun och i allmänhet också i . Vid barnpsykiatriskutredning är praxis ett team på 2-3 personer. Ävenom i utredningen inte längre skall framföras eu direkt förslag torde starkaskäl tala för att utredningsuppdraget läggs pä minst två personer. Denav FoR föreslagna ändringen är lätt att genomföra. I stället för all skriva"uppdraga ål socialnämnden eller något annat organ att utse någon attverkställa sådan" (dvs. utredning) kan lagtexten kortas lill "uppdragaät socialnämnden eller något annat organ all låta verkställa sådan". Ominle annat skulle FoR-förslaget göra det lättare för vårdnadsulrcdare somredan arbetar tvä och tvä att även fortsättningsvis göra det. Står del i denframtida lagtexten singularformen "någon" kommer med säkerhetkommuner där man arbetar med två utredare av ekonomiska skäl återgå tilldel äldre systemet med endast en. Skalldomstolarnas handläggningstider bli kortare erfordras även andra åtgärder.Nuvarande långa lider beror inle enbart på fördröjning i socialnämnderna. Intesällan är någon av parterna eller något av ombuden som avsiktligt förhalarmålet. Även i domstolarna förekommer emellanåt fördröjningar. FoR har exempelpå att det kan la nära efter stämning och första förberedelse innandomstolen begär yttrande från socialnämnd. När yttrandet väl kommit in kan detsedan dröja till nästa förberedelse i målet och ytterligare 34månader till huvudförhandlingen. Videlar utredningens uppfattning alt socialnämndens prövning innan yttrandeinlämnas till domstolen av olika skäl är onödig. Vi anser även altmöjligheterna till fortsatt kontakt med och stöd till föräldrarna ökar omfamiljerättshandläggarna utan förslag kan redovisa ärendet till domstolen. Beträffandehandläggningstider delar vi den uppfattning som framförs i redovisning 1988:17 "Samarbetssamtal och familjerådgiv- ning" nämligen attdet viktigaste inle är om en utredning slutförs inom 4 Prop. 1990/91:8 eiler 8 månader ulan alt en samförståndslösning faktiskt kan nås. Detstörsta problemet i kommunerna när det gäller handläggningstider, är där detförekommer långa väntetider beroende på att den familjerätts-liga sektorn varitlågprioriterad och tilldelats för knappa personella resurser. Vikänner en viss oro inför det faktum au domstolarnas betydelse i vårdnads- ochumgängesärenden med det föreliggande förslaget ökar. Enligt vår mening är delviktigt au domstolarna ökar sin kompetens beträffande barns behov och ommöjligt organiserar familjemålen som en specialitet. Lagförslagetoch motivering i promemorian överensstämmer inte när det gäller domstolensstyrning av utredning och lill vem domstolen ska uppdra ulföra utredning.Enligt lagtexten får domstolen större utrymme au styra/begränsa utredning änvad promemorians text beskriver. Enligl lagtext kan domstol uppdra lillsocialtjänsten eller annat organ att verkställa utredning, medan promemorian iövrigt beskriver att det är som genomför utredning. Attdomstol ska styra utredningen kan uppfattas som att rätten tidigt tagitställning föi; endera parten och domstolens opartiskhet kan ifrågasättas. Detkan även förekomma fall då har mer/betydligt mer kunskap omärendet än vad domstolen efterfrågar. Detkommer att bli stora svårigheter au hantera denna kunskap, då det kan vara avstort värde för barnet att den redovisas i utredningen. Då socialsekreterarekallas som vittne vid vårdnads/umgängesrättegång, blir del svårigheter omsocialsekreterare har mer uppgifter än vad som begärts av rätlen iutredningen. Omuppgifterna då måste redovisas muntligt vid rättegången innebär del en sämrerättssäkerhet för föräldrar/barn. Domstolarnasroll betonas och roll försvagas. Eftersom socialtjänstentidigare fört barnens talan flnns det risk för att barnens rätt också försvagaspå bekostnad av