prop · GE03117 · 1990-12-31 00:00:00 — Beslutetbör enligt vår mening ha formen av etl godkännande av årsredovisningen.Eftersom årsredovisningen som sådan inle är förenad med några rättsverkningar,kommer fullmäktiges beslut inte heller att ha några rättsverkningar. Beslutetfår endast den betydelsen att det markerar att fullmäktiges behandling avårsredovisningen är avslutad. Möjlighetenför allmänheten att la del av årsredovisningen börjÖrbäUras Deav regeringen i det föregående föreslagna lagreglerna om årsredovisningenavser främst att öka fullmäktiges möjligheter all kontrollera atl nämndernaföljt fullmäktiges riktlinjer för verksamheten och om de politiska målenuppnålls. Minstlika betydelsefullt är det enligt vår mening atl förbättra informationen tillallmänheten om hur den kommunala verksamheten skötts under budgetåret. Idetta syfte föreslår vi dels en bestämmelse liknande den som gäller styrelsensförslag till budget, nämligen atl årsredovisningen skall hållas tillgänglig förallmänheten från och med kungörandet av del sammanträde med fullmäktige då denskall godkännas, dels en bestämmelse som ger fullmäktige möjlighet att bestämmaall allmänheten får komma och ställa frågor om årsredovisningen vid ettsammanträde med fullmäktige. Vianser att dessa förslag och våra förslag i övrigt beträffande årsredovis ningen bör skapa ett ökat intresse hos kommunmedlemmarna för hur kommunen eller sköts i ekonomiskt hänseende. Vi menar att en förstärkning av "medborgarrevisionen" är viktigt ur demokratisksyn punkt. Regeringensförslag: En ny lagregel införs som framhåller den enskilde revisorns oberoendeställning. Kommitténsförslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna:Remissinstanserna tillstyrker kommitténs förslag eller lämnar det utanerinran. Skälen för regeringensförslag: Revisorerna intar en oberoende slällning i förhållande lill dem som deskall granska. återspeglas i atl revisorerna samfällt kan sköta sin egenförvaltning, all budgetberedningen av revisorernas anslag kan ske genomsärskild budgetberedning och att revisorerna själva kan lämna en redogörelseför förbrukningen av revisionsanslaget till fullmäktige. Också inbördes ärrevisorerna emellertid oberoende av varandra. En revisor kan inte överröstas avde andra revisoierna. Varje revisor har därför rätl atl anföra en egen mening irevisionsberättelsen. Det finns inte ens någol hinder mol all var och en avrevisorerna avger en egen revisionsberättelse. Atl den enskilde revisornhar denna slällning bör framgå av lagen. Härigenom inskärps vad som redangäller. Regeringen föreslår därför att det införs en bestämmelse irevisionskapitlel som talar om alt varje revisor fullgör sitt uppdragsjälvständigt. Regeringensförslag: På ett tydligare sätt än i den nuvarande kommunallagen anges i dennya lagen alt det är all den verksamhet som bedrivs inom nämndernasansvarsområden som skall granskas och inle bara det arbete som nämnderna självautfört. Revisorernasförhållande till de specialreglerade verksamheterna inom nämnderna klargörs. Kommitténsförslag:Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Deflesta remissinstanserna lillslyrker i huvudsak kommitténs förslag eller lämnardet utan erinran. Några remissinstanser föreslår en bestämmelse om altrevisionen skall utföras enligt god revisionssed eller god kommunalrevisionssed. Ett par remissinstanser, bl.a. , tar medanledning av förslaget om "koncernredovisning" upp frågan om deförtroendevalda revisorernas granskning av de kommunala företagen. Skälen för regeringensförslag Prop. 1de nuvarande reglerna om revisorernas uppgifter anges att revisorerna skallgranska styrelsens och övriga nämnders verksamhet. Bestämmelsen har en dubbelfunktion. Dels skall den ange gränserna för revisorernas granskningsverksamhet.Dels skall den upplysa om vem som har revisionsansvar. Bestämmelsenkan lält ge det felaktiga intrycket att det bara är den verksamhet somslyrelsen och nämnderna själva har ulförl som är föremål för revisorernasgranskning. Revisorerna