prop · GE03180 · 1990-12-31 00:00:00 — Promemoriansförslag: Promemorian innehåller inte något förslag till ändring isekretesslagen. Remissinstanserna:Hovrätten för och kammarrätten i ifrågasätter om 2 kap.I § andra stycket sekretesslagen ger ett sådant skydd för hemlig informationsom fömtsätts i biståndskonventionen. Kammarrätten efterlyser också en närmareförklaring i fråga om åtgärdernas förenlighet med lagstiftningen i det land därbiståndsinsatsen utförs. Skälenför mitt förslag: Enligt artikel 6 i biståndskonventionen förbinder sig denhjälpsökande och hjälpande staten att skydda den förtroliga karaktären hos denkonfidentiella information som de får tillgång till i samband med bistånd viden kärnenergiolycka eller ett radioaktivt nödläge och att endast använda sådaninformation för det överenskomna biståndet. Isekretesslagen föreskrivs i 2 kap. I § första stycket att sekretess gäller hosregeringen och inom utrikesrepresentationen för uppgift som angår Sverigesförbindelser med annan stat eller i övrigt rör bl. a. annan stat ellermellanfolklig organisation, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utanatt detta stör mellanfolkliga förbindelser eller på annat sätt skadarlandet. I andra stycket föreskrivs att sekretess gäller hos annan myndighet änregeringen och utrikesrepresentationen för sådana uppgifter, om det kan antasatt det stör mellanfolkliga förbindelser eller på annat sätt skadarlandet om uppgiften röjs. Denna bestämmelse torde kunna tillämpas i vissa fall,t.ex. när det gäller uppgifter om militära anläggningar i ett annat land, somsvensk personal får tillgång till då svenskt bistånd lämnas. Sekretess med hänsynfrämst till skyddet för enskilds personliga förhål landen inom hälso- och sjukvården följer av 7 kap. 1 § sekretesslagen. Om offren för en olycka vårdas på ett svenskt sjukhus, omfattas de givetvis av 29 Någontillämplig bestämmelse rörande enskildas affärs- och driftförhål- Prop.1990/91:180 landen finns dock inte. I detta avseende bör enligt min mening enkomplettering av sekretesslagen göras. Detta bör lämpligen ske genom etttillägg i 8 kap. 18 § sekretesslagen. Med hänsyn till att konventionen om tidiginformation vid en kärnenergiolycka innehåller en motsvarande artikel omkonfidentiell information bör tillägget också omfatta underrättelser ochinformation som lämnas enligt denna konvention. 6.2.6In- och utförselformaliteter, m. m. Mittförslag: Lagstiftning genomförs för att undanröja hinder för övning avräddningsinsatser och för att klarlägga att utrustning får användas i Sverigeenligt den hjälpande statens bestämmelser. Promemoriansförslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Inga erinringar framförs. Skälenför mitt förslag: Enligt ramavtalet skall olika slags räddningsutrustning fåföras över gränserna utan in- och utförselformaliteter och med befrielse frånskatter, pålagor och avgifter. Motsvarande skall gälla vid övning avräddningsinsats. Likartade bestämmelser finns i biståndskonventionen. Enligt13 § 7 lagen (1987:1069) om tullfrihet m. m., 15 § tullfrihetsförordningen(1987:1289) samt 1 § lagen (1987:1066) om frihet från skatt eller avgift fårvara som skall användas tillfälligt eller förbrukas vid aktuellt räddnings-eller bärgningsföretag eller humanitär hjälpaktion införas tullfritt och utaneriäggande av annan skatt eller avgift som annars skall erläggas vid införseln.Det kan framhållas att den egendom och utrustning varom talas i ramavtalet,dvs. "fordon, räddningsmateriel och annan utrustning" får anses blitäckt genom begreppet "vara". Härvidlag behövs alltså inga ändringari svenska författningar för att tillgodose ramavtalet. Närdet gäller övningar, vilka är nödvändiga för att få en effektiv samverkan i enolyckssituation, finns emellertid ingen generell regel om tullfrihet ochskattefrihet. Ett tillägg bör därför göras i 13 § 7 lagen om tullfrihet m. m.för övning av räddningsinsatser. Bestämmelsen täcker räddningsinsatser såväl iSverige som i annat land. Närdet gäller användningen av medförd räddningsutrustning i , fordras etttillägg i räddningstjänstlagen för att klarlägga att utrustningen får användasi enlighet med i den hjälpande staten gällande bestämmelser. Detta redovisasnärmare i specialmotiveringen. Ändringarfordras också i vissa förordningar, såsom förordningen (1982:755) om utländskastatsfartygs och statsluftfartygs tillträde till territorium, m. m.