prop · GE0390 · 1990-12-31 00:00:00 — Det behövs Prop.1990/91:90 åtgärder som tar sikte på att förebygga uppkomsten av avfall ochföroreningar. Den högsta prioriteten måste ges till sådana produkt- ochprocessändringar som ger miljöanpassade varor i alla hanteringsled och som gördet möjligt att dels minimera uppkomsten av avfall, dels minska avfalletsinnehåll av skadliga ämnen. Den som ger upphov till avfall skall stå förkostnadema i samband med avfallshanteringen. Mängdenavfall utgör ett ökande problem i det moderaa samhället. har tidigarebeslutat om ett treårigt program med en sammanlagd ram om 87 milj. kr. förstöd till forskning för ett avfallssnålt samhälle. Forskningen skall avse delsmiljöanpassad produktutveckling, dels avfallshantering. Regeringen harinrättat en ny myndighet, programrådet för forskning för ett avfallssnåltsamhälle, som skall fördela medel till en miljöanpassad produktutveckling. Avfallsprogrammetinnebär att kommunema får ett vidgat ansvar för avfallshantering och planeringav denna. Alla som yrkesmässigt bedriver verksamhet som ger upphov till avfallskall lämna kommunen de uppgifter som behövs för avfallsplaneringen. Dettaskall ge en bättre överblick och kunskap samt möjlighet att styraavfallshanteringen till de mest lämpliga behandlingsmetoderaa. Källsorteringutvecklas med sikte på att allt avfall fr. o. m. skall gå till en sådanslutbehandling, som möjliggör ett från miljö- och resurshushållningssynpunktlämpligt omhändertagande. Målet är att förbränning och deponering av osorteratavfall skall ha upphört vid slutet av . Programmet innebär vidare attkommunema redan från har rätt att med lagstöd föreskriva omkällsortering. har fått rollen som centraltillsynsmyndighet enligt rehållningslagen. Därmed skall kommunema kunna få stödi sitt arbete och en samordning kan ske på nationell nivå. Regeringenbedömer emellertid att avfallsprogrammet behöver kompletteras med ekonomiskastyrmedel. Enligt regeringens mening bör det göras helt klart att kommunema harrätt att differentiera avfallstaxan i syfte att styra mot källsortering avavfall. Ytterligare styrmedel övervägs. Vidsidan av arbetet med att begränsa de farliga ämnena i produkter och varor måstearbetet fortsätta med att reducera och ta hand om det miljöfarliga avfallet.Regeringen har tillsatt en utredning i syfte att bl. a. visa hur flödet avmiljöfarligt avfall kan komma att utvecklas under 1990-taIet vid . Utredningen skall också klarlägga olika möjligheter ochkostnader för att ta hand om sådant avfall. Arbetet skall vara avslutat föreutgången av . Genominsamling av miljöfarliga batterier har ca kvicksilver ochdrygt kadmium hindrats från att tillföras naturen. Underhösten 1990 skärpte regeringen reglema för export av miljöfarligt avfall. Andringaraa innebär att skall begära in uppgifter om hur miljöfarligt avfall som exporteras från slutligt tas om hand 100 idet mottagande landet och kontrollera att avfallet tas om hand på det sätt Prop. slås fast att miljöfarligt avfall bara får förasut ur landet om det kan visas att avfallet slutligt kommer att tas om handpå ett sätt som är godtagbart från miljö- och hälsosynpunkt i . Hädaneftermåste alla, inkl. () ansökahos för att få föra miljöfarligt avfall ur landet. Regeringenföreslår att skall godkänna om kontroll avgränsöverskridande transporter och slutligt omhändertagande av farligt avfallsom därefter skall ratificeras av . Konventionen innehåller bl. a.bestämmelser som syftar till att skydda utvecklingsländer mot giftdumpning.Sverige kommer även att vara pådrivande så att fler länder följer efter med enratifikation. Det är dessutom viktigt att konventionen efterlevs och stärks.Konventionen behöver särskilt stärkas avseende uppföljning avdestmktionsåtgärder utomlands. 