prop · GE0390 · 1990-12-31 00:00:00 — Fastighetsägareoch innehavare av särskild rätt till fastighet har rätt till ersättning, omföreskrifter enligt 2 § andra stycket som meddelats efter ansökan medför attpågående markanvändning avsevärt försvåras inom berörd del av fastigheten elleratt mark tas i anspråk. Omen föreskrift enligt 2 § andra stycket första meningen innebär förbud att vidtavissa åtgärder utan särskih tillstånd, får ersättning på gmnd av denföreskriften utgå endast om sådant tillstånd har vägrats eller förenats medsärskilda villkor. Ersättningenskall betalas av den som har begärt föreskrifterna hos . Omsynnerligt men uppkommer vid användningen av fastigheten, skall fastighetenlösas av den ersättningsskyldige om ägaren begär det. Vid tillämpningen av första, andra och fjärde styckena skall även beaktas andra beslut enligt 2 §, beslut enligt 8, 9, 11 och 19§§ naturvårdslagen (1964:822), 19 b § andra och tredje styckena skogsvårdslagen (1979:429) samt beslut som avses i 14 kap. 8 § första stycket (1987:10), under föratsättning att besluten meddelats före det senaste beslutet. Dessutom skall beaktas sådan inverkan av hänsynstaganden enligt 21 § skogsvårdslagen som i särskilda fall har inträtt . Vidtillämpningen av första, andra och fjärde styckena skall även beaktas andrabeslut enligt 2 §, beslut enligt 5, 8, 9, 11 och 19 §§ naturvårdslagen(1964:822), JÖrbud enligt 20 § andra stycket och 21 § samma lag samt beslut somavses i 19 b § andra och tredje styckena skogsvårdslagen (1979:429) och 14 kap.8 § första stycket (1987:10), under föratsättning attbesluten meddelats före det senasie beslutet. Dessutom skallbeaktas sådan inverkan av hänsynstaganden enligt 21 § skogsvårdslagen som isärskilda fall har inträtt . Hartalan eller rätt till ersättning eller inlösen med anledning av beslut somanges i femte stycket förlorats på gmnd av bestämmelsen i 8 § eller motsvarandebestämmelser i naturvårdslagen eller , utgör deltaförhållande inte något hinder mot att beslutet beaktas. Denna lag träder ikraft . Med nuvarande lydelseavses i prop. 1990/91:3 föreslagen lydelse. Lagom ändring i (1987:10) Härigenomföreskrivs att 14 kap. 8§ (1987:10)' skall ha följande lydelse. Prop.1990/91:90 Till lagrådet remitterat lagförslag Ägareoch innehavare av särskild rätt till fastigheter har rätt till ersättning avkommunen, om skada uppkommer till följd av att 1.bygglov vägras till att ersättaen riven eller genom olyckshändelse förstörd byggnad med en i huvudsak likadanbyggnad och ansökan om bygglov har gjorts från det att byggnadenrevs eller förstördes, 2.rivningsförbud meddelas idetaljplan eller områdesbestämmelser eller rivningslov vägras med stöd av 8kap. 16 § 2 eller 3, 3.skyddsbestämmelser förbyggnader som avses i 3 kap. 12 § meddelas i en detaljplan eller iområdesbestämmelser, 4.bestämmelser om vegetation samtmarkytans utformning och höjdlä-ge inom sådana områden som avses i 8 kap. 9 §tredje stycket meddelas i områdesbestämmelser, 5.marklov vägras med stöd av 8kap. 18 § första stycket 2 eller 3, Rätttill ersättning föreligger i fall som avses i första stycket I, om byggnadenförstörts genom olyckshändelse, I övriga fall som avses i första stycket 1 ochi fall som avses i första stycket 2 föreligger rätt till ersättning, om skadanär betydande i förhållande till värdet av berörd del av fastigheten, I fallsom avses i första stycket 3 5 föreligger rätt till ersättning, om skadanmedför att pågående markanvändning avsevärt försvåras inom berörd del avfastigheten. Medför beslut somavses i första stycket att synnerligt men uppkommer vid användningen avfastigheten, är kommunen skyldig att lösa fastigheten, om ägaren begär det. Vid tillämpningen av andraoch tredje styckena skall även beaktas andra beslut som avses i första stycketsaml beslut enligt 3 kap. 2 § lagen (1988:950) om kulturminnen m.m., 8, 9, 11och 19§§ naturvårdslagen (1964:822), 19 b § andra och tredje styckenaskogsvårdslagen (1979:429) och I9kap. 2§ vattenlagen (1983:291), under