prop · GE03189 · 1990-12-31 00:00:00 — Av betydelse i dettasammanhang är vilka möjligheter till ingripande som Prop. 1990/91:189 skallföreligga om verksamheten inte utövas på ett godtagbart satt Under föredragningenhar diskuterats frågan om möjlighetema att återkalla garantiföretagetstillstånd. Problemet berörs inte i remissprotokollet. Något hinder mot återkallelseutan lagstöd torde inte föreligga i ett fall som detta, även om det kan hävdasatt villkoren fÖr en så ingripande åtgärd bör anges. En föratsättning för helasystemet med dess långsiktiga inriktning är emellertid art garantiföretagetsverksamhet består . Äterkallelsemöjlig-heten kan därför intevara en realistisk väg för att komma till rätta med ert garantiföretag som intefyller sin uppgift pä ett från rättssäkerhetssynpunkt godtagbart sätt. Detremitterade förslaget inger pä grand av det anförda starka betänkligheter. Enrätt till skadestånd om garanti vägras felaktigt är ofrånkomlig. Som lagrådetåterkommer till måste den skadeståndsregel som tagits upp i 3 § andra stycket iförslaget anses klart otillfredsställande. Utöver rätt till skadestånd måstedet fmnas en möjlighet till överprövning av garantiföretags beslut både vidvägrad garanti och när villkoren för garantin framstår som oskäliga för sökanden.Med hänsyn till den rätt till domstolsprövning som gäller enligt artikel 6:1 i1950 års europeiska konvention angående skydd för de mänskliga rättighetemaoch de grandläggande friheterna måste som lagrådet ser det en sådanöverprövning ske i domstol. Som arbetsgrappen anförde i anslutning till sittförslag till skadeståndsregel (se betänkandet s. 108) framstår en domstolsförfarandeemellertid som en alltför omständlig ordnuig. Kravet talar alltså emotförslaget Detkan säkert sägas att det föreslagna systemet i de sedvanliga ratinema och kontaktemamellan de inflytelserika partema inom byggnadsbranschen och försäkringsbolagenkan väntas komma att fungera så att de angivna problemen i allmänhet inte gersig tillkänna. Lagstifmingen torde emellertid i hög grad vara mriktad också påde mindre byggföretagen. Jagkan numera ansluta mig till lagrådets bedömnuig att alla väsenUiga kriterierföreligger for att anse an garantiföretagets verksamhet innefattar myndighetsutövning.Med hänsyn till de befogenheter som garantiföretaget ges -framför allt dä detgäller möjligheten an vägra garanti - är, såsom lagrådet har sagt särskildaregler påkallade fÖr an tillförsäkra dem som lagen omfattar en objektiv och enheUigprövning i garantiärenden. Jag har också tagit till mig lagrådets kritik attden i remissen föreslagna skadeståndsregeln anses otillfredsställande. Konsekvensemaav lagrådets ståndpunkt innebär tiU en början an den som vägras garanti bör gesmöjlighet till en överprövning av garantiföretagets beslut. Som lagrådet anförbör en sådan överprövning ske i domstol. Jag föreslår i denna del att den somvägrats garanti skall kunna föra talan mot garantiföretagets beslut hoskammarrätten. Därvid bör lagen (1986:1142) om överklagande av beslut avenskilda organ med offentliga arbetsuppgifter bli tUlämpUg. Jag återkommer tilldomstolsprövningen i specialmotiveringen. Jagser inte någon anledning till att andra beslut som fattas av garantiföretaget änbeslut att vägra garanti skall behöva kunna överklagas. Den garantiförbindelsesom utfärdas av garantiföretaget är av civihättslig natur. om ersättning medanledning av förbindelsen får därför tas upp av allmän Prop. 1990/91: 189domstol efter stämning. Föratt så långt som det är möjligt undvika att frågor om rätt till garanti skallbehöva överklagas anser jag emellertid an det också är nödvändigt att redaninom ramen för garantiföretagens verksamhet tillskapa en ordning som främjar enenhetlig prövning av garantiärendena och minskar risken för överklaganden. Mittförslag innebär följande. Utgångspunktenbör vara densamma som i lagrädsremissen , nämligen attbyggnadsgaranti skall fä meddelas enbart av sådan juridisk person som fåtttillstånd till detta