prop · GE0385 · 1990-12-31 00:00:00 — Till detla kommer också att en nöilvändig högutbildningskvalitet förutsätter att en skola kan erbjuda fiera program med olika inriktning.Genom ell brett urval av utbildningsprogram skapas underlag för all ha läraremed olika bakgrund och skiftande kompetenser vilket bidrar positivt till ettkreativt arbetsklimat på en skola. Seklorsbidraget till skolverksamheten är ocksåså utformat alt det beaktarvariationerna i de kostnader som ärförenade med olika utbildningsprogram.Statsbidragets utformning bidrar därmedtill all ge förutsättningar för ell allsidigt utbildningsutbud. I detta sammanhang vill jag också framhållaalt länsstyrelserna har en viktig uppgiftnär del gäller utbildningsplanering för regional ulveckling. Detta arbele kräver en fortlöpandedialog med kommunerna. Länsstyrelserna kan därigenom medverka till att kommunernas siällningslagande sättsin i ett övergripande regionalt perspektiv. Den särskill lillkallade utredningen för ulvärdering av försöksverksamhetenmed treårig yrkesinriktad utbildning igymnasieskolan kommer all avlämna sin slutrapport. Den kommer att vara av största betydelse förall genomföra reformen i praktiken, för kurspla-neulvecklingen och för gymnasieskolans fortsalla utveckling. Av mina förslag följer att intagning till nuvarande linjer i gymnasieskolanfår ske sista gången /95. I vilken takt och hur införandet av program resp. avveckling av linjer sker avgörvarje huvudman med följande undantag. Iproposition 1987/88:102 om ulveckling av yrkesutbildningen i gymnasieskolanförutsatte dåvarande utbildningsministern att intagningen till de tvåårigaekonomiska och tekniska linjerna skulle upphöra från och med /92. Iproposition 1988/89:90 om ingenjörsutbildning förutsatte utbildningsministernatt årskurs 4 på fyraårig teknisk linje skulle anordnas för sista /93. Densuccessiva övergången till utbildning på de nya programmen liksom avvecklingenav de tvååriga ekonomiska och tekniska linjerna samt av intagningen tillårskurs 4 på fyraårig teknisk linje bör lämpligen komma till uttryck genomövergångsbestämmelser till ändringarna i skollagen. I dagensgymnasieskola pågår försöksverksamheter av olika slag. En hel del av dessaverksamheter grundas på förordningar, som har utfärdats av regeringen. Med deförändringar som föreslås beträffande gymnasieskolan kan huvudparten avdessa förordningar upphävas. Beslut om upphävande torde ankomma på regeringen.Om bifaller mina förslag om en ny gymnasieskola, avser jag attåterkomma till regeringen beträffande försöksförordningarna. 3.9 Kostnader och finansiering Mitt förslag: Finansieringen av den nya gymnasieskolan ärett gemensamt åtagande för stal, kommun och arbetsliv. Det statliga bidraget till finansieringen sker genomdirekta ul-giftsbegränsningar - genom kraftiga neddragningar i den statligaskoladminislrationen saml genom en limplanekonslruktion som leder till minskadeanspråk på kommunerna. Del kommunala bidraget Iill finansieringen sker genomrationalisering och en ökad produktivitei. Ett statligt resultatkrav beräknaspå seklorsbidraget . Arbetslivets bidrag till finansieringen sker genom alt denarbetsplatsförlagda delen av undervisningen finansieras genom en omfördelninginom ramen för de lagstadgade arbetsgivaravgifterna. Under budgetåren 1992/93-1997/98 beräknas en särskild reform-och genomföranderesurs Skälen för mitt förslag: Regeringen har i åretsbudgetproposition, mol bakgrund av del ekonomiska läget och utsikterna för denärmaste åren, lagt fram riktlinjer för den ekonomiska politiken. Ett av deviktigaste målen för denna är alt förbättra tillväxtförulsältningarna i densvenska ekonomin. Den tekniska utvecklingen fortsätter i snabb takt, och deneuropeiska integreringen leder till en ökad konkurrens och påskyndarstrukturomvandlingen. Det ställer ökade anspråk på arbctskraf- lenskompetens och på nya former för arbetsorganisation på arbetsplat- Prop.1990/91:85 serna. En moderniserad och utbyggd gymnasieskola är enligt minuppfattning