4.7.3Förpackningar m. m. Föratt komma till rätta med de miljöproblem som uppkommer inom förpackningsområdethar regeringen tillsatt en kommitté med uppdrag att föreslå bl. a. åtgärder somkan främja retursystem. Utredningen skall lämna sin slutrapport senast den 1september 1991. Regeringen har för avsikt att uppdra till utredningen attutarbeta ett principförslag om ett fullständigt ansvar för tillverkare, handeloch distributörer vad gäller returhantering och återvinning av förpackningar. Ettförslag till lag om återanvändning av vissa dryckesförpackningar behandlas förnärvarande i . Förslaget innebär att flaskor som är tillverkade avPET-plast och som innehåller konsumtionsfärdig dryck fr. o. m. den 1 juni 1991får säljas endast om de ingår i ett retursystem. Glasanvänds inom många olika områden. Några viktiga produktkategorier äremballageglas, planglas, glasfiber och glasull. Försök med kommunalglasinsamling påbörjades . Antalet kommuner som bedriver insamling samtmängden insamlat glas har ökat . Kommunema svarar förinvesteringar i insamlingsbehållare, tömning och mellanlagring. Motiven förglasåtervinning är att medverka till en bättre hushållning med samhälletsenergi- och råvamresurser. Dessutom bidrar den till minskad nedskräpning ochtill minskade avfallsvolymer, minskade skaderisker för renhållningspersonalsamt lägre slitage i maskinutmstning och mindre slagg iavfallsförbränningsanläggningama. Glaset i avfallshanteringen medför betydandekostnader. Regeringenanser att återtagningsverksamheten är viktig och bör utökas. Det bör åliggaproducenteraa att ta ett ökat ansvar för återvinning av glas och att utformasystem som kan bli ekonomiskt lönsamma. Intressetför återvinning av returpapper har ökat markant i . Likaså har returpapper blivit en alltmer betydelsefull råvara för svenska pappersbmk. Av det papper som konsu meras i återvinns . Förbmkningen av returpapper har ökat trefaldigt. beräknas I miljon ton returpapper komma att användas inom pappersmassaindustrin och 101 prognosen för de närmastefem åren pekar på en fortsatt kraftig ökning, särskih för tidningar ochliknande. Ökningen i returpappersanvändningen har möjliggjorts genom attpappersmassaindustrin har investerat i retur-pappersanläggningar somreturpappersinsamlingen har utvecklats positivt. För både returglas ochreturpapper gäller att möjlighetema till avsättning skiftar. Det är viktigtatt de system som finns för källsortering och därpå följande insamling föråteranvändning eller återvinning kan fortsätta att fungera. Sammanfattningav avsnittet: Regeringen föreslår att ytterligare medel avsätts för kalkningav sjöar och vattendrag. För nästa budgetår utökas programmet med 40 milj. kr. tillförs ytterligare för att skydda och återställa värdefullakulturminnen som skadas av liiftföroreningar. 25 milj. kr. perår avsätts för att sanera och återställa miljöskadade områden. Programmet ärfemårigt och skall utvärderas mot slutet av programperioden. 4.8.1 Åtgärder i miljön Vidsidan av utsläppsbegränsningar behövs åtgärder i miljön, bl. a. kalkning, somett uppehållande försvar mot försurningens skadeverkningar. Kalkningen kandessutom bidra till att minska halten av kvicksilver och radioaktivt cesium.Kalkning av sjöar och vattendrag kan behövas . De beslut som hittillsfattats i om att begränsa de försurande utsläppen är inte tillräckligaför att komma ner till de kritiska belastnings-gränseraa för nedfall avförsurande ämnen i de känsliga delarna av . Även om länderaa iEuropa lyckas begränsa utsläppen väsentligt mer än vad som planeras kommerdet att ta decennier innan effektema av utsläppsbegränsningaraa slår igenom imark- och vattensystemen. Kalkning kommer därför att behöva fortsätta i fleraår, framför allt i sjöar och vattendrag. Erfarenheteraa av kalkningav sjöar och vattendrag är omfattande och visar att insatseraa är positiva ocheffektiva. Statsbidrag har lämnats för kalkning av ca 5 500 sjöar ochett hundratal vattendrag. Regeringen föreslår nu attkalkningsinsatseraa förstärks. Huvuddragen bör vara att klara alla omkalkningaroch att öka kalkningsinsatseraa i inland och fjälltrakter. Dessutombör ombyggnaden av reningsverk till kalkfallning fortsätta. Genom utökadekalkningsinsatser kan också cesium-halten i fisk komma att