prop · GE03194 · 1990-12-31 00:00:00 — Delagbestämmelser som föresläs ändrade är desamma som i promemorians förslag.Ändringarna överensstämmer med vad som föreslås i promemorian utom såvitt avser15 kap. 1 § angående förverkande av rätten till arv och testamenteoch 100 a § FAL angäende förverkande av rätt till försäkringsersättning. Vidareföreslås en annan utformning än i promemorian av övergångsbestämmelserna tillde nya reglerna om förverkande av rätten att ta arv eller testamente eller attfå ut försäkringsersättning. I de övriga bestämmelserna, som avser den nyaterminologin för personer med psykiska störningar, har endast redaktionellajusteringar gjorts i förhållande till promemorians förslag. 4.2 Förslaget till lag om ändring i Makar/orinte adoptera annat än gemensamt. Den ena maken får dock ensam antaadoptivbarn, otn den andre vistas på okänd ort eller lider av en allvarlig psykbkstörning. Den ena maken får också annars med den andres samtycke adopteradennes barn eller adoptivbarn eller eget barn. Enligtparagrafen gäller som huvudregel att makar inte får adoptera annat ängemensamt. Förutom en språklig översyn har den ändringen gjorts att i andrameningen orden "allvarlig psykisk störning" har ersatt den tidigarebeskrivningen av sådana psykiska tillstånd hos den ena maken som medför att denandra maken får ensam anta adoptivbarn. Densom har fyllt får inte adopteras utan eget samtycke. Sådant samtyckebehövs dock inte, om den som skall adopteras 1.är under sexton är och detskulle skada honom eller henne att bli tillfrågad, eller 2.är varaktigt förhindrad attlämna samtycke på grund av en psykisk störning eller på grund av något annatliknande förhållande. Enligtparagrafen får som regel ett barn som har fyllt tolv är inte adopteras mot dessvilja. Andra punkten i andra stycket har fått en delvis ny lydelse. Uttrycketpsykisk störning har ersatt den tidigare beskrivningen av de psykiska tillståndsom medför att samtycke av den som skall adopteras kan undvaras. 5a § Prop. Densom inte har fyllt får ej adopteras utan föräldrarnas samtycke.Moderns samtycke skall ha lämnats sedan hon har återhämtat sig tillräckligtefter nedkomsten. Vid adoption av nägon annans adoptivbarn skall i ställetsamtycke inhämtas från barnets adoptivföräldrar eller, om en adoptivförälder ärgift med någon av barnets föräldrar, från båda dessa makar. Samtyckeenligt första stycket behövs ej av den som lideraven allvarlig psykbk störningeller är utan del i vårdnaden eller på okänd ort. Är detta fallet beträffandevar och en av dem som enligt första stycket skall samtycka till adoptionen,skall i stället samtycke inhämtas från barnets förmyndare. Paragrafeninnehåller regler om samtycke från föräldrarnas sida till adoption. Den ändringsom har skett i andra stycket är att orden "allvarlig psykiskstörning" har ersatt den tidigare beskrivningen av de psykiska tillståndvid vilka samtycke inte krävs. Omnågon pä grund av sjukdom, psykbk störning försvagat hälsotillstånd ellerliknande förhållande behöver hjälp med att bevaka sin rätt, förvalta sinegendom eller sörja för sin person, skall rätten, om det behövs, förordna godman för honom eller henne. Förordnande får inte meddelas utan samtycke av denför vilken god man skall utses, om inte den enskildes tillstånd hindrar atthans eller hennes mening inhämtas. Paragrafenanger förutsättningarna för förordnande av god man i vissa situationer. Denändring som har skett är att "psykisk störning" har ersatt dettidigare uttrycket hämmad förståndsutveckling. Begreppet psykisk störningomfattar en större personkrets än begreppet hämmad förståndsutveckling. Denpraktiska betydelsen av detta minskas dock avsevärt av det faktum att psykiskstörning ofta utgör sjukdom eller försvagat hälsotillstånd och säledes redan tidigareomfattas av bestämmelsen. 