av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer(garantiföretag). Garantierna måste tryggas genom särskild försäkring eller påannat likvärdigt sätt. Mitt förslag om att garanti skall kunna vägras om detmed hänsyn till skaderisken eller annan särskild orsak finns skäl till detta,bör också kvarstå. I detta ligger att den som uppför en byggnad och övriga ibyggprocessen inblandade parter ges ett ökat ansvar för att byggnaden uppfyllerde krav som bör ställas i fråga om konstruktion, material och utförande. Medanledning av vad lagrådet yttrat , föreslär jag numera attendast byggherren, dvs. den som för egen räkning utför eller låter utförabyggnadsarbeten (jfr 9 kap. 1 § PBL), skall kunna ansöka om byggnadsgaranti.Den prövning av byggherrens lämplighet som därvid skall vidtas får samtidigtanses innefatta en prövning av angiven enneprenör. Något hinder mot attbyggherren uppdrar åt en entreprenör att begära garanti fuins uite. Ettgarantiföretag bör stå under tillsyn av myndighet som regeringen bestämmer.Detta är ett tillägg i förhällande till arbetsgrappens förslag. Jag avser atti denna del undersöka om exempelvis den i prop. 1990/91:177 föreslagnafinansinspektionen, som avses utgöra en sammanslagning av bankinspektionen ochförsäkringsinspektionen kan vara en lämplig myndighet i sammanhanget. Tillsynenbör syfta till an garantiföretaget inte driver sin verksamhet så att det geranledning till anmärkning. Finns det anmärkningar mot företaget bör ettföreläggande om rättelse kunna utfärdas. Om det behövs, bör föreläggandetkunna förenas med vite. Som lagrådet anförde i sitt ytnande den 26 mars 1991torde det i och för sig knappast vara realistiskt att återkalla ett meddelattillstånd. Skulle detta mot förmodan bli akmellt, måste enligt min mening återkallelsenavse möjligheten att för framtiden meddela garantier. Jag återkommer ispecialmotiveringen till den reglering som härvid är erforderlig. Frågan omtillsyn bör tas upp i särskilda föreskrifter som meddelas av regeringen ellermyndighet som regeringen bestämmer. Vidarebör regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer i enlighet med arbetsgrappensförslag kunna meddela föreskrifter om ett garantiföretags verksamhet. bör t.ex. kunna avse garantiföretagets ekonomiska kapacitet,avsättning till riskfonder, försäkringsbelopp, kosmadema för garantin(), självrisk, m.m. Förslagenom tillstånd, tillsyn och särskilda föreskrifter om garantiföre tagets verksamhet överensstämmer, med en viss skärpning, med mitt förslag i lagrädsremissen . Ienlighet med förslaget i lagrädsremissen står jag ocksä Prop.1990/91: 189 fast vid att en garanti skall finnas innan byggnadsartietenapåbörjas och att en anmälan härom skall ges in till . Det skallvidare vara som i samband med bygglovsansökan tar ställningtill om garanti enligt lagen behövs. De nu nämnda förslagen föratsätter vissaändringar i (1987:10), till vilka jag återkommer i specialmotiveringen. Somen nyhet i förhållande till lagrådsremissen föreslär jag,utöver möjligheten till överprövning i domstol, att en särskild nämnd inrättasmed uppgift att yttra sig i frågor som rör byggnadsgaranti enligt lagen. Genomen sådan nämnd bör branschen själv ges möjhghet att skapa en enhetlig praxis ibyggnadsgarantifrägor. Nämnden, som lämpligen bör benämnas byggnadsgarantinämnden,bör därför upprätthållas och bekostas av garantiföretagen samt vara ettgemensamt organ för samtliga dessa företag. Nämnden bör inte ha ställning avmyndighet, men ordföranden i nämnden bör lämpligen utses av regeringen.Ordföranden bör vara lagfaren och ha erfarenhet av domarvärv. Ettgarantiföretag skall vara skyldigt att inhämta nämndens yttrande innan avslagpå en framställning om garanti görs till företaget i andra frågor kan detfinnas anledning för garantiföretaget att inhämta nämndens yttrande utan attnågon skyldighet därtill fmns. Byggnadsgarantinämndenbör som sagt endast ha till uppgift an ytna sig i frågor om byggnadsgaranti.Något beslut som du-ekt binder partema