prop · GE03117 · 1990-12-31 00:00:00 — Med hänsyn till de politiska sekreterarnassärskilda ställning och nära anknytning lill de förtroendevalda anser regeringen,all reglerna passar bra i ell nytt kapilel om de förtroendevalda. De politiska sekreterarnai kommuner och landsting biträder de heltidssysselsatta förtroendevalda. Dearbetar också för den egna fullmäktigegruppen och med information till ochkontakter med respektive partiorganisation. Var tyngdpunkten i uppgifternaligger beror på förhållandena i den enskilda kommunen eller . Detkan också finnas skillnader mellan hur partigruppernainom en kommun eller ett landsting utnytijar denna resurs. Man kan där'för utgåifrån att behovet av att anpassa de politiska sekreterarnas anställningstidtill styrelsens mandatperiod varierar. 1 den särskilda lagenföreskrivs atl de poliliska sekreterarna inte får anställas äntill utgången av det år när val av fullmäktige förrättas nästa gång i helalandet. Vi föreslår en motsvarande föreskrift. En sådan föreskrift hindrar inteatl den enskilda kommunen eller anpassar anställningstiden för depolitiska sekreterarna till fullmäktiges eller till styrelsens mandatperiod.Det som regleras är endast alt deras anställning som längst får sträcka sigtill utgången av det år då nästa kommunalval hålls. Varaktigheten kan i övrigtbestämmas fritt. Vid en ändring av styrelsens mandattid kan vissa problemuppkomma övergångsvis. Dessa får dock bedömas bli av praktisk art. 4.5.1Antalet ledamöter och ersättare Regeringensförslag: Fullmäktige får liksom bestämma antalet ledamöter ifullmäktige. Systemet med latituder som anger det minsta antal ledamöter sommåste utses vid angivna antal röstberättigade invånare behålls. En grundlägganderegel om att det skall finnas suppleanter eller med vår terminologi ersättare för ledamöterna i fullmäktige tas in i den nya lagen. Övriga bestämmelser omersällare för ledamöter i kommunfullmäktige förs över till vallagen, därmotsvarande regler om ersättare för landstingsledamöter redan finns. Kommitténsförslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Endastett fåtal remissinstanser berör kommitténs förslag i denna del. och kommun tillstyrker förslaget. läns landslingoch kommun anser att fullmäktige bör få bestämma oi'n antalet ledamöteröver ett visst angivet minimum. kommun förordar att antaletledamöter sänks med tio i samtliga intervaller. anför liknande synpunkter.Osby kommun anser att gränsen för att ha 31 ledamöter bör sällas vid 25000 istället för vid 12000 röstberättigade invånare som kommittén föreslår. Skälen för regeringensförslag: Vid skilda tillfällen har det föreslagits att det nuvarandelaliludsyslemet för att bestämma antalet ledamöter i fullmäktige skallöverges. I stället skulle man ha ett lägsta anlal ledamöter fastställt i lag.Fullmäktige skulle därutöver få bestämma fritt om antalet. Fullmäktige i kommuner ochlandsting skall återspegla opinionen bland väljarna. Reglerna måste varautformade så att de garanterar en bred medborgerlig förankring. Det nuvarandesystemet får anses uppfylla della krav. Antalet ledamöter bestäms avfullmäktige genom majoritetsbeslut på En fastminimigräns skulle kunna fungera som en spärr mot småpartier. Låtitudsystemelinnefattar därför också etl visst minoritetsskydd. Regeringen anser attnuvarande regler bör behållas av demokratiska skäl. Regeringensförslag: Den officiella anslagstavlan och publiceringsformen anslag på dennabehålls. Fullmäktige får samma möjligheter som att bestämma om ivilka tidningar tid och plats för sammanträdena skall införas.Kungörelsereglerna förenklas men ändras i övrigt inte i sak. Kommitténsförslag: Överensstämmer i sak med regeringens med undantag av att kommitténföreslår att tidsfristerna för utsändande av kungörelser ändras och att detidningar i vilka uppgift om tid och plats för sammanträdena skall införasbestäms snävare än . Remissinstanserna:Östergötlands läns landsling anser att kravel på att ha en officiellanslagstavla och att tillkännagivandena skall