(tillträdesförordningen). Det ankommer på regeringen att göra nödvändigaförordningsändringar. Mittförslag: skall vid godkännande av biståndskonventionen avge följandeförklaringar. Enligtartikel 10.5 b) förbehåller sig rätten att utan hinder av vad som sägsi artikel 8 om immunitet och privilegier regressvis återkräva utbetaldersättning från en skadevållare på biståndsgivarens sida som genom uppsåteller grov vårdslöshet orsakat en skada. kommer dessutom att tillämpasvenska regler om jämkning på grund av medvållande. Enligtartikel 8.9 förklarar att reglerna om immunitet och privilegier ibiståndskonventionen inte tillämpas på deltagare i räddningsinsats som ärsvenska medborgare eller har hemvist i . Promemoriansförslag: Överensstämmer med mitt förslag, dock görs vissa förtydliganden ochett tillägg beträffande medvållandereglema. Remissinstanserna:Justitiekanslern och hovrätten för föreslår ett förtydligande. Skälenför mitt förslag: En stat kan enligt biståndskonventionens artikel 8 niondepunkten förklara att den ej anser sig bunden, helt eller delvis, avbestämmelserna om privilegier och immunitet till den biståndsgivande partenspersonal och till personal som handlar för dennes räkning, om befrielse frånskatter, pålagor och andra avgifter på utrustning och egendom som införts ibiståndssyfte samt om immunitet mot beslag, kvarstad eller rekvisition av sådanutmstning och egendom. Enligtartikel 10 femte punkten kan en stat också förklara att den, helt eller delvis,ej anser sig bunden av vissa bestämmelser vari den anmodande staten, om inteannat överenskommits, tar på sig allt skadeståndsansvar i fråga om dödsfalleller personskada, skada på eller förlust av egendom eller miljöskada under biståndsgivningensom har uppkommit inom dess eget territorium. Förklaringen kan även innehållaatt parten inte kommer att tillämpa denna bestämmelse i fall då handlandetvarit grovt vårdslöst. Konventionens generella undantag för uppsåtligt vållandekommer därigenom att utvidgas. Enstat kan vidare enligt artikel 13 förklara att den inte anser sig bunden av dei konventionen beskrivna förfarandena för biläggande av tvister. Avgivnaförklaringar träder i kraft och kräver inte samtycke från andrakonventionsstater. Förandra skador än atomskador kan den situationen uppstå att det inte finnsmöjlighet eller uppstår svårigheter för den skadelidande att få skadestånd.Staten bör i de fallen vid utländsk biståndsgivning, för att trygga denskadelidande, i den skadeståndsskyldiges ställe ersätta skadan, vilket jagföreslagit i avsnitt 6.2.4. Det bör emellertid i enlighet med vad jag anförtfinnas möjlighet att kräva tillbaka ersättningen av någon som orsakat skadaninte bara när den har vållats uppsåtligen utan också när den har vållats genomgrov vårdslöshet. Dessutom finns det inte skäl för attgöra undantag från de vanliga reglerna om jämkning på gmnd av Prop. 1990/91:180medvållande, som i vissa situationer kan medföra att inget skadestånd allskommer att utgå trots att den ådagalagda vårdslösheten inte är grov. Undantagetför svensk del från den skadeståndsskyldighet som staten tar på sig bör ienlighet med vad jag anfört i avsnitt 6.2.4 begränsas till sådana fall därvållandet ligger på biståndsgivarens sida. Detbör klart framgå av den förklaring som avger att förbehållet för rättenatt återkräva utbetald ersättning görs utan hinder av vad som stadgas omimmunitet i artikel 8. Krav på ersättning bör kunna riktas mot den som orsakatskadan. Mot denna bakgmnd bör aUtså avge förklaring att Sverigeförbehåller sig rätten till återkrav från den som orsakat skadan också i fallav grov vårdslöshet. Sverigebör även avge förklaring att artikel 8 andra punkten och artikel 10 andrapunkten i biståndskonventionen inte tillämpas i enlighet med artikel 8 sjättepunkten och artikel 10 fjärde punkten på deltagare i en räddningsinsats som ärsvenska medborgare eller har hemvist i . Närdet gäller förfarandet för biläggande av tvister finns det enligt min meninginte skäl för att avge särskild förklaring. Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom försvarsdepartementet upprättatsförslag till 1. lag om ändring av räddningstjänstlagen (1986:1102), 2. lag om ändring i lagen (1976:661) om immunitet ochprivilegier i vissa fall, 3. lag om ändring i atomansvarighetslagen (1968:45), 4. lag om ändring i sekretesslagen (1980:100), 5. lagom ändring i lagen (1987:1069)om tullfrihet m.m. Deunder 3 och 4 angivna förslagen har upprättats i samråd med chefen förjustitiedepartementet, det under 2 angivna förslaget i samråd med chefen förutrikesdepartementet och det under 5 angivna förslaget i samråd med statsrådetGradin. Lagrådethar granskat lagförslagen. 8.1 Förslaget till lag om ändring i räddningstjänstlagen(1986:1102) 65§ Regeringen, en kommun eller en statlig myndighet som svarar förräddningstjänst får i den utsträckning som följer av överenskommelser somSverige ingått med , , eller begära bistånd fråneller lämna bistånd till utländska myndigheter vid räddningsinsatser. Iandra fall får regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer begära eller lämna internationellt bistånd vid räddningsinsatser enligt inter- 32 nationellaöverenskommelser som ingått. I 65 § regleras hurbistånd begärs och lämnas. Inom är regeringen, Prop. 1990/91: 180 enkommun eller en statlig myndighet som har uppgifter enligt räddningstjänstlagenbehöriga myndigheter. Detta framgår av första stycket. Iandra stycket sägs att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer ärbehörig när det gäller biståndsärenden inom ramen för internationellaöverenskommelser i förhållande till länder utanför . Bestämmelsenklariägger kompetensen att begära och lämna bistånd vid räddningsinsatser ienlighet med internationella överenskommelser över huvud och är inte till sinlydelse begränsad till att gälla de konventioner som föreslås bli godkända. Behörighetengäller endast åtgärder för att hindra eller begränsa skador på människor elleregendom eller i miljön av sådan art som faller inom ramen förräddningstjänstlagen. Regeringens möjlighet att, som skedde vid jordbävningen iArmenien, besluta om biståndsgivning utanför överenskommelsernastillämpningsområde förändras inte. 66§ Om en utländsk fysisk eller juridisk person som saknar hemvist här i landetmedverkar i en räddningsinsats i på begäran av regeringen, en kotnmuneller en statlig myndighet enligt 65 §, skall staten i stället för denutländska personen ersätta skada som uppkommer i samband med räddningsinsatsenoch för vilken den utländska personen annars skulle ha varit skadeståndsskyldigenligt svensk lag. Staten skall även ersätta en utländsk fysisk eller juridisk person somsaknar hemvist i och som handlar för biståndsgivarens räkning förpersonskada och skada på utrustning eller material som använts vid biståndsgivningen,om skadan har uppkommit i under räddningsinsatsen. Bestämmelsenhar behandlats i den allmänna motiveringen, avsnitt 6.2.4. Iförsta stycket anges att staten skall bära skadeståndsansvaret i den utländskafysiska eller juridiska personens ställe i de fall då det underräddningsinsatsen uppkommer en skada för vilken den utländska personen annarshade varit skadeståndsskyldig enligt svensk lag. Det betyder att det inte ärmöjligt att utkräva ansvar av de utländska biståndsgivarna och att således entalan som riktas mot någon av dem skall ogillas. Uttrycket"utländsk... juridisk person" avses omfatta även den biståndsgivandestaten, varför bestämmelsen innebär att svenska staten övertar ävenskadeståndsskyldighet som den utländska staten kan ha ådragit sig underräddningsinsatsen. Avregeln följer bl. a. att svenska staten får svara inför domstol