4.3Förslaget till lag om ändring i Tilltestamentsvittne/år/>jre ras den som är eller på grund av enpsykbk störning saknar insikt om betydelsen av vittnesbekräftelsen, i/ireheller testators make eller den som står i rätt upp- eller nedstigandesläktskap eller svågerlag till honom eller är hans syskon. Ingenfår tas till vittne vid förordnande till honom själv, hans make eller någon somstår i sådant släktskap eller svågerlag till honom som är sagt.Förordnande att vara testamentsexekutör medför dock inte hinder att varavittne. Åberopastestamentsvittne till bevis i rättegång, gäller vad i ärstadgat om sädant bevis. Paragrafen innehåller behörighetsregler för testamentsvittnen.Förutom Prop. 1990/91:194 en språklig översyn har den ändringen skett attuttrycket "psykisk störning" har ersatt den tidigare beskrivningen avde psykiska tillstånd som medför hinder att vara testamentsvittne. Ett testamente gäller inte, om det har upprättats underpåverkan av en psykisk störning. Den ändring-förutom språkliga justeringar -som har gjortsi paragrafen är att den nuvarande beskrivningen av det psykiska tillstånd somkan medföra ogiltighet har ersatts med "psykisk störning". Den som genom brott uppsåtligen har dödat någon får inteta arv eller testamente efter denne. Är den dödade arvinge eller testamentstagareefter någon annan, får gärningsmannen inte bättre rätt till arv ellertestamente efter denne än om den dödade hade levat Vad som sägs i första stycket gäller även när någon annarshar orsakat någon annans död genom en uppsåtlig gärning som innefattat våld påden dödades person och utgjort brott for vilket lindrigare straff än fängebe iett år inte är föreskrivet Lika med våld anses att försätta någon i vanmakteller annat sådant tilbtånd. Vad som sägs i första och andra styckena gäller inte, omgärningsmannen var . Vad som sä i första och andra styckena gäller inte heller,om det föreligger synnerliga skm däremot med hänsyn till gärningensbeskaffenhet. Vid bedömningen av om det med hänsyn till gärningensbeskaffenhet föreligger synnerliga skäl skall också beaktas, 1.omgärningsmannen begick gärningen under påverkan av en allvarlig psykisk störningeller 2.omgärningsmannen var och hans handlande stod i samband meduppenbart bristande utveckling erfarenhet eller omdömesförmåga hos honörn. Första stycket innehåller de grundläggande reglerna omförverkande av rätt att ta arv eller testamente. Det motsvarar förutvarandeförsta och andra styckena. Ändringarna är av språklig och redaktionell art.Någon saklig ändring är inte avsedd. Bestämmelserna i andra stycket är nya. De innebär attreglerna i första stycket om förverkande av rätt att ta arv eller testamenteskall gälla även den som - utan avsikt att döda - begått vissa andra uppsåtligabrott. Det krävs därvid till enbörjan att dödsfallet har orsakats genom den Prop. 1990/91:194 brottsligagärningen och att denna innefattat våld på den avlidnes person. Som framgår avsista meningen jämställs försättande i vanmakt eller annat sådant tillstånd medvåld på person. Om gärningen i stället för våld innefattat hot, blirbestämmelsen om förverkande inte tillämplig. Detställs inte krav pä att gärningsmannen skall ha varit oaktsam med avseende pådödsfallet. I de allra flesta fall torde gärningsmannen lagforas för detuppsåtliga våldsbrottet i kombination med brottet vällande till annans död. Fräganom gärningsmannens arvsrätt skall förverkas är dock inte beroende av om gärningsmannenbedöms ha orsakat dödsfallet genom oaktsamhet. Däremot skall dödsfallet vara enadekvat följd av den uppsätliga våldsgärningen. Vidarekrävs att fängelse i lägst ett är skall vara föreskrivet för brottet. Dettabetyder att bestämmelsen kommer att omfatta bara vissa brott, nämligen grovmisshandel samt sådana former av våldtäkt, grov våldtäkt, rän och grovt rän sominnefattar vald pä person eller försättande i vanmakt eller annat sädanttillstånd. Genomkravet på att gärningen skall utgöra brott blir bestämmelsen inte tillämplig pägärningar som utövas i nöd eller nödvärn. Med hänsyn till brottens karaktärtorde den frågan i praktiken aktualiseras endast när det gäller grovmisshandel. Arvsrättenförverkas på grund av denna och övriga