göras på denna är förlegat ochatt andra moderna former skall vara tillåtna. , , , , , och Västeråskommuner, läns landsling samt kommunaljuridiska föreningavstyrker kommitténs förslag om ändring av tidsfristerna för kungörande ochanser att de nuvarande fristerna skall behållas. Kammarrätterna i Stockholmoch anser att den frist för kungörelse i normalfallet som stadgas inuvarande kommunallag är att föredra från flera synpunkter, bl. a. vidbesvärsprövning. och kommun tillstyrker kommitténs förslag att tid ochplats för sammanträde skall införas i "dagstidningar på orten".Kammarrätten i anser att nämnda uttryck inte är alt föredra framfördet nuvarande "ortstidningar", men att etl nytt uttryck bordeinföras. läns landsting, och kommuner samt vill all nuvarande uttryck behålls. Landstingsförbundetanser det onödigt atl genom lagstiftning detaljstyra denna fråga. Denofficiella anslagstavlan kom lill för kommunerna och landstingen närkommunallagarna reformerades . En särskild publiceringsform,anslag på den officiella tavlan, tillskapades då. Den ersatte andraålderdomligare former. .Användandet avanslagstavlan för tillkännagivanden har således en snart 40-årig tradition. Denkan givelvis förefalla otidsenlig i dagens samhälle med avanceradetekniska möjligheter lill kommunikation och Prop. 1990/91:117 information. Reglerom den offrciella anslagstavlan och användningen av den bör dock enligtregeringens mening behållas. Den har särskild betydelse vid beräkningen avklagotiden vid kommunalbesvär. Andra myndigheter har rätt att få en handlinguppsatt på en kommuns anslagslavla. Detta föreskrivs i lagen (1970:462) omvissa anslag på kommuns anslagslavla. Sådana bestämmelser finns också ivallagen (1972:620, omtryckt 1991:95) och i byggnadslagstiftningen. Det ärvidare svårt att välja ut alternativ till den nuvarande publiceringsformenanslag på den officiella tavlan och tillkännagivande i en eller fleratidningar. Sannolikt skulle det bli fråga om omfattande och kostnadskrävandeförfaranden. Förlandstingen kan man hävda alt tillkännagivanden av landstingsmöten ochjusteringen av protokoll som görs på den ort där landstingels kansli är belägethar lilen praktisk betydelse för dem som bor på andra orter. Anslag på denofficiella tavlan utgör dock etl minimikrav. Del slår landslingen fritt attlämna kompletterande information och därvid använda moderna tekniskahjälpmedel. Detsamma gäller naturligtvis även för kommunerna. Tidsfristernavid kungörande bör inte ändras nuvarande kommunallagen finns bestämmelser om att kungörelsen minst envecka före sammanträdesdagen skall anslås på kommunens eller landstingetsanslagstavla och sändas med poslen lill varje ledamot ochersättare i fullmäktige eller på annat tillförlitligt sätt tillställas dem (2kap. 10 § andra stycket). För ärenden som fordrar så skyndsam handläggning attkungörande i normal ordning inte hinns med finns en bestämmelse om allkungörelsen med uppgift om ärendet skall anslås senast vardagen föresammanträdesdagen. Dessutom skall kungörelsen på ett tillföriitligt sätt sändaslill varje ledamol och ersättare i fullmäktige så tidigt att den kan antaskomma dem tillhanda (2 kap. 10 § fjärde stycket). Enligtregeringens mening saknas anledning all ändra de nuvarande reglerna i sak. Debör dock förenklas någol. Fullmäktigesmöjligheter all bestämma orn annonsering i tidningar ändras inte Uppgiftom tid och plats för elt sammanträde skall också införas i en eller fleraortstidningar. Fullmäktige skall besluta om i vilka tidningar detta skall ske.Därvid bör väljas sådana tidningar som genom sin spridning bringartillkännagivandel lill de flestas kännedom. Annonsering skall också ske i enannan ortstidning än fullmäktige bestämt ifall förslag om detta får minst entredjedel av rösterna i fullmäktige (2 kap. 10 § tredje stycket KL). Reglernaom annonsering av fullmäktiges sammanträden finns för att tillgodose kommunmedlemmarnas intresse av insyn och medverkan i den 80 Avkommunaldemokratiska skäl bör vissa grundläggande