prop · GE0379 · 1990-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1990/91:79 om avgivande av förklaring enligt artikel 46 i den peuropeiska konventionen angående skydd för de 1990/91:79 mänskligarättigheterna och de grundläggande friheterna Regeringenföreslår att anta det förslag som har tagits upp i bifogade utdragur regeringsprotokollet . Ipropositionen föreslås att godkänner att för ytterligare enfemårsperiod erkänner den europeiska domstolen för de mänskliga rättigheternasom behörig i fråga om tvister rörande tolkningen och tillämpningen av deneuropeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de gmndläggandefriheteraa. Riksdagen1990/91. I saml Nr 79 Utdragur protokoll vid regeringssammanträde , ordförande, och statsråden , ,, , R. , , , , , , ,, , , och Proposition om avgivande av förklaring enligt artikel 46 iden europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna ochde grundläggande friheterna 1.1 Konventionen och dess tilläggsprotokoll Deneuropeiska konventionen angående skydd för de mänskligarättigheterna och de grundläggande friheterna ratificerades av den 4februari 1952 (prop. 1951:165,UU1I, rskr. har ocksåratificerat åtta tilläggsprotokoll till konventionen (prop. 1953:32,1964:87,1983/84:31,1984/85:123och 1985/86:18). Genom det första, fjärde, sjätte och sjunde tilläggsprotollethar antalet skyddade rättigheter utökats. Det andra protokollet reglerarbehörigheten för den europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna attavge rådgivande yttranden till . De tredje ochåttonde protokollen innefattar vissa förändringar i förfarandet inför deneuropeiska kommissionen för de mänskliga rättigheterna och domstolen för demänskliga rättigheterna. Det femte protokollet gäller sättet att utseledamöter i kommissionen och domstolen. Den23 antog ett nionde tilläggsprotokoll.Det öppnades för undertecknande . Protokollet, som ännu intehar trätt i kraft, har undertecknats av . Protokollet ger den enskilderätt att begära att ett mål hänskjuts till domstolens prövning. En sådan rättär tillerkänd endast kommissionen och den eller de stater somberörs av ett klagomål. 1.2 Domstolens nuvarande kompetens Den15 deponerade hos generalsekreterare enförklaring enligt artikel 46 i konventionen av innebörd att för räknat från och under förutsättning av öm- sesidighet erkände att ialla frågor om tolkning eller tillämpning av kon ven- Prop. 1990/91:79 tionensamt av det första och det fjärde tifläggsprotokollet domstolens jurisdiktionskulle vara tvingande i och för sig och utan särskild överenskommelse (prop.1966:33, UU3, rskr. Det svenska erkännandet av domstolens behörighet harsenare förnyats för ytterligare femårsperioder (prop. 1971:13, 1975/76:120,1980/81:96 och 1985/86:94) och löper således ut den 13 maj 1991.1 fråga ombakgrunden till den svenska förklaringen hänvisar jag till vad dåvarande chefenför anförde i prop. FörutomSverige har numera samtliga stater som ratificerat konventionen avgettförklaringar enligt artikel 46. har , , avgett sådana förklaringar, blev medlem av år1989 och anslöt sig till konventionen . Också rätten för enskilda attanföra klagomål till kommissionen har numera erkänts av samtligakonventionsanslutna stater sedan gjorde detta . Av medlemsstaterär det endast dess nyaste medlemsstat, , som inte har ratificeratkonventionen. ,, och har erkänt domstolens behörighet förobegränsad tid. Det schweiziska godkännandet av den enskilda klagorättenomprövas dock . Övriga stater har erkänt domstolens behörighetför tidsperioder varierande mellan två och . , och Norgehar liksom erkänt domstolens behörighet åtgången. Flera stater har i likhet med dessutom uppställt ömsesidighetsvillkor Somframgår a v prop, 1980/81:96 hade domstolen t. o, m. meddelat utslag i31 mål, 118 av dessa mål fann domstolen att vederbörande stat hade brutit motsina förpliktelser enligt konventionen. I två av målen riktades klagomål motSverige. Båda målen avsåg rätten till föreningsfrihet. Domstolen fannemellertid att någon kränkning av konventionen inte förelegat i något av målen. Underperioden 1990 har domstolen meddelat dom i 17 mål mot . 