förutsättningatt besluten meddelats före det senaste beslutet. Dessutom skallbeaktas sådan inverkan av hänsynstaganden enligt 21 § skogsvårdslagen som isärskilda fall har inträtt . Har talan eller rätt till ersättningeller inlösen med anledning av Vid tillämpningen av andraoch tredje styckena skall även beaktas andra beslut som avses i första stycketsamt beslut enligt 3 kap. 2 § lagen (1988:950) om kulturminnen m,m 5, 8, 9, 11och 19§§ naturvårdslagen (1964:822), förbud enligt 20 § andra stycket och 21 §samma lag och beslut enligt 19 b § andra och tredje styckena skogsvårdslagen(1979:429) och 19 kap, 2§ vattenlagen (1983:291), under föratsättning attbesluten meddelats före det senaste beslutet. Dessutom skallbeaktas sådan inverkan av hänsynstaganden enligt 21 § skogsvårdslagen som isärskilda fall har inträtt inom sam- ' Lagen omtryckt 1987:246. Med nuvarandelydelse avses i prop. 1990/91:3 föreslagen lydelse. nyss angivna beslut förlorats på gmnd av bestämmelserna i 15 kap. 4 § eller motsvarande bestämmelser i lagen om kulturminnen m.m,, naturvårdslagen eller vattenlagen, utgör detla förhållande inte något hinder mot att beslutet beaktas. Har talan eller rätt till ersättning eller inlösen med anledning av nyssangivna beslut förlorats på gmnd av bestämmelserna i 15 kap. 4 § ellermotsvarande bestämmelser i lagen om kulturminnen m.m., naturvårdslagen ellervattenlagen, utgör della förhållande inte något hinder mot att beslutetbeaktas. Harkommunen efter föreläggande enligt 12 kap. 6§ beslutat om rivningsförbud ellerskyddsbestämmelser som avses i första stycket 2 eller 3 för att tillgodose ettriksintresse enligt lagen (1987:12) om hushållning med naturresurser m.m., ärstaten skyldig att ersätta kommunen dess kostnader för ersättning ellerinlösen. 1 fall som avses i första stycket 4 och 5 är ägaren till denanläggning för vilken skydds- eller säkerhetsområdet har beslutats skyldig attersätta kommunen dess kostnader för ersättning eller inlösen. 1990/91:90 remitterat lagförslag Denna lag träder i kraftden . Bilaga Cl Prop,1990/91:90 Utdragur protokoll vid sammanträde regeringsrådet , justitierådet , regeringsrådetBjörn , Enligtprotokoll vid regeringssammanträde har regeringen påhemställan av statsrådet beslutat inhämta lagrådets yttrande över förslagtill 1.lag om ändring i lagen(1991:000) om ändring i lagen (1987; 12) om hushållning med naturresurser m.m., 2.lag om ändring i lagen(1987:12) om hushållning med naturresurser m. m,, 3.lagom ändring imiljöskyddslagen (1969:387), 4.lag om ändring i vallenlagen(1983:291), 5.lag om ändring i lagen(1983:293) om inrättande, utvidgning och avlysning av allmän farled och allmänhamn samt 6. lagom ändring i lagen (1977:439) om energiplanering. Förslagen har inför lagrådet föredragits av hovrättsassessorn ström. Förslagenföranleder följande yttrande av lagrådet: Remissensyftar till att konsekvenseraa för miljön och naturresurserna av olika slagsföretag och verksamheter skall bli bättre klarlagda än i ärendenenligt naturresurslagen och anknutna lagar. Något principiellt nytt innebärinte förslaget. Beslutsmyndigheterna har enligt förvaltningsförfarandetsallmänna principer ett ansvar för att ärendena blir tillfredsställande utredda.Därmed har de också en befogenhet att förordna om de kompletteringar avbeslutsunderlaget som de bedömer erforderliga. Den föreslagna ordningen fåremellertid den eflFekten att miljökonsekvenserna blir utredda och därmed ocksåbeaktade av intressenten redan innan myndighetsprövningen tar vid ochförhoppningsvis redan innan hans handlingsfrihet begränsats genom nedlagdaprojekteringskostnader och allehanda andra låsningar. Detföreslagna nya 5 kap, i naturresurslagen innebär alltså en specialregleringför vissa ärendetyper av ett led i förvallningsförfarandet. Lagtexten ärallmänt hållen. Vad miljökonsekvensbeskrivningar skall innehålla, hur de skallutformas och offentliggöras etc. föratsätts bli närmare angivet i föreskrifterav regeringen eller myndighet som regeringen förordnar. Enspecialreglering