bör nämnden alltså inte fatta utan dessyttrande får karaktär av rekommendation. Genommitt förslag, som sålunda bl.a. ger möjlighet till överprövning i domstol,bedömer jag an det inte behövs någon särskild regel om rätt till skadestånd vidvägrad garanti. Som lagrådet anfört (se under kommentaren till 3 § i lagrädsremissenden ) torde det emellertid förhälla sig så att det kan bli aktuelltmed ett statligt skadeståndsansvar enligt 3 kap. 2 § skadeståndslagen(1972:207) på grand av fel eller försummelse i den myndighetsutövning som garantiföretagetstår för. Detta bör enligt min mening kunna godtas under föratsätming attgarantiföretaget och inte staten sluUigt får stå för ersätmingen. Jag föreslårdärför att staten, när garantiföretaget ges tillstånd till sin verksamhet,förbehåller sig rätten till återkrav for utgivna skadestånd (jfr prop. Sammantagetanser jag an min förslag innebär an fömtsätmingar skapas för en objektiv och enheUigprövning i garantiärenden. Jag bedömer an det sällan kommer att bli aktuelltatt vägra någon garanti. Jag tror även i övrigt att förslaget kommer an fungerautan några större svårigheter. Som jag ser det bör det nu i förhällande till lagrädsremissenden överarbetade förslaget därför kunna antas utan att de väsenUigafördelama med garantisystemet går förlorade, bl.a. an frågor om rätt tillgaranti kan avgöras snabbt och likaså att fel avhjälps snabbt utan an frågan omvem som ansvarar för ett visst fel först behöver utredas. Närdet gäller kravet på Överprövning och rättssäkerheten i övrigt liksom behovet av åtgärder för att i rimlig utsnäckning nygga en enheUig tillämp ning, har lagrådet i sin ytttande kunnat konstatera att det 22 inte längre finns någonanledning till erinran mot förslaget Med de rättssäkerhetsgarantier som jagsålunda föreslår, anser även jag att granden för lagrådets principiellainvändningar mot förslaget har fallit bort. Förslaget bör därför kunnagenomföras. 1990/91: 189 2.5 Fel och skador som ersätts av garantin Mitt förslag:Byggnadsgarantin skall omfatta skälig kosmad för att avhjälpa fel i konstraktioneller material som används i byggnadsart)etet eller fel i byggnadsarbetetsutförande samt skälig kostnad för att avhjälpa skada pä byggnaden som orsakatsav felet. Med fel avses avvikelse frän fackmässigt godtagbar standard. Feleller skador som måste antas sakna betydelse för byggnaden eller dem som boreller vistas i byggnaden ersätts inte. Arbetsgruppensförslag: Garantin omfattar kostnad för att avhjälpa väsenUiga fel som uppkommiti byggnadsarbetet (byggfel) i de avseenden som anges i mitt förslag. Ett byggfelär väsenUigt, om det kan antas medföra olägenhet av betydelse för dem som boreller annars vistas i lägenheten eller lokalen. Remissinstanserna:Flera remissinstanser har kritiserat felbegreppet, bl.a. försäkringsbolagen.Byggherreföreningen och Byggentreprenörema. Man har också ifrågasatt om integarantin, föratom det som i förslaget kallas för byggfel, bÖr omfatta följdskadormed anledning av ett fel. Skälenför mitt förslag: En central fråga är givetvis vilka typer av fel sombyggnadsgarantin bör ersätta. Med utgångspunkt i att det väsenUiga ändamåletmed lagstifmingen är att skydda de boende, har arbetsgrappen valt ettfelbegrepp som är formulerat efter objektiva kriterier, dvs. oberoende av detkontrakt som gäller fÖr byggnadsarbetet. Häri skiljer sig arbetsgrappens förslagfrån det felbegrepp som används i garantier för småhus och som endast kangöras gällande vid "fel eller brist i konstruktion, utförande eller materialenhgt kontraktet". Jagdelar arbetsgrappens uppfatming att felbegreppet enhgt förevarande lagstiftningmåste bestämmas efter objektiva kriterier och inte efter vad som är kontraktsmässigtfel. Om konnaktet friskriver tex. entreprenören från ansvar för vissa fel,skulle inte en ny ägare kunna åberopa garantin. Det skulle inte heller varamöjligt att åberopa garantin om felet ligger pä beställarens sida eller hosannan part i byggprocessen. Jagdelar ocksä arbetsgrappens uppfattning om att felen bör hänföra sig till den konstraktion,det utförande eller det material som kommit till användning vid byggnadsarbetetEn sådan bestämning gäller enligt småhusgarantin och bör vara lämplig även här. - Remissinstanseraa har i huvudsak inte haft några invändningar mot arbetsgrappensförslag enligt det anförda. De invändningar som fram- förts gäller till enbörjan begreppet byggfel. Det är osäkert i vilken utsnäck- Prop. 1990/91: 189 ningarbetsgrappen i detta begrepp innefattar såväl fel som skador på byggnaden(jfr dock betänkandet s. 125). 