1 14 avdessa mål har konventionsbrott konstaterats. Sju av de fällande domarna röravsaknaden av möjlighet till domstolsprövning av beslut som fattats av svenskaförvaltningsmyndigheter och av regeringen och som har ansetts röra denenskildes civila rättigheter enligt konventionen. Två av de fallande domarnarör frågor i anslutning till omhändertagande av barn enligt lagen (1980:621)med vissa bestämmelser om vård av unga. De övriga fällande domarna rör andrarättsområden. En redovisning av de domar som meddelats i mål rnot finns i entill protokollet i detta ärende fogad bilaga. Genomden tolkning som domstolen har gett yi§sa av konventionens bestämmelser har detvisat sig att svensk rätt inte i ajla delar stått i överensstämmelse med deåtaganden som har gjort genom att ansluta sig till konventionen.Domstolens avgöranden har lett till ett antal lagstiftningsåt- 11 1990/91. gärder på olika områden.Sådana åtgärder är också under beredning för Prop. 1990/91: 79 närvarande. Somen följd av domen i målet (dom , Ser. 52) harbl.a. införts en bestämmelse i 3 kap. 6 § expropriationslagen (1972:719) avinnebörd att ett expropriationstillstånd förfaller, om saken inte harfullföljts genom ansökan om stämning till domstol från det atttillståndet beviljades (prop. 1987/88:69, KU 38, rskr. Domstolensdomar i målen Skoogström och McGoff (dom resp. , Ser. 83) har föranlett ändringar av de svenska häktnings- och anhållanderegleraai 24 kap. (prop. 1986/87:112, JuU 7, rskr. Andringaraainnebär bl.a. att häktningsförhandling alltid måste hållas inom 96 timmarefter det att den misstänkte blivit gripen eller ett anhållningsbeslut blivitverkställt. Detta har medfört att domstolarna numera ibland måste hållahäktningsförhandling samt andra helgdagar. Domstolensdomar rörande avsaknaden av möjlighet till domstolsprövning av vissaförvaltningsbeslut som ansetts röra den enskildes civila rättigheter har lett tillatt ett nytt prövningsförfarande (rättsprövning) har införts. Enligt lagen (1988:205)om rättsprövning av vissa förvaltningsbeslut (prop. 1987/88:69, KU 38, rskr.189) skall regeringsrätten, på ansökan av enskild, pröva om ett avgörande somträffats av regeringen eller av en förvaltningsmyndighet som sista instansstrider mot någon rättsregel. Förfarandet gäller sådana förvaltningsärenden somrör myndighetsutövning mot enskilda. Förnärvarande är sju mål mot anhängiga i domstolen. Tre av målen rörrätten till muntlig förhandling vid avgörande av brottmål i hovrätt, ett målrör avvisning i ett utlänningsärende och ett mål rör rätt att nyttja en gmstäkt.De återstående två målen rör frågor i anslutning till omhändertagande av bam. Domstolenhar tillkomst fram /1991 avkunnat 235 domar.Antalet avgjorda mål är emellertid inte lika stort, eftersom domstolen iblandmeddelar två domar i ett och samma mål. Den ena avser humvida kränkningföreligger. Den andra domen avser skadestånd i de fall kränkning konstaterats.Under perioden 1959 1975 avkunnades inte mer än 20 domar. 1990 avkunnades 215 domar. Det skedde en markant ökning av antalet till domstolenhänskjutna mål . hänsköts 10 mål till domstolens prövning.År 1990 var siffran 61. De flesta av domstolens fällande domar har meddelats imål mot (27), (15), (14), (14),(13), och Nederiänderna(l3). Idetta sammanhang förtjänar också nämnas något om målutvecklingen i deneuropeiska kommissionen för de mänskliga rättighetema. Under konventionens nufyrtioåriga historia har antalet mål som kommissionen haft att behandlaökatavsevärt. 1984 hade kommissionen att ta ställning till 11 295registrerade klagomål från enskilda personer. densenaste femårsperioden har antalet sådana klagomål ökat till mer än Prop.1990/91:79 1 000 . 