en viktig förutsätlning för att möjliggöra en fortsatt strukturomvandlingoch en god produktivitetsutveckling. Utbildningssatsningar på gymnasieskolanoch insatser inom ramen för vuxen- och arbetsmarknadsutbildningen har enceniral roll i regeringens politik för att långsiktigt stärkakonkurrenskraften och att öka tillväxten i ekonomin. En reformering av gymnasieskolan enligt mina förslagskapar ett storl finansieringsbehov. I ell fortvarighetslillslånd beräknasreformen kosta tolalt 1 300 milj.kr. Därutöver bör särskilda resurser tillförashuvudmännen under den sexåriga genomförandeperioden. De samhällsekonomiskaförulsällningarna ställer krav på all nya ulgiflsålaganden måste finansierasgenom omprioriteringar, besparingar och ralionali.se-ringar inom ramen för en begränsadtillväxt. Reformens långsikliga betydelse för den svenska ekonominoch dess konkurrenskraft samt de allmänna ekonomiska förutsättningarna kräveren bred uppslutning kring finansieringen. Mol denna bakgrund är utgångspunktenför mina finansieringsförslag alt finansieringen måste ses som ett gemensamlåtagande för stat, kommun och arbetsliv. Jag skall senare utveckla dessaförslag. Förlängningen av utbildningstiden på de yrkesinriktadelinjerna till år belyder att del totala elevantalet i gymnasieskolan utökasmed ca 40 000 elever vid full utbyggnad. Utgångspunkten för mina beräkningar av de tillkommandeundervisningskostnaderna är den struktur och de nya limplaner, som jagtidigare har redovisat, och de principer som tillämpats vad avserdimensioneringen av gymnasieskolan i förhållande till anlalel 16-åringar i riket. Enligt vad jag tidigare anfört föreslås intagning på denya programmen få ske fr.o.m. /93. Jag angav att /96 skall samtliga elever i årskurs I las in på de nya programmen.Några statliga organisationsbeslut existerar således inle i samband medövergången till de nya programmen. Friheten för kommunerna att välja när övergång till de nyaprogrammen skall ske, medför all kostnadsberäkningen bör kopplas till antalet16- åringar i riket vid fullt genomförd ny programstruktur. Det betyder läsåret1997/98, dvs. det första läsår då alla i också årskurs 3 studerar enligt denya programmen. Kostnaderna för undervisningen har beräknats uiifrån delssamma kostnadsnivå som i årets budgetproposition, dels dagens fördelning i30-och 16-klasser och antaganden om en klassfyllnad motsvarande dagensorganisation. I mina beräkningar har jag vidare lagil hänsyn till behovet avresurser vid gruppdelning för laborationer etc. saml för tid utanförtimplanerna för särskilda aktiviteter som prov, praktik och studiebesök m.m. Somjag redovisat i avsnitt 3.7.1 innehållerlimplanerna en lägsta Prop. 1990/91:85garanterad undervisningslid. Jag har dock beräknat resurser så all utrymme finns för huvudmännenatt öka undervisningstiden utöver den angivna tiden. Med ovan angivna förutsättningar har jag beräknat undervisningskostnaderna (ill 7 274 milj.kr. Det avser kostnader motsvarande dagens allmänt undervisningsbidrag, skolledningsresurs, särskilt undervisningsbidrag, särskilda lönekostnadsbidrag,bidrag till lokal skolutveckling, bidrag till sjukförsäkrings- ochfolkpensionsavgifter, allmän tilläggspensionsavgift, lönekostnadspålägg, bidrag till studie och yrkesorientering, inbyggd utbildning,gymnasial lärlingsutbildning och de särskilda kostnaderna för försöksverksamheten med treårigayrkesinriktade studievägar. I försöksverksamheten beräknas denarbelsplalsförlagda delen av utbildningen (APU)utgöra fördelad med 10 + 10 + över de tre åren.I den nya gymnasieskolan anges APU som minsl fördelad överde ire åren. ger bättre möjlighetall uiifrån lokala förulsätlningaranpassa den skolförlagda och den arbelsplalsförlagda delen av yrkesutbildningen. Jag har beräknat kostnaderna för ersättning till företagen förAPU till 753,8 milj.kr. Under APU skall ungdomarna få handledning av anställda vid förelagen. Som stödtill kostnader för utbildning av sådana handledare har jag beräknat 72 milj.kr. Vidare skall