minska. Detär främst i inland som kalkningsbehovet är eftersatt. ärvattendrag och fjällsjöar, flera klassade som riksintressanta för veten- Prop. 1990/91:90 skaplig naturvård, som är försurade. Vidsidan av kalkningen av sjöar och vattendrag behövs insatser motluftföroreningaraas effekter på kulturminnen och kulturföremål. Den nedbrytningsom sker av särskilt äldre byggnadsdetaljer i sandsten och kalksten i deäldre stadskäraoma måste hejdas. Även andra materialgmp-per såsomhällristningar, mnstenar, medeltidskyrkoraas stenskulpturer m. fl. utsätts för en snabb förstörelse. För att långsiktigt komma till rätta med dennedbrytning som sker krävs att utsläppen av svavel- och kväveföreningarminskar. Detkrävs också direkta skydds- och konserveringsarbeten på de viktigaste gmpperaaav värdefulla kulturminnen för att effekteraa av nedbrytningen inte skall blialltför omfattande. Regeringen föreslår att ytterligare medel avsätts för skyddoch restaurering av kulturminnen. Försöksverksamhetenmed kalkning och vitaliseringsgödsling av försurad skogsmark fullföljs. har till uppgift att närmare granska denna fråga. 4.8.2Sanering och återställning sv miljöskadade områden Påett stort antal platser i finns gamla avfallsupplag, förorenademarkområden och förorenade bottensediment. Dessa områden utgör ett hot motmänniskors hälsa och mot miljön, eftersom risken för att fariiga ämnen skalllakas ut och spridas i miljön på många platser är mycket stor. Särskildamedel avsattes i statsbudgeten för åtgärder mot miljöskador.Medlen skulle användas för sådana återställningsåtgärder där det inte fannsnågon i övrigt som var ansvarig för att genomföra sådana åtgärder. Huvudregelnär annars att den som skadar miljön också skall svara för återställning.Konkreta återställningsåtgärder har påbörjats bl. a. beträffande gmvavfall,fiberbankar och gamla impregneringsanläggningar. Särskilda medel har ocksåavsatts för liknande insatser i tillrin-ningsområde. De viktigasteåtgärderaa i detta område är att begränsa metallutlakning från gamlagmvavfallsupplag. Belastningen av metaller på från svenska källor kantill stor del härledas till gammalt gmvavfall i tillrinningsområde. kommunala planeringen är det viktigt att uppmärksamma behovet avåterställningsåtgärder inom och i nära anslutning till tätortsområden med tankepå möjligheter att utnyttja marken för nya lämpliga ändamål isamhällsbyggandet. Regeringenanser att det arbete med att åtgärda gamla miljöskador som påbörjas börfortsätta. Regeringen föreslår därför att ytterligare medel anvisas föråterställningsarbetet. Det ingår i uppgifter att ansvara förprioritering och genomförande av återställningsprojekten i samverkan medberörda kommuner och industrier. 5 Mål ochriktlinjer för det internationella miljösamarbetet Regeringensställningstaganden i korthet: Sverigebör engagera sig starkt i det intemationella miljösamarbetet och fortsätta attvara pådrivande. Sverigemåste, tillsammans med andra länder, göra betydande insatser för att envaraktigt hållbar utveckling skall uppnås över hela världen. De övergripandemålen för den svenska miljöpolitiken är också giltiga för agerande idet intemationella miljösamarbetet. Omsorgen om miljön, skyddet av människorshälsa, bevarandet av den biologiska mångfalden, hushållningen mednaturresursema samt bevarandet av natur- och kulturlandskapen är ocksåriktlinjer i vårt intemationella arbete. Sverigehar traditionellt spelat en pådrivande roll i det intemationellamiljösamarbetet. För att intensifiera det intemationella arbetet och föra inutvecklingen i en varaktigt hållbar riktning har tagit initiativ om miljö och utveckling, vilken kommer att äga mm iBrasilien. En första om miljön ägde ram i år 1972.Konferensen ledde till ett genombrott för det intemationella miljösamarbetet. Genom beslutmed anledning av regeringens proposition om miljöpolitiken inför 1990-talet(prop. 1987/88:85, JoU 1987/88:23, rskr. 373) inrättades (, SEI) för attfrämja ny teknik för en miljöanpassad och varaktigt hållbar