prop · GE038 · 1990-12-31 00:00:00 — barnel har anföriroiis enav föräldrarna bör ändras till att avse vem barnet skall botillsammans med, är del svårt att se något bärande skäl till varför detta inteskulle vara möjligt. Jag anser därför att de föreslagna lagändringarna inte börförses med några övergångsbestämmelser. 2.11 Kostnader och resursbehov Deföreslagna förändringarna syftar till att samförsiåndslösningar skallåstadkommas i större utsträckning än . Detta kan antas bidra tillatt antalet tvistefrågor som måste avgöras efter långvariga domstolsprocesserminskas. Sädana mål är emellertid ganska ovanliga . Några nämnvärdabesparingar torde därför knappast uppstå inom domstolsväsendet till följd av denu föreslagna lagändringarna. Inte heller torde de medföra några ökadekostnader inom domstolsväsendet. Förenskilda parter kan de nya reglerna medföra lägre processkostnader. I den månprocessandet bedrivs med stöd av allmän rättshjälp kan även statens kostnaderkomma att minska. Förändringarna torde dock bara bli marginella. Förkommunerna får framför allt förslaget om samarbetssamtal betydelse.Verksamheten med samarbetssamtal är dock organiserad i nästan allakommuner. har i en rapport, Lönar sig samarbetssamtal,1989:11, redovisat en samhällsekonomisk utvärdering avsamarbetssamtal. Analysen visar att samarbetssamtalen är staisfinansiellimyckel lönsamma. Kommunalekonomiskl och landsiingsekonomiskt går de kortsiktigtungefär jämnt ut, medan de på läng sikt troligtvis är lönsamma både förkommuner och landsting (rapporten s. 7). Förslaget om samarbetssamtal tordedärför sammantaget med övriga ändringsförslag inte medföra någrakostnadsökningar för kommunernas del. Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom , efter samrådmed statsrådet , upprättats förslag till 1.lag om ändring iföräldrabalken, 2.lag om ändring isocialtjänstlagen (1980:620), 3.lag om ändring i lagen(1985:367) om internationella faderskapsfrågor, 4.lag om ändring i lagen(1979:1001) om erkännande av nordiska faderskapsavgöranden, 5.lag om ändring i lagen(1958:642) om blodundersökning m.rn. vid utredning av faderskap, 6.lag om ändring i lagen(1969:620) om ersättning i vissa fall för utgivna 1990/91: 8 Lagrådethar gnmskat lagförslagen. 4 Specialmotivering Prop. 4.1 Förslaget till lag om ändring i 1 - 3 kap. Deändringar som har gjorts är föranledda av det terminologiska utbytet av"faderskapserkännande" mot "faderskapsbekräftelse". 6 kap. Om vårdnad och umgänge Slårbarnet under vårdnad av endast en av föräldrarna och vill föräldrarnagemensamt utöva vårdnaden, skall rätten på talan av dem båda förordna ienlighet med deras begäran, om inte gemensam vårdnad är uppenbart oförenlig medbarnels bästa. Föräldrarnakan fä gemensam vårdnad också genom regisWering hos pastorsämbetet efteranmälan av dem båda 1.till socialnämnden isamband med att nämnden skall godkänna en faderskapsbekräftebe, eller 2.till pastorsämbetetunder fömtsättning att förordnande om vårdnaden inte har meddelats tidigare ochatt föräldrarna ocn bamet är svenska medborgare. (Jfr4 § i promemorians förslag) Paragrafen,som har behandlats i den allmänna motiveringen i avsnitt 2.4.2, innehållerbestämmelser om möjligheten för föräldrar att få gemensam vårdnad om sina barni sådana fall då endast en av dem har vårdnaden. Andra stycket haromformulerats men motsvarar nuvarande andra stycket utom såvitt avser punkt 1. Punkt1 innehåller den nyheten att föräldrarna i vissa fall kan anmäla tillsocialnämnden all de vill ha gemensam vårdnad om sill barn. Detta är fallet omfaderskapet till ett barn skall fastställas genom en faderskapsbekräftelse.Föräldrarna kan då göra en anmälan till socialnämnden underfaderskapsulredningen. Sedan nämnden godkänt faderskapsbekräfielsen sänds dennajämle anmälan om gemensam vårdnad till pastorsämbetet för anteckning i barnetspersonakl. Vill föräldrarna först därefter få gemensam vårdnad får de göra enansökan till domstolen eller, under de förutsättningar som anges i punkt 2,göra