1990 var antalet registreradeklagomål 1009, I 445 resp. 1657. Detbör emellertid noteras att inte alla klagomål registreras. Kommissionentillämpar ett summariskt förfarande i sådana fall då framställningarna uppenbartinte kan komma under dess prövning. I sådana fall läggs provisoriska akterupp.Antalet sådana akteruppgick åren 1988 1990 till mellan 4 000 och 5 000 perår. Avde vid utgången av registrerade klagomålen avser det största antaletFrankrike (248), (236), (159), (154), (146), (125), (109) samt (107). Övriga länder harmindre än 100 klagomål registrerade. För del har en kraftig ökning avantalet registrerade mål ägt mm . 1985registrerades sålunda 11,8, 18,46, 51 resp. 64 klagomål mot . Åren 1986 1990 var motsvarande sifTor 68, 77, 88, 84 resp. 125. Ettstort antal av de klagomål som har riktats mot har prövats av kommissionenutan att något brott mot konventionen konstaterats. Åtskilliga har ocksåavvisats av kommissionen av formella skäl. I några fall har staten och denklagande träffat överenskommelse i saken. Deklagomål mot som är under handläggning vid kommissionengäller frågor av skiftande art. Som exempel kan nämnas: frågor i anslutning tillomhändertagande av barn för samhällsvård, rättegången i tryckfrihetsmål,rennäring, utvisning, utmätning och rättegångsförseelse. 1.5 Betydelsen av konventionsorganens rättspraxis Denrättspraxis som utvecklas av konventionsorganen får allt större betydelse förkonventionsstaternas interna lagstiftning. I de stater de flesta därkonventionen utgör en del av den nationella rätten påverkar konventionen ochrättspraxis den nationella rättstillämpningen direkt. Även i kaniakttas att konventionsorganens avgöranden i ökad utsträckning tas i beaktandevid tolkningen av svenska rättsregler. I lagstiftningsarbetet är det numerainte ovanligt att utförliga resonemang förs om konventionsförenligheten avsådana lagförslag som berör den enskildes konventions-skyddade rättigheter.Utvecklingen av praxis i måste således fortlöpande följas avregeringen, varvid är att notera att det inte enbart är målen mot somhar betydelse. Också avgöranden i mål mot andra stater kan innehållabedömningar och tolkningar som har betydelse för frågan om svensk rätt står iöverensstämmelse med konventionen. 1.6 Ny förklaring enligt artikel 46 Jagåterkommer till frågan om förklaring enligt artikel 46 i konventionen. har varit underkastad domstolens juris diktion. Samtliga konventionsanslutna stater har numera godtagit denna jurisdiktion. Det är enligt min mening naturligt att , när den nu 5 gällande svenskaförklaringens giltighetstid löper ut, avger en ny förklaring Prop.1990/91:79 enligt artikel 46, varigenom domstolens behörighet erkänns . Erkännandet bör även i fortsättningen förknippas med ömsesidighetsvillkoroch avse domstolens behörighet enligt såväl konventionen som det första, detfjärde och det sjunde tilläggsprotokollet. Jaghemställer att regeringen föreslår attgodkänna att avger sådan förklaring som avses i artikel 46 i deneuropeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheteraa och de gmndläggandefriheterna med de begränsningar som jag nu har angett. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att anta det förslag som föredraganden har lagtfram. i mål mot * Prop. (dom , Ser. Måletrörde främst i vad mån en rätt för fackförening att sluta kollektivavtal kundehärledas ur artikel 11 i konventionen (skyddet för föreningsfriheten). hade vägrat sluta kollektivavtal med . Lokmannaförbundetansåg att förbundets rättigheter enligt artikel 11 därigenom blivit kränkta ochatt avtalsverkets handlingssätt också varit diskriminerande mot förbundet eftersomavtalsverket slutit kollektivavtal med flera andra storafackföreningskollektiv och oberoende förbund. Domstolen, som konstaterade att Lokmannaförbundetpå olika sätt kunde agera i förhållande till den och attförbundet hade rätt att förhandla med avtalsverket, fann, liksom kommissionen,att någon kränkning av konventionen inte förevarit. Schmidtoch (dom , Måletrörde fackliga rättigheter. Klagandena var anslutna till respektive hade deltagit i en konflikt på arbetsmarknaden som innefattatsåväl strejk som lockout. Sedan konflikten avblåsts träffades