skall ju emellertid också granska all annan verksamhelsom bedrivs inom nämnderna. Det kan handla om sådan verksamhet som bedrivs avutskott och partssammansatta organ. Del kan också vara fråga om verksamhet sombedrivs av anställda och enskilda förtroendevalda med eller utan beslutanderättefter delegering. Regeringenföreslår därför att bestämmelsen ändras så all del klarare framgår vilkagränserna för revisorernas granskningsverksamhet egentligen är. Delta bör skegenom atl i slällel för orden "styrelsens och övriga nämnders verksamhet"orden "all verksamhet som bedrivs inom nämndernasverksamhetsområden" används i den nya lagen. Samtidigtsom bestämmelsen får denna nya lydelse bör den fråntas sin dubbla funktion attockså upplysa om vem som har revisionsansvar. Den upplysningen bör i ställetlämnas i reglerna om revisionsberättelsen genom en föreskrift som talar om vemrevisorerna får rikta anmärkning mot. Viär inte beredda atl föreslå en bestämmelse alt revisionen skall utföras enligtgod revisionssed eller god revisionssed. De förtroendevaldarevisorerna bör i stället helt fritt kunna få prioritera utnyttjandet av sinaresurser sä att granskningen blir sä bra som möjligt mot bakgrund av de kravsom lagen ställer upp. Granskningav den specialreglerade verksamhelen Revisorernasuppgifter när det gäller de specialreglerade nämnderna har inte uttryckligenreglerats i den nuvarande kommunallagen. I samband med lagens tillkomst uppgavdepartementschefen att han inte fann det möjligt att lösa degränsdragningsproblem som uppkommer vid revision av dessa nämnder genomföreskrifter i lag (prop. 1975/76:187 s. 533). Ipraxis har det dock utbildats vissa principer för revisorernas skyldigheteroch befogenheter med avseende på de specialreglerade nämnderna. Som huvudregelanses gälla att revisorerna inte får granska ärenden som avserrnyndighetsutövning mol någon enskild. Från detta förbud finns två undantag.Del ena undantaget innebär att granskning får ske om ett beslul i ärendet elleren underlåtenhet atl falla beslut har vållat kommunen eller landstingetekonomisk förlust. Det andra undantaget innebär att revisorerna får göra enallmän granskning för all kontrollera handläggningsrutiner, standardfrågor etc. Detfinns en uppenbar risk för atl del kan skapa osäkerhet och ge upphov till oklarheter, missförstånd och tvister i revisionsarbetet, om 126 förhållandet mellanrevisionen och de specialreglerade verksamheterna inte preciseras i lag.Regeringen föreslår därför all del för tydlighetens skull införs en lagregel irevisionskapitlel som klargör dessa saker. Revisorernaoch de kom munala jöretagen nuvarande kommunallagen saknas det regler om att de förtroendevaldarevisorerna skall granska de kommunala förelagen. En"koncernredovisning" ger otvivelaktigt revisorerna bättre möjligheterän tidigare atl pröva om ett kommunalt företags verksamhel utövas på elt frånkommunens eller synpunkt ändamålsenligt sätt. Samtidigtär emellertid del underiag revisorerna har för sin prövning svagt och ger iprincip inte bättre möjligheter till insyn än de som erbjuds övrigaförtroendevalda eller andra intressenter. De kommunala företagen är ocksåunderkastade sin egen revision. En utvidgning av de förtroendevaldarevisorernas uppgifter till att omfatta även en granskning av de kommunalaföretagen skulle därför i praktiken kunna leda till en dubbelgranskning, somkan medföra att den kommunala revisionen uppfattas som någon form avöverrevision i förhållande till företagsrevisionen. Enbättre väg att gå för att fullmäktige skall tillförsäkras den information om dekommunala företagen som från synpunkt är relevant är i stället attförsöka få företagsrevisionen utförd så alt detta informalionsbe-hovtillgodoses. Detkan uppnås genom all del kommunala ändamålel med verksamheten anges på etttydligt sätt i företagets bolagsordning eller motsvarande. Företagetsförvaltningsberättelse och därmed också förelagsrevisorernas prövning kommer dåall ta sikte på hur förelaget har sköll en