prop · GE03100 · 1990-12-31 00:00:00 — Visningsersättningåt bild- och fbrmkonstnärer Deundersökningar som gjorts av konstnärernas ekonomiska och sociala förhållandenvisar att särskilt bildkonstnärer och konsthantverkare har lågagenomsnittsinkomster. Jag finner det därför speciellt angeläget att statenmedverkar till att förbättra dessa gruppers ekonomiska situation. Detta bör iförsta hand ske genom en ökning av den kollektiva visningsersättningen åtbild- och formkonstnärer. Jag kommer under berört anslag att föreslå en kraftiguppräkning av visningsersättningen. Jag anser att det är inom ramen för dennaersättningsform som de mest konstruktiva insatserna kan göras och godalösningar kan uppnås i samförstånd med organisationerna. För detta talar densuccessiva förändring av principerna vid fördelningen av tillgängliga medel urbildkonstnärsfonden som genomförts . Jag utgårifrån att den förstärkning som jag nu finner anledning att föreslå ytterligarekommer att underlätta en samstämmighet i synen på hur medlen bör användas. KRO har i sitt remissvar på konstnärsutredningenerinrat om de önske mål om konstruktion av en beräkningsgrund för visningsersättningen samt förhandlingsrätt rörande ersättningsnivån som organisationen upprepade gånger framfört. Fråganom hur ett system för ersättningsberäkning som knyter an till Prop. 1990/91:100samhällets faktiska innehav av konst skall utformas behandlades utförligt iBil. 10 samband med visningsersättningens tillkomst (prop. 1981/82:100bil. 12, prop. 1981/82:128, KrU 30, rskr. 360), varvid en rad praktiska ochprincipiella svårigheter uppmärksammades. De beräkningsförslag som senare iolika sammanhang förelagts mig av bl.a. KRO har inte övertygat mig om att en påsärskilda grunder utförd anslagsberäkning skulle ge konstnärerna störrefördelar än en traditionell budgetprövning. Jag förutsätter vidare att det inom berördaorganisationer råder allmän enighet om att visningsersättningen även ifortsättningen skall utgå kollektivt till konstnärskåren. Därmed finns inteheller något tekniskt krav på att knyta medelsberäkningen till ett faktisktnyttjande eller innehav av konstverk. Det samråd om ersättningsbehovet iförhandlingsliknande former, som förekommit som ett led i den årligabudgetberedningen, har alltid avsett ett totalbelopp. Jag har inte uppfattatatt detta har utgjort något praktiskt hinder i samtalen. Jag har således inteför avsikt att nu ta initiativ till nya former för regeringens beredningsarbetevad gäller visningsersättningen. Vidavvägningen mellan olika konstnärsgruppers stödbehov har jag tagit hänsyn tilldet utnyttjande av tonsättares och fonogramartisters verk som sker genombiblioteksutlåningen av noter och fonogram. Jag är dock inte beredd att förordanågon teknisk förändring av beräkningsgrunderna för den särskilda insatsen förtonsättare och fonogramartister. Detta innebär att de medel som ställs tillkonstnärsnämndens förfogande för ifrågavarande ändamål inte heller ifortsättningen bör vara relaterade till bibliotekens innehav eller utlåning avmusikalier. Efter en allmän rimlighetsbedömning vill jag dock föreslå en ökningav det belopp som utgår för särskilda insatser för upphovsmän på musikområdetsamt till musiker och sångare. Beloppet bör ökas med 2 milj. kr., vilket jagberäknar under berört anslag. Jag finner det också motiverat att öka denersättning som utgår till författare och översättare för utnyttjande av derasverk i form av talböcker och taltidningar. Jag har under berört anslag beräknaten höjning av talboks-och taltidningsersättningen med 1,5 milj.kr. Jag vill slutligen redovisa att jag som ettresultat av den överenskommelse som slutits mellan regeringen och berördaupphovsmannaorganisa-tioner om biblioteksersättningens grundbelopp under berörtanslag kommer att föreslå en höjning av ersättningen med , så attgrundbeloppet för nästa budgetår uppgår till för hemlån av originalverk.Biblioteksersättningen kommer därigenom att haökat med . 