av denna typ kan möta principiella invändningar, Motiveiuppfattar lagrådet i detta fall som framför allt att det anses angeläget attriksdagen genom lag ställer sig bakom ett krav på en standardhöjning i frågaom beslutsunderlaget i de ärenden det gäller. Lagrådetfinner att detta skäl får anses tillräckligt och tillstyrker således remissen iprincip. Det hade emellertid varit en fördel om lagregleringen eller åtminstonemotiven hade haft en större bestämdhet. sell viktigaste framståruttalandena om miljökonsekvenseraas behandling Prop. 1990/91:90 jämförd medden som kommer de ekonomiska konsekvensema till del samt om behovet av kontrollav miljökonsekvensbeskrivningaraas kvalitet. Lagrådetuppfattar remissen så att samma anspråk på utförlighet och genomarbetning skallställas på belysningen av miljökonsekvenseraa som ställs på de ekonomiskakalkyleraa. Däremot torde samma slags kalkyler, med plus och minus, knappastbli aktuella; det lär främst bli fråga om minusposter, Ifråga om kvalitetskontrollen instämmer lagrådet i departementschefensuttalande om dess stora betydelse. Med den lagstiftningsteknik som valts iremissen har preciseringen av miljökonsekvensbeskrivningens innehåll närmastfått karaktär av en cirkeldefinition: "En miljökonsekvensbeskrivningskall möjliggöra en samlad bedömning av en planerad anläggnings, verksamhetseller åtgärds inverkan på miljön, hälsan och hushållningen mednaturresurser" (NRL 5 kap. 3§), Kontrollen av att beskrivningaraa i deolika ärendena verkligen håller måttet blir således viktig. Några konkretaförslag förs emellertid inte fram utöver de tämligen självklara attmiljökonsekvensbeskrivningen skall ingå i beslutsunderlaget och i sista handprövas av beslutsmyndigheten. Lagregleringens syfte torde knappast kunnatillgodses om den inte får ytterligare konkretion i de föreskrifter somutfärdas. Lagrådetvill även peka på att det med hänsyn till remissens allmänna syfte hade varitföljdriktigt att föreskriva miljökonsekvensbeskrivningar även som led ikommuneraas översiktliga planering enligt , Lagenom ändring i lagen (1987:12) om hushållning med naturresurser m. m. Orden"eller för särskilda fall besluta" bör enligt lagrådets mening utgå.Lagtexten kan annars missförstås exempelvis så att regeringen eller denmyndighel som regeringen bestämmer skulle kunna fatta beslut om miljökonsekvensbeskrivningi ett enskilt ärende som handläggs av någon tredje myndighet. Vad som avses äruppenbarligen endast att beslutsmyndigheten i det enskilda fallet skall kunnabesluta om en sådan beskrivning i ett ärende som inte omfattas av föreskriftermed generellt krav på en sådan. Detta kan lika gärna sägas ut i de föreskriftersom utfärdas med stöd av 2 §, som denna paragraf avser kan regeringen utfärda som verkställighetsföreskrifter utan något särskilt bemyndigande. Även subde- legation kan ske utan bemyndigande. Eftersom paragrafen således är onö dig bör den utgå, 568 Lagen om ändring imiljöskyddslagen (1969:38 7) Prop. Detär riktigt som sägs i specialmotiveringen att den föreslagna nya punkten 5 gårutöver den nuvarande punkten 2, Den senare kommer enligt lagrådets mening attsakna ett självständigt innehåll. För att inte en besvärande oklarhet omförhållandet mellan de båda punkteraa skall uppkomma föreslår lagrådet, attlagtexten i punkten 2 utgår och ersätts med den som i remissens förslag harinförts i punkten 5. Lagenom ändring i vattenlagen (1983:291) Enliknande motsättning som den just påpekade inom miljöskyddslagen uppkommerenligt lagrådets mening mellan punkteraa 1 och 6 i detta förslag. Sakinnehålletbör därför sammanföras. Enligt lagrådets bedömning är det tillräckligt att ipunkten 1 lägga till orden "däribland en miljökonsekvensbeskrivning"och slopa den föreslagna punkten 6, Lagrådethar ingen erinran mot förslagen. Bilaga C 2 Prop,1990/91:90 Utdragur protokoll vid sammanträde Närvarande:f d, regeringsrådet , Hamdahl, regeringsrådet ,justitierådet , Enligtprotokoll vid regeringssammanträde har regeringen påhemställan