anförtrodd lokal samhällsuppgift ochom det kommunala ändamålet har uppnåtts. Avdessa skäl anser vi au del inte bör införas några bestämmelser i lagen som gördet till en skyldighet för de förtroendevalda revisorerna alt granska också dekommunala förelagens verksamhet. Dellainnebär emellertid inte all revisorerna med vårt förslag är förhindrade all pågrundval av "koncernredovisningen" göra vissa allmänna ullalanden omde kommunala förelagen. Tvärtom anser vi att del kan vara en bra ordning om deförtroendevalda revisorerna påtar sig den uppgiften. hindrar altfullmäktige lar in föreskrifter om delta i revisionsregle-menlel. 4.9.3Revisorernas rätt till upplysningar m. m. Regeringensförslag: Lagreglerna om revisorernas rätt att få upplysningar m.m. ändras så,atl inle bara nämnderna ulan också de anställda anges i lagen som skyldiga attlämna revisorerna upplysningar m. m. Kommitténs förslag:Överensstämmer i sak med regeringens. Remissinstanserna:Alla remissinstanser utom kammarrällen i tillstyrker eller lämnarkommitténs förslag ulan erinran. All särskilt peka ut anställda som skyldigaatt lämna upplysningar m. m. stämmer inte enligt kammarrällen överens medlagförslagels synsätt på förhållandet mellan förtroendevalda och anställda. Detleder enligt kammarrätten också till brister i samspelet med sekretesslagensregler. Skälenför regeringens förslag: Så som de nuvarande bestämmelserna om revisorernasrätt till upplysningar m. m. är utformade får man närmast del intrycket atl detbara är nämnderna som är skyldiga att lämna upplysningar m. m. tillrevisorerna. Inomden juridiska litteraturen har det emellertid antagits atl också de anställdahar en sådan skyldighet (se Kaijser/Riberdahl, Kommunallagarna II, 6 uppl. s. 566). I de flesla fall torde detvara så, alt det faktiska lämnandet av upplysningarna görs av de anställda. Deagerar därvid för nämndens räkning och skyldigheten följer avanställningsförhållandet. Regeringen är av denuppfattningen atl del av lagen bör framgå aU även de anställda har enskyldighel all lämna upplysningar m. m. till revisorerna. En sådan bestämmelseinnebär emellertid inte bara som kommittén har anfört etl förtydligande av vadsom gäller , utan formellt sett en utvidgning avupplysningsskyldigheten för de anställda. De får därigenom en självständigupplysningsskyldighet skild från och utöver den skyldighel som kan följa avanställningsförhållandet. Vianser atl en sådan regel inle på någol avgörande sätt avviker fiin det synsättpå förhållandet mellan förtroendevalda och anställda som lagförslaget i övrigtpräglas av. Inteheller torde det uppkomma några problem vid tillämpningen av sekretesslagen.Visserligen utgår 14 kap. I § sekretesslagen, där det anges att sekretess intehindrar alt uppgifter lämnas till annan myndighet om uppgiflsskyldighet följerav lag eller förordning, från all det är myndigheten som lämnar uppgifter.Lagregeln anses emellertid vara tillämplig även när en offentlig funktionär ärskyldig att lämna uppgifter utan atl därvid handla på myndighetens vägnar. 4.9.4Kretsen revisionsansvariga m. m. Regeringensförslag: Kretsen revisionsansvariga utökas till att omfatta också enskildaförtroendevalda i styrelsen, övriga nämnder och fullmäktigeberedningar. Alla förtroendevaldamed revisionsansvar, oavsett om de är ledamöter i fullmäktige eller inte, fårrätt att delta i fullmäktiges överläggning när revisionsberättelsen över denverksamhet som de har deltagit i behandlas. Kommitténs förslag:Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstansernatillstyrker kommitténs förslageller lämnar det utan erinran. Några remissinstanser, bl.a. Prop.1990/91:117 kommun,vill att även förvaltningschefer skall ha revisionsansvar. , menar alt alla anställda som förbrukarkommunala medel skall liksom förtroendevalda omfattas'av Skälen för regeringens förslag Individuellt revisionsansvar för de förtroendevalda börinföras Revisionsansvar bärs kollektivt av varje nämnd.Detta har ibland fått otillfredsställande följder. Sålunda