eleverna under denna del av utbildningen haell med anställda ]ärr\förban försäkringsskydd(jfr avsnitt 5.9.4). Jag har beräknat 5,9milj.kr. för detta ändamål. Som jag har redovisat innebär förlängningen av de yrkesinriktade linjerna till att det totala elevantalet i gymnasiet utökas med ca 40 000 elever vid full utbyggnad. Den nämnda förlängningen avstudietiden medför också ökadestudiestödskosinadcr. Jag har beräknat denna kostnadsökning till 395,6 milj.kr. Jag har beräknat detillkommande kostnaderna för skolmåltider, läromedel,förbrukningsmaterial, lokalvård m.m. Iill 400 milj.kr. Mina beräkningar idel föregående ulgår från del beräknade resursbehovet i ettforlvarighetstillstånd, dvs. fr.o.m. /98. Jag bedömer del nödvändigt alt under den sexåriga genomförandetiden tillföraextra resurser för vissa ändamål .så all införandelav de nya programmen underlättas. Jag har som en särskildgenomföranderesurs för kommunernas planering och information beräknat . per elev i den nya strukturen, vilket får full effekt /98 med ca 133 milj.kr. För inirodukiionsfortbildning av främsl lärare ikaraktärsämnen, men också för skolledare har jag beräknat11 milj.kr. Del förändrade innehållet i ämnena fordrar enligt min mening extra insatser för fortbildning. Jag har därför beräknat extra medel för ämnesfortbildning med 80 milj.kr. Igenomförandeskedet bedömer jag del vidare nödvändigl med för- Prop.1990/91:85 stärkta insatser för handledarulbildning och har för detta beräknat30 milj.kr. Jag har redogjori för de erfarenheter somhittills vunnits av försöksverksamheten med treåriga yrkesinriktade linjer. Den av regeringen tillsatta utvärderaren pekar i sinsenaste rapport på att många kommuner gick in i försöksverksamheten medutrustning som är etl par årtionden gammal. Under 1980-lalet har sannoliktockså många kommuner avstått från behövliga investeringar i utrustning ochlokaler i väntan på att få kännedom om vad som skulle krävas i den nyautbildningen. Utvärderaren anser därför, att de extremt högaulrusl-ningskoslnader som vissa kommuner redovisat inle kan relateras till försöksverksamhetensom sådan. En kostnadsanalys bör i stället la sin utgångspunkt i jämförelsenmellan moderniserad tvåårig utbildning och en treårig utbildning. i etl längre tidsperspektiv har kraven påyrkeskunnande successivt förändrats. För etl halvt sekel sedan var det viktigtalt ha ett ordentligt hanlverkskunnande. Under 1950-talel övergick man alltmer till produktion med hjälp av industriella maskiner och behovet av etl hanlverkskunnandeminskade. Förmåga alt manuellt hantera maskinerna blev viktigare. I slutet på 1970-laletskedde en övergång till kvalificerat styrda maskiner som ofta kundeprogrammeras att ulföra olika saker. Produktionsutrustningen blev så dyr all enostörd produktion ulan stopp till följd av maskinskada blev en nödvändighet.Kunskap om drift och underhåll av dessa maskiner blev allt viktigare. Dessa förändringar i arbetslivet har också avspeglat sig iyrkesutbildningen. Från att ha varit inriktat på ett hanlverkskunnandeövergick ulbildningen till en mer detaljerad uppläggning med sla-lionssyslem,där man lärde sig den hanteringen av maskinerna. På 1970-laletövergick man gradvis till att skapa en utbildningssituation som är såverklighetstrogen som möjligt. Detta innebar att kravet på att utrusta skolornamed fullstora produktionsmaskiner ökade. Detta ledde till stora investeringar iutrustning som ofta har en låg utnyttjandegrad. Den tekniska utvecklingen och den förändring av arbetetsinnehåll och organisation som skett i näringslivet medför förändrade krav påutbildningen. Tillämpningar och färdighelsträningar bör tonas ner till förmånför en teknikförståelse och en beredskap alt lära nya saker och att lösauppkomna problem. Skolans övningar och laborationer bör inriktas på att förståprocesserna. Tillämpningar i produktionsmaskiner hör naturligt hemma på företagoch bör i största utsträckning ske under den arbelsplalsförlagda delen avutbildningen. Skolans