bestämmelser i paragrafen.Det fordras inte att gärningsmannen blir dömd för brottet. I ett tvistemål ombättre rätt till arv kan domstolen sålunda i domskälen fastställa att arvingengjort sig skyldig till sådan brottslig gärning som här avses. Vadsom här sagts om förverkande av arvsrätt är tillämpligt även på rätt enligttestamente. Enligtförsta stycket andra meningen får den som genom brottslig gärning uppsåtligendödat nägon som är arvinge eller testamentstagare efter nägon annan inte bättrerätt till arv än om den dödade levt. Genom hänvisningen i andra stycket tillförsta stycket kommer regeln i första stycket andra meningen att gälla ävensädana fall där arvingens eller testa-mentstagarens död orsakats genom sädantvåldsbrott som avses i andra stycket. Detnuvarande undantaget för barn har tagits in i ett nytt tredjestycke. Ifjärde stycket finns den nya regeln om att arvsrätten inte förverkas, om detföreligger synnerliga skäl. Som framhållits i den allmänna motiveringen (seavsnitt 2.1.4) är bestämmelsen avsedd att tillämpas 494 Riksdagen1991/91. Det är fräga om en undantagsregel för exceptionella Prop.1990/91:194 fall. Huruvidasynnerliga skäl föreligger eller ej skall bedömas med hänsyn till gärningensbeskaffenhet. Därvid skall beaktas också vissa omständigheter hänförliga tillgärningsmannens person som kan ha påverkat dennes handlande. Dessaomständigheter skall dock inte tillmätas någon självständig betydelse. med gärningens särskilda beskaffenhet kan de motivera att arvsrätteninte förverkas. I ett sädant fall behöver dock gärningen inte ha en likaexceptionell karaktär som om gärningens beskaffenhet ensam skall leda fram tillbedömningen att det föreligger synnerliga skäl. Detär alltså i första hand gärningens beskaffenhet som kan föranleda attarvsrätten inte förverkas. Det är här fråga om en bedömning av själva gärningenmed bortseende frän gärningsmannens person. Hargärningsmannen uppsåtligen dödat arvlåtaren, bör han få behålla arvsrättenendast om det föreligger mycket starkt förmildrande omständigheter. Sådanaomständigheter kan föreligga i vissa fall av s.k. barmhärtig-hetsmord, dvs. attnågon dödar t.ex. en nära anhörig, som ligger obotligt sjuk, för att göra slutpå dennes plågor. Ettannat fall där mycket starka förmildrande omständigheter kan göra sig gällandeär om brottet utgör en reaktion på långvariga och allvarliga trakasserier, t.ex.av sexuell natur, som arvlåtaren utsatt gärningsmannen för. Genomden nya bestämmelsen i paragrafens andra stycke vidgas tillämpningsomrädet förreglerna om förverkande till andra brott än mord och dråp. Med hänsyn tillbrottens olika svårhet får utrymmet för synnerliga skäl anses vara något störrevid sådana brott som avses i andra stycket (t.ex. grov misshandel) än vid uppsåtligtdödande. Typenav delaktighet i den brottsliga gärningen bör också beaktas. Som framgår av 3 §i detta kapitel kan även annan medverkan i brottet än gärningsmannaskap utlösaförverkande. Hararvingen medverkat endast i mindre män till ett sådant brottsom avses i andra stycket av förevarande paragraf, kan detta utgöra skäl fören mildare bedömning när det gäller hans möjligheter att fä behälla arvsrätten.Föreligger en nödvärns-situation utan att ansvarsfrihet inträder, kan någongång omständigheterna ändock vara sådana att arvsrätten inte bör förverkas. Vidprövningen av frågan huruvida gärningen är så beskaffad att det föreliggersynnerliga skäl att inte förverka arvsrätten skall betydelse tillmätas ocksåtvå slag av omständigheter som är hänförliga till gärningsmannens person ochsom har inverkat på gärningen. Härnämns först att gärningsmannen har begått gärningen under påverkan av enallvarlig psykisk störning. Innebörden av begreppet allvarlig psykisk störninghar behandlats i avsnitt 2.2.1 i den allmänna motiveringen. För att denpsykiska störningen skall beaktas vid bedömningen av om gärningsmannen skallvara bevarad vid sin arvsrätt krävs det ett or- sakssamband mellanstörningen och den brottsliga gärning som har