ekonomiskutveckling. SEI har etablerat sig som en intemationellt erkänd kraft påmiljöområdet. På klimatområdet har SEI gjort uppmärksammade insatser. På bioteknikområdethar institutet bl.a. upprättat en panel som bistår u-ländema i arbetet attanvända ny teknik på ett miljöanpassat sätt. SEI har också etablerat ett fastsamarbete med för förberedelserna års konferens ommiljö och utveckling. Institutet kommer bl. a. att utarbeta underlags- ochbakgmnds-dokument för konferensen. Det finns två huvudskältill att skall engagera sig i det intemationella miljösamarbetet. Vi har ett med andraländer gemensamt ansvar för den globala miljön. Ett aktivt deltagande i detinteraationella samarbetet är ett sätt att väraa också om vår egen miljö. Exempel på det första äratt aktivt medverkar i en interaationell strategi för en varaktigthållbar utveckling. De rika ländema utnyttjar merparten av naturresursema ochorsakar direkt eller indirekt de största miljöproblemen. Huvuddelen av ansvaretför de nödvändiga omställnings- processemaskall därför bäras av dessa länder. Andra exempel på globala Prop.1990/91:90 miljöfrågor är arbetet för att uppnå ett klimatavtal ochöverenskommelser för att bevara den biologiska mångfalden och att skyddavärldens skogar. Vadgäller skyddet av den svenska miljön är de viktigaste problemen från andraländer försurningen resp. övergödningen av mark och vatten. I takt med att desvenska utsläppen fortsätter att minska kommer en allt större andel av dentotala belastningen på svensk miljö från utsläpp i andra länder. Dessa problemdelar vi med övriga länder i norra , dvs norr om ochKarpateraa. Envaraktig återhämtning av svensk miljö kan endast ske i takt med en motsvarandeåterhämtning i norra i sin helhet. Detta gäller såväl länder i Väst- somi Öst- och . Dessutomspelar kemikalier och varor i intemationell handel som används i enviktig roll för belastningen på svensk miljö. Detintemationella miljösamarbetet har utvecklats starkt sedan 1972 årsFN-konferens. Särskilt har en lång rad viktiga intemationellaöverenskommelser slutits. deltar i ett stort antalmellanstatliga miljöinstitutioner eller gmpperingar. De flesta etableradeinternationella organisationeraa har miljöfrågor på sitt program. Denpositiva utvecklingen kan ses som en spegel av miljöfrågoraas ökade betydelseinom de olika deltagande länderaa. Ibilaga A Hur mår beskrivs det intemationella miljösamarbetetsorganisation. Fördet fortsatta intemationella miljöarbetet kommer följande faktorer att hasärskild stor betydelse för svensk del. Deomvälvande politiska förändringaraa i Öst- och har också blottatvidden av de omfattande miljöproblem som också till en del belastar Sverige.Det förändrade politiska klimatet ökar emellertid också fömtsättningaraa förett konkret miljösamarbete. Alltfler länder i driver nu en aktiv miljöpolitik. Det närmare EG-EFTAsamarbetet som växer fram ger nya möjligheter att agera och uppnåpositiva miljöeffekter. Möjligheten att skapa en bred europeisk front mot miljöproblemenhar därför ökat markant. Regeringenavser även driva en ambitiös miljöpolitik och tillsammans med andra imiljösammanhang framträdande nationer vara pådrivande intemationellt. Sverigehar genom sina erfarenheter goda möjligheter att påverka andra länder att föraen radikal miljöpolitik. Åtgärder mot luftföroreningar liksom avvecklingen avozonnedbrytande ämnen samt förbud mot vissa typer av batterier är exempel därsvenska initiativ har påskyndat internationella överenskommelser. Denökade interaationaliseringen kommer att avsätta spår också i vårt inhemskaarbete. Det blir nödvändigt att på ett tidigt stadium få intemationellförståelse för de nya åtgärder till skydd för miljö och hälsa som vi villföreslå. svavelreduktion, har varit det naturliga arbets sättet i ett tidigt skede av det interaationella miljösamarbetet. Det är dock uppenbart att t.ex. procentuella nedskärningar lika för ett stort antal länder är ett alltför oprecist och ineffektivt instrament. Länder har hunnit 105 olika långt i