föräldrarnas, som stärks. Socialnämndenföreslär att inte yttra sig i vårdnads- och umgängesärenden, bl.a. för attförhindra en dubbelprocess. - Dubbelprocesser är inte bra men borde genomlydliga regler, kunna förhindras. Ur tjänstemanna-synpunkt och i förlängningallmänhetens är det negativt att dessa ärenden inle förs upp till socialnämnden.Nämnden får därigenom inte längre någon kunskap om kvalitet och kvantitet i detarbete som görs, vilket i sin tur kan försvåra vid budget- ochpersonalförhandlingar. Promemoriansförslag att handläggare inle längre skall 159 göraen bedömning och lämna elt förslag i vårdnads- och umgängesuired- ningar ulan endast la frambegärda fakta är mycket olyckligt. Del måste Prop. 1990/91: 8 ifrågasättasom förslagsställarna är medvetna om vilken kompetens som Bilaga 3 behövs idessa ärenden och vem del är som har denna kompetens. Hitintills är delendast handläggare som haft kunskapen och modet att sättabarnels bästa i fokus. BUP har kunskap men vågar i regel ej ta ansvar.Domstolen saknar kunskap. Fastänlagen poängterar att det är barnets rätt som skall tillgodoses och inleförälderns som i tidigare lag blir det i domstolen den vuxnes rätt somprioriteras i barnets rätts namn. Delta eftersom varken juridiska ombud ellerdomare har den specialkunskap och den kompetens som krävs för att kunna sälla barneli fokus. Hur kan del annars förklaras att föräldrar som dömts för incest får umgängesrätl.Au etl älta månaders barn skall träffa sin far vartannat veckoslut fredag tillsöndag, all ett 1,5 års barn, som ej sett sin far skall träffasin far på samma villkor föregånget av ett besök av fadern i barnets hem, dithan vägrar att gå. Inle i någon dom skrivs ul att beslutet om umgänget ärbaserat utifrån barnets bästa utan alltjämt uttalas att fadern/modern skall haumgängesrätt. Det är anmärkningsvärt all i alla processer där jurister är inblandadeär del allld bäst för barn all träffa den andre föräldern vartannat veckoslut,varannan storhelg, . Del är ju uppenbart hurslentrianmässigt och med vilken okunskap sådana beslut kommer lill stånd ochdet är lika uppenbart all alltför mänga jurister inle uppfyller lagensintentioner all sälta barnels behov i centrum. I stället blir att endast iundantagsfall, om någon är grav missbrukare, som denne inle skall ha umgängesrätl.Det är företrädare med ovan synsätt och med ovan kunskap som ensamma skallse lill barnens bästa. Socialtjänstenshandläggare har sin roll helt klar au utreda barnets behov, att sälla dessa ifokus och att ta ansvar för vad som kommit fram. All dessa tjänstemän intelängre skall göra bedömningar och lämna förslag i vårdnads- ochumgängesutredningar, kommer att medföra au barnens behov ej blir sedda. Vivågar påstå detta, då det är svårt alt fä domstolen att förståutvecklingspsykologi, missbruks-, incesl-och lojalitelseffekier, psykologiskaskeenden, aggressivitet etc. Därför måste socialarbetarna även göraen bedömning och lämna ett förslag i stället för att bli faklainsamlare. Vitycker att del är bra att socialnämnden inle ska ta något beslut i vård-nadsfrägorna.Det blir mindre antal "processer" och strider. Delföresläs också all socialnämnden inle skall yttra sig över en vårdnads- utredning ulan domstolen skall uppdraga till socialnämnden att föranstalta om utredning men utredningen skall överlämnas till domstolen ulan något 170 ställningstagande frånnämnden eller utredarens sida. Viär medvetna om att del i landei kan se ganska olika ul vad avser Bilaga 3möjlighet lill kompetens inom barnpsykiatri, relationsproblem och övriga familjerällsfrågorför vårdnadsutredare men finner vi det viktigt att där sådankompetens finns domstolarna utnyttjar denna kompetens i tillämpliga fall. 1 ochmed att man påskyndar