1 alla händelser är det enhgt nun meninguppenbart att såväl själva det fel som uppkommit som den skada på byggnadensom felet har orsakat måste omfattas av garantin för att den skall få avseddverkan. Någraremissinstanser har ocksä efterlyst en närmare precisering av vad som ansesvara "väsenUigt fel". I denna del vill jag till en början framhållaatt garantisystemet måste kunna hanteras på ett så enkelt sätt som möjligt när fii-gorom att ersätta olika typer av fel uppkommer. Tvister om vad garantin skall omfattabör i möjligaste män undvikas. Att göra en bedömning av om ett fel är väsenUigteller ej kan frän den synpunkten möjUgen anses som inte helt tili-fredsställande. Givetvisbör inte vilka bagatellartade fel som helst omfattas av systemet. Enligt minmening bör dock den frågan delvis kunna lösas inom ramen fÖr ett självrisksystem.Ett sådant system ingår för övrigt också i arbetsgrappens förslag. Underberedningen av detta ärende har med olika intressenter diskuterats hursjälvrisken bör bestämmas. Man kan t.ex. tänka sig ett visst antal basbeloppeller visst belopp per kvm lägenhetsyta. Man bör ocksä kunna tänka sig endifferentierad premie för garantin beroende pä en viss självrisk som väljs. Jaganser att det i första hand bör ankomma pä garantiföretaget att bestämma omsjälvrisken. Några särskilda bestämmelser i lag om denna bör därför inte tasupp i den föreslagna lagen. Däremot bör, som jag har sagt, regeringeneller den myndighet som regeringen bestämmer kunna meddela bestämmelser omsjälvrisk. Föratt undvika kosmadskrävande ätgärdcr för fel eller skador som måste antas saknabetydelse för byggnaden eller för dem som bor eller vistas i byggnaden, anserjag att det utöver ett självrisksystem behövs ett särskilt undantag i lagen.Jag föreslär därför en regel med ett sådant undantag. Arbetsgrappenhar tillagt innebörden av uttrycket "väsenUigt fel" den betydelsenatt det är ett sådant fel som kan antas medföra olägenhet av betydelse för demsom bor eller vistas i en lägenhet. Bedömningen av frågan vad som utgör enolägenhet av betydelse torde enligt grappen kunna ske med viss ledning av vadsom enligt 12 kap. 11 § första stycket jordabalken (hyreslagen) utgör en bristav väsenthg betydelse. Fleraremissinstanser har kritiserat grappens förslag i denna del som alltföroprecist. Även jag ställer mig tveksam till förslaget som dock torde ha sin grandi den alhnänna utgångspunkten för lagstifmingen såsom ett skydd för i förstahand de boende. Innan jag tar ställning till grappens förslag vill jag emellertidförst beröra det förslag till pnxluktskadelag som remitterats tilllagrådet och för vars uinehåU jag redovisat i avsnitt 2.1. Förslagettill produktskadelag innebär bl.a. att s.k. utvecklingsskador skall omfattas av strikt skadeståndsansvar för tillverkare m.fl. Med utveck lingsskador avses sådana skador som beror på säkerhetsbrister och, som man brukar säga, inte ens den främsta vetenskapliga expertisen kunde föratse produkten sattes i omlopp. Som framgår av den tidigare redo- 24 visningen följer det avförslaget an skador på flerbostadshus som en produkt . 