regler finnas ikommunallagen. Syftet med annonseringen är att uppgiften om tid och plats förfullmäktiges sammanträden skall nå tillräckligt många medlemmar. Ett krav påannonsering i tidningar bör därför finnas även i den nya lagen. Uttrycket"ortstidning" omfattar dagstidningar och annonsblad men äveninformationstidningar eller motsvarande publikationer som kommunerna ochlandslingen själva gratis tillhandahåller alla medlemmar i kommunen respektivelandstinget. I ordet ortstidning ligger all del måsle vara fråga om en skriflsom ulkommer så konlinuerligt alt den kan uppfattas som en tidning och somdessutom inte har en alltför obetydlig spridning inom orten (jfr RÅ 1984 2:57).De gällande bestämmelserna ger betydande frihet för fullmäktige atl bestämma omannonseringen. Dennuvarande regeln om annonsering i kommunallagen anger dels i vilka tidningardet är tillåtet för fullmäktige att annonsera och dels i vilken tidningannonsering måste ske när en minoritet i fullmäktige begär det. Fullmäktigesmöjligheter alt bestämma om annonseringen bör enligt regeringens mening varaoförändrade liksom minoritetens möjligheter atl få till stånd annonsering i enviss tidning. Effektiviteten iinformationen måste vara det avgörande för hur annonseringen om fullmäktigessammanträden skall ske. Det innebär därför inte någol bärande skäl till attändra utlryckel "orlslidning" i kommunallagen atl uttrycket i vissafall har kommit att omfatta annonsblad och andra gratisuldelade publikationer.Liksom bör enligt vår mening de kommunala kungörelserna reglerasuttömmande i kommunallagen (jfr prop. 1976/77:63 s. 148). Regeringensförslag: Beredningslvångel för ärenden till fullmäktige behålls, menfullmäklige får slörre frihet att bestämma om formerna för beredningen. Liksomhittills skall styrelsen bereda fullmäktiges ärenden eller ges lillfälle attyttra sig i ärenden som berelts av en annan nämnd eller av enfullinäkligebeiedning. Styrelsen skall lägga fram förslag lill beslut, om intenågon annan nämnd eller en fullmäktigeberedning gjort det. Omett ärende beretts bara av en fullmäktigeberedning, skall alltid någon nämndvars verksamhetsområde ärendet berör få lillfälle att yttra sig. Kommitténsförslag: Överensstämmer i sak med regeringens med undantag av att kommitténföreslär att det skall vara obligatoriskt för styrelsen att yttra sig i allaärenden. Kommittén föreslår inte heller någon regel om att en nämnd måste fåyttra sig, när bara en fullmäktigeberedning berett ett ärende. 6 Riksdaifen 1990/91. Remissinstanserna:Av deremissinstanser som särskilt yttrar sig om Prop. 1990/91:117beredningstvånget tillstyrker i huvudsak de flesta att det behålls. Kammarrätteni anser dock atl beredningslvångel bör slopas vid en frinämndorganisation. Halmstadsoch kommuner vill att fullmäklige skall få bestämma om beredningen påobjektiva grunder. Stockholmskommun förordar all nuvarande regler i kommunallagen skall föras överoförändrade lill den nya lagen. Fleraremissinslanser, däribland Lunds, , och kommuner samtVillaägareförbundet menar att fullmäklige inte bör få gå förbi vederbörandefacknämnd, när en fullmäktigeberedning svarat för beredningen. Förbundet anserdessutom atl nämndutskott och intresseorganisationer skall omfattas avberedningslvångel. Flera remissinstanser begär atl kravel på beredningensomfattning skall klarläggas, t. ex. i en decentraliserad organisation med mångalokala nämnder. Vadgäller styrelsens roll tillstyrker och kommuner alt det blirobligatoriskt för styrelsen att lägga fram beslutsförslag. När styrelsen intesjälv svarat för beredningen bör enligt , och Vänersborgskommuner, och styrelsen beredas lillfälle atl yttra sig liksom . Tranemokommun anser.att en motion inte bör få avskrivas ulan sakbe handling. menar atl vad som kommit fram vid beredningen måsle redovisas före etl beslut om avskrivning. . - Haningekommun anser atl ärenden om ändring av antalet ledamöter i en nämnd måsteberedas på vanligt sätt och atl undantaget från beredningstvånget endast skallgälla för