prop · GE0358 · 1990-12-31 00:00:00 — En erinran om detta har kommit till uttryck genom föreskriften i I §första stycket första meningen i förslaget till lag om psykiatrisk tvångsvård. Bestämmelseni andra stycket, som har ändrats redaktionellt i förhållande tilllagrådsremissens förslag, tar sikte på det fallet att en person av de aktuellakategorierna redan är föremål för psykiatrisk tvångsvård. Föreskriften innebäratt regleraa om rättspsykiatrisk vård skall tillämpas i ställetför bestämmelserna i lagen om psykiatrisk tvångsvård Gfr 28 § Prop.1990/91:58 andra stycket i den sistnämnda lagen). I förhållande till förslageti lagråds- Bilaga 1 remissen har bestämmelsen utvidgats så att den omfattarsamtliga de fall som avses i 1 § andra stycket 2 och 3. Omden som redan genomgår rättspsykiatrisk vård som frihetsberövad blirfrihetsberövad i annan ordning av det slag som avses i 1 § andra stycket 2eller 3, t. ex. genom att den som är anhållen i stället blir häktad eller attden som är häktad blir intagen i kriminalvårdsanstalt, har i vissa lägenvårdfömtsättningarna förändrats på denna punkt. Den rättspsykiatriska vård sompågår påverkas naturligtvis inte i övrigt av att gmnden för vården på dettasätt har ändrats. 5§ Beslut om intagning för rättspsykiatrisk vård enligt 4 § första stycketfattas av en chefsöverläkare vid en enhet som avses i 6 § första stycket andrameningen eller andra stycket. För ett sådant beslut krävs att ett vårdintyg harutfärdats av någon annan läkare. Beträffande vårdintyg och undersökning förvårdintyg gäller därvid bestämmelsema i 4 § första och andra styckena, 5 § och6 § första stycket tredje meningen lagen (1991:000) om psykiatrisk tvångsvård itillämpliga delar. Enfråga om intagning för rättspsykiatrisk vård enligt 4 § första stycket skallavgöras skyndsamt efter undersökning av patienten. Omrätten har fattat beslut om rättspsykiatrisk undersökning och den misstänktehar tagits in på undersökningsenheten, krävs inte något vårdintyg för beslutom rättspsykiatrisk vård. Detsamma gäller den som är anhållen, häktad ellerintagen i eller skall förpassas till kriminalvårdsanstalt och som förts sådan sjukvårdsinrättning som avses i 6 § första stycket andra meningen förfrivillig psykiatrisk vård. Bestämmelsemai paragrafen, som har ändrats redaktionellt i förhållande till förslaget ilagrådsremissen, reglerar förfarandet vid intagning för rättspsykiatrisk vårdsom avses i 4 §. Reglerna har berörts i den allmänna motiveringen (avsnitt4.5.3). Bestämmelsemai första stycket första och andra meningarna har motsvarighet i 6 § andrastycket första meningen resp. 4 § första stycket första meningen och 6 § andrastycket andra meningen i förslaget till lag om psykiatrisk tvångsvård. Attpersonalen vid kriminalvårdsanstalter, häkten, polisarrester ochrättspsykiatriska kliniker enligt nuvarande ordning har skyldighet att tainitiativ till att förfarande för intagning för sluten psykiatrisk vård enligtLSPV kommer till stånd följer av KvaL (37 §) och häkteslagen (4 §) samtadministrativa föreskrifter på de olika områdena (se 135 § KWFS 1986:4, 33 §KWFS 1986:5, RPS FS 1986:35 samt 29 och 30 §§ arbetsordningen för deträttspsykiatriska verksamhetsområdet). Motsvarande skyldighet skallnaturligtvis gälla i fråga om rättspsykiatrisk vård. Det bör emellertid påpekasatt sådan vård enligt den nya ordningen skall få ges även vid enheter därrättspsykiatriska undersökningar genomförs (se 6 §). Hänvisningeni första stycket tredje meningen beträffande vårdintyg och undersökning för vårdintyg till de angivna bestämmelseraa i förslaget till lag om psykiatrisk tvångsvård i tillämpliga delar har avseende bara på häktade m. fl. som inte förts över till sjukvårdsinrättningen eller undersök- 297 Beträffandeövriga kategorier frihetsberövade som kan ges Prop. 1990/91: 58rättspsykiatrisk vård krävs nämligen enligt tredje stycket inte attvårdintyg Bilaga 1 har utfärdats. Den aktuella hänvisningen beträffande deförst nämnda kategorierna innebär följande. Undersökningför