sinanationella åtgärdsprogram och den ekologiska situationen Prop. 1990/91:90 ochtåligheten mot miljöbelastning skiljer sig mellan de olika länderaa. Det ärinte längre troligt att ett medelhavsland, ett öst- eller centraleuropeisktland och bör minska sina svavelutsläpp med samma procentsats utifråndagens utsläppsnivåer. En successiv övergång bör därför ske till belastningsmåloch miljömål. Arbetetmed s. k. kritiska belastningsgränser har vunnit interaationellt gehör. Sverigebör som ett första steg driva att sådana tillämpas i ett nytt protokoll omsvavel och kväve. Regeringentillkallade den 15 febmari 1990 en särskild utredare. Utredaren fick i uppdragatt värdera det svenska deltagandet i det intemationella miljösamarbetet ochta fram underlag för beslut om inriktningen av och formema för Sverigesdeltagande i det fortsatta miljösamarbetet. överlämnadeutredaren sin rapport (SOU 1990:88) om interaationellamiljösamarbete: Nya mål och nya möjligheter. Till rapporten fogades tvåunderlagsrapporter, Vem förorenar ? samt Globalt samarbete om miljö ochnaturresurser. Enhearing om utredningens förslag ägde mm . Regeringenanger i det följande mål och riktlinjer för det intemationella miljösamarbetet.Vidare beskriver vi vissa organisations- och informationsfrågor. Förstbehandlas miljösamarbetet med olika ländergmpper och därefter miljöfrågoraasanknytning till säkerhet, folkrätt, bistånd och handel. Förslag till konkretaåtgärder tar vi upp längre fram i propositionen vid behandlingen av resp.sakfråga. Deinternationella miljöfrågoraa faller under såväl somutrikesdepartementets verksamhetsområde. Regeringensställningstaganden: skall verka för att FNs konferens om miljö ochutveckling i behandlar miljöfrågorna i ett brettutvecklingsperspektiv. eftersträvar vi en handlingsinriktadkonferens som på olika områden fastställer konkreta åtgärdsprogram med precisamål, kostnader och tidtabeller för att uppnå målen. anta bindande konventioner om klimatförändringar, biologisk mångfald ochskogsfrågor. Övriga åtgärdsprogram bör gälla andra stora miljöproblem ochpolitiken inom olika ekonomiska sektorer, framför allt energi och transporter.Konferensen bör också medverka till att bryta den onda cirkeln kring fattigdomoch miljöförstöring i u-länderaa. U-Iändemas behov av finansiella resurser ochmiljövänlig teknik blir därmed mycket centrala frågor för konferensen och fördess slutliga resultat. FNsframtida arbete i fråga om miljö och utveckling bör vägledas av följandeprinciper: Miljöfrågomas globala karaktäroch deras betydelse för utveckling och säkerhet motiverar en förstärkning avFN-systemets arbete med dessa frågor. Arbetet bör syfta till att främja envaraktigt hållbar utveckling. Miljöproblem måste förebyggasgenom att miljöhänsyn byggs in i politiken på skilda områden. Därför måste allaFN-organ ta ansvar för miljöfrågorna inom sina resp. ansvarsområden. Miljöfrågor inom olika sektoreroch FN-organ har nära inbördes samband. Det behövs därför en förstärktsamordning mellan FN-organen för att nå bästa resultat. FNsverksamhet för att mäta miljöförändringar, värdera miljö risker och fatta vägledande beslut för nationellt och mellanstatligt miljöarbete bör stärkas ytterligare. FN bör ilämpliga former fortsätta att understödja alla länders och särskilt u-Iändemas miljöarbete. Utredningens om Sverigesinternationella miljösamarbete förslag: Utredningen påpekar att Sverigesposition i det globala miljösamarbetet kan komma att förändras till följd avatt andra länder prioriterar miljöfrågor allt högre både nationellt ochintemationellt samt att samarbetet ställer krav på allt större resurser inteminst i form av vetenskapligt underlag och kompetent personal. Utredningen framhållervidare att kring miljö och utveckling torde innebära attintresset för miljöfrågor ökar såväl i de olika statema som i de mellanstatligaorganisationema. Förberedelsema inför konferensen får dock inte innebära attdet långsiktiga regionala eller bilaterala samarbetet ställs åt sidan. Regeringens