har det hänt atlstyrelser och andra nämnder har vägrats ansvarsfrihet, trots att defelaktigheter som har påtalats har begåtts av enskilda förtroendevalda utan attstyrelsen eller nämnden känt till de åtgärder som vidtagits. Del är inlerimligt att en styrelse eller en annan nämnd skall bära ett kollektivtrevisionsansvar i dylika fall, även om dessa är sällsynta. Det finns därför etlbehov av alt komplettera det kollektiva revisionsansvaret för styrelsen och deövriga nämnderna med ett individuellt revisionsansvar för de förtroendevalda. Eftersom de förtroendevalda har utsetts av fullmäktige,torde del inte finnas några principiella hinder mot att ålägga dem ett sådantindividuellt revisionsansvar. Regeringen föreslår därför all det i den nyalagen införs regler om etl individuellt revisionsansvar för de förtroendevalda. De anställda bör inte omfattas av revisionsansvar Fall har även förekommit där en styrelse eller en annannämnd fått bära ell kollektivt revisionsansvar när en anställd har vidtagitåtgärder som varit felaktiga och som styrelsen eller nämnden inte känt till.Mot den bakgrunden kan det finnas anledning att införa elt revisionsansvar förde anställda i kommuner och landsting. Frågan om de anställda skall omfattas av revisionsansvarär emellertid något annorlunda än när del gäller de förtroendevalda.Kommunallagen utgår visserligen från att det finns anställda i kommunerna ochlandstingen men dessa utgör principiellt sett inget obligatoriskt inslag i denkommunala organisationen. De anställda är underställda nämnderna och har inlenågol direkt ansvar gentemot fullmäktige. De är underkastade ellarbets-rällsligl ansvar. Redan dessa omständigheter talar mot att man skall åläggade anställda etl revisionsansvar. Mol etl sådant åläggande talar dessutom praktiska skäl. Omalla anställda som förbrukar kommunala medel eller fattar beslut efterdelegering skulle omfattas av revisionsansvar, skulle kretsen avrevisionsansvariga bli myckel stor. I några av de större kommunerna skulle detröra sig om flera tusen personer. Under sådana oi'r'iständigheler kan rnanifrågasätta det meningsfulla med ett revisionsansvar för de anställda. Nämnderna är vidare skyldiga att kontrollera denverksamhet som bedrivs inom deras ansvarsområden. Om del skulle visa sig att en anställd 12S 9 1990/91. somfåll i uppdrag all falla beslut har överskridit sina befogenheter eller påProp. 1990/91:117 annat sätt fattat ett felaktigt beslut, kan nämndenåtminstone i vissa fall vidta nödvändiga åtgärder för atl åstadkomma rättelse.För att förhindra felaktiga beslut i fortsättningen från den anställdes sidakan nämnden också återkalla delegeringsuppdraget. Om elt klandervärt beteendesom inte bör belastas en nämnd skall tas upp i revisionsberättelsen, har revisorernadessutom en möjlighet atl beskriva sakförhållandena så att nämnden undgårkollektivt ansvar. Omman skulle införa etl revisionsansvar för de anställda vid sidan om derasnuvarande arbelsrättsliga ansvar, uppkommmer dessutom svårigheter att bedömade arbetsrättsliga effekterna av en vägrad ansvarsfrihet. 1och för sig kan de anställdas ansvar antas komma atl öka i ett målstyrt syslem.Med de ökade delegeringsmöjligheler sor'n regeringen föreslår kan ocksåbeslutanderätt i driftsfrågor överföras till de anställda. Givelvis bör någonform av ansvar kunna utkrävas för skötseln av sådana frågor. De juridiskainstrument som står till förfogande inom del arbelsrättsliga systemet kandärvid i sig antas vara tillräckliga, varför vi inte anser atl del finnsanledning att införa ell revisionsansvar för alla anställda inom kommuner ochlandsting. Enkommuns eller ett landstings företrädare i etl parlssammansall organ ärkommunalt förtroendevalda på sä sätt att de väljs av fullmäktige eller a vstyrelsen eller någon annan nämnd som fullmäktige utser. Enligt uttalanden iförarbetena (prop. 1978/79:188 s. 42 f) till bestämmelserna om de partssammansatlaorganen bör emellertid den kommunala arbetsgivarens representation i huvudsakfullgöras