investeringar kan således i ökad omfattning inriktas motmindre ulbildningsuirustning och simulatorer. Dagens regler för statsbidrag till anskaffning avutrustning grundar sig på etl av SÖ fastställt bidragsunderlag. Delta utgörs avberäknade kostnader för en normalutrustning för en klass på studievägens karaktärsämnen.Som vägledning för sådant bidragsunderlag utfärilar SÖ nor- Dessa listor har kommit att få en för kommunerna Prop.1990/91:85 Övergången till ett målrelateratstyrsystem med ett schabloniserat statsbidrag som allmänt finansiellt stödtill skolväsendet bör, enligt min mening, också få genomslag på bidragel till utrustnings-kostnader. Jag menar således all della statsbidrag också bör beräknas mera schabloniserat och all dessanormalutrustningslistor därmed kan avvecklas. Mol bakgrund av dessa erfarenheter anser jag det väsentligt alt införandetav en ny yrkesutbildning i gymnasieskolan också åtföljs av en modernisering av den utrustning i enlighet med vad jag nuredogjori för. Jag föreslår därför alt 100milj.kr. utgår som etl extra stimulansbidragtill kommunerna /93 - 1997/98 till kompletterande inköp av utrustning. I-rån och med budgelårel 1998/99 bör del åliggahuvudmännen alt ansvara för underhålloch nyinköp av utrustning. För cenirala tiivccklingsresurser harjag beräknat 146 milj.kr. För reform- och genomförandekostnader beräknar jag således totalt 500 milj.kr. Jag beräknar således del sammanlagda medelsbehovet för den nya gymnasieskolan vid full effekt (inkl.reform- och genomförandekostna-der) till 9 401,3milj.kr. En kostnadsberäkning för den dimensionering jag beräknat förbudgelårel 1997/98 men avseende samtligaulbildningar enligt dagens studievägsslrukturi gymnasieskolan ulgör 7 593,3 milj.kr. I förhållande tilldelta innebär den nya gymnasieskolan således ett ökalmedelsbehov på avrundat 1 800 milj.kr. Det nya sektorsbidraget har stor följsamhet till förändringarna i po-pulationen. Den nedgång i antalet 16-åringarsom inträffar påverkarsåleiles gymnasieskolans andel avsektors-bidraget. Jag avser ilock att i det årligabudgetarbetet la hänsyn till införandet av de nya programmen så att gymnasieskolans andel av sektorsbidraget för budgelårel1997/98 innehåller de nu beräknade I 800 milj.kr. Finansiering av den nya gymnasieskolan Utgångspunkten för mina finansieringsförslag är, som jag angav inledningsvis,all finansieringen av den nya gymnasieskolan måsle ses som etl gemensaml åtagandeför stat, kommun och arbetsliv. Del siatligu bidraget till finansieringen av den nyagymnasieskolan, sker genom kraftiga neddragningar i den statligaskoladministraiionen samt genom en limplanekonslruktion som leder iill minskadeanspråk på kommunerna. beslui med anledning av ansvarsproposilioneninnebär en kraftigt minskad statligskoladminislration i förhållande till dagens situation. Denna bes[)aring beräknar jag till 100 milj.kr. Som jag redovisat ändrastimplanerna och blir belydligl mindre detaljerade. I stället föratt uttrycka undervisningsvolymen som del antal veckotimmar etl ämne skall omfatta, har limplanerna nu ulfoimals så att de anger den volym av undervisning som elevernaskall garanteras Den lärar-/handledarledda undervisningslid som garanteras Prop.1990/91:85 eleverna är något mindre än dagens timtal uttryckt i veckotimmar. Besparingar genom denna utformning av timplanerna beräknarjag till ca 330 milj.kr. Det kommunala bidragel till finansieringen sker genomrationalisering och en förbättrad produktivitet. Förändringsarbetet inom skolområdet präglas av ell systematisktarbele all ulveckla styrningen av skolan i riktning från regelstyrning till enmål- och resultatorienterad styrning. Den slatliga regleringen av tjänster somlärare m.fl. har upphört med utgången av . Del om-fallande och tyngandestatliga regelverket kring tjänsterna ersätts i den nya skollagen av en ytterstbegränsad statlig reglering. Den nuvarande regleringen av skolans organisationavvecklas och kommunerna har frihet att disponera över skolans ekonomiskaresurser. Avvecklingen