kollektivavtal,vilket bl.a. innefattade rätt till retroaktiva lönepåslag, dock inte förmedlemmar i förbund som varit uttagna i konflikten. Klagandena, som intepersonligen varit uttagna i konflikt, klagade över att de inte erhållit de retroaktivatilläggen och gjorde gällande att detta innefattade brott mot artikel 11(skyddet för föreningsfriheten) och att de utsatts för en diskriminerandebehandling i strid med artikel 14. Domstolen, som konstaterade att konventioneninte ger någon rätt till retroaktiv löneersättning, fann att klagandena intepå något vis förvägrats rätten att som medlemmar av en fackförening främjasina intressen och således att något konventionsbrott inte ägt mm. (doml982-09-23,Ser.ANo.52ochdoni1984-12-18, Ser. Måletgällde två fastigheter i som , 25 respektive ,varit belagda med expropriationstillstånd och därtill knutna byggnadsförbud.Fastighetsägarna saknade enligt svensk lag möjlighet att få tid för tillståndenbestämd eller att få någon slags ekonomisk ersättning. Domstolen fann attdessa omständigheter i förening innebar en kränkning av artikel 1 i förstatilläggsprotokollet (skyddet för äganderätten). Domstolen fann också attartikel 6 i konventionen kränkts därigenom att fastighetsägarna enligt svenskrätt saknade möjlighet att få tvisten mellan dem och prövad idomstol. Fastighetsägarna tillerkändes skadestånd av svenska staten med 800 000respektive . jämte ersättning för rättegångskostnader. Skoogström(dom , Ser. Måletrörde samma fråga som målet McGofT, se nedan. 1 domen avskrev domstolen måletfrån vidare handläggning sedan regeringen och klaganden *Hänvisningarna avser publikationen Publications ofthe European Court of Human Rights, Series A: Judgmentsand Decisions, , . Enligt föriikningen åtog sig regeringen att vidta lagstift- Prop.1990/91:79 ningsåtgärder i syfte att bringa regler iöverensstämmelse Bilaga med artikel 5 (3) i konventionen. Klagandentillerkändes ersättning för rättegångskostnader. McGoff(dom , Ser. Måletgällde hur länge en person får hållas frihetsberövad innan frihetsberövandetskall prövas av en domstol. McGoff var häktad i sin från varo, greps ochplacerades i häkte och förvarades där innan häktningsfråganprövades vid en förhandling i tingsrätten där McGoff var närvarande. Domstolenfann att överskred vad som avses med uttrycket "promptly"i artikel 5 (3) i konventionen. 1 bestämmelsen angesatt var och en som berövatssin frihet har rätt att bli ställd inför domstol "promptly".Domstolen fann således att denna artikel blivit kränkt. McGoff tillerkändesersättning för rättegångskostnader. (dom , Ser. Måletgällde tillämpningen av bestämmelserna i personalkontrollkungörelsen(1969:446). anställdes som vikarierande museitekniker vid iKarlskrona, som ligger i anslutning till örlogsbasen inom militärtskyddsområde. Han informerades om attskälet härtill var resultatet av den personalkontroll som utförts beträffandehonom. Han informerades dock inte närmare om vad som legat till grund förresultatet av personalkontrollen. gjorde gällande attpersonalkontrollen inneburit brott bl.a. mot artiklarna 8 (rätten till skyddför privatlivet) och 10 (rätten till yttrande- och åsiktsfrihet) samt motartikel 13 (rätten till ett elTektivt rättsmedel för att påtala konventionsbrott).Europadomstolen fann enhälligt att någon kränkning inte förevarit av artiklarna8 och 10. Domstolens majoritet fann inte heller att artikel 13 blivit kränkteftersom hade vissa möjligheter att anföra klagomål hosrikspolisstyrelsen och kammarrätten, då det gällde att få information omutfallet av personalkontrollen, samt hos justitieombudsmannen och justitiekanslern.Tre ledamöter, däribland domstolens president, fann dock att artikel 13 kränkts. Pudas(dom1987-10-27, Ser. Måletgällde om det krav på domstolsprövning av tvister om civila rättigheter ochskyldigheter som föreskrivs i konventionens artikel 6(1) gäller vid prövning aven fråga om indragning av trafiktillstånd enligt yrkestrafiklagen (1979: 559). Pudas,som bedrev taxirörelse i , fick sitt trafiktillstånd indraget.Svensk rätt medgav inte att en sådan fråga kunde bli prövad av domstol.Domstolen fann att artikeln var tillämplig och att avsaknaden avdomstolsprövning innefattade en kränkning av nämnda artikel. Pudas tillerkändesideellt skadestånd med . samt ersättning för rättegångskostnader. (dom , Ser. Liksomi fallet gällde målet expropriationstillstånd och möjlighetenatt få en tvist om ett sådant tillstånd prövad av domstol. Eftersom någonsådan möjlighet inte fanns enligt svensk rätt fann domstolen att artikel6 (I) blivit kränkt. tillerkändes ersättning förrättegångs- Prop. 1990/91:79 kostnader. (dom , Ser A No. Måletgällde omhändertagande och fosterhemsplacering av makarna tre barnenligt lagen om vård av unga och huruvida de åtgärder som vidtagits av svenskamyndigheter innefattade en kränkning av artikel 8 i konventionen (skyddet förfamiljefriden). Domstolen fann att beslutet att omhänderta baraen varberättigat men att placeringen av barnen i olika fosterhem långt ifrån detursprungliga föräldrahemmet och långt ifrån varandra innebar en kränkning avartikel 8. Föräldrarna tillerkändes skadestånd med . jämteersättning för rättegångskostnader. Ekbatani(dom , Ser. Måletgällde om de svenska reglerna för rättegång i hovrätt uppfyllde kriterierna iartikel 6 i konventionen, som bl.a. ger var och en åtalad person rätt att fåsin sak prövad av domstol vid en "fair and public hearing". Ekbatanidömdes vid en tingsrätt för olaga hot till dagsböter efter sedvanlig huvudförhandling.Den hovrätt till vilken Ekbatani överklagat domen avgjorde målet utanhuvudförhandling i enlighet med reglerna i den svenska ochfastställde därvid tingsrättens dom. Domstolen fann att artikel 6 kränktseftersom Ekbatani förvägrats muntlig förhandling i hovrätten. Ekbatanitillerkändes ersättning för rättegångskostnader. Langborger(dom , Ser. Måletgällde om bostadsdomstolen genom sin sammansättning kunde anses som en opartiskdomstol i den mening som avses i artikel 6 i konventionen i en tvist mellan enhyresgäst som inte var ansluten till och enhyresvärd som var ansluten till . Tvisten gälldeprövning av giltigheten av en s.k. förhandlingsklausul ingången mellanHyresgästernas och . Vid prövningenav målet bestod bostadsdomstolen av två juristdomare och två intresseledamöterutsedda på förslag av de nämnda intresseorganisationerna. fannatt det inte fanns anledning att hysa något tvivel om intresseledamöternaspersonliga opartiskhet. Men de hade enligt domstolen nära förbindelse med deorganisationer som nominerat dem och som båda hade ett intresse av attförhandlingsklausulen ej förklarades ogiltig. ansåg därför attklaganden hade rimlig anledning att misstänka att intresseledamöterna hade ettgemensamt intresse som stred mot hans eget i rättegången och att denintressebalans som normalt ligger i bostadsdomstolens sammansättning därförkunde rubbas. fann således att artikel 6 i konventionen hadekränkts. Langborger tillerkändes ersättning för rättegångskostnader. (dom , Ser. Måletrörde s.k. flyttningsförbud utfärdat enligt 28 § socialtjänstlagen (1980:620)sedan ett omhändertagandebeslut blivit hävt. Klagomål anfördes av barnets moroch barnet självt i första hand enligt artiklarna 6 och 8 i konventionen. Närmålet prövades hade flyttningsförbudet varit i kraft från detomhändertagandet hävts. Även om det ursprungliga flyttningsförbudet varitmotiverat, kunde enligt det lång- Prop. 1990/91: 79 variga förbudeti kombination med umgängesrättsbegränsningar inte anses Bilaga acceptabelt.Begränsningarna var fö. inte heller lagligen grundade. 