lett Prop. 1990/91:194 till arvlåtarensdöd. Attden psykiska störningen har utlöst den brottsliga gärning som är orsak till arvlåtarensdöd utgör dock inte i sig ett tillräckligt skäl för att förverkande skallunderlåtas. Starkt förmildrande omständigheter med hänsyn till gärningensbeskaffenhet mäste ocksä föreligga. Att en gärningsman som är psykiskt stördkan ha särskilt svårt att kontrollera sitt beteende kan dock inverka vid densamlade bedömningen av omständigheterna. Så kan vara fallet om gärningsmannenblivit allvarligt provocerad till handlingen eller om gärningen till följd avandra omständigheter än den psykiska störningen har ett lägre straffvärde ännormalfallet av det aktuella brottet. Den psykiska störningens art och grad färdärvid tillmätas betydelse. En djupgående psykisk sjukdom med kraftigastörningar i gärningsmannens verklighetsuppfattning kanj förening med förmildrandeomständigheter hänförliga till gärningen utgöra synnerliga skäl. Däremot bör missbruksrelateradepsykiska störningar i allmänhet inte tillmätas någon betydelse. Detbör påpekas att uppsåtsbedömningen skall göras i princip pä samma sätt när detgäller gärningsmän som är psykiskt störda som när det gäller dem som ärnormala. Som hovrätten över och hat- påpekat underremissbehandlingen utesluter detta inte att uppsätsbedöm-ningen kan fä enspeciell prägel dä gärningen har begåtts av en psykiskt störd person. Om uppsätsrekvisitetinte är uppfyllt, är gärningen inte brottslig. Dä blir inte heller reglerna omförverkande tillämpliga. Detandra slaget av omständigheter som - i förening med gärningens beskaffenhet -kan medföra att det skall anses föreligga synnerliga skäl att inte förverkaarvsrätten är att gärningsmannen var under 18 är och hans handlande stod isamband med uppenbart bristande utveckling, erfarenhet eller omdömesförmåga hoshonom. I paragrafens tredje stycke undantas barn från reglerna omförverkande. Ungdomar som har fyllt är däremot underkastade huvudregelnom förverkande. Det kan dock finnas skäl att i särpräglade fall ta viss hänsyn tillom uppenbart bristande utveckling, erfarenhet eller omdömesförmåga hos en unggärningsman har påverkat hans handlande. Som exempel kan tänkas att den ungevid ett familjegräl försätts i en situation som han inte har tillräcklig mognadför att kunna bemästra på samma sätt som en vuxen person. För dennabedömningsgrund gäller dock en absolut åldersgräns vid 18 är. Uppräkningenav de faktorer som kan utgöra synnerliga skäl är uttömmande. Det finns alltsåinte utrymme för att beakta t.ex. gärningsmannens ekonomiska förhållanden vidbedömningen av om det föreligger synnerliga skäl. Föratt undantag från huvudregeln om förverkande skall göras måste det i detsärskilda fallet ha förekommit omständigheter som med betydande styrka talarför att arvsrätten inte skall vara förverkad. Bevisbördan för sådanaomständigheter som här avses vilar på gärnings- Prop. 1990/91:194 mannen. Omdet föreligger synnerliga skäl, behäller gärningsmannen sin arvsrätt i fullutsträckning. Vadsom sägs i 1 och 2 §§ om den som har begått ett brott gäller också var och ensom har medverkat till brottet såsom sägs i 23 kap. 4 och 5 §§ . Ändringarnaär av enbart språklig karaktär. 1.Denna lag träder i kraft den 1januari 1992. 2.Har gärningen begåtts föreikraftträdandet, skall 15 kap. 1 § i dess äldre lydelse fortfarande tillämpas. Denya bestämmelserna träder i kraft med den i prop. 1990/91:58föreslagna nya lagstiftningen om psykiatrisk tvångsvård och behandlingen avpsykiskt störda lagöverträdare. Eftersomdet är gärningen som utgör grunden för förverkande bör de nya reglerna gällaendast handlingar som begås efter ikraftträdandet. 