vårdnadsuiredning, vilket är eu av syftena för den nyapromemorian, finns en risk all domstolen på elt mera summariskt sätt kan avgöravärdnadsfrågorna där också parternas ombud mera fritt kan agera vilket skullekunna vara en risk för barnels rättssäkerhet. Vi vill poängtera delta eftersomvi i vän praktiska arbete har funnit att vi i yttranden om vårdnad och umgängekunna ge domstolarna nyttiga bakgrundsfaktorer av betydelse för barnetsfortsatta vårdnad, umgänge och relationer med föräldrarna. Vi vill också påpekavikten av alt man inom i de olika kommunerna tillskapar om såinte finns en god kompetens inom olika familjerällsfrågor. Sammanfattningsvisfinner vi all intentionerna i promemorian är bra framför allt betoningen avbåda föräldrarnas gemensamma an.svar i vårdnaden av barnel, men all det intefår räcka med detta utan domstolen också utreder intentionen av viljan att göradel sä bra som möjligt för barnel i vårdnad och umgängesfrägor. Närdel gäller vårdnadsuiredning finner vi att kompetensen inom familjerättsfrågorär mycket olika i olika delar av landet, men där sådan kompelens finns är detviktigt all domstolarna utnyttjar sig av densamma sä all barnels rättssäkerheti möjligaste mån tillförsäkras och att inte föräldrarnas eventuella konflikteroch ombudens utnyttjande av desamma kommer att överväga. Kammarrättenanser all del flnns flera fördelar med au domstol genom elt interimistiskt beslut, vid vilken lid utredningen av naturliga skäl ofta är bristfällig, skall kunna förordna endast om vem barnel skall bo tillsam mans med. Eftersom promemorians förslag innebär au domstol skall kunna förordna pä detta sätt även om parterna inte vill ha gemensam vårdnad, bör i sammanhanget diskuteras i'nöjligheien att reglera umgänge med barnet och om verkställighetsreglerna 121 kap. FB kan tillämpas på etl sådant beslut. I promemorian berörs inte dessa frågor trots att utred ningen om Barnets rätt (SOU 1987:7 s. 165) pekat på problemet. nuvarandereglerna utgår ifrån att föräldrarna kan komma överens om Prop. 1990/91: 8umgänge när de har gemensam vårdnad. Med tanke pä alt de faktiska Bilaga 3förhållandena påverkar det slutlig avgörandet, börmöjlighet finnas all förordna interimisiiskta umgänge även om föräldrarna hargemensam vårdnad. Om 6 kap. 15 § FB ändras på sätt som kammar-rätlen föreslagitunder avsnitt 3.4.2, ges sådan möjlighet även vid interimistiska beslut avifrågavarande slag. Om en sådan ändring ej görs bör del övervägas om det i vartfall vid interimistiskt beslut om vem barnet skall bo tillsammans med skallinföras en sådan möjlighet. Den andra frågan som sammanhänger med förslaget ochsom inle kommenterats i promemorian är om del interimistiska beslutet om vembarnet skall bo tillsammans med kan verkställas enligt 21 kap. FB. UtredningenBarnens rätt synes inle ha ansett att sådana möjligheter finns. Kammarrättenanser dock all bestämmelserna i 21 kap. 8 § FB ger en möjlighet tillverkställighet, när föräldrarna har gemensam vårdnad, men frågan bör belysasytterligare. Vidare bör övervägas om det inle skall tilläggas till 6 kap. 11 §FB all en vårdnadshavare inle utan den andre vårdnadshavarens samtycke fårbestämma var barnel faktiskt skall bo, om tingsrätt har förordnal interimistiskthärom. Denföreslagna möjligheten au i stället för etl interimistiskt beslut om vårdnadbesluta om var barnel skall bo kan ha en psykologisk och känslomässigbetydelse och tillstyrks därför. Interimistiskabeslut i värdnadsmål har ofta en styrande effekt på vårdnadsuiredningen och pädet slutliga avgörandet. Det har ofta också en psykologiskt negativ effekt påden förälder som trots att ärendet ännu inle utretts, tillsvidare förloratvårdnaden. Socialstyrelsenbiträdde i yttrande över SOU 1987:7 utredningens förslag