av de nuvarande reglerna om klass- ochgruppstorlekar, om begränsad rätt till start vid lågt elevantal eller fortsattundervisning vid minskande elevantal innebär en möjlighet för kommunerna allutifrån lokala förhållanden och i samverkan med grannkommuner ulveckla singymnasieorganisation på ett effektivt säll. Syftet med förändringarna är således all ge möjlighet lokal anpassning av verksamhet och organisation och stimulera till etteffektivt utnyttjande av resurser. Den nuvarande regleringen av organisation och resursermotverkar ell effektivt resursutnyttjande i kommunerna och är etl hinder församverkan mellan skolformer och över kommungränser. Jag menar all möjligheteniill samverkan mellan utbildningsanordnare är speciellt viktig i framliden föratt lillgodose elevernas rätt till ett allsidigt urval gymnasieutbildningar.Etl ökat sambruk av tillgängliga resurser är också avgörande för utvecklingenav gymnasieskola och vuxenutbildning. liksom enskilda kommunerhar också i olika sammanhang framfört uppfattningen all ett effektivareresursutnyttjande kan bli resultatet av en statlig avreglering. Jag anser därför alt, som ett led i en konsekventgenomförd målstyrning, ett resultatkrav kan formuleras på skolsektorn som ellrationaliseringskrav. bör beräknas som eit procentuellt uttag påseklorsbidraget. De frigjorda resurserna återförs direkt till kommunernasom ett re-formlillskott i takt meil reformeringen av gymnasieskolan. Jag anser att ett rationaliseringskrav på per årberäknat på del totala sektorsbidraget är ell limligtstatligt resultatkrav. Del medför all ca 617 milj.kr. kan frigöras förreformeringen av gymnasieskolan. Den framtida modellen för yrkesutbildning har somutgångspunkt att yrkesutbildningen skall vara ell gemensaml ansvar för stat,kommun och arbetsliv. F.n betydande del av yrkesutbildningen () skerute på arbetsplatserna. Jag anser del därför viktigt att arbcllivels ansvarför yrkesutbildningen också markeras och tydliggörs i finansieringsmodellen. Detinnebär all arbetslivet får bära kostnaderna för den arbetsplats- Prop.1990/91:85 förlagda delen av utbildningen. Det sker adminislralivl enklastgenom alt en viss procentuell andel av lönesumman uttaxeras för att finansieraden arbelsplalsförlagda delen av utbildningen . Finansieringen enligt denna modell kan ses som enkostnadsfördelning mellan utbildande och icke utbildande arbetsplatser.Bidragel till den arbelsplalsförlagda delen av utbildningen kan i dettaperspektiv anses leda till kostnadsutjämning i rätlvisesyfte inom arbetslivet. Ett kostnadsansvar för arbetslivet genom kopplingen tillarbetsgivaravgiften torde också vara en återhållande faktor när del gällerersättningsnivån liil de enskilda företagen. Jag bedömer, efter samråd med chefen förarbetsmarknadsdepartementet, att en finansiering av den arbetsplatsförlagdadelen av ulbildningen är möjlig genom alt en viss andel, 0,, avarbetsmarknadsavgiften las i anspråk. De totala kostnaderna för den arbetsplatsförlagda delen avutbildningen beräknar jag till 753 milj.kr. Tekniskt innebär del att arbetsmarknadsavgiften sänks imotsvarande mån som den nuvarande vuxenutbildningsavgiften höjs. börbenämningen av avgiften ändras till ulbildningsavgift. Ändringen innebär alt 2kap. 1 § lagen (1981: 691) om socialavgifter måste ändras. Jag har samrått medchefen för angående della. Inkomsterna från avgiflen återförs via del statligadiiftbidragel till kommuner, som vidareför del till arbetslivet. Mina kostnadsberäkningar utgår, som jag redovisat, från enrad antaganden. Det ligger i sakens natur dels att sådana måste till vid enförändring av den omfattning, som mina förslag innebär, dels all en uppföljningav dessa beräkningar måste ske löpande och justeringar göras vid behov. Enligt min mening bör rationaliseringskravet på kommunernaställas fr.o.m. /93. Av den ökade kostnaden skall sektorsanslagel endasttillföras medlen från neddragningen av den statliga skoladministraiionen (100milj.kr.) och från arbetsgivaravgiften (753 milj.kr), eftersom effekterna avrationaliseringskravet och timplaneförändringarna ligger inom sektorsanslagel. Jag anser att de nya medlen skall tillförassektorsanslagel fr.o.m. budgelårel 1992/93 medfördelningen 253, 300 och 300 milj.kr. 8 1990/91. 