vårdintyg får företas bara om det finns skälig anledning till det.Undersökningen skall utföras av en legitimerad läkare. Eftersom patientenredan är föremål för frihetsberövande enligt häkteslagen eller KvaL, ärbestämmelserna i 4 § andra stycket tredje och fjärde meningarna i förslagettill lag om psykiatrisk tvångsvård om att patienten får tas om hand förundersökning inte tillämpliga. Det bör emellertid påpekas att vederbörandeläkare kan begära polishandräckning med stöd av 27 § förevarande lag, jämfördmed 47 § andra stycket 1 nyssnämnda lag, för att kunna genomföraundersökningen. Även regleringen i häkteslagen och KvaL ger möjligheter attgenomföra en undersökning utan patientens samtycke. Ettvårdintyg får utfärdas bara i omedelbar anslutning till en särskildundersökning. Intyget skall innehålla ett uttalande om att det finns sannolikaskäl för att fömtsättningarna enligt 4 § första stycket förevarande lag för attfå ge patienten rättspsykiatrisk vård är uppfyllda samt en redogörelse för denpsykiska störningen och de omständigheter i övrigt som ger upphov tillvårdbehovet. Bestämmelsernai 11 och 12 §§ förvaltningslagen om jäv är tillämpliga när vårdintyg skallutfärdas. Den läkare som har utfärdat vårdintyget skall se till att det snarastkommer till den sjukvårdsinrättning där frågan om intagning förrättspsykiatrisk vård skall prövas. Ett beslut om intagning får inte gmndas påett vårdintyg som är äldre än . Föreskrifteni andra stycket motsvarar bestämmelsen i 6 § första stycket första meningen iförslaget till lag om psykiatrisk tvångsvård. Med hänsyn till att patienten ärfrihetsberövad i annan ordning har någon regel om hur länge patienten får hållaskvar på sjukvårdsinrättningen till dess intagningsfrågan har avgjorts motsvarande första stycket andra meningen i den nyssnämnda paragrafen inteansetts erforderlig. Avtredje stycket följer, som har sagts, att det beträffande vissa kategorierfrihetsberövade som får ges rättspsykiatrisk vård inte krävs att ett vårdintyghar utfärdats. Detta gäller enligt yorto meningen i fråga om den som skallgenomgå rättspsykiatrisk undersökning och som redan har förts över tillundersökningsenheten. Bestämmelsen tar sikte på såväl häktade som s. k.frifotingar vilka har tagits in med tvång på en undersökningsenhet (jfr 8 §första stycket första meningen resp. 10 § i förslaget till lag omrättspsykiatrisk undersökning). Andra meningen gäller personer som är anhållna,häktade eller intagna i eller skall förpassas till kriminalvårdsanstalt, om deär konverteringsfall och alltså har tagits in på sjukvårdsinrättningen förpsykiatrisk vård i frivilliga former. Bilaga1 6 § Rättspsykiatrisk vård ges på en sjukvårdsinrättning som drivs av enlandstingskommun. Regeringen beslutar vid vilka sådana vårdinrättningarrättspsykiatrisk vård får ges i fall som avses i 1 § andra stycket 2 och 3. Påen enhet för rättspsykiatrisk undersökning får rättspsykiatrisk vård ges åt densom genomgår undersökning. Iparagrafen regleras frågan var rättspsykiatrisk vård får ges. Bestämmelsernahar behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 4.4.2 och 4.5.4). Förstastycket första meningen innebär att rättspsykiatrisk vård får ges på sammaenheter som tvångsvård enligt förslaget till lag om psykiatrisk tvångsvård (se15 § nämnda lag). Av detta följer i sin tur att sjukvårdshuvudmännen självafår avgöra frågor om placering och förflyttningar av patienter som gesrättspsykiatrisk vård. Bestämmelsen gör det även möjligt försjukvårdshuvudmännen att genom överenskommelser dem emellan bestämma attvården i ett visst fall skall ges av en annan huvudman än den som enligt vadsom följer av 2 § har skyldighet att ge vård. Härigenom fårsjukvårdshuvudmännen möjligheter att skapa den vårdorganisation på området somman anser vara lämplig. Avbestämmelsen i första stycket andra meningen följer emellertid attsjukvårdshuvudmännens frihet att bestämma var rättspsykiatrisk vård skall gesär inskränkt i de fall som avses i I § andra