1 dessa hänseenden fanndomstolen att artikel 8 kränkts. Klagandena saknade möjlighet att få prövningi domstol av de beslutade begränsningarna i umgängesrätten. Denna brist fannEuropadomstolen utgöra en kränkning av artikel 6. Klagandena tillerkändesskadestånd med . jämte ersättning för rättegångskostnader. TreTraktörer (dom , Ser. Måletgällde indragning av utskänkningstillstånd enligt lagen (1977:293) om handelmed drycker. Klaganden, ett aktiebolag som drev en restaurangrörelse iHelsingborg, fick sitt utskänkningstillstånd indraget. Klaganden gjordegällande att beslutet kränkt bolagsmännens äganderätt och således artikel I iförsta tilläggsprotokollet samt att en kränkning också förelegat av artikel 6därigenom att klaganden saknade laglig möjlighet att få återkallel-sebeslutetprövat av domstol. fann att en kränkning av artikel 6 förevariti sistnämnda hänseende men fann att någon annan kränkning av konventionen inteförekommit. Klaganden tillerkändes ersättning för rättegångskostnader. (dom , Ser. Måletgällde humvida ett långvarigt byggnadsförbud utfärdat med stöd av byggnadslagen(1947:385) innefattade en kränkning av klagandens äganderättsskydd enligtartikel I i första tilläggsprotokollet. Målet gällde också om beslut att intege byggnadslov innefattade en prövning av klagandens civila rättigheter så attklaganden hade en rätt enligt konventionen att få beslutet om förlängning avbyggnadsförbuden prövade av domstol. fann att någon kränkningav artikel 1 i första tilläggsprotokollet inte förevarit men att avsaknaden avmöjlighet till domstolsprövning av besluten om förlängning av byggnadsförbudetutgjorde en kränkning av artikel 6 i konventionen. Klaganden tillerkändesersättning för rättegångskostnader. /(dom , Ser. Måletgällde prövning av förvärvstillstånd enligt jordförvärvslagen (1979:230). Klagandena hade av lantbruksnämnden och regeringen fått avslag på sin ansökan om förvärvstillstånd beträffande en jordbruksfastig het som de inköpt för . Priset ansågs överstiga marknadsvärdet. I enlighet med bestämmelserna i jordförvärvslagen utbjöds fastigheten till försäljning på ofientlig auktion varvid lantbruksnämnden förvärvade den för enligt åsätt marknadsvärdering. Klagandena gjorde gällande bl.a. brott mot artikel I i första tilläggsprotokollet därigenom att klagande nas rätt till skydd för deras egendom blivit kränkt genom lantbmksnämn- dens och regeringens beslut. De påstod också att artikel 6 blivit kränkt eftersom de saknade möjlighet att få tvisten om deras rätt till fastigheten prövad av svensk domstol. biföll klagomålen i sist nämnda hänseende men fann i övrigt att någon kränkning av konventionen inte hade föiekommit. Klagandena tillerkändes ersättning för rättegångs kostnader. (dom , Ser. 180 A) Prop. Måletgällde främst om ett beslut om ändring av en fastställd byggnadsplan Bilaga innefattadeen prövning av en tvist om klagandens civila rättigheter på ett sätt sommedförde att klaganden skulle ha rätt enligt artikel 6 att få tvisten prövad avsvensk domstol. fann att detta var fallet och att avsaknaden avrätt till domstolsprövning enligt de gällande svenska reglerna,innefattade en kränkning av artikel 6. Klaganden tillerkändes skadestånd medIO . jämte ersättning för rättegångskostnader. (dom , Ser. Måletgällde främst om ett beslut om avslag på byggnadslov med hänvisning till rådandebyggnadsförbud för det område inom vilket klagandenas fastighet var belägen,innefattade en prövning av en tvist om klagandenas civila rättigheter på ettsätt som medförde att klagandena skulle ha rätt enligt artikel 6 att få tvistenprövad av svensk domstol. fann att detta var fallet och attavsaknaden av rätt till domstolsprövning enligt de gällandesvenska reglerna innefattade en kränkning av artikel 6. Klagandena tillerkändesskadestånd med . jämte ersättning för rättegångskostnader. (dom , Ser. Måletrörde omhändertagande av barn. I domen avskrev domstolen målet från vidarehandläggning sedan regeringen och klagandena träffat förlikning. Genomförlikningen tillerkändes klagandena ersättning med . jämte gottgörelseför rättegångskostnader. (dom , Ser. Måletgällde rätt till nedsättning av församlingsskatt enligt lagen (1951:611) omviss lindring i skattskyldigheten för den som inte tillhör (dissenterskattelagen).Som fömtsättning för skattelindring enligt dissen-terskattelagen gällde viddenna tid bl.a. att den skattskyldige var mantalsskriven i förinkomståret i fråga.