av tjänstemän. Arbetslagarnas företrädare utses av berördaarbetstagarorganisationer. Detta gör atl de partssammansatta organen enligtvår mening bör behandlas på samma sätt som de anställda när det gäller fråganom de skall åläggas revisionsansvar eller inle. Förvaltningscheferbör inle heller omfattas av revisionsansvar Förvallningschefernaintar en särställning bland de anställda. Den pågående utvecklingen mot ökadmålstyrning och de nya reglerna om vidaredelegering som regeringen föreslårgör att förvaltningschefernas roll inom den kommunala organisationen iframliden kommer att öka i betydelse. Även om vi inte är beredda all föreslåell revisionsansvar för alla anställda, är delta omständigheter som talar förall man ålminslone bör överväga elt särskilt revisionsansvar förförvaltningscheferna. Ettsystem med revisionsansvar för förvaltningscheferna är emellertid inte hellerfritt från invändningar. Det finns flera omständigheter som talar mot att manskall ålägga förvaltningscheferna ett sådant ansvar. Ensådan omständighet är den koppling som finns mellan revisionsan svaret och det politiska ansvaret. Förvaltningscheferna är inte politiker. De är och det gäller också i ett målstyrt system biträden åt nämnder na. Såsom underställda nämnderna ansvarar förvaltningscheferna mot dessa. Liksom övriga anställda är de också underkastade ett arbetsrättsligt ansvarssystem. Vidare skulle eltinförande av revisionsansvar för förvallningscheferna kunna medföra all derättsligt sett uppfattas som likställda med de kommunala bolagensverkställande direktörer. De senare har ju enligt föreskrifterna iaktiebolagslagen ell revisionsansvar jämsides med ledamöterna ibolagsstyrelsen. Även om de verkställande direktörernas funktion är annorlundagenom att de svarar för bolagens fortlöpande förvaltning, skulle ettrevisionsansvar för förvallningscheferna kunna medföra en om icke formell så ivart fall faktisk maktförskjutning från de förtroendevalda tillförvaltningscheferna. En sådan maktförskjutning är inte önskvärd. Den skulleheller inle passa in i elt målstyrt system, eftersom den grundläggandefördelningen av beslutanderätten i kommunerna och landstingen inle är ändrad ietl sådant system. Vianser därför att inte heller förvaltningscheferna bör ha revisionsansvar. Rällenatl delta i debatten om ansvarsfrihet Enligtde nuvarande jävsreglerna har ordföranden och vice ordförande i en nämnd, oavsettom de ar ledamöter i fullmäktige eller inle, en räll all delta i fullmäktigesöverläggning när revisionsberättelsen över den egna nämndens verksamhetbehandlas. Syftet med denna regel är all de nämnda personerna skall hamöjlighet atl på nämndens vägnar få förklara och försvara sig när frågan omansvarsfrihet skall prövas. Eftersomenskilda förtroendevalda enligt regeringens förslag skall ha revisionsansvar,bör också dessa personer få möjlighet att förklara och försvara sitt handlandeinför fullmäklige när fullmäktige behandlar revisionsberättelsen över denverksamhet som de har deltagit i. Viföreslår därför en bestämmelse om della. 4.10.1 Ny terminologi och redaktionell utformning Regeringensförslag: Reglerna om kommunalbesvär görs tydligare och mer överskådliga. Vissasärdrag för kommunalbesvären som har utbildats i rättstilllämpningen uttrycksdirekt i lagtexten. Termen kommunalbesvärersätts av laglighetsprövning. Kommitténs förslag:Överensstämmer i huvudsak ined regeringens. En skillnad är att kommitténföreslår att en del bestämmelser skall föras över frånkommunalbesvär"skapitlel i kommunallagen till förvaltningsprocesslagen(1971:291, ändrad senast 1990:1412). Remissinstanserna:Remissinstanserna är i stort sett positiva till kommitténs förslag.Regeringsrätten, kammarrätterna i och samt kammarkollegietföreslår ytterligare en del redaktionella och språkliga ändringar. Den föreslagna termenlaglighetsprövning tillstyrks av bl. a. regeringsrät- Prop. 1990/91:117 len,kammarrätten i , , , , , ,, och Falu kommuner, och samtav och . Förslaget avstyrks av JO,kammarrätten