stycket 2 och 3, dvs. då vårdengäller häktade, intagna i kriminalvårdsanstalt m.fl. Regeringen skall nämligenavgöra vid vilka sjukvårdsinrättningar rättspsykiatrisk vård i dessa fall fårges. Det får ankomma på vederbörande sjukvårdshuvudman att hos regeringenansöka om ett godkännande av det aktuella slaget beträffande den eller devårdinrättningar där rättspsykiatrisk vård i de angivna fallen är avsedd attkomma till stånd. Ett godkännande bör naturligtvis föregås av ett samråd medkriminalvårdsstyrelsen och riksåklagaren. Jag avser att återkomma tillregeringen om närmare föreskrifter om de aktuella vårdinrättningarna. Föreskrifteni andra stycket innebär att rättspsykiatrisk vård får ges även vid en enhet förrättspsykiatrisk undersökning åt den som är intagen där, som häktad eller medtvång med stöd av 10 § i förslaget till lag om rättspsykiatrisk undersökning,och som genomgår undersökning. Av den allmänna motiveringen har framgått attorganisationen för den rättspsykiatriska undersökningsverksamheten i framtidenkan komma att bestå av såväl undersökningsenheter som drivs avsjukvårdshuvudmännen som av enheter drivna av staten. Denna ordning ges stöd i5 § i det förslag till lag om rättspsykiatrisk undersökning som chefen förjustitiedepartementet kommer att lägga fram (bil. När detgäller enheter inom hälso- och sjukvården får man därvid räkna med att dessa iallmänhet kommer att vara förlagda vid sådana sjukvårdsinrättningar därrättspsykiatrisk vård för häktade m. fl. Den nu aktuella bestämmelsensaknar därför praktisk betydelse i dessa fall, om undersökningsenheten kansägas ingå i vårdinrättningen.Beträffande en statlig undersökningsenhet ger emellertidbestämmelsen en befogenhet att ge en intagen rättspsykiatrisk Prop.1990/91:58 vård så länge en rättspsykiatrisk undersökning pågår. Motsvarandebestämmelse i förslaget i lagrådsremissen hade samma sakliga innebörd som dennu föreslagna i andra stycket i paragrafen. Bestämmelsen i lagrådsremisseninnebar således att rättspsykiatrisk vård fick ges åt den som var intagen viden enhet av det aktuella slaget så länge undersökningen pågick. 1lagrådsremissen uttalade jag att undersökningen fick anses pågå längst tilldess utlåtandet över undersökningen upprättats, vid vilken tidpunkträttspsykiatrisk vård med stöd av bestämmelsen också senast skulle upphöra. Lagrådethar uttalat att det under föredragningen upplysts att det är vanligt förekommandeatt en vårdplats inte kan beredas efter det att en rättspsykiatriskundersökning har avslutats. Med utformningen av lagrådsremissens förslag kandet enligt lagrådet således inträffa att personer får stanna kvar vid enundersökningsenhet utan att det finns någon rättslig grund föratt bereda erforderlig vård med tvång. Denna konsekvens är enligt lagrådetsmening inte godtagbar. Lagrådet anser att vårdmöjlighet måste föreligga underhela vistelsen vid enheten. Lagrådets förslag till bestämmelse i andra styckethar utformats i enlighet med detta. Föregen del vill jag peka på att en förutsättning för rättspsykiatrisk vård i denu aktuella fallen, liksom beträffande psykiatrisk tvångsvård enligt denallmänna regleringen, är att patienten motsätter sig den psykiatriska vård hanhar behov eller till följd av sitt psykiska tillstånd uppenbart saknar förmågaatt ge uttryck för ett grundat ställningstagande i frågan (se 4§ första stycket3). 1 förhållande till regleringen i LSPV innebär detta, som jag har pekat på ispecialmotiveringen till 3 § lagen om psykiatrisk tvångsvård, att det i principinte blir möjligt att tvångsvårda en patient som samtycker till den vård som ärnödvändig. Min bedömning mot bakgmnd av erfarenheterna från de nuvaranderättspsykiatriska klinikerna är att en övervägande majoritet av de personersom efter den nya lagens ikraftträdande tas in vid undersökningsenheter och somhar behov av psykiatrisk vård kommer att kunna ges sådan vård med egetsamtycke. Vid statligt drivna enheter kommer naturligtvis frivillig psykiatriskvård, som jag har berört i den