en anmälan till pastorsämbetet. Fören anmälan enligt punkt 1 gäller inte del krav på svenskt medborgarskap somföreskriften i punkt 2 ställer upp. Även utländska medborgare kan alltså isamband med en svenskt faderskapsbekräftelse få gemensam vårdnad genom enanmälan till socialnämnden. Stårbarnet under vårdnad av båda föräldrarna och vill någon av dem att vårdnaden inte längre skall vara gemensam, skall rätlene/i:er vadiom är bäst för bamet anförtro vårdnaden åt en av föräldrarna eller, om den förälder som har begärt upplösning av den gemensamma vårdnaden inte 58 motsätter sig fortsatt gemensam vårdnad, låta dengemensamma vårdnaden Prop. 1990/91: bestå. Frågor om ändring i vårdnaden enligt första stycket prövaspå talan av en av föräldrarna eller bada. I mål om äktenskapsskillnad fårrätten utan yrkande anförtro vårdnaden om bamet åt en av föräldrarna, omgemensam vårdnad är uppenbart oförenlig med bamets bästa. (Jfr5 § i promemorians förslag) Paragrafeninnehåller bestämmelser om domstolens prövning när föräldrarna eller en av dembegär upplösning av gemensam vårdnad. Paragrafen har formulerats i enlighet medlagrådets förslag. Fråganhar behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.4.1). En nyhet är attdomstolen inle är skyldig att upplösa den gemensamma vårdnaden enbart därföralt någon förälder vill delta. Omen förälder begär att få ensam vårdnad om barnel, får domstolen utreda omföräldern ändå kan länka sig all den gemensamma vårdnaden får beslå. Omföräldern inte motsätter sig fortsalt gemensam vårdnad står domstolen fri att,efter vad som är bäst för barnet, upplösa den gemensammavårdnaden och anförtrovårdnaden om barnel ål en förälder eller ogilla det framställda yrkandet iföljd varav den gemensamma vårdnaden beslår. Motsvarande gäller om bådaföräldrarna var för sig begär att fä ensam vårdnad om barnel. Om däremot denförälder som begär ensam vårdnad motsätter sig fortsalt gemensam vårdnad, ärdomstolen skyldig att upplösa den gemensamma vårdnaden och anförtro vårdnadenom barnet åt en av föräldrarna. Ärföräldrarna överens om hur vårdnadsfrågan skall lösas, torde den lösning som dehar valt i allmänhet kunna antas vara bäst för barnel. Fråganom bedömningen av vad som är bäst för barnel behandlas närmare ispecialmoiiveringen till 6 a §. Stårbarnel under vårdnad av endast en av föräldrarna och vill någon av dem få ändring i vårdnaden,skall rätten efter vad som är bäst för barnet anförtro vårdnaden ät den andraföräldern, om denne vill att vårdnaden skall flyttas över till honom ellerhenne, eller, om en av föräldrarna begär gemensam vårdnad och den andra inlemotsätter sig det, förordna att föräldrarna i fortsättningen skall utövavårdnaden gemensamt. Frågor om ändring i vårdnaden enligt första stycket prövaspå talan av en av förälarama eller bada. (Jfr6 § i promemorians förslag) Paragrafenavser det fallet att vårdnaden om barnet tillkommer en av föräldrarna ensam menfrågan om en ändring i vårdnaden aktualiseras. Paragrafen har formulerats ienlighet med lagrådets förslag. Fråganhar behandlats i den allmänna motiveringen (se avsnitt 2.4.1). Ennyhet är att domstolen på den ena förälderns begäran kan förordna om gemensamvårdnad, om den andra föräldern inte motsätter sig det. Del är domstolensuppgift alt utifrån de förhållanden som föreligger i del enskilda fallet prövaframställda yrkanden efter vad som är bäst för barnel.Om den förälder som inte är vårdnadshavare framställer enbart Prop. ett yrkande om ensamvårdnad för egen del, får det sålunda prövas om del är mest förenligt medbarnets intressen att vårdnaden överflyttas till den föräldern eller om detär bäst för barnet alt vårdnadssituationen inte Om föräldrarna ärense om att den förälder som inte är vårdnadshavarefortsättningsvis skall utöva vårdnaden ensam, torde det i allmänhet få antas varabäst för barnet att ,den lösning väljs som föräldrarnasjälva har kommit överens om. Omden förälder som inle är vårdnadshavare begär gemensam vårdnad -primärt elleralternativt