5.8 Skatter och socialaavgifter Prop. Min bedömning: har en omläggning avinkomstbeskatt-ningen genomförts. 1 flera avseenden har reglerna utformats medsärskild hänsyn till konstnärernas förhållanden. Några ytterligare åtgärder kaninte komma i fråga. Ett särskilt stöd för att motverka uttaget av egenavgifterbör inte införas. Utredarens förslag: Nuvarande principer förstipendiebeskattning ändras inte. Skattelagstiftningen kompletteras medytterligare anvisningar rörande avdrag för kostnader i konstnärlig verksamhet.Ett särskilt stöd på 25 milj. kr. inrättas för att kompensera uttaget avegenavgifter hos rörelse-idkande konstnärer. Remissinstanserna: Konstnärsorganisationerna,konstnärsnämnden m.fl. ansluter sig till vad utredaren anfört i skattefrågorna.Vad gäller kompensation för egenavgifter genom ett särskilt stöd tillstyrkerKLYS m. fl. förslaget som principskiss men anser att utformningen av stödet börbearbetas ytterligare. () motsätter sig en direkt kopplingav stödet till egenavgifterna och de ådiga inkomstdeklarationerna, medan riksförsäkringsverketinte har någon principiell invändning mot förslaget eftersom det inte påverkarsocialförsäkringens finansiering eller gällande avgifts- och förmånsregler. Skälen för min bedömning: För att bidrag,ersättningar och sysselsättningsfrämjande åtgärder skall få avsedd positiveffekt är det självfallet angeläget att insatserna inte motverkas avregelsystem på andra områden än det kulturpolitiska. Utredaren har särskiltframhållit vikten av att skatte- och avgiftssystemen anpassas till konstnärernasi många fall särpräglade arbetsförhållanden. Under beredningsarbetet medskattereformen överlämnade utredaren en skrivelse om konstnärernasskatter och avgifter. Skrivelsen innehöll synpunkter på en rad av de lagförslagpä skatteområdet som var föremål för regeringens prövning. på att framlagda förslag om utvidgad mervärdesskatt, avskaffande avupphovsmannakontot, höjt vinstkriterium och kvittnings-förbud skulle få svårakonsekvenser för konstnärernas ekonomi om de genomfördes. De konstnärliga ochlitterära yrkesutövarnas särskilda förhållanden har på väsentliga punkterbeaktats vid den reformerade inkomstbeskattningens slutliga utformning (prop.1989/90:110 och 111, SkU 30-31. rskr. Detta har också noterats medtillfredsställelse i konstnärsorganisationernas remissyttranden överkonstnärsutredningens huvudbetänkande. Utredaren uppehåller sig också vid frågan ombeskattningen av bidrag och stipendier. Även i denna del har konstnärernas kravtillgodosetts genom att beslutat att stipendier och liknande bidragskall vara skattefria i samma utsträckning som (prop. 1990/91:54,SkUlO). Utredaren har vidare pekat på behovet avkompletterande lagregler när det gäller rätten till avdrag för frilansandeskådespelares m.fl. arbetskostnader och rörelseidkande konstnärers kostnaderför arbetsrum och resor. En av de bärande tankarna bakom skattereformen är attskattereglerna skall utformas så att deleder till en mera likformig beskattning. frånkravet på enhetliga regler är därför få i skattereformen. Som framgår Prop.1990/91:100 av min redogörelse så utgör konstnärerna antagligen dengrupp för Bil. 10 vilken flest undantag gjorts. Jag är mot den bakgrundeninte beredd att föreslå ytterligare särregler. Jaghar i dessa frågor samrått med chefen för . Utredaren föreslår vidare att konstnärerkompenseras för betalning av egenavgifter genom ett särskilt stöd. a. till att socialavgifter m. m. även betalas på anställda konstnärers lönkan jag inte biträda förslaget. Härutöver vill jag erinra om att jag i detföregående angivit vissa huvudlinjer för avvägningen mellan olika behov inomramen för den föreslagna totala satsningen i syfte att förbättra konstnärernasvillkor. Därvid har jag bl. a. framhållit det angelägna i att tillmötesgåbildkonstnärernas berättigade krav på högre visningsersättning. Min bedömning: Det är angeläget att kulturlivet iSverige kan få stimulans och inspiration genom kontakter med andra länder.Staten bör medverka till att dessa möjligheter ökar. Jag