allmänna motiveringen (avsnitt 4.5.5), att kunnages i samma utsträckning som vid de rättspsykiatriska klinikerna , eftersomdet vid dessa enheter kommer att finnas hälso- och sjukvårdspersonal som får gesådan vård. Frivillig psykiatrisk vård kommer sålunda att kunna ges så längenågon är intagen vid enheten. undantagsfall där tvångsvård blir aktuell under undersökningen med hänsyn till att den intagne inte vill medverka till vård är det självfallet angeläget att tvångsvården, om det behövs, kan fortsätta även efter under sökningen. Jag har i den allmänna motiveringen (avsnitt 4.5.4 och 4.5.5) betonat vikten av att samarbete sker mellan en statlig undersökningsenhet och vederbörande sjukvårdshuvudman i de fall där det är påkallat med rättspsykiatrisk vård även efter det att den rättspsykiatriska undersökning en har avslutats. Som jag ser det finns det emellertid inte anledning att befara att det i dessa kvalificerade vårdfall i den tilltänkta nya organisatio- 300 nenkan uppstå problem av det slag lagrådet tar upp. Jag vill i detta Prop.1990/91:58 sammanhang för övrigt peka på den generella risk som är förenad medBilaga 1 tvångsvårdslagstiftning och som knappast helt kan undvikas, nämligenatt en patient på grund av resursmässiga hinder e. d. inte kan ges dentvångsvård som är påkallad. I de nu aktuella fallen är det i princip enbartmöjligheten att använda tvångsmedicinering som skulle saknas på undersökningsenheten. Atträttspsykiatrisk vård bör kunna ges åt den som är intagen vid enundersökningsenhet så länge undersökningen pågår är, som jag har berört i denallmänna motiveringen, påkallat av intresset av att kunna undvikasådana problem från behandlingssynpunkt som förekommit med den nuvarandeorganisationen. Som jag ser det är det angeläget att den för vilken tvångsvårdär påkallad inte, när undersökningen pågår vid en statlig enhet, skall behövaförflyttas från enheten för att kunna ges sådan vård. Av principiella skäl böremellertid möjligheten att ge rättspsykiatrisk vård utanför hälso- ochsjukvården vara begränsad till denna situation. Jagvill här också peka på föreskriften i 15 § i förslaget till lag om psykiatrisktvångsvård som innebär att vård enligt den lagen ges på en vårdinrättning inomhälso- och sjukvården. Däremot kan sådan vård inte ges vid enundersökningsenhet som drivs av staten. Det innebär bl.a. att bestämmelserna iI4§ den lagen om övergång från rättspsykiatrisk vård till psykiatrisktvångsvård inte kan tillämpas på en sådan enhet. 1 den mån rättspsykiatriskvård skulle kunna ges här även efter det att patienten genomgåtträttspsykiatrisk undersökning ökar naturligtvis risken för att fall inträffardär den rättspsykiatriska vården skall upphöra på grund av att denne intelängre är frihetsberövad men där det allså inte finns möjlighet att besluta ompsykiatrisk tvångsvård, även om sådan vård är påkallad. Det kan tänkas inträffat. ex. i de i och för sig sällan förekommande fall där domstolen på grund avvad som kommit fram vid undersökningen finner att den misstänkte patienten inte kan fällas till ansvar för brottet på grund av att denne till följd av sinpsykiska störning inte haft uppsåt till den åtalade gärningen. Detta är enkonsekvens som inte undviks med lagrådets förslag. Medhänsyn till vad jag nu har pekat på och till vad jag anfört om denbegränsade risk för praktiska svårigheter som en ordning i enlighet medlagrådsremissens förslag enligt min uppfattning kan medföra är jag därför inteberedd att ansluta mig till lagrådets förslag på den aktuella punkten. 1förhållande till motsvarande bestämmelse i lagrådsremissens förslag har andrastycket i paragrafen sålunda endast jämkats i redaktionellt hänseende. 