till ett yrkande om ensam vårdnad - har domstolen möjlighet attförordna om gemensam vårdnad, såvida inte den andra föräldern motsätter siggemensam vårdnad. Bestämmelsenger i och för sig också möjlighet för en förälder som är ensam vårdnadshavareau på eget initiativ få till stånd gemensam vårdnad. Detta kan någon gångtänkas få betydelse ifall vårdnadshavaren önskar gemensam vårdnad och den andraföräldern inte har något emot detta men av olika skäl inte vill medverka gemensam ansökan. Fråganom bedömningen av vad som är bäst för barnel behandlas närmare ispecialmotiveringen till 6 a §. Vid bedömningen av vad som är bäst för bamet skall rättenfästa avseende särskilt vid bamets behov av en nära och god kontakt med bådaföräldrarna. (Jfr6a § i promemorians förslag) Frågan har behandlats i avsnitt 2.5.1 i den allmänna motiveringen. Ibestämmelsen slås fast att frågan om barnets behov av kontakt med bådaföräldrarna skall ges en särskilt framträdande plats vid prövningen av vad somär bäst för barnet. Detta gäller i såväl de fall då gemensam vårdnad kan varaaktuell som de fall då vårdnaden om ett barn skall anförtros en av föräldrarna. Somhar anförts i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.4.1) torde förutsättningarnaför en nära och god kontakt mellan barnet och båda föräldrarna typiskt settvara större om föräldrarna gemensamt utövar vårdnaden om barnet än om enförälder är ensam vårdnadshavare. I de fall dä domstolen har möjlighet attförordna om gemensam vårdnad - eller låta denna vårdnadsform beslå - tordedelta alternativ därför framstå som del bästa för barnet. Hur detförhåller sig i ett enskilt fall blir naturligtvis beroende på omständigheternai just det fallet. Om en förälder, eller båda, är primärt inriktade på ensamvårdnad får domstolen pröva bl.a. om det finns en sådan vilja från föräldrarnaatt försöka enas i frågor som rör barnet att det kan antas au gemensam vårdnadkommer alt fungera. Gemensam vårdnad förutsätter ju att föräldrarna i principkan enas i alla frågor som rör barnet. Är föräldrarna inle ense om vem somskall ha den faktiska vården om barnel, torde del vara uteslutet med gemensamvårdnad. Detsamma torde vara fallet om del inle framstår somsannolikt att föräldrarna kan komma överens om Prop. hur kontakten mellanbarnet och den förälder som inle har barnet boende hos sig skallupprätthållas. Underhållsbidragets storlek kan däremot underkastas domstolensprövning om barnet, vilket som regel är fallet, skall vistas huvudsakligenhos den ena föräldern och besöka den andra föräldernunder mera begränsade perioder (7 kap. 2 § första stycket 2 fall då vårdnaden om ett barn skall anförtros en av föräldrarna, skallutgångspunkten vara att den av föräldrarna skall förordnas till vårdnadshavaresom kan antas bäst främja ett nära och gott umgänge mellan barnet och den andraföräldern. Också de gällande reglema präglas av denna princip (jfr prop.1981/82:168 s. 66). Frågan om barnets möjligheter att hålla kontakt med bådaföräldrarna skall alltså allmänt sett tillmätas större betydelse än exempelvismateriella förhållanden. Detkan i sammanhanget finnas anledning att peka på att en kontakt mellan barnetoch den förälder som inle är vårdnadshavare inte alllid främjas enbart av enallmänt positiv inställning från vårdnadshavarens sida till umgänge mellanbarnet och den andra föräldern. Beroende på omständigheterna kan det ocksåkrävas en viss aktiv insats från vårdnadshavarens sida. Del kan exempelvisvara fråga om att genom olika praktiska arrangemang underlätta för barnet allhälla kontakt med den andre föräldern. Också benägenheten alt bidra i sådanaavseenden bör beaktas. Ominte andra omständigheter talar för en annan lösning, bör domstolen inteanförtro vårdnaden om barnet till en förälder som är emot att barnet får umgåsmed den andra föråldern. En omständighet som kan tala för en annan lösning kannaturligtvis vara all den andra föräldern har gjort sig skyldig till misshandeleller övergrepp eller att det annars framstår