och stå förrättegångskostnader och andra kostnader i tvister rörande skador som uppkommerunder räddningsinsatser. Deskador för vilka svenska staten skall svara skall ha ett direkt sam band med räddningsinsatsen. En skada som uppkommer vid en transport till en olycksplats eller återtransport efter en räddningsinsats får anses ha ett sådant direkt samband med insatsen som krävs för att statens ansvar skall inträda. Däremot svarar staten inte när någon på den utländska biståndsgivarens sida orsakar en skada under sin fritid eller när han utför arbete som inte har med räddningsinsatsen att göra. 3 1990/91. Bestämmelsenomfattarendastsådana skador som enligt svensk rätt kan Prop. 1990/91:180 medföraskadeståndsskyldighet för den utländska person som deltar i räddningsarbete.Därmed omfattas inte skador till följd av tillåtna nödhandlingar (se avsnitt6.2.4 i allmänmotiveringen). Det är att märka att skadeståndsskyldighet i ochför sig får anses föreligga även för den som till följd av den immunitetsregeljag föreslagit i praktiken inte kan avkrävas skadestånd. Fråganom skadeståndsskyldighet överhuvud taget föreligger skall bedömas enligt de ivarje särskilt fall tillämpliga reglerna. Flera olika regelverk, såsomskadeståndslagen och miljöskadelagen (1986:225), kan bli aktuella. Det är attmärka att exempelvis skadeståndslagens regler om medvållande blir tillämpligaliksom allmänna skadeståndsrättsliga gmndsatser. Enligtandra stycket skall staten även ersätta utländska fysiska och juridiskapersoner som handlar för biståndsgivarens räkning för skador underräddningsinsatsen. Avsakskador omfattas skador på utmstning eller material som använts vidbiståndsgivningen men inte skador på annan egendom som utlänningen medför. Begränsningenav ersättningsskyldigheten till fall då den skadelidande är en utländsk fysiskeller juridisk person som saknar hemvist i står i överensstämmelse medden förklaring som avses avge i anslutning till ratifikationen avbiståndskonventionen. Skadeståndslagensallmänna regler om medvållande i 6 kap. I § gäller vid tillämpningen av regelni andra stycket. Vidare gäller att staten i enlighet med allmännaskadeståndsrättsliga principer har regressrätt mot den som har vållat skadan.Möjligheten att, i enlighet med överenskommelserna, från statens ansvarsområdehelt undanta sådana situationer där skadan vållats uppsåtligen av någon iSverige bör dock i enlighet med vad jag anfört i den allmänna motiveringen inteutnyttjas. 67§ Staten får kräva tillbaka ersättning som har betalats enligt 66 § förstastycket av den som har vållat skadan uppsåtligen eller genom grov vårdslöshet.För den som är att anse som arbetstagare skall dock ansvaret vara begränsat pådet sätt som sägs i 4 kap. 1 § skadeståndslagen (1972:207). Omrätt till återkrav för ersättning som har betalats för atomskada finnssärskilda bestämmelser i atomansvarighetslagen (1968:45). Om utländskt bistånd har begärts av en kommun, får staten av dennakräva tillbaka vad staten har betalat enligt 66 § eller enligt åtagande iinternationella överenskommelser om sådant bistånd i den mån kostnaden jämtekommunens egna kostnader för räddningsinsatsen inte överstiger självriskenenligt 37 §. Iförsta stycket har införts en möjlighet för staten att kräva åter utgiven ersättning från skadevållaren vid uppsåtlig eller grovt vårdslös handling. En utlänning som är att anse som arbetstagare och som på svensk begäran deltar i en räddningsinsats på sådant sätt att han får anses anlitad av en svensk myndighet bör dock inte bedömas strängare i skadeståndshänseen de än en svensk arbetstagare, varför återkravsrätten har begränsats så att den motsvarar vad som gäller enligt skadeståndslagen. Genomåtagande i om skadestånd på atom- Prop. 1990/91: 180energins område åligger det att se till att innehavaren av vederbörandeatomanläggning görs ansvarig för skada som är att anse som atomskada enligtden konventionen. I paragrafens andra stycke hänvisas till bestämmelser iatomansvarighetslagen om statens rätt till återkrav