4.4Förslaget till lag om ändring i jordabalken 18 kap. Bestämmelsernai 1 och 2 §§ äger ej tillämpning, om 1.handling på vilken äganderättengrundats är förfalskad eller på rätte ägarens vägnar utfärdad av någon somsaknade behörighet därtill eller är ogiltig såsom tillkommen under sådant tvångsom avses i 28 § lagen (1915:218) om avtal och andra rättshandlingar påförmögenhetsrättens område, 2.rätte ägaren, när han utfärdadeden handling pä vilken äganderätten grundats, var i konkurs eller omyndig ellerhandlade under/)åvera/i av en psykisk störning eller inte hade rådighet överden fasta egendomen på grund av att en förvaltare enligt varförordnad för honom, 3.förvärvet enligt lag ärogiltigt, enär det icke skett i föreskriven form eller med iakttagande av andraföreskrivna villkor eller med samtycke av någon vars rätt beröres eller medstöd av tillstånd eller annan åtgärd av domstol eller annan myndighet. Paragrafeninnehåller regler om att godtrosförvärv i vissa fall inte skall Prop.1990/91:194 kunna ske. Den ändring som har gjorts är att i andra punkten orden"psykisk störning" har ersatt den tidigare beskrivningen av depsykiska tillstånd som där avses. 4.5 Förslaget till lag om ändring i Förhandlingvid domstol skall vara offentlig. Kandet antagas att vid förhandling kommer att förebringas uppgift, för vilken hosdomstolen gäller sekretess som avses i sekretesslagen (1980: 100), må rätten,om det bedömes vara av synnerlig vikt att uppgiften ej röjes, förordna attförhandlingen i vad den angår uppgiften skall hållas inom stängda dörrar. Äveni annat fall må förhandling hällas inom stängda dörrar, om sekretessen gällerenligt 7 kap. 22 §, 8 kap. 17 § eller 9 kap. 15 eller 16 § sekretesslageneller, i vad avser domstolsförhandling under förundersökning i brottmål ellerdärmed likställt mål eller ärende, enligt 5 kap. 1 § eller 9 kap. 17 § sammalag. Förhandling skall alltid hållas inom stängda dörrar, om sekretessen gällerenligt 9 kap. 3 § andra stycket samma lag och det skulle strida mot avtal somavses där atl uppgiften röjes vid förhandlingen. Förhörmed den som är under femton är eller lider av en psykbk störning /år hällas inomstängda dörrar. Äreljest för särskilt fall föreskrivet, att förhandling må hållas inom stängdadörrar, vare det gällande. Paragrafeninnehåller regler om offentlighet vid domstolsförhandling. Den ändring som hargjorts är att i tredje stycket orden "psykisk störning" har ersattden tidigare beskrivningen av det psykiska tillstånd hos en förhörsperson vidvilket förhandling fär hällas inom stängda dörrar. Vidsin talans förberedande och utförande må den misstänkte biträdas av försvarare. Försvarareutses av den misstänkte. Är den misstänkte under eller lider hem aven allvarlig psykbk störning utses försvarare av den som har vårdnaden omhonom. Har den misstänkte för sig ställt rättegångsombud, anses ombudet somförsvarare. Enperson fär inte vara försvarare, om han har eller har haft uppdrag åt denmisstänkte eller ekonomiska förbindelser med denne och omständigheterna ärägnade att minska förtroendet för hans förmåga att iaktta vad som åligger enförsvarare enligt 7 § första stycket. Om försvarare gäller i övrigt 12 kap. 2-5§§ samt 6 § andra stycket. Paragrafeninnehåller regler om försvarare för den misstänkte. Den ändring som har gjortsär att i andra stycket orden "allvarlig psykisk störning" har ersattden tidigare beskrivningen av det psykiska tillstånd hosden misstänkte vid vilket försvarare skall utses av nägon annan än Prop.1990/91:194 den misstänkte. Hovrättenöver och har under remissbehandlingen av promemorian påpekat attuttrycket vårdnad i andra stycket när det gäller nägon som inte är underårig ivart fall numera kan synas mindre lämpligt. Denna fräga får emellertidbehandlas i annat sammanhang. Ärden som åberopas till vittne under femton är eller lider han av en psyldskstörning prövar x&iten med hänsyn till omständigheterna, om han får hörassom vittne. Paragrafeninnehåller regler om behörighet att vittna. Den ändring som har gjorts är attorden "psykisk störning" har ersatt den tidigare beskrivningen avdet psykiska tillstånd hos den som åberopas som vittne vid vilket rätten färpröva om vederbörande skall höras som vittne. Därutöver har en mindre språkligändring skett. Edfår inte avläggas av 1.den som är ;eller 2.den som på grund av en