som olämpligt all han eller honumgås med barnet. Man måste alltså beakta vilka motiv föräldern har för attmotsätta sig umgänget. En annan omständighet kan vara att barnet har vislats hos den förälder som är minst ägnad att främja barnetsbehov av kontakter med den andra föräldern. I sådana fall får domstolen vägabarnets behov av en god relation med båda föräldrarna mot barnets behov avkontinuitet och stabilitet i sin tillvaro. Vid den bedömningen är det viktigtall inle kontinuiletsaspeklen slentrianmässigt ges företräde. Del kan myckelväl förhålla sig på det sättet att de omställningsproblem m.m. som enöverflyttning för med sig kan vara ett pris som är värt att betala för att fåtill stånd en fungerande relation med båda föräldrarna. Detta gäller inte minsti ett längre perspektiv. Det måste prövas i varje enskilt fall vilken lösningsom är bäst för barnel. 1den allmänna motiveringen (se avsnitten 2.3.2 och 2.4.1) har något berörtsfrågan om betydelsen av au en förälder ställer sig negativ till gemensamvårdnad resp. samtal som syftar till att föräldrarna skall kunna enas i frågorsom rör barnet (samarbetssamtal). Ärföräldrarna överens om hur vårdnaden skall anordnas, torde den lösning som de har valt i allmänhet också kunna antas vara bäst för 6 1990/91: Skullebåda föräldrarna var för sig motsätta sig att barnet får umgås med den andraföräldern, ger den förevarande regeln inte någon vägledning vid bedömningen avvad som är bäst för barnet. Stårbarnet under vårdnad av en eller två särskilt förordnade förmyndare och villnågon av barnets föräldrar eller båda få vårdnaden överflyttad till sig, skallrätlen besluta efter vad som är bäst för barnet. Rätten får dock inte flyttaöver vårdnaden till föräldrarna gemensamt, om någon av dem motsätter siggemensam vårdnad. Frågorom överflyttning av vårdnaden enligt första stycket prövas på talan av bådaföräldrarna eller en av dem eller på talan av socialnämnden. (Jfr10 § i promemorians förslag) Paragrafen,som har formulerats i enlighet med lagrådets förslag, innehåller bestämmelserom överflyttning av vårdnaden till barnels föräldrar eller en av dem frånsärskilt förordnade förmyndare. Frågan huruvida vårdnaden skall flyttas övertill en av föräldrarna eller båda måste prövas mot bakgrund av de skäl som engång har förelegat för att utse en särskilt förordnad förmyndare för barnet. Fördet fall det skulle bli aktuellt att överflytta vårdnaden till föräldrarnaeller en av dem innehåller paragrafen den nyheten all vårdnaden kan överflyttastill föräldrarna gemensamt om ingen av dem motsätter sig gemensam vårdnad (jfr5 och 6 §§). Rättenskall besluta efter vad som är bäst för barnet. För den bedömningen kanhänvisas till vad som anförts i specialmoiiveringen till 6 a §. Vid en prövningav om gemensam vårdnad är att föredra framför ensam vårdnad i fall som här äraktuella, får domstolen beakta bl.a. huruvida sådana omständigheter som lågtill grund för beslutet att flytta över vårdnaden till särskilt förordnadförmyndare är aktuella för en av föräldrarna och det därför intekan antas vara bäst för barnet all den föräldern får bli vårdnadshavare. Barnetsvårdnadshavare har ett ansvar för att barnets behov av umgänge med en föräldersom inle är vårdnadshavare eller med någon annan som står barnel särskilt näraså långt som möjligt tillgodoses. Vårdnadshavaren skall, om inte särskilda skältalar mot det, lämna sådana upplysningar rörande bamet som kan främja umgänget. Motsättersig barnets vårdnadshavare det umgänge som begärs av en förälder som inte ärvårdnadshavare, beslutar rätten på talan av denna förälder i frågan om umgängeefter vad som är bäst för barnet. Motsättersig barnets vårdnadshavare del umgänge som begärs av någon annan än enförälder, beslutar rätten på talan av socialnämnden i frågan om umgänge eftervad som är bäst för barnel. (Jfr15 § i promemorians förslag) Paragrafeninnehåller bestämmelser om umgänge mellan barn och Prop. 1990/91:8 föräldersamt andra som slår barnel särskilt nära. Bestämmelsen