föreslår därför attav de medel som avser bidrag till konstnärer skall särskilda insatser göras föratt öka konstnäremas möjligheter till kontakter och utbyte med andra länder.Mina förslag redovisas under anslaget Bidrag till konstnärer. Utredarens förslag: Utredaren föreslår en ökning avmedlen till . och insatserna för kulturutbyte. Remissinstanserna: De remissinstanser som yttratsig i frågan tillstyrker i princip utredarens förslag. Skälen for min bedömning: De internationellakontaktema får allt större betydelse inom alla samhällsområden. Det gällerockså inom kulturområdet. Det är väsentligt att det svenska kultudivet gessamma möjligheter till stimulans från andra länder och kulturer som verksamhetinom andra samhällssektorer. Vi står nu inför när det internationellakulturutbytet kommer att bli alltmer betydelsefullt, inte minst i ett nytt ochöppnare . Detta kommer att öka kraven på medverkan från svenskt kulturlivi olika internationella sammanhang. De impulser utifrån som gästspel,konstutställningar, författar- och konstnärsbesök m. m. kan ge är också avavgörande betydelse för vårt kultudivs mångfald och vitalitet. Europarådetsexaminatörer av den svenska kulturpolitiken påpekade i sin rapport från år 1989Statlig kulturpolitik i att det finns en viss brist på kontakt medandra länders konstnärer och konstnärliga produktion. Den svenska staten bordeenligt examinatörerna fundera på möjligheterna att presentera mer av det somproduceras utomlands, både för att skola publiken och stimulera konstnärerna. Det är väsentligt att samhället på olika sätt gördet möjligt för svenskt kulturliv att delta i det internationellakulturutbytet. Statens roll i kulturutbytet är att stödja kulturlivets egnabehov och önskemål utan att styra innehåll och inriktning. De statligastödåtgärderna bör således syfta till att underlätta och stimulerautbytet över gränserna genom att bidra till att Prop. 1990/91:100 ekonomiska och tekniska hinder kan övervinnas. För många kulturinstitutioner i synnerhet destora teatrarna och museerna är kulturutbytet en naturlig del avverksamheten. Anslagen till dessa verksamheter förutsätts också täckakostnaderna för detta utbyte, även om behoven överstigertillgångarna. De fritt arbetande konstnärerna har emellertid en svåraresituation. Detta har framhållits i betänkandet (SOU 1988:9) Sverigeinformationoch kultursamarbete, där utredaren föreslår en kraftig ökning av de statligabidragen till kulturutbyte inom alla områden. Dessa förslag har fångats upp avkonstnärsutredningen. Jag delar utredarens bedömning att det ärväsentligt att resurserna för det internationella kulturutbytet förstärks. Jagvill erinra om att efter förslag budgetproposition och fick ökade resurser för detta ändamål. Vidarevill jag erinra om att även konstnärsnämnden fått sådana förstärkningar av sinabidrag. För att ytterligare förbättra konstnärernas möjligheter att delta iinternationellt kulturutbyte bör de medel som avser bidrag till konstnärerförstärkas. Jag återkommer till denna fråga under anslaget Bidrag tillkonstnärer. Jaghar för avsikt att föreslå regeringen att lägga fram en särskild propositionom radio- och TV-frågor för beslut av under innevarande riksmöte.Förslagen från i betänkandet (SOU 1989:73) TV-politiken ochradiolagsutredningen i betänkandet (SOU 1990:7) Lagstiftning för reklam isvensk TV samt frågan om medelstilldelningen till , televerketoch radionämnden för avses komma att behandlas i propositionen. Vidregeringens behandling av dessa frågor medverkar en beredningsgrupp rnedrepresentanter för de i företrädda politiska partierna. gällande film- och videoavtal är uppsagt ochupphör att gälla den . Regeringen har under den gångna höstenförhandlat om förlängning av avtalet. Jag har för avsikt att föreslåregeringen att lägga fram en särskild proposition om filmstöd för beslut avriksdagen under innevarande . 