av statsrådet beslutat inhämta lagrådels yttrande över förslagtill lag om förhandsgranskning av biologiska bekämpningsmedel, m.m. Förslagenhar inför lagrådet föredragits av hovrättsassessorn , Lagrådetlämnar förslagen utan erinran. Bilaga C 3 Prop.1990/91:90 Utdragur protokoll vid sammanträde 1990-12 21 regeringsrådet , justitierådet , regeringsrådetBjörn . Enligtprotokoll vid regeringssammanträde har regeringen påhemställan av statsrådet beslutat inhämta lagrådets yttrande över förslagtill 1.lag om ändring inaturvårdslagen (1964:822), 2.lagom ändring iterrängköraingslagen (1975:1313), 3.lag om ändring i lagen (1979:425)om skötsel av jordbmksmark, 4.lag om ändring iskogsvårdslagen (1979:429), 5.lag om ändring iädellövskogslagen (1984:119), 6.lag om ändring i vattenlagen(1983:291) och 7.lag om ändring i plan- ochbygglagen (1987:10), Förslagenhar inför lagrådet föredragits av kammarrättsassessorn Per , Förslagenföranleder följande yttrande av lagrådet: Förslagettid lag om ändring i naturvårdslagen 2 aoch 3 a §§ Avremissprotokollet framgår att enighet råder om att naturvårdslagen redan i sinnuvarande lydelse är tillämplig också på den naturmiljö som i väsentliga delarframträder som ett resultat av människans utnyttjande av eller påverkan iövrigi på naturen. Den föreslagna 2 a § sägs följaktligen inte syfta till meraän ett förtydligande. Lagrådetvill inte bestrida att del kan finnas skäl för etl förtydligande men serframför allt ett behov av att bestämma naturvårdslagens räckvidd i förhållandetill det skydd som lagen (1988:950) om kulturminnen avser all tillskapa och somär särskilt utformat med hänsyn till kulturobjektens särart. som detönskade förtydligandet kommer till stånd gör man en sådan gränsdragning mellannaturvårds- och kulturminneslagarnas tillämpningsområden om man i stället förden föreslagna nya 2 a § tillför 3 a§ ett första stycke av följande lydelse: "Medavseende på den kulturpräglade naturmiljön är lagen tillämplig i den mån skyddej gäller enligt lagen (1988:950) om kulturminnen". Molden ändring som i remissen föreslås i 3 a § med lagrådets förslag i paragrafens andra stycke har lagrådet ingen erinran. Detföreslagna sista stycket innehåller bestämmelser om undantag från de särskildarestriktionerna för byggande inom strandskyddsområde som finns i paragrafensförsta stycke. förslag skulle ett generellt undantag göras för allkomplemenlbebyggelse på en tomtplats, som förläggs längre från stranden änhuvudbyggnaden i den befintliga bebyggelsen. Förslaget tillstyrktes avflertalet remissinstanser, \.i hade emellertidbetänkligheter med hänsyn till förhållandena inom exempelvis skärgårdsområdenmed små fiskestugor, där förslaget kunde medföra en kraftigt ökad exploatering,kommun anförde liknande synpunkter. Medhänsyn härtill har lagrådsremissens förslag utformats som ett bemyndigande förregeringen eller myndighet att föreskriva undantag från kravet på dispens.Förslaget ger vid handen att undantagen avses bli angivna genom en uppräkning iregerings- eller myndighetsföreskrifter av områden som undantas från kravet pådispens. mening skulle ändamålet med den föreslagna regleringen kunna uppnåspå ett enklare och för allmänheten tydligare sätt, om uppräkningen i ställetfick avse de områden där kravet på dispens för komplementbebyggelseupprätthålls. Lagrådet föreslår i det följande en ändrad lydelse av paragrafenssista stycke, som utformats i detta syfte. Tillskillnad från lagrådsremissens förslag föratsätter emellertid denna uppläggningatt inventeringen av de områden som behöver särskilt skydd görs innan de nyabestämmelseraa träder i kraft. För att ge tid till denna inventering börikraftträdandet av bestämmelseraa i 16 § sista stycket senareläggas ett halvårtill , Lagrådet återkommer till denna fråga vid behandlingenav övergångsbestämmelserna. Det bör tilläggas att denna uppläggning ipraktiken sannolikt innebär ett avsevärt snabbare genomförande av de åsyftadelättnaderna än remissens förslag. Lagrådetföreslår således följande