i sista meningen iförsta stycket är ny (se avsnitt 2.5.2 i den allmänna motiveringen). Den läggeren skyldighet på vårdnadshavaren att, om inte särskilda skäl föreligger, lämnasådana upplysningar som kan antas främja umgänget. Bestämmelsenanger inte någon bestämd mottagare av informationen. I första hand lar densikte på personer med vilka barnet enligt första meningen bör få umgås, dvs.den förälder som inle är vårdnadshavare samt andra personer som står barnetsärskilt nära, t.ex tidigare familjehemsföräldrar. Men bestämmelsen är inleinskränkt till dessa. Också andra personer kan behöva upplysningar rörandebarnet för att umgänget skall fungera väl. Det kan t.ex. röra sigomsocialtjänsleman som biträder med praktiska arrangemang för att umgänget skallkunna utövas. Enligtbestämmelsen skall vårdnadshavaren lämna sådana upplysningar rörande barnet somkan främja umgänget. Det kan till en början gälla frågor som kan få en merapåtaglig effekt för umgänget, såsom att barnel skall flytta till en annan orteller vistas utomlands för studier. I sådana fall är det länkbartatt en umgängesförälder kan och vill vidta arrangemang för att praktisktunderlätta det framtida umgänget. Om vårdnadshavaren och barnet flyttar till enannan ort, kan umgängesföräldern länkas vilja flytta efter. 1 så fall kan entidig information möjliggöra alt del blir så få omställningsproblem sommöjligt. Upplysningarkan också böra lämnas rörande barnets hälso- och sjukdomstillstånd. Om denperson som barnet skall umgås med inte får tillräcklig information om deeventuella medicinska problem som barnel kan ha, kan barnet vållas obehag underumgängesperioderna och av del skälet vilja dra sig från umgänget. Äveni frågor som inle är så ingripande kan det vara av betydelse för ett fungerandeumgänge alt upplysningar lämnas rörande barnel. Vad särskilt gäller denförälder som inle är vårdnadshavare är det viktigt att umgängesföräldern inleframstår som en utomstående person i barnets liv ulan kan leva med i dessvardag och vara så insatt i barnets aktuella situation alt barnel på ettnaturligt sätt kan vända sig också till den föräldern. Umgängesföräldern kandärför behöva upplysningar om barnets skolgång, exempelvis om byte av skolform,kamratrelalioner, mobb-ningsproblem, fritidsintressen m.m. Bestämmelsenavser sådana upplysningar som kan främja umgänget. Häri ligger alt del skallvara fråga om uppgifter av en viss beskaffenhet. En umgängesförälder kan intemed stöd av bestämmelsen kräva ständig information om varje händelse sominträffar i barnets liv eller upplysningar om vad barnet vid varje givettillfälle har för sig. Bestämmelsen avser mera vikliga och betydelsefullahändelser. Dethar inle ansetts lämpligt eller ens möjligt att närmare bestämma gränserna för vilka upplysningar som omfattas av bestämmelsen. I de allra flesta fall torde detta ge sig självt. I händelse av oenighet mellan 63 vårdnadshavarenoch någon annan person om vilka upplysningar som bör Prop. 1990/91:8 lämnas, ärdet vårdnadshavaren som ytterst får bestämma. Bestämmelsen lämnar i och för sigett betydande utrymme för skönsmässiga bedömningar och någon möjlighet att fåvårdnadshavarens beslut överprövat finns inle. Inte heller ärupplysningsskyldigheten direkt sanktionerad. Som har nämnts i den allmännamotiveringen (avsnitt 2.5.2) kan emellertid en ovilja att lämna sådanaupplysningar som kan främja umgänget utgöra ett inslag i en mera allmänobenägenhet att främja kontakten mellan barnet och den andra föräldern, någotsom i sin tur kan vara ett tecken på alt vårdnadssituationen bör omprövas. Attdet inte alltid behöver förhålla sig på detta sätt har också berörts där. Iett enskilt fall kan det naturligtvis finnas anledning att inte lämnaupplysningar om ett förhållande som i sig är av sådan beskaffenhet som harsagts ovan. I bestämmelsen har tagits in ett uttryckligt undanlag för dessafall. Några exempel på situationer där undantaget kan bli aktuellt har lämnatsi den allmänna motiveringen (avsnitt 2.5.2). / mål