nyvalda fullmäklige vid mandatperiodens början. Enligtkommunallagen gäller ett beredningstvång för ärenden som fullmäktige skallbesluta i. Detta utlrycks så alt den nämnd dit ärendet efter sin beskaffenhethör skall bereda ett ärende eller få yttra sig i elt ärende. Styrelsen är iprincip sista instans i beredningsprocessen och skall alltid ges tillfälle attyttra sig i ärenden som den inte själv har berett. Någon skyldighet förstyrelsen eller någon annan nämnd att lägga fram etl förslag till beslutföreskrivs inte. Ärendeberedningenhos kommuner och landsting syftar till att ge full mäktige ell tillförlitligt underiag för besluten. Beredningen har också en viktig demokratisk funktion. Den ger medborgarna möjlighet atl följa ett ärendes behandling, innan fullmäktige avgör det. För medborgarnas för troende för fullmäktige och deras beslut är en allsidig beredning av ären dena av slor betydelse. Det är också viktigt atl de nämnder som berörs av ett beslut får möjlighet att tillföra beslutsunderiaget sina synpunkter. Rege ringen anser därför att det behövs regler också i den nya lagen som ställer krav på alt ärendena bereds. Större frihet altbestämma om formerna för beredningen Ävenom vi föreslår atl beredningslvångel behålls, menar vi att fullmäktige bör fåen större frihet än att bestämma om formerna för beredningen.När kommuner och landsting får ökad frihet att besluta om organisationen avsina nämnder, är det naturligt alt fullmäktige får större inflytande överberedningens omfattning. I starkt decentraliserade organisationer med mångalokala nämnder och nämnder med begränsade ansvarsområden bör fullmäklige hamöjlighet att bestämma del anlal nämnder som deltar i beredningen av etlärende. Mol en alltför omfattande beredning i en sådan nämndorganisation talarfrämst effektivitelshänsyn. Delgrundläggande kravet på beredning bör således behållas, men fullmäklige börges möjligheter att på sakliga grunder bestämma om beredningen av de ärendensom de skall avgöra. Det är enligt vår mening tillräckligt alt etl ärende harberetts av någon nämnd vars verksamhetsområde ärendet berör. Vid beredningenbör inte en nämnd som fullgör obligatoriska uppgifter enligtspeciallagstiftningen kunna förbigås, när fullmäktige bestämmer omberedningens omfattning. Om en fullmäkligebe-redning ensam svarat förberedningen av ett ärende, måste alltid någon nämnd vars verksamhetsområdeberörs av ärendet få lillfälle alt yttra sig. Detta bör framgå av enbestämmelse i lagen. Styrelsenär som sagts tidigare den sista beredningsinstansen inför fullmäktigeshandläggning av elt ärende. Att bereda sådana ärenden är en uppgift förstyrelsen som anges särskilt i den nuvarande kommunallagen och i vårt förslag.Regeringen anser dock all det är lillräckligl alt styrelsen ges tillfälle attyttra sig i ärenden som berelts av andra organ än styrelsen. Detta stämmersåledes överens med vad som gäller . Regeringensförslag: Reglerna om kommunala folkomröstningar förs i sak oförändrade överlill den nya lagen. Landslingen får dock anlita valnämnden ulan alt fullmäkligemedgivit del. Kommitténsförslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna:Etl mindre antal remissinstanser tar upp kommitténs förslag i denna del.Östergötlands läns landsting och kommun. Medborgarrättsrörelsen Friheteni och vill atl såväl rådgivande sombeslutande folkomröstningar skall finnas. och kommuner samtSkattebetalarnas förening och anser alt möjligheterna tillfolkomröstningar skall utvidgas och att föreskrifter om hur omröstningargenomförs skall utarbetas och tas in i den nya lagen. , ochUppsala kommuner efterlyser också sådana regler, medan anseratt frågan om regler bör utredas. Skälenför regeringens förslag: I 2 kap. 18 § KL finns en regel som gör det möjligtför fullmäktige atl som elt led i beredningen av ell ärende inhämla synpunkler frånkommunmedlemmarna. Detta kan ske genom Prop. 1990/91: 117 omröstning,opinionsundersökning eller något liknande förfarande. i kommunenfår anlitas, om inte nämndens verksamhet i övrigt hindras därigenom. För attett landsting skall få anlita valnämnden krävs dessutom att kommunfullmäktigehar gell lillslånd till delta. Förslagtill opinionsundersökningar och liknande förfaranden kan väckas av en nämnd,av en ledamot i fullmäktige genom motion eller som ett yrkande under etlärendes sakbehandling. Fråganom förfarandet vid omröstning m. m. har inte närmare reglerats. 