1 propositionen kommer bland annat detfödängda avtalet att redovisas. Genom omprioriteringar inom medieenhetens områdehar vissa reforminsatser kunnat föreslås på handikappstödets,litteraturstödets, fonogram-stödets och språknämndens område. Minanmälan av detta avsnitt sker efter samråd med statsrådet . Utbildningen och forskningen cch kulturverksamhetenär av stor bety delse för den regionala och lokala utvecklingen. Att sprida dessa verksam heter i landet är ett av de viktigaste instrumenten i regionalpolitiken. Endecentraliserad och väl spridd utbildningsorganisation är en viktig Prop.1990/91:100 förutsättning för att tillgodose allas rätt till en god utbildningoch ge alla Bil. 10 delar av landet reella utvecklingsmöjligheter. 1 samtliga kommuner finns nioårig grundskola med enför alla likvärdig utbildning. Gymnasieskolan har vidare byggts ut i alla delarav landet. Skolorna i norra inland har ofta ett litet elevunderlag.För utvecklingen i dessa regioner är det dock vitalt att dessa skolor kanfinnas kvar och att de kan ge en modern utbildning, såväl studieförberedandesom yrkesförberedande. Gemensamt för praktiskt taget alla kommuner i norraSveriges inland är att en stor andel av invånarna har kort utbildning. Detinnebär att de kan ha svårt att klara en omställning i arbetslivet ellerutbildning för ett nytt yrke. Huvuddelen av komvux verksamhet består i att gekompetensinrik-tad teoretisk utbildning av grundläggande karaktär. Sådanutbildning är ofta nödvändig som grund för en mer kvalificerad yrkesutbildningav det slag som arbetsmarknaden framför allt efterfrågar. Förläggningen av högskoleutbildning i landet är enav faktorerna för att skapa en infrastruktur för balanserad regionalutveckling. Med tillkomsten av högskolan i /den 1 juli1990 har högskolans organisation geografiskt nått sin fulla utbyggnad. I varjelän finns nu minst en högskola eller vad gäller en särskildorganisation för högskoleutbildning. Volymmässigt domineras högskolans verksamhet naturligt nog av de stora universiteten och fackhögskolorna som finns på sjuorter och svarar för av årsstudieplatser ihögskolan. De nu sammanlagt sjutton mindre och medelstora högskolorna svararför av årsstudieplatserna. Tillsammans har universitet och högskolordessutom förlagt totalt av sin verksamhet som decentraliserad utbildningutanför själva högskoleorterna. Den ingenjörsutbildning som successivt byggsupp, och den nya grundskollärarutbildningen, har båda såväl stor geografiskspridning som en omfattande volym. Tillkomsten av dessa utbildningar påverkardärigenom fördelningen av högskoleutbildningen i landet i utjämnande riktning.Totalt sett har den andel av årsstudieplatserna som faller på de mindre ochmedelstora enheterna ökat fram t. o. m. budgetåret1988/89, enligt vad universitet och högskolämbetet har redovisat i sinverksamhetsberättelse . Den fortsatta uppbyggnaden av bl.a. dessautbildningar kommer att medföra en ytterligare förändring i denna riktning. 1989/90:76 om Regionalpolitik för 90-taletlämnades en utfödi-gare redovisning av de åtgärder sombidragit till att utveckla högskolans verksamhet i ett regionalpolitisktperspektiv. 1 enlighet med vad som angavs där kommer regeringen att gesamtliga länsstyrelser i uppdrag att utarbeta undertag av betydelse förhögskolornas planering av sin verksamhet, och till UHÄ att delta i dettaarbete. Forskningen inom högskolan har en mycket vidregional spridning. Forskning bedrivs vid samtliga högskoleenheter med undantagför vissa 3 1990/91. högskolorför konstnärlig utbildning. Högskoleenheter med fakultetsorga- Prop. 1990/91:100 nisation finns på sju orter i landet från i norr till i söder. Anslagen till forskning och forskarutbildning inomhögskolan, fakultetsanslagen, uppgår /91 till 3,2 miljarder kr.1 proposition om forskning redovisades fakultetsanslagen tillforskning och forskarutbildning i relation till antalet invånare i olika delarav landet (prop. 1989/90:90 avsnitt 17, s. 160 f.). Beräknade på detta sätt varresurserna störst i . Därnäst hade den norra regionen kringuniversitetet i och högskolan i störst resurser, medan resursernavar något lägre i Göteborgs- och Lundaregionerna. bl.a. humanistisk och matematisk-naturvetenskap-lig fakultet, vilket göratt förhållandena där inte är fullständigt jämförbara. Till den verksamhet som finansieras viafakultetsanslagen kommer betydande forskningsinsatser finansierade viaforskningsråd eller av andra statliga myndigheter, näringslivet ele. Denregionala fördelningen blir här en följd av beslut om stöd tillforskningsprojekt o. dyl. Universitet och högskolor uppfattas allmänt vara avstor betydelse för utvecklingen på och omkring de orter, där de är belägna.Samarbetet i olika former har ökat väsentligt mellan universitet och högskolorå ena sidan och näringsliv och samhälle i övrigt å den andra. Detta samarbetegäller framför allt forskning. En fråga som uppmärksammats mycket är möjligheternatill forskning vid de mindre och medelstora högskolorna. Sedan högskolereformeni mitten av bedrivs forskniing också vid dessa högskolor. Efter enförsiktig början tog utvecklingen fart . Stort intresse för ochengagemang i forskningsfrågor finns nu såväl vid högskolorna i fråga som ideras omgivning. Genom forskningsproposition ställs kraftigt ökaderesurser till förfogande fi)r forskningsstödjande åtgärder vid de mindre ochmedelstora högskolorna. Åtgärderna inom mas.smediernas område har i mångafall till syfte att öka välfärden i alla delar av landet Stödet till dag.spre.s.sen syftar till attvidmakthålla mångfald genom att andratidningarna får hjälp att överteva. Vid uppbyggnaden av verksamhet harregionalpolitisl-a hänsyn haft stor betydelse. Sändningarna kan tas emot i allabebodda delar av landet. De rikstäckande programmen i ljudradio och TV speglarhändelserna i hela landet, bl.a. på grund av att en stor del av programproduktionenär decentraliserad. Det sänds också regionala program, dels i , dels genomlokalradion, som tillbaka disponerar en egen kanal. Flera åtgärder är inriktade på att förbättramöjligheten att se film utanför storstadsområdena. Som exempel kan nämnasstödet till parallelldistribution av aktuella filmer på landsortenssmåbiografer. Genom att talboks- oeh punktskriftsbibliotekelfungerar som lånecentral inom sitt område kan synskadade i hela landet fåtillgång till ett mycket omfattande urval av litteratur. Inom kulturpolitiken har strävan att stärkakulturens ställning i hela landet länge legat i fokus. Ett viktigt delmål har varit att skapa ett väl 34 fungerandenät av länsinstitutioner som har kunnat utgöra bas för ett Prop.1990/91:100 aktivt kulturliv i varje region. Med regeringens förslag till /90 togsytterligare steg i den riktningen. Då presenterades i budgetpropositionenförslaget till en bred satsning på att fullfölja stöd utbyggnaden tilllänsmuseernas olika verksamhetsområden, till regional teaterverksamhet ochtill musikverksamheten. Satsningar presenterades också avseendekulturmiljövården och ifråga om stödet till organisationer med betydelse fördet lokala kulturlivet. Förslagen i budgetpropositionen gavs motsvarigheterfrån mera renodlat regionalpolitiska utgångspunkter i regeringens propositionom regionalpolitiken inför 90-talet (prop. 1889/90:76 s. 144-148). Regeringenföreslog då att länsstyrelserna skulle ges möjligheter att delta ifinansieringen av kultursatsningar med medel ur anslaget för regionalautvecklingsinatser. Bakgrunden till förslaget var regeringens uppfattning attinsatser inom kulturområdet på olika sätt kan ha stor betydelse för denregionala utvecklingen. Genom den nya roll som därmed tilldeladeslänsstyrelserna förstärktes den profilering mot regional resursupprustning somföljde av budgetpropositionens förslag. Denna profilering är ett bärande moment även i 1991års kulturpolitik. Det har blivit nödvändigt att begränsa den satsning somursprungligen planerades som en stegvis uppbyggnad . Det andraårets tänkta satsningar måste tills vidare skjutas upp. Andra nya åtaganden verkar dock i kompenseranderiktning. Avkort-ningen måste sålunda bl. a. ses i relation till att riksdagenbeslutat att i flera avseenden kostnadsmässigt utvidga de förslag som regeringenpresenterade i förra årets budgetproposition. Det gäller t. ex. i fråga omstödet till de regionala kulturinstitutionerna. Jag tänker också på det ansvarsom staten tagit för att en ny musikteater i skall komma till stånd.Som anmäldes på tilläggsbudget för innervarande budgetår uppgår den statligaandelen av musikteaterns finansiering till 347 milj. kr. Betydelsen av dennasatsning bör ses utifrån ett perspektiv som är betydligt vidare än enbart detväst-svenska. Etableringen innebär sålunda att Stockholmsdominansen i landetsopera- och musikliv får en viktig balansering. Den bör föra med sig positivaoch långsiktiga verkningar för kulturens ställning i hela landet. 1 årets budgetförslag läggs den kulturpolitiskatyngdpunkten på att förbättra konstnärernas villkor. Därvid är det naturligtatt poängtera vikten av att konstnärerna inom olika områden inte exklusivthänvisas till och de största städerna för sin verksamhet och för attkunna få sin bärgning. Det är naturligt att utbildning och regionalpolitiksedan mitten av 1980- talet har varit ett växande samarbetsområde. tillsatte dåvaran de industri- och utbildningsministrarna en gemensam arbetsgrupp för dessa frågor. I två propositioner om särskilda regionalpolitiska insatser i delar av Bergslagen och norra inland (prop. 1987/88:64) och (prop. 1987/88:86) fanns totalt 190 milj.kr. som var avsedda att användas till kompetenshöjande åtgärder inom utbildningsde partementets område. Ungefär 70 milj. kr. var specialdestinerade till vissa 35 högskolesatsningar, bl.a.distansprojekt, och till olika kulturinsatser, me- Prop. 1990/91: 100 dan resten skulle fördelas efter ansökningsförfarande. Kommuner, landstingskommuner och högskolor har haftmöjlighet att ansöka om pengar till utbildningsprojekt.Länsstyrelserna har prioriterat bland ansökningarna. Fram till harregeringen fördelat ca 90 milj.kr. 1 propositionerna angavs vissa prioriterade områdensom pengarna skulle användas till: Förnyelse av utrustning i gymnasieskolan. Många kommunerhar haftsvårigheter att underhålla och nyinvestera i utrustning i den takt som skulle behövas föratt ha en modern yrkesutbildning. Förnyelseav utrustning i gymnasieskolan gynnar ofta också komvux eftersom komvuxutbildningen till stor del är förlagd tillgymnasieskolans lokaler. Fortbildning av yrkeslärare i gymnasieskolan. Den snabbatekniskautvecklingen har ökat fortbildningsbehovet men utbudet av fortbildning har inte varit iöverensstämmelse med detta ökade behov. I huvudsak borde denna utbildning varaett inslag iprojekt som syftar till att utveckla en ort eller enregion. Högskolekurser som skulle öka kompetensen hos människormed bristfällig utbildning. Dessutom betonades vikten av att man samplaneradeinsatserna såväl sinsemellan som med insatser inom andra områden i en kommun. Insatser som kan stärka kvinnornas ställning påarbetsmarknaden skulle också prioriteras. Problemen är likartade i flertaletkommuner, nämligen att unga kvinnor flyttar från inlandet i betydligt högreutsträckning än unga män, ofta beroende på brist på lämplig utbildning ochlämpligt arbete. Av de pengar som har fördelats fram till harca en tredjedel gått till utrustning i gymnasieskolan. Det har fördelatsungefär lika mycket till komvuxutbildning som till högskoleutbildning. Regeringen anser att olika former avdistansutbildning kan komma att bli ett viktigt komplement till andrautbildningsformer i inlandet och därför har en del pengar beviljats tillutveckling av distansundervisning med bl. a. videokonferenssystem. Om man ser till vilken typ av utbildning som harprioriterats av länsstyrelserna och av regeringen kan man nämna: utbildning inom skog och trä vuxenutbildning på grundläggande nivå. Regeringen har givit SÖ, UHÄ och SIND ett gemensamtuppdrag att utvärdera en del av de utbildningsinsatser som gjorts. Verken harnyligen lämnat en första rapport och skall slutrapportera . Denreformering av skolan som pågår skapar i viktiga avseenden nya och 36