psykiskstörning befinns sakna erforderlig insikt om betydelsen av ed. Ejheller må i brottmål ed avläggas av någon den tilltalade närslående, som avsesi 3 §. Paragrafeninnehåller regler om att ed inte får avläggas av vissa personer. Förutom enspråklig översyn har den ändringen gjorts att i första stycket andra punktenorden "psykisk störning" har ersatt den tidigare beskrivningen av sädanapsykiska tillstånd som medför hinder mot att avlägga ed. Uteblirden tilltalade från rättegängstillfälle för huvudförhandlingeller inställer hansig genom ombud då han har förelagts att infinna sig personligen, skall rättenförelägga nytt vite eller förordna, att han skall hämtas till rätten antingenomedelbart eller till senare dag. Kansaken utredas tillfredsställande, får målet avgöras trots att den tilltaladehar inställt sig endast genom ombud eller har uteblivit, om 1.det inte finns anledning att döma till annan påföljd än böter, fängelse , villkorlig dom eller skyddstillsyn eller sädana påföljder iförening. 2. denfilltalade, sedan stämning delgetts honom, har avvikit eller håller Prop.1990/91:194 sig undan på sädant sätt att han inte kan hämtas till huvudförhandlingen 3. dentilltalade lider av en allvarlig psykbk störning och hans närvaro på grund därav inte är nödvändig. Ifall som avses i andra stycket 1 fär fängelse ådömas endast om den tilltaladetidigare har uteblivit frän ett rättegångstillfälle för huvudförhandling imålet eller då har inställt sig endast genom ombud. Har åtalet efter dettidigare rättegängstillfället utvidgats till att avse ytterligare gärning, får fängelseådömas endast om anledning fanns att döma till fängelse för de gärningar somåtalet avsäg innan det utvidgades. Medde påföljder som anges i andra stycket 1 skall likställas förordnande enligt34 kap. 1 § första stycket 1 . Detta gäller dock inte, om i sambandmed förordnandet villkorligt medgiven frihet från fängelsestraff skallförklaras förverkad i fråga om en strafftid som överstiger . Ifall som avses i andra stycket 2 fär målet avgöras även om den tilltalade intehar delgetts kallelse till förhandlingen. Rättegängsfrägorfär avgöras trots att den tilltalade har uteblivit. Paragrafeninnehåller regler om avgörande av mål när den tilltalade inställt sig endastgenom ombud eller uteblivit. Den ändring som har gjorts är att i andra styckettredje punkten orden "allvarlig psykisk störning" har ersatt dentidigare beskrivningen av det psykiska tillstånd hos den tilltalade som medföratt hans närvaro inte krävs. 4.6Förslaget till lag om ändring i lagen (1924:323) om verkan av avtal, somslutits under inflytande av rubbad själsverksamhet Lag(1924:323) om verkan av avtal, som slutits under påverkan av en psykbk störning Ettavtal som någon har ingått under påverkan av en psykisk störning är ogiltigt.Var och en skall då lämna tillbaka vad han har tagit emot eller, om det intekan ske, betala ersättning för dess värde. Om inte annat följer av andrastycket är dock den som /lor ingått avtal i sådant sinnestillstånd inte skyldigatt betala ersättning i vidare män än vad han mottagit använts till skäligtunderhäll eller annars befinns ha medfört nytta för honom. Varden, med vilken avtalet slöts, i god tro, äge han rätt att i den omfattning somprövas skälig, utbekomma ersättning för den förlust som föranletts av avtalet. Lageninnehåller regler om avtal som slutits under påverkan av vissa psykiskatillstånd. Förutom en språklig översyn av första stycket har den ändringengjorts att orden "psykisk störning" har ersatt den tidigarebeskrivningen av det psykiska tillstånd som avses. 4.7Förslaget till lag om ändring i lagen (1927:77) om försäk- Prop. 1100 a § finns bestämmeber om förlust av rätt till ersätmingfrån livförsäkring i vbsa falL I den mån dessa bestämmeber är tillämpliga,gäller de i stället för bestämmebema i 18-20 §§. Paragrafen,som är ny, har ett informativt syfte. Den hänvisar till de likaså nyabestämmelserna om förverkande av rätt till ersättning frän livförsäkring i 100a §.