1975/76:187anförde föredraganden alt det inte syntes nödvändigt all närmare regleraförfarandel i samband med de olika typer av opinionsundersökningar som kankomma i fråga och att det ankommer på fullmäktige att utfärda de närmareföreskrifter som kan behövas. Av 1 § vallagen framgår att den lagen inte ärtillämplig på kommunala opinionsundersökningar av det slag som behandlas ikommunallagen. Inte heller folkomröstningslagen (1979:369, ändrad senast1988:164) är tillämplig på sådana undersökningar. Isamband med behandlingen av nuvarande kommunallag anfördekon-stilutionsutskottel att det inte var möjligt atl närmare formalisera självaomröstningsförfarandet. Avsikten var inte atl sådana omröstningar skulle blietl ofta förekommande inslag i den kommunala verksamheten. Denuvarande möjligheterna att ordna folkomröstningar m. m. är avsedda att varaett extra led i del sedvanliga beredningsförfarandet. Syftet är atttillhandahålla fullmäktige ett så brett beslutsunderlag som möjligt. Genomalt ordna en rådgivande folkomröstning kan fullmäklige vid behov få informationom kommunmedlemmarnas ståndpunkt i vikliga ärenden. För kommunmedlemmarna kanmöjligheten att på detta sätt få uttrycka sin åsikt vara betydelsefull,eftersom de i val närmast har möjlighet att påverka de allmänna riktlinjernaför kommunalpolitiken. Ytterst måste det dock vara de förtroendevaldaledamöterna i fullmäktige som har del fulla ansvaret för beslutens innehåll.Detta är en självklar ordning med utgångspunkt i den representativa demokratin.Om man skulle gå längre och införa någon form av beslutande omröstningar elleren möjlighet till folkinitialiv, är däremot risken stor för en urholkning avden representativa demokratin. Mot bakgrund av detta föreslår regeringen attde nuvarande reglerna behålls utan någon utvidgning. Någraremissinstanser efterlyser regler om hur opinionsundersökningar ochfolkomröstningar skall genomföras. Vad som skulle kunna komma i fråga attreglera är sådana spörsr'nål som rätten att delta i omröstningen, hur olikaalternativ skall bestämmas och anges, hur röstningen går lill, räkning avröster etc. Vianser att regler av denna art skulle innebära en onödig formalisering som ivissa situationer rentav skulle kunna motverka syftet med folkomröstningar,nämligen att på ett relativt enkelt sätt få ett fördjupat beslutsunderlag ivissa särskilt angelägna frågor. Så sent som avvisade dessutomriksdagen kraven på alt införa regler om hur kommunala folkomröstningar skallgenomföras. Mot bakgrund av detta är vi inte bereddaalt föreslå några yllerligare regler om kommunala folkomröst- Prop.1990/91: 117 ningar. Regeringensförslag: Rätten atl ställa interpellationer och frågor lill ordförandena inämnder och fullmäktigeberedningar behålls. Fullmäkligefår frihet alt vidga kretsen av adressater till atl omfatta även andraförtroendevalda. Skillnadenmellan interpellationer och frågor markeras tydligare. Kommitténsförslag: Överensstämmer med regeringens med undantag av att kommittén inteföreslår någon regel om att fullmäktige skall besluta huruvida en fråga fårställas. Remissinstanserna:De flesta remissinstanserna, bl.a. , , och kommuner samt länslandsting tillstyrker kommitténs förslag. och några kommunermenar dock atl det bör framgå av lagen atl fullmäktiges ordförande ochrevisorerna inte får vara adressater. Förbundet kan också tänka sig atlinterpellalioner och frågor får ställas direkt till ordföranden i styrelsen förbl. a. etl kommunalt bolag. och Tranemokommuner anmäler tveksamhet mot att inlerpel-lation enligt förslaget börställas endast i angelägenheter av större intresse för en