prop · GE03100 · 1990-12-31 00:00:00 — Jag vill dock framhålla att en målsätming med det arbete somnu pågår är att det samlade resultatet inte skall leda till några generellaökningar av de faktiska anstaltstidema. Det är därför nödvändigt att frågan omden villkorliga frigivningens framtida utformning övervägs i ett störresammanhang där också bl.a. frågor om verkställighetsformer men även omalternativ till frihetsstraff ägnas uppmärksamhet. Efter ett långvarigt beredningsarbete harregeringen i samband med förslag om ny lagstifming om psykiatrisktvångsvård förelagt förslag om behandlingen av psykiskt stördalagöverträdare (prop. 1990/91:58). Förslaget innebär bl.a. atl domstolen i ettbrottmål skall få möjlighet att besluta om särskild utskrivningsprövning närnågon överlämnas tiU rättspsykiatrisk vård Också i andra hänseenden innebär förslaget att Prop. skyddet för andra personer tillmäts stor betydelse vid verkställigheten 1990/91:100 av rättspsykiatrisk värd. Regeringen har också till riksdagenöverlämnat förslag om ändringar av reglema om böter (prop. 1990/91:68).Förslaget innebär bl.a. att maximibeloppet för penningböter höjs frän 1000 krtill och att det lägsta dagsbotsbeloppet höjs från tio till trettiokronor. Genom en lagändring som trädde i kraft den 1 juli1987 öppnades en möjlighet att förverka fordon som använts vid brott enligttrafikbrottslagen, om det är uppenbart att detta behövs för att förebyggafortsatt sådan brottslighet. har genomfört enenkätundersökning om förverkandebestämmelsens tillämpning i praktiken iförhållande till syftet med bestämmelsen (jfi- JuU 1986/87:24). I enkäten harockså begärts uppgifter om eventuella problem i tillämpningen och synpunkter påbehovet av ändrad lagstiftning. Sammanfattningsvis gav svaren pä enkäten vidhanden att förverkandebestämmelsen tillämpats som åsyftat, att inga storatillämpningsproblem föreligger samt att det inte finns nägotbehov av lagändring. Min bedönming är därför att enkäten inte ger anledningtill något vidare initiativ från regeringens sida. 5.5 De unga lagöverträdarna Idagens samhälle är det en självklarhet att det allmänna aktivt bör verka för attbam och imgdomar växer upp imder trygga och goda förhållanden. Sålunda börsocialtjänsten, skolan och andra berörda myndigheter i samarbete med hemmensörja för att de unga som riskerar att utvecklas ogynnsamt får det stöd som debehöver. Bam och unga som har gjort sig skyldiga till brott tillhör ofta dengmpp som har ett särskilt behov av stöd och hjälp. är det viktigt attäven gentemot unga upprätthålla och hävda de grimdläggande värden som skyddasgenom straffrättsliga regler. Det allmänna har således en dubbel uppgift närdet gäller de unga lagöverträdama. Att ge bara och imgdomar det stöd som de behöver ärprimärt en uppgift för , medan det är rättsväsendets uppgift attsvara för reaktionema mot brott. När det gäller unga lagöverträdare finns detdärför ett särskilt behov av samordning mellan och de olikamyndighetema inom rättsväsendet. Den trädde socialtjänstlagen(1980:620) i kraft. Huvudprincipen i socialtjänstlagen är att socialtjänstensinsatser skall vara frivilliga. Detta gäller ocksä vården av barn och unga.Genom