1990/91: 189 orsakarinte kommer att omfattas av det snikta skadeståndsansvar som följer av lagen.Däremot innebär förslaget att personskador hos dem som bor i huset kan görastill föremal för skadeståndstalan. Utvecklingsskadoroch utvecklingsfel är givetvis av intresse när det gäller diskussionerna om s.k.sjuka hus. I den mån ett urvecklingsfel hos en produkt som infogats i enbyggnad orsakar sjukdom, t.ex. uppkomst av allergi hos en boende, är detotvivelaktigt sä att tillverkaren får bära ett strikt skadeståndsansvar enligtförslaget till produktskadelag. Även andra olägenheter hos de boende pä grandav utvecklingsfel kommer att omfattas av produktansvaret i den män deinnefattar personskada. Den kommande produkUag-stiftningen bör alltså ge etttämligen gott skydd samt medverka till att bygg-produkter som inte är hälsofarUgatas fraia Enligtmin mening är det trots en kommande produktlagstifming ändå önskvärt också att lagstifmingenom byggnadsgaranti sä långt som det är möjUgt fångar upp fel som leder tillolägenheter hos de boende. Jag anser det dock inte möjligt att sådana fel sompä forskningsnivån vid tiden för en uppförande inte kunde avslöjaseller förebyggas kan omfattas av en garanti. Utvecklingsfelen måste därför undantasfrän garantisystemet. Önskvärdhetenav att undvika fel i övrigt som medför olägenheter för de boende skulle närmasttala för att arbetsgrappens förslag om en koppling av felbegreppet till sådanaolägenheter bibehälls. Jag anser dock att man i huvudsak kan uppnå sammaresultat med ett enklare felbegrepp, nämligen en anknyming all fackmässigtgodtagbar standard (jfr om kravet på fackmässighet i konsumenttjänsUagen).Under detta begrepp bör enligt min mening nämligen kunna inbegripas att enbyggnad t.ex. inte uppförs med material som förorsakar sådana olägenheter hosde boende som kan innebära hälsorisker. Detsamma bör gälla i fråga om konstruktioneller utförande. Jag har tidigare ocksä sagt att byggfel som inte innebär någradirekta olägenheter fÖr de boende bör omfattas av en lagstifming. Detföreslagna felbegreppet tillgodoser detta krav. Med det föreslagnafelbegreppet vinner man vidare att det i normalfallen bör bli relativt enkeltatt vid besiktning konstatera om fel föreligger och utan att några ytterligareundersökningar häratöver behövs för att garantin skall gälla. Vad som ärfackmässigt godtagbar standard torde alltså normalt inte behöva bereda någrastörre svårigheter att avgöra - särskilt som samUiga inblandade parter oftast föratsättsha god kännedom om branschen. Mitt förslag är därför att fel fär avse det nuangivna begreppet Jag skall i specialmotiveringen återkomma till den närmareinnebörden härav. Detförekommer beträffande småhus att en särskild nämnd som utses av garantibolagetsägare prövar om ett visst fel omfattas av garantin. Min förslag om en särskild byggnadsgarantinämnd(se avsnitt 2.4) kan i praktiken fylla en motsvarande funktion. Sammanfatmingsvisföreslår jag att byggnadsgarantin skall omfatta skälig kosmad för att avhjälpa fel i konstraktion eller material som används i bygg nadsarbetet eller fel i byggnadsarbetets utförande samt skälig kosmad för att avhjälpa skador som orsakas av felet Med fel bör avses avvikelse frän fack- 25 mässigt godtagbar standard.Fel eller skador som måste sakna betydelse fÖr dem som bor eller vistas ibyggnaden bör inte ersättas. En garanti bör kunna innehålla villkor omsjälvrisk. 1990/91: 189 Mitt förslag: Omgarantiföretaget betalat ut ersätming för att avhjälpa fel eller skador, fårbeloppet återkrävas av den som vållat felet eller svarar för felet oberoende avvållande. Ett garantiföretag som betalat ut ersätming pä grand av enbyggnadsgaranti, övertar den rätt till ersätming som byggnadens ägare kan hamot den som på grand av avtal är ersätmingsskyldig med anledning av felet ellerskadan. Arbetsgruppensförslag: Överensstämmer i sina huvuddrag med min förslag. Remissinstanserna:De remissinstanser som yttrat sig i denna del tillstyrker att en återkravsrättinförs. Vissa instanser hyser emellertid tvekan inför om återkravsrättenkommer att umyttjas. Skälenför mitt förslag: För att garantisystemet skall fylla sin funktion och medföradet ökade ansvar i byggandet som jag eftersträvar får garantin inte innebära enren försäkring mot fel och skador. Ett preventivt moment måste finnas