4 Denkompetensinriktade vuxenutbildningen Prop. 4.1 En kort historik Den kompetensgivande vuxenutbildningen i växtefram ur del fria bildningsarbetet, ur kvällsgymnasier ochkorrespondensutbildning. När satsningen på vuxenutbildningen inleddes med 1967års proposition angående vissa åtgärder inom vuxenutbildningens områdem.m. (prop 1967:85, SUll, rskr. 277) dominerade fortfarande folkbildningen devuxnas utbildningsmöjligheter. Ökade kompetenskrav i arbetslivet och formellabehörighetskrav för tillträde till vidareutbildning började väga tyngre imänniskors val av utbildningar och blev den avgörande drivkraften till att enkompetensgivande vuxenutbildning skildes ut från den fria och frivilligafolkbildningen. 1 nyssnämnda proposition angavs tre huvudmotiv för ensatsning på vuxenutbildningen: att överbrygga de växande utbildningsklyftorna isamhället, att öppna möjligheter för individen alt senare i livet kompletteraungdomsutbildningen och alt förse arbetsmarknaden med väl utbildadarbetskraft. Uniler intryck av den internationella debatten omåterkommande utbildning och livslångt lärande samt av starka fackliga krav komde fördelningspolitiska målen för vuxenutbildningen alltmer i förgrunden. I1971 års proposition om vuxenutbildning (prop.1971:37) angavs uttryckligen attdet övergripande målet för utbildningen var all åstadkomma en utjämning av denfaktiska levnadsnivån. 1970-talets fortsatta reformer tog i hög grad fasta påvuxnas ekonomiska förutsättningar att delta i studiearbetet. Genom lagstadgadrätt till ledighet för studier och olika former av studiestöd med en klar prioriteringav dem som hade kort eller bristfällig utbildning, fortsatte deför-delningspolitiskt inriktade satsningarna. Under 1970-talels första del tillkomockså grundvux, en utbildning som riktar sig till vuxna med bristfälligakunskaper och färdigheter i läsning, skrivning och räkning. Den totala omfattningen av den kommunala vuxenutbildningentilläts öka . /79 infördes ett tak pågymnasieskolekurserna och 1982/83 för hela den kommunala vuxenutbildningen. Den fortsatta omvandlingen av arbetsorganisation ocharbetsliv , med snabbt stigande krav på arbetskraftenskom|)etens, har medfört en stark tillväxt av personalutbildningen, dvs. denutbildning arbetsgivare anordnar eller låter anordna för sina anställda. Dennatillväxt ökar risken för att utbildningsklyftorna vidgas. LO och TCO harövertygande visat alt personalutbildningen till såväl inriktning, innehåll somomfattning missgynnar dem som har korta.st utbildning. Regeringen har i april1990 tillkallat en parlamentarisk kommitté för utredning omkompetensutveckling i arbetslivet (Dir. 1990:25) Kommittén väntas avlämnaförslag . Komvuxfinns i nästan samtliga kommuner och landstingskommuner i riket och mer änhälften av kommunerna har vuxenutbildningsenheter i sin skolorganisation.Kvinnorna dominerar i komvux och utgör av de studerande. Knappt eniredjedel av eleverna är , en iredjedel är ochknappt är . Var tredje elev som studerar på etapj) 1 är numerainvandrare. Även om de flesta invandrare studerar på grundskolenivå, finns detockså många i de teoretiska gymnasieskolekurserna. 1 grundvux dominerar invandrarna med fördelningen 60 %invandrare och svenskar. Invandrarna är genomgående äldre än svenskarnaoch över hälften är . Bland svenskarna är , drygt 50 %mellan 20 och 34 år och under . 4.2 Den kompetensinriktade vuxenutbildningen Min bedömning: De syften med vuxenutbildningen som angavsi riksdagsbeslut ligger fast, nämligen att överbrygga utbildningsklyftornai samhället, att öppna möjligheterna för individen att komplettera sinungdomsutbildning samt att bidra till att höja kompetensnivån inom yrkeslivet.Satsningar på grundläggande vuxenutbildning skall prioriteras.