överväganden:FNs miljökonferens var epokgörande och ökade påtagligt medvetenhetenom miljöfrågoraas betydelse. antogen deklaration som har varit vägledande för förhållandet mellan Prop.1990/91:90 stater i miljöfrågor och beträffande utnyttjande av naturresurser.Den blev startsignalen för ett omfattande mellanstatligt miljösamarbete. Denkanske viktigaste principen i deklarationen är den som slår fast dels statemassuveräna rätt att utnyttja sina naturresurser, dels stateraas ansvar för attse till att verksamheter inom det egna territoriet inte förorsakar skador påmiljö- och naturresurser i andra länder eller inom områden som ligger utanförnationell jurisdiktion, t.ex. de öppna haven. Ettav de viktigare besluten från konferensen gällde inrättandet av ett nyttFN-organ, United Nations Environment Programme, . skapades för attfungera som katalysator, samordnare och initiativtagare inom FN-systemet, föratt upprätta och samordna interaationella program, för att mätamiljöförändringar och för att bistå u-ländema att upprättamiljöadministrationer m.m. Inom UNEPs ram har också ett antalviktiga miljökonventioner förhandlats fram och antagits. 1972års konferens underströk starkt sambandet mellan miljö och utveckling. Dettasamband fick emellertid sitt mellanstatliga genombrott först efter rapportenfrån för miljö och utveckling (Bmndtlandrapporten).Rapporten förespråkade en varaktigt hållbar utveckling dvs. en utveckling somtillfredsställer dagens ekonomiska och sociala behov som framtidagenerationer ges möjlighet att tillfredsställa sina behov. I december 1989beslöt att sammankalla en konferens om miljö ochutveckling (, , den 1 ). Igeneralförsamlingens beslut framhålls att den pågående miljöförstöringenhotar jordens livsuppehållande system och om denna tillåts fortsätta kan denleda till en ekologisk katastrof Ibeslutet identifieras följande stora problemkomplex: atmosfären, (klimatförändringar,uttunning av ozonskiktet och gränsöverskridande luftföroreningar),farskvattenresurser, den miljön och kustområdena, markresurser(ökenspridning, torka och avskogning), den biologiska mångfalden ochmiljöriktigt utnyttjande av bioteknik, avfallsproblem och giftiga kemikaliersamt fattiga människors livs- och arbetsmiljö. Konferensensövergripande mål är att utforma strategier och åtgärder för att hejdamiljöförstöringen och främja en varaktigt hållbar utveckling. Konferensen skallsärskilt uppmärksamma möjlighetema att integrera miljöhänsyn iutvecklingsprocessen och i sektorspolitiken. Konferensen skall även behandlaöverföring av finansiella resurser och miljövänlig teknik samt institutionellaarrangemang för att hantera miljöfrågorna nationellt, regionalt och globalt. Enmellanstatlig förberedande kommitté har inrättats. har ordförandeskapeti den arbetsgmpp under kommittén, i vilken bl.a. klimat-frågoraa behandlas. Vidsidan av den förberedande kommittén kommer flertalet FN-organ, och då särskilt , liksom en mängd icke statliga organisationer, att aktivt bidra till förberedelseprocessen. För att uppnå ett gott konferensre sultat och för att säkerställa en effektiv uppföljning kommer berörda FN- 108 organ i stor utsträckningatt engageras i det mellanstatliga förhandlingsarbete som skall leda fram tillkonferensbesluten. har den förberedande kommittén för konferensenstor betydelse för att leda konferensförberedelsema och fatta beslut om vilka förslagsom skall underställas konferensen. En särskild kommitté,nationalkommittén för förberedelser års , hartillkallats för att medverka i det svenska förberedelsearbetet (Dir. 1990:3).I nationalkommittén ingår bl. a. representanter för riksdagspartiema. Enhuvuduppgift för nationalkommittén är att medverka i utarbetande av en svensknationalrapport till konferensen. Konferensen utgör en unikmöjlighet att kraftfullt stärka FN och FTvl-systemets roll och ansvar för envaraktigt hållbar utveckling i alla länder. Konferensen är ett uttryck förvärldssamfundets erkännande av miljöns och resurshushållningens betydelse förutvecklingen.