lydelse av 16 § Qärde stycket: "Ifråga om byggnader, anläggningar och anordningar, som utgör komplement tillbefintlig bebyggelse på en tomtplats och som förläggs längre från stranden änhuvudbyggnaden, gäller första stycket endast inom de områden som anges i beslutav regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer". Enligtdet föreslagna andra stycket skall ett beslut om dispens upphöra att gälla omden åtgärd som avses med dispensen inte har påbörjats elleravslutats . Utgångspunktenför tidsfristerna bör emellertid framgå av bestämmel sen. Man har därvid att välja mellan beslutets dag och den dag då det vann laga kraft. Den första lösningen innebär nackdelen all genomförandefris ten i praktiken kan bli kort, om ett beslut överklagas men fastställs i högre instans. Beträflfande möjligheten att välja den andra lösningen noterar lagrådet att enligt praxis endast torde kunna överklaga 572 ettbeslut om dispens som här avses (se Jonzon-Delin-Bengtsson: Na- Prop,1990/91:90 turvårdslagen, 3 uppl, s. 262). Humvida ett beslut har vunnit lagakraft eller ej bör alltså lätt kunna klarläggas. Mot den bakgmnden föreslårlagrådet att den föreslagna lydelsen kompletteras med uppgift att fristenräknas från den dag då beslutet vann laga kraft. Lagrådsremissensförslag innebär att det i fortsättningen blir en fömtsättning för beviljandeav täkttillstånd att säkerhet har ställts för återställningskostnader etc.Detta innebär en betydande skärpning i förhållande till nuläget och medför attdet kan sättas i fråga om det kvarstår som ett praktiskt problematt täktexploatörer inte fullgör sina skyldigheter enligt tillståndet. Det äralltså tveksamt om den föreslagna bestämmelsen i fjärde stycket om atttäkttillstånd får vägras den som inte fullgjort sina skyldigheter enligttidigare tillstånd svarar emot något kvarstående behov. Ansesen särskild bestämfnelse nödvändig, vill lagrådet, med anledning av vad somsägs i specialmotiveringen om fömtsättningarna för tillämpningen av denföreslagna bestämmelsen, erinra om att dess lydelse enbart synes täckasituationen att den som varit skyldig att t. ex. utföra återställningsåtgärderfaktiskt inte har utfört dessa då frågan om beviljande av ettnytt täkttillstånd är aktuell. Vidare skall tidsfristen för att utföraåtgärderna då ha löpt ut. Så länge frågan om skyldighetens fullgörande efteröverklagande eller av annat skäl ännu inte är rättskraftigt avgjord, kanbestämmelsen inte tillämpas. Den föreslagna bestämmelsen synes alltså normaltbli tillämplig endast i en situation, då det har blivit nödvändigt att ta ianspråk ställd säkerhet för att bekosta återställande genom någon annansförsorg. Medhänsyn till att bestämmelsen således blir tillämplig endast när det varit frågaom allvarliga brister vid utnyttjandet av tidigare täkttillstånd är det enligtlagrådels mening motiverat alt skärpa den genom alt föreskriva atttäkttillstånd skall vägras den som inte fullgjort sina skyldigheter enligttidigare tillstånd, om inle särskilda omständigheter föranleder annat. Ettalternativ som lagrådet vill peka på är att, i stället för en bestämmelse medförevarande begränsade tillämpningsområde, införa en regel som gör en prövningav sökandens lämplighet att bedriva täktverksamheten till etl led itillståndsprövningen. En sådan lösning har valts i fråga ombearbetningskoncession enligt 4 kap. 2 § i den antagna minerallagen(prop. 1988/89:92, NU 1990/91:7). Lydelsenav paragrafens första stycke bör förenklas. Vidare kan andra stycket slopas. Regeringen kan nämligen enligt allmänna gmndsatser dis pensera från sina egna föreskrifter och även genom föreskrifterna delegera denna befogenhet till lägre myndighet, vilket gör första meningen överflö dig. Likaså är det överflödigt att som i styckets andra mening särskilt 573 utsäga att dispens frånett genom de särskilda föreskrifterna meddelat Prop, 1990/91:90 förbud motett avvattningsföretag medför att företaget skall prövas enligt de allmännareglerna, (Däremot kan en erinran om detta vara