kommun. Vidare anserTranemo kommun att fullmäktige skall på samma sätt som vid inlerpellationbesluta om en fråga får ställas. Enligtden nuvarande kommunallagen får ledamöterna i fullmäktige ställa interpellationertill ordföranden i styrelsen, en annan nämnd eller en beredning. Ordföranden istyrelsen får lämna över till en annan ledamot i styrelsen eller en ledamot istyrelsen för ell kommunalt bolag att besvara interpellalionen. Eninlerpellation måste avse ett ämne som faller inom kommunens eller landstingetskompetens och tillhör fullmäktiges, en nämnds eller en berednings handläggning.Endast ärenden som rör myndighetsutövning mol enskilda är uteslutna som ämnenför inlerpellation. Rällen för fullmäktigesledamöter atl ställa interpellationer och frågor är mycket viktig fråndemokratisk synpunkt. De har i interpellalionen ett kontrollmedel övernämnderna vid sidan av den kommunala revisionen. Den politiska debatten kanockså vitaliseras genom interpellationsinstitu-tel. Även frågorna är viktigasom medel att få upplysningar och skapa debatt. Regeringen anser därför att detär väsentligt att lagen innehåller regler som tillgodoser dessakommunaldemokratiska aspekter. Området är så viktigt atl det behövs mer ännågra allmänt hållna regler och därför får intresset av lokala variationer ståtillbaka. Adressatkretsen utvidgas Prop. Dennuvarande huvudregeln atl interpellationer får riktas lill ordföranden i ennämnd eller beredning bör behållas. Den bör emellertid kompletteras med enregel som ger fullmäktige frihet atl utvidga mottagarkrelsen. Sommotiv för detta vill regeringen främst anföra att interpellationsin-stituletkan ses som elt led i systemet för utkrävande av politiskt ansvar. Del kandärför vara rimligt att kommuner och landsting som har förtroendevalda med ettövergripande ansvar utan att vara nämndordförande får möjlighet att föreskrivaall en inlerpellation skall riktas direkt till dessa personer. Fullmäktige bördärför ges frihet att efter de lokala förhållandena bestämma vilkaförtroendevalda som skall kunna interpelleras utöver den obligatoriska kretsen.Denna möjlighet får särskild betydelse i ett målstyrt system. Medhänsyn till variationerna i nämndorganisationerna ser vi del inte som möjligtatl närmare ange vilka förtroendevalda som skall kunna interpelleras direkt. Viförutsätter dock atl fullmäktige inte kommer atl bestämma kretsen till andra ände politiskt direkt ansvariga. Det är självklart att det inte i något fall böröppnas en möjlighet att interpellera revisorerna med hänsyn lill densärställning som de intar bland de förtroendevalda. Det finns heller ingenanledning att införa regler om inlerpellation till fullmäktiges ordförande.Någon svarsplikt föreligger inte vid inlerpellation och inte heller vid fråga.Vi anser det därför inte nödvändigt atl skriva in elt direkt förbud mot atlinterpellera vissa förtroendevalda. Enutvidgad krets av adressater förutsätter också atl fullmäklige medger fleraförtroendevalda yttranderätt vid sina sammanträden. En sådan möjlighet börskapas. Nuvaranderegler gör del, om fullmäktige föreskriver det, möjligt för ordföranden istyrelsen alt lämna över en inlerpellation till en sådan styrelseledamot i ettkommunall företag som fullmäklige har vall. Viföreslår att denna regel behålls. Däremot anser vi inte alt styrelseledamöternai företagen skall kunna interpelleras direkt. Vi riktar därvid främstprincipiella invändningar mot atl en inlerpellation skulle få ställas direkt tillpersoner som inte har någon uppgift inom den egentliga kommunala förvaltningenoch som formellt står utanför denna. Dessutom anser vi att möjligheten altöveriämna en inlerpellalion ger tillräckliga möjligheter att i eninterpellationsdebatl i fullmäktige kunna diskutera frågor som rör verksamheteni de kommunala företagen. Detfinns vissa principiella skillnader mellan interpellalioner och frågor. Ensådan är alt en fråga skall avse tämligen okomplicerade ämnen, medan en interpellationär avsedd för angelägenheter av större intresse.