7§ Rättspsykiatrisk vård enligt I § andra stycket 1 skall påbörjas utandröjsmål när domstolens beslut om sådan vård har vunnit laga kraft. Ärden dömde häktad, skall vården påbörjas även om beslutet inte har vunnit laga kraft, under förutsättning att den dömde och åklagaren medger att så sker. Så länge beslutet om häktning gäller skall därvid bestämmelser na om rättspsykiatrisk vård för den som är häktad tillämpas utom såvitt avser förutsättningarna för sådan vård. Paragrafenhar getts ny utformning i förhållande till lagrådsremissens Prop.1990/91:58 förslag. Den utgör en motsvarighet till de nuvarande bestämmelseraai Bilaga 1 12 § LSPV. Eftersomsocialstyrelsen inte längre skall besluta om placeringen av patienter som skallges psykiatrisk tvångsvård som brottspåföljd ankommer det på vederbörandesjukvårdshuvudman att se till att vården kommer till stånd. I första stycketföreskrivs sålunda att den rättspsykiatriska vården skall inledas utan dröjsmålnär domstolsbeslutet har vunnit laga kraft. Jag har inhämtat av chefen förjustitiedepartementet att hon avser att senare hos regeringen ta upp frågan omändringar i förordningen om underrättelse om dom i vissa brottmål, m. m. (se 22§) så att det skapas garantier för att kommunikationen mellan domstolen ochvederbörande sjukvårdshuvudman fungerar vid verkställigheten. Bestämmelseni andra stycket JÖrsta meningen motsvarar i sak den nuvarande regeln i 12 §andra stycket LSPV. Den är emellertid i den nya regleringen avsedd att få praktiskbetydelse i den situationen då den dömde inte redan är intagen på ensjukvårdsinrättning för rättspsykiatrisk vård eller frivillig psykiatrisk vårdsom häktad. Avsikten med bestämmelserna om rättspsykiatrisk vård för häktadeär nämligen bl. a. att den som är häktad och som i samband med enrättspsykiatrisk undersökning visar sig uppfylla fömtsättningaraa för att fåpsykiatrisk tvångsvård skall kunna ges sådan vård vid undersökningsenheten, omden hör till en sjukvårdsinrättning, även efter det att undersökningen haravslutats. I ett sådant fall kan rättspsykiatrisk vård ges med stöd av 4 § och15 § 1 till dess att domstolens beslut om rättspsykiatrisk vård sombrottspåföljd vinner laga kraft, om beslutet om häktning gäller till dess. I defall, som enligt vad som har anförts vid 6 § kan antas bli de vanligaste, dåden dömde efter den rättspsykiatriska undersökningen kan ges psykiatrisk vård ifrivilliga former vid sjukvårdsinrättningen, aktualiseras emellertid intefrågan om att ge psykiatrisk tvångsvård innan domen har vunnit laga kraft. Eftersomavsikten är, i de fall då undersökningsenheten hör till hälsooch sjukvården,att den sjukvårdshuvudman som har ansvaret för den rättspsykiatriskaundersökningen skall kunna vara också den som ger rättspsykiatrisk vård (seavsnitt 4.3 och bil. 2 avsnitt 3.6), bör den dömde sedan domen vunnit lagakraft som regel kunna ges rättspsykiatrisk vård enligt 1 § andra stycket 1 vidsamma sjukvårdsenhet där denne som häktad getts rättspsykiatrisk vård ellerpsykiatrisk vård i frivilliga former sedan undersökningen avslutades. Somföljer av den nu aktuella paragrafen ankommer det emellertid i princip påsjukvårdshuvudmännen att själva avgöra var rättspsykiatrisk vård skall ges. Ochom den sjukvårdshuvudman som kommer att ge den rättspsykiatriska vården medanledning av domen är en annan än den hos vilken den rättspsykiatriskaundersökningen har utförts, kan den situationen uppstå att vården påundersökningsenheten ges med stöd av bestämmelserna i 4 § HSL om skyldighetenför varje sjukvårdshuvudman att tillgodose behovet av omedelbar vård hos densom vistas inom landstingskommunen. Bestämmelseni andra stycket första meningen är alltså avsedd att få praktisk betydelse i de fall då den häktade efter domen befinner sig i häkte. Dettakan vara fallet t. ex. på gmnd av att denne inte har genomgått någon Prop.1990/91:58 rättspsykiatriskundersökning i målet men likväl av domstolen överläm- Bilaga 1 nätstill rättspsykiatrisk vård som brottspåföljd. Enligt vad chefen för justitiedepartementetkommer att föreslå skall nämligen en ny,kvalificerad form av s. k. § 7-intyg kunna utgöra tillräckligt underlag förett sådant beslut (se bil.2 avsnitt3.14). Men även i ett sådant fall kan denhäktade naturligtvis redan innan domen vunnit laga kraft ha förts över