beträffande interimisiiskabeslut i värdnadsmål, vilket överensstämmer med promemorians förslag.Promemorian föreslår att interimistiska beslut i vårdnadsmål där vårdnadenvarit gemensam i stället för all gälla vårdnaden skall kunna avse vem barnelskall bo hos. Förslaget betonar som flera av de nya lagreglerna all samhälletanser att gemensam vårdnad skall vara del normala. Den skall inle upphävasförrän en grundlig utredning genomförts, om inle omständigheterna är såextrema, att barnets bästa påkallar annat förfarande. Socialstyrelsentillstyrker promemorians förslag. DVtillhörde de remissinstanser som i yttrande över SOU 1987:7 avstyrkte förslagetom att det interimistiska beslutet i vårdnadsmål i stället för atli I -j-) gällavårdnaden, skulle kunna avse vem barnet skall bo tillsammans med. Verket äralljämt av uppfattningen att det knappast är den rättsliga regle- Prop.1990/91:8 ringen som har störst betydelse för delslutliga Bilaga 3 avgörandet utan utvecklingen av de faktiska förhållandena. Med hänsyn till de nya skäl som anförs och främst delförhållandet alt domstolen i del slutliga avgörandet föreslås kunna välja altavstå från att upplösa den gemensamma vårdnaden trots atl föräldrarna ellerendera av dem primärt vill ha ensam vårdnad, motsätter sig DV inle nuförslaget. Eftersom beslutet inte går all verkställa med stöd av 21 kap. FB ochdå del inte finns någon möjlighet att besluta i umgängesfrågan (föräldrarna harju gemensam vårdnad) krävs det all föräldrarna kan antas rätta sig efterdomstolens beslut för atl den nya bestämmelsen skall få någon praktiskfunktion. Även i det här fallet kan det ifrågasättas hur stort värde regelnegentligen kommer alt fä. Regeln torde dock kunna tillämpas flitigare änmöjligheten alt besluta om gemensam vårdnad trots all båda eller ena föräldernprimärt vill ha ensam vårdnad, eftersom ett interimistiskt beslut går lättareau ändra. Det förhållandet atl föräldrarna får möjlighet all "provapå" gemensam vårdnad kan bidra lill att båda eller endera av dem ändrarsin tidigare negativa inställning. En sådan prövotid kan även medföra att detklargörs om del över huvud laget är möjligt med geniensam vårdnad. Enligl promemorieförslaget skall etl interimistiskt besluti eu värdnadsmål i stället för att gälla vårdnaden kunna avse vem barnel skallbo hos. Jag delar de synpunkter som har lagts till grund förförslaget. Särskild vikt måste tilläggas del förhållandet att den föreslagnalösningen bidrar lill au barnels kontakter med båda föräldrarna bibehålies. Del går emellertid inte att bortse frän au det finnssituationer där föräldrarna lill följd av den djupgående tvist som föreliggermellan dem saknar möjlighet all enas i frågor som rör barnel. Den gemensammavårdnaden kan i sådana fall leda lill all förälder till skada för barnet ingriperi barnets förhållanden. Valet av formen för det interimistiska beslutet måstesåledes alllid ha sin utgångspunkt i vad som är bäst för barnet. Delta bör på eutydligare sätt än vad nu föreslagits komma lill uttryck i 6 kap. 20 § . /SR tillstyrker förslaget om att under utredningeninte bestämma om interimistisk vårdnad ulan endast om var barnet underutrednings-liden skall bo. Förslaget atl etl inlerimisiiski beslut i värdnadsmålskall, i stället för att I n- gällavårdnaden, kunna avse vem barnel skall bo tillsammans med synes utgå från att rättenenbart har två alternativ att välja emellan om någon Prop. 1990/91: 8 av föräldrarna framställerett interimistiskt vårdnadsyrkande, nämligen atl Bilaga 3 antingen upplösa dengemensamma vårdnaden och utse en av föräldrarna till vårdnadshavare (härbortses från särskilt förordnad vårdnadshavare) , eller behålla dengemensamma vårdnaden och enbart besluta om vem barnet skall botillsammans med.