motiverad i beslutet omdispens). Lagrådet föreslår således att paragrafen ges följande lydelse:"Regeringen får beträflfande områden, där det är särskilt angeläget attvåtmarkeraa bevaras, förbjuda markavvattning som skulle kräva tillstånd enligtI8c§." Lagrådethar ingen invändning i sak mot förslaget om befogenhet för länsstyrelse att ivissa fall förbjuda arbetsföretag. Mot lagtextens avfattning måste emellertidanmärkas att den inte ger uttryck för vad som framhålls i motiveringen om attdet endast gäller undantagsfall. Lagrådet föreslår ett förtydligande genom attandra stycket delas på två meningar av vilka den andra börjar efter ordetnaturmiljön och ges följande avfattning: "Om sådana åtgärder inte är tillräckligaoch det är nödvändigt från naturvårdssynpunkt, får förbjudaföretaget," Ävenom denna paragraf gäller att lagrådet knappast har någon invändning i sak molvad som föreslås i remissen men väl vissa anmärkningar mot den laglekniska utformningen.Första stycket har avfattats så att lagen inte skulle innehålla mera än enfullmakt för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer attbesluta om sådant skydd som avses. Avsikten torde emellertid vara att ettskydd i princip skall gälla enligt lagen under de angivna allmännafömtsättningaraa och att de beslut som fattas av regeringen eller av myndighetnärmast skall avse alt geografiskt precisera de skyddade områdena. Lagrådetföreslår att första stycket får en avfattning som ger uttryck för detla. Detsker bäst genom en uppdelning på två stycken. Ordetbiotop kan användas även i andra och vidare betydelser än i remissen. Medhänsyn härtill och då något behov av en legaldefinition inte föreligger,föreslår lagrådet att ordet får utgå ur lagtexten. Istället för första stycket enligt remissen föreslår lagrådet följande lagtext, "Arbetsföretagsom kan skada naturmiljön får inte utföras inom sådana mindre mark- ellervattenområden som utgör livsmiljö för utrotningshotade djur- eller växtartereller som annars är särskilt skyddsvärda. Regeringeneller den myndighet som regeringen bestämmer fastställer vilka områden somskall omfattas av första stycket." Idet följande stycket alltså andra stycket enligt remissen bör ordetbiotoper ersättas med ordet områden. Följdändringarblir nödvändiga dels i 3, 27 a och 37 §§, dels i vatten lagen och i . Ienlighet med vad lagrådet anfört under 16 § föreslås följande lydelse av Prop. 1990/91:90 punkten 1: "1,Denna lag träder i kraft, såvitt avser 16 § fjärde stycket, den 1 januari 1992och i övrigt ," Förslagenföranleder ingen erinran från lagrådets sida. Det anmärkes dock alt lagrådetsförslag aktualiserar följdändringar i vattenlagen och plan- och bygglagenenligt vad som angivits under 21 § i yttrandet. Utdragur protokoll vid regeringssammanträde den 7 febmari 1991 Prop.1990/91:90 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , R. , , , , G.Andersson, Lönnqvist, , , , , , , StatsrådenDahl, , G. , och anmäler frågor ominriktningen av miljöpolitiken och åtgärder för en god livsmiljö samt anslagtill miljövård för /92, m. m. Regeringenbeslutar att genom proposition lämna förslag till om en god livsmiljöi enlighet med bilagan till detta protokoll. Propositionenhar i huvudsak utarbetats inom . Nedanstående avsnitt hardock utarbetats inom enligt följande: 57738 Riksdagen1990/91. 1 sami Nr 90 Propositionenshuvudsakliga innehåll ....................... .... 3 Inledning............................................................ .... 6 1Den miljöpolitiska inriktningen............................. .. 11 2Miljöpolitikens mål ochstrategier............. .-......... .. 18 2.1 Atmosfärenoch klimatet............................ .. 18 2.1.1Skydd av ozonskiktet ...................... .. 18 2.1.2Internationellt samarbete.................. .. 20 2.1.3Minskad klimatpåverkan.................... .. 20 2.2 Gränsöverskridandeluftföroreningar.............. .. 25 2.2.1Bakgmnd ..................................... .. 25 2.2.2Mål för gränsöverskridandeluftföroreningar .... 28