med. En återkravsrättmot den som bör ha ansvaret för uppkomna fel och skador är enligt min meningdärför av central betydelse. Säsom arbetsgrappen har föreslagit bör, föratomentreprenören, sålunda även t.ex. en projektor, annan konsult,materialtillverkare eller byggherren själv kunna bli ersätmingsskyldig. Fråganär under vilka föratsätmingar återkravsrätten skall kunna göras gällande ochhur långt den skall sträcka sig. Det bör till en början ståklart att den som på grand av avtal svarar för ett fel som inte avhjälps utandröjsmål eller en skada som är en följd av ett sådant fel - i den utsträckningsom följer av avtalet - bör kunna krävas på ersättning av ett garantiföretagsom betalat ersätming på grand av garantin. Jag föreslår därför att ettgarantiföretag som betalat ut ersätming pä grand av en byggnadsgaranti, fåröverta en ägares rätt till ersätmuig mot den som pä grand av avtal svarar fÖrfelet eller skadan. Min förslag i denna del utgör en viss justering iförhållande tiU arbetsgrappens förslag och till vad jag föreslog i lagrådsremissenden . Nästafråga är vilket ansvar for fel och skador som den som inte svarar enligt avtalskall ha. Det kan bh fråga om återkrav mot flera inblandade parter. Arbetsgrappenhar föreslagit an vårdslöshet, dvs. oaktsamhet, skaU visas för att återkravsrättenskall fä göras gällande i detta fall. För egen del har jag övervägt an införaett strikt ansvar för sädana fel och skador som avviker från fackmässigtgodtagbar standard. Den som orsakat felet eller skadan skulle alltså oberoendeav vårdslöshet bh ersättningsskyldig. Möjligen skulle ett sådant söikt ansvargöra det lättare att anställa återkrav. Därmed skulle de far- hägorsom några remissinstanser uttalat om att återkravsrätten endast skulle Prop.1990/91: 189 utnyttjasi begränsad omfatming till viss del undanröjas. Å andra sidan skulle ettstrikt ansvar enligt min mening bli påfallande strängt. skullekunna leda till en ersättningsskydighet som är svär an motivera. denlånga tid under vilken ansvaret är avsett att kunna göras gällande, tio är, göratt ett strikt ansvar synes alltför hårt För egen del har jag inte ansett mig kunnaacceptera ett så långt gående ansvar. Jaghar också övervägt att göra en uppdelning pä sä vis att en entreprenör skullefä svara för fel oberoende av vällande , medan ansvaretdärefter skulle vara beroende av vållande alternativt helt falla under försäkringen.Inte heller en sådan OTdning har jag dock funnit böra införas. Minaöverväganden har i stället lett till att arbetsgrappens förslag i huvudsak börgodtas. Återkravsrätten bör alltså - föratom det ansvar som enligt det nysssagda följer av avtal - vara beroende av vårdslöshet. Jag har därvid utgåttfrån att partema även fortsättningsvis kommer att tillämpa avtalsmässiga garantitider.Som jag återkommer till i specialmotiveringen bör nämligen sådana garantitidervara en föratsättning för att den särskilda byggnadsgarantin skall meddelas avett garantiforetag. Bl.a. mot bakgrand av art premien för byggnadsgarantindessutom torde bli lägre ju längre garantitid som gäller enligt avtal, finnerjag inte heller osannolikt att nuvarande garantitider , kan komma attförlängas. Ensärskild fråga är om garantiföretaget skall kräva full kompensation för detbelopp som utgivits med anledning av fel eller skada på grand av värds-löshet.En sådan ordning kan enligt försäkringsbolagen leda till att de i byggprocesseninblandade partema ställer krav pä en försäkring som skyddar mot regresser frängarantibolaget sådana försäkringar etablerades skulle man få ettdubbelförsäkringssystem för samma typ av fel eller skador. Som framgår avredovisningen under 2.1 finns det dock små möjligheter att i normalaansvarsförsäkringar inkludera ett försäkringsskydd mot sådana regresser. Förart undvika en dubbelt försäkringssystem men ändå behälla det preventivasyftet med återkravsrätten, har under beredningen av detta ärende med försäkringsbolagoch andra parter diskuterats vissa begränsningar i regressansvaret.