sjukvårdsinrättning av det aktuella slaget för rättspsykiatrisk vård i sinegenskap av häktad eller för psykiatrisk vård i frivilliga former. Andrastycket andra meningen saknade motsvarighet i lagrådsremissens förslag.Bestämmelsen innebär att regelsystemet i lagen för rättspsykiatrisk vård avhäktade, utom beträffande regeln i 4 § första stycket om förutsättningarna försådan vård, skall tillämpas i de nu aktuella fallen så länge beslutet omhäktning består. Sålunda kan t. ex. bestämmelsen i 8 § andra stycket förstameningen om särskilda restriktioner bli tillämplig här. Förevarandebestämmelse innebär vidare bl. a. att vården skall ges på en sådansjukvårdsinrättning som avses i 6 § första stycket andra meningen. Somhar berörts i den allmänna motiveringen (avsnitt 4.5.4) har det uppståttoklarhet vid tillämpningen av den nuvarande bestämm.elsen i 12 § andra stycketLSPV beträffande vilket regelsystem häkteslagens eller LSPVs som här gälleri fråga om möjligheterna att få permission. Avsikten med den nu aktuellabestämmelsen är att undanröja att en sådan oklarhet uppstår även med den nyalagstiftningen. Av andra meningen i andra stycket följer sålunda att den dömdei de ifrågavarande faller inte kan ges tillstånd att vistas utanförvårdinrättningens område så länge häktningsbeslutet gäller. Paragrafeninnehåller ingen motsvarighet till den nuvarande regeln i 12 § LSPV om att densom av domstol överlämnas till sluten psykiatrisk vård enligt LSPV men somredan är intagen för sådan vård i fortsättningen skall anses intagen på gmnd avdomstolens förordnande. Av 28 § andra stycket första meningen i förslaget tilllag om psykiatrisk tvångsvård framgår nämligen att tvångsvård enligt den lagenskall upphöra när beslut fattas som föranleder rättspsykiatrisk vård. 8§ Vid rättspsykiatrisk vård gäller i tillämpliga delar bestämmelserna i 1624§§ lagen (1991:000) om psykiatrisk tvångsvård. Beträffandeden som är anhållen, häktad eller intagen i eller skall förpassas tillkriminalvårdsanstalt får i särskilda fall, om det ärpåkallat från ordnings- eller säkerhetssynpunkt, besluta om särskildainskränkningar i rätten att ta emot eller skicka försändelser, att ta emotbesök eller att samtala i telefon med utomstående. Brev som avses i 9 § förstastycket första meningen lagen (1976:371) om behandlingen av häktade ochanhållna m. fl. från den som är häktad eller anhållen liksom brev som avses i25 § första stycket första meningen lagen (1974:203) om kriminalvård i anstaltfrån den som är intagen skall dock alltid vidarebefordras utan föregåendegranskning. Beträffandeden som ges rättspsykiatrisk vård efter beslut av domstol eller som är intagen i kriminalvårdsanstalt får regeringen i särskilda fall, om det är påkallat med hänsyn till rikets säkerhet eller till risken för att denne under vistelsen på sjukvårdsinrättningen medverkar till brott som 303 innefattar användande avvåld, hot eller tvång för politiska syften, besluta Prop. 1990/91:58 omsärskilda inskränkningar i rätten att ta emot eller skicka försändelser, Bilaga 1 ta emot besök eller samtala i telefon med utomstående. Iparagrafen regleras frågor om behandlingen av patienten på vårdinrättningen.Bestämmelserna har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 4.4.2 och4.5.4). Avden allmänna motiveringen har framgått att innehållet i rättspsykiatrisk vårdnär det gäller behandlingen av patienten och liknande frågor, t. ex.möjligheterna att använda tvångsåtgärder mot denne, i princip inte skall skiljasig från vad som gäller enligt förslaget till lag om psykiatrisk tvångsvård.Första stycket innehåller sålunda i dessa frågor en hänvisning till vad somföreskrivs i den sistnämnda lagen i motsvarande hänseenden. Jag får därförhänvisa till de angivna bestämmelserna och specialmotiveringen till dessa.Regeln i 17§ andra stycket om behandlingsåtgärderaa kan inte tillämpas fulltut, eftersom fömtsättningarna för rättspsykiatrisk vård är något annorlunda äntvångsvårdsfömtsättningarna enligt den allmänna regleringen.