i Slockholm, juridiska fakultetsnämnderna vid ochUppsala universitet saml av . Kammarrätternai Slockholm och samt juridiska fakultelsnämnden vid Uppsalauniversitet avstyrker förslaget om alt föra över vissa bestämmelser tillförvaltningsprocesslagen. Reglernaom kommunalbesvär finns i 7 kap. KL. Kommunalbesvärkan sägas ulgöra en form av medborgarlalan. Ändamålet är att se lill att denkommunala självstyrelsen utövas på ett rältsen-ligt sätt. Kännetecknande förkommunalbesvären är all endasl kommunmedlemmar får överklaga, all beslutenendast kan angripas på de punkter som anges i kommunallagen och att prövningenär begränsad till laglighe-len av ett beslut. Om besvären bifalls får beslutetbara upphävas men det får inte ersättas med etl nytt beslut. Kommunalbesväranförs hos en kammarrätt. Kammarrättens beslut kan överklagas hosregeringsrätlen. En förulsällning för all beslutet skall prövas av regeringsrättenär atl prövningstillstånd meddelas. Icivildepartementet övervägs frågan om hur man bör klara ut vissafrågor om förhållandet mellan kommunalbesvär och förvall-ningsbesvär. Denspråkliga och systematiska utformningen Iolika utredningssammanhang där kommunalbesvären har behandlats lidigare har delframförts önskemål om atl få fram tydligare och mer överskådliga regler. Ellsätt att tillgodose sådana önskemål är att låta vissa särdrag förkommunalbesvärsprocessen som har utbildats i rättstillämpningen framgå avlagtexten. Del gäller bl.a. del utmärkande draget atl kammarrätten endasl fårupphäva eller inte upphäva etl överklagat beslut, men inte sälta ell nyttbeslul i dess ställe. Härigenom markeras att del ytterst är fråga om en renlegalitetsprövning och inte i första hand en lämplighetsprövning. Kommilténföreslår att innehållet i 7 kap. 4 § KL skall flyttas över tillförvaltningsprocesslagen. I den nämnda paragrafen återfinns vissa processuellabestämmelser som gäller specifikt för kommunalbesvärsprocessen. Ilikhet med några remissinslanser har regeringen i denna fi"åga en annan uppfaltning än kommittén. Vi fäster särskild vikt vid det upplysningsvär de för enskilda rättssökande som ligger i atl de processuella bestämmelser som är speciella för kommunalbesvärsprövningen återfinns i kommunalla gen. Det rimmar dessutom mindre väl med förvaltningsprocesslagens ka- 132 raktär av generellförfarandelag att i den lagen införa specialbestämmelser Prop. 1990/91:117för kommunalbesvären. Uttrycketkommunalbesvär infördes i rubriken till kommunalbesvärska-pitlet i 1977 årskommunallag. Begreppet var dock etablerat . Orsaken tillatt del fördes in i lagen var all man ville klargöra att kommunalbesvär är ensärskild typ av besvär, som i flera viktiga avseenden skiljer sig frånförvaltningsbesvären. Ettskäl för att nu byta terminologi är den alli'nänna strävan att ta bort ordetbesvär ur all förfatlhingsmateria. Det finns också etl behov av alt på ett ännubättre sätt klargöra skillnaden mellan kommunalbesvär och förvallningsbesvär.Regeringen anser att laglighetsprövning är etl bra ersättningsord. Viär medvetna om att detta förslag inte är hell invändningsfritt. är detofrånkomligt all det vid prövningen i ett kommunalbesvärsmål vägs in vissalämplighetsaspekter i bedömningen och i vissa förvallnings-besvärsmål kan detbli fråga om en i princip ren laglighetsbedörnning. Del kan därför sägas alttermen laglighetsprövning till en del kan vara missvisande som beteckning påkommunalbesvären. Å andra sidan är det ingen tvekan om att kärnpunkten ikommunalbesvärsprövningen är just legali-telsprövningen. Vi anser därför atttermen laglighetsprövning, även om vissa invändningar kan riktas mot den, påetl värdefullt säll kan bidra till all öka allmänhetens kunskap om vadrättsmedlet i första hand innebär. Förhoppningsvis kan därigenom vissamissförstånd och onödiga processer undvikas. Förslagethindrar givelvis inle att ullryck med ordet kommunalbesvär även i framliden kananvändas i olika sammanhang, t.ex. när kommunalbesvär och förvaltningsbesvärjämförs med varandra.