om vårdnad eller umgänge får rätten uppdra åtsocialnämnden eller något annat organ att i bamets intresse anordna samtal isyfte att nå enighet mellan föräldrarna (samarbetssamtal). Om rätten lämnar uppdrag enligt första stycket, kan denförklara att målet skall vila . Detsamma gäller omsamarbetssamtal redan har inletts och fortsatta samtal kan antas vara tillnytta Om det finns särskilda skäl, kan rätten förlänga den utsatta tiden. (Jfr18 § i promemorians förslag) Paragrafensandra stycke motsvaras delvis av den tidigare 19 § medan reglerna i dentidigare 18 § med vissa ändringar har förts över till 19 §. Iparagrafens första stycke finns en ny bestämmelse. Enligt denna får domstolenen möjlighet att uppdra åt lämpligt organ, i första hand socialnämnden, attanordna samarbetssamtal. Det krävs inte all föräldrarna begär eller samtyckertill sådana samtal. Domstolen kan själv ta initiativ till samarbetssamtal.Frågan har behandlats i den allmänna motiveringen (se avsnitt 2.3.2). Somhar nämnts i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.3.1) är samarbetssamtalenmånga gånger värdefulla också om de tas upp först sedan ett domstolsförfarandehar inletts. Det torde därför i allmänhet få antas alt ett förordnande av häravsett slag kan fylla en viktig funktion. Huruvida det i ett enskilt fall ärmotiverat att föranstalta om samarbetssamtal blir naturligtvis beroende påomständigheterna i just det fallet. Någonskyldighet för föräldrarna att delta i samtalen finns inte och ett skäl att underlåta att la initiativ till samarbetssamtal kan vara just all det står mer eller mindre klart all en av föräldrarna, eller båda, inle kommer att infinna sig till samtalen. Ett annat skäl kan vara att samarbetssamtal redan har förekommit men misslyckats och det på grund av omständig- 54 heterna måste antas attnya samtal skulle vara gagnlösa. I sådana fall Prop. skulle ett förordnande omsamarbetssamtal endast medföra en onödig Enbart detförhållandet att någon förälder är kallsinnig till samarbetssamtal bördäremot inle utesluta ett förordnande av nu avsett Fråganom betydelsen av en förälders ovilja all delta i samtalen har något berörts iden allmänna motiveringen (se avsnitt 2.3.2). Andrastycket innehåller regler om vilandeförklaring i fall då domstolen förordnar omsamarbetssamtal eller fall då sådana samtal annars har inletts mellan parterna.För all samarbetssamtalen, och därmed målels fortsatta handläggning, inle skalldra ut alltför länge, skall domstolen vid vilandeförklaring av ett målbestämma en lid då målet skall las upp på nytt. Vilken tid som skall bestämmaskan inte anges generellt utan får bli beroende på omständigheterna i delenskilda fallet. Det torde dock i allmänhet inte finnas anledning att förklaramålet vilande för längre lid än . Om samtalen inte ärslutförda när den utsatta liden har gått ut, kan domstolen förlänga liden. Såbör naturligtvis bara ske ifall fortsatta samtal kan antas vara till nytta. Rättenskall se till att frågor om vårdnad och umgänge blir tillbörligt utredda. Innan rätten avgör ett mål eller ärende om vårdnad eller umgänge skallsocialnämnden ges tillfälle att lämna upplysningar tillgång tillupplysningar som kan vara av betydebe för frågans bedömning är nämnden skyldigatt lämna rätten sådana upplysningar. Otn det behövs ytterligare utredning fårrätten uppdra åt socialnämnden eller något annat organ att utse någon attverkställa sådan. Rätten får fastställa riktlinjer för utt-eaningen ochbestämma en vbs tid inom vilken utredningen skall vara slutförd. Om det behövs,får rätten förlänga . Barnelfår höras inför rätten, om särskilda skäl talar för det och del är uppenbartalt barnet inle kan la skada av att höras. (Jfr19 § i promemorians förslag) Till19 § har - efter ändringarna i andra stycket - överförts de regler som tidigareåterfanns i 18 §. Paragrafeninnehåller bestämmelser om domstolens skyldighet att se till att målet blirtillbörligt utrett. Frågan har behandlats i avsnitt 2.6.1 iden allmännamotiveringen.