för vad den kan ha betalatpå grund av den nu aktuella skadeståndsregeln i 65 § för atomskada. Enbestämmelse som ger staten möjlighet att få tillbaka sina kostnader när insatsenfaller inom det kommunala ansvarsområdet har tagits in i tredje stycket. När desammanlagda kostnadema för insatsen är så betydande att de överstiger enkommuns självrisk skall återkrav från statens sida inte komma i fråga för dendel av kostnaderna som överstiger självrisken. Självrisken utgörs enligt 64 §räddningstjänstförordningen (1986:1107) av ett belopp som motsvarar perskattekrona, beräknat på det sammanlagda skatteunderlaget som står tillkommunens förfogande året före det år då kostnaderna uppkommit. Kostnadernakan innefatta rättegångskostnader m. m. Avdrag skall naturligtvis göras för vadstaten kan ha fått ut genom återkrav. 68§ Biståndspersonal från , , eller tjänstgör isamband med en räddningsinsats i i enlighet med de tjänstgöringsbestämmelsersom gäller i det egna landet. Även fordon, räddningsmateriel och annanutrustning från något av de nämnda länderna får utan särskilt tillståndanvändas i samband med räddningsinsatsen i enlighet med de bestämmelser somgäller i det egna landet. Bestämmelser om immunitet och privilegier i vissa fall i samband medutländskt bistånd vid räddningsinsatser i enlighet med internationella överenskommelserfinns i lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall. Närdet gäller bestämmelser om personalens tjänstgöring och de bestämmelser somkan gälla den utrustning av olika slag som används vid räddningsinsatser,torde dessa i allt väsentligt vara likartade i de nordiska länderna. Det kan emellertidfinnas smärre formella avvikelser som kan utgöra hinder för en effektivräddningsinsats över riksgränserna. 1 ramavtalet har därför tagits inbestämmelser som medför att personalen tjänstgör i enlighet med detjänstgöringsbestämmelser som gäller i den egna staten och att utmstningen fåranvändas i enlighet med i den hjälpande staten gällande bestämmelser utansärskilt tillstånd. En motsvarighet till detta införs '\första stycket. Det böri sammanhanget understrykas att ledningen av insatsen inom svenskt territoriumutövas av den som är räddningsledare enligt räddningstjänstlagen. Iandra stycket görs en hänvisning i fråga om bestämmelser om immunitet ochprivilegier till lagen om immunitet och privilegier i vissa fall. 8.2 Förslagettill lag om ändring i lagen (1976:661) om Prop. 1990/91:180 immunitet och privilegier i vissa fall. 6§ För personal som ställs till förfogande även biståndsgivande part samt JÖrutrustning och egendom som införs i enligt konventionen den 26.september 1986 om bistånd i händelse av en kärnteknisk olycka eller ettnödläge med radioaktiva ämnen åtnjutes immunitet och privilegier i denutsträckning som anges i konventionen, dock med de inskränkningar som följer avförklaringar .som har avgett i anslutning till konventionen. Ändringeni lagen medför immunitet och privilegier för personal samt utrustning ochegendom som införs i vid biståndsgivning enligt biståndskonventionen.Bakgrunden till den nya bestämmelsen redovisas i avsnitt 6.2.3. Deltagarei en räddningsinsats som är svenska medborgare eller har hemvist i Sverigeåtnjuter som framgår av avsnitt 6.3 inte immunitet och privilegier eftersomSverige avses avge inskränkande förklaringar i anslutning till konventionen.Sverige avses även i en förklaring förbehålla sig rätten dels att regressvisåterkräva utbetald ersättning från den som genom uppsåt eller grov vårdslöshetorsakat en skada, dels att tillämpa de svenska reglerna om medvållande. 8.3 Förslaget till lag om ändring i atomansvarighetslagen (1968:45) 15§ Den som nödgats utge ersättning för atomskada på gmnd av luftfartslagen(1957:297) eller räddningstjänstlagen (1986:1102) eller internationelltfördrag eller lagstiftning i främmande stat inträder i den skadelidandes rättmot den anläggningsinnehavare som svarar för skadan enligt denna lag. Avserersättningen skada som omfattas av ett med stöd av 3 § tredje stycket meddelatförordnande, äger den ersättningsskyldige återkräva ersättningen av denanläggningsinnehavare som skulle ha svarat för skadan, om förordnandet ejmeddelats. Harnågon som har sitt huvudkontor i eller i annan konventionsstat ellernågon som är anställd hos sådan person nödgats utge ersättning för atomskada,för vilken den skadelidande på grund av bestämmelserna i 3 § icke ärberättigad till ersättning enligt denna lag, äger han återkräva skadeståndet avden anläggningsinnehavare som med bortseende från nämnda bestämmelser skulleha svarat för skadan. Därvid äger första stycket första punkten motsvarandetillämpning. Har skadan uppkommit under transport av atomsubstans tillmottagare i annan stat än konventionsstat, gäller dock den avsändandeanläggningsinnehavarens ansvarighet ej längre än till dess substansen lossatsfrån det transportmedel varmed det anlände till den staten. Har skadanuppkommit under transport av atomsubstans från avsändare i sådan stat,inträder den mottagande anläggningsinnehavarens ansvarighet icke förränsubstansen lastats på det transportmedel varmed det sändes från den främmandestaten. Återkravsrättenligt första eller andra stycket tillkommer icke den som själv svarar förskadan enligt 20 §. Somredan berörts fordras det en möjlighet för staten att återkräva vad den utgivit för skada som är att anse som atomskada och för vilken den 36 enligtatomansvarighetslagen ansvarige innehavaren borde ha svarat. 1990/91:180 bestämmelsen har införts i 15 § atomansvarighetslagen. 8.4 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen(1980:100) 8 kap. 18§ Sekretess gäller för sådan uppgift om enskilds affärs- eller driftförhållandensom har lämnats enligt 19-21 §§ lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet elleri ärende om underrättelse och information eller bistånd enligt konventionernaden om tidig information vid en kärnenergiolycka och ombistånd i händelse av en kärnteknisk olycka eller ett nödläge med radioaktivaämnen, om det kan antas att den enskilde lider skada om uppgiften röjs.Regeringen kan för särskilt fall förordna om undantag från sekretessen, om denfinner det vara av vikt att uppgiften lämnas. I fråga om uppgift i allmänhandling gäller sekretessen i högst . Bakgrundentill ändringen redovisas i avsnitt 6.2.4. Med hänsyn till att konventionerna omtidig information vid en kärnenergiolycka och bistånd i händelse av enkärnteknisk olycka eller ett nödläge med radioaktiva ämnen innehåller enartikel om konfidentiell information har bestämmelsen kompletterats så att detblir möjligt att sekretessbelägga uppgifter om enskilds ekonomiska förhållandeni ärenden om underrättelse och information eller bistånd enligtkonventionerna. 8.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1987:1069) om tullfrihet m. m. 13§ Regeringen får meddela föreskrifter om tullfrihet för 1. förnödenheteroch proviant som medförs eller tas ombord på trans portmedel i utrikes trafik, om varorna är avsedda för transportmedlet eller för besättning eller passagerare, 2. varor som införs av en resande eller den som utförarbete ombord på transportmedel, under förutsättning att varorna inte införs ihandelssyfte eller för yrkesmässig förbrukning, 3. varor som införs av en person, vilken flyttar in ilandet eller återvänder hit efter en längre tids vistelse i utlandet, omvarorna inte införs i handelssyfte, 4. varor som införs med anledning av arv ellertestamente eller som gåva eller som lån utan vederlag och varor som köpts förmedel skänkta från utlandet, 5. filmer och trycksaker om varor och tjänster somerbjuds från utlandet, 6. varor för turistpropaganda, 7. varor som skall användas vid räddningsinsats ellerbärgningsföretag eller humanitär hjälpaktion eller vid övning avräddningsinsats, 8. varor för undervisningsändamål eller förvetenskapligt eller kulturellt ändamål, 9. varor som skall användas vid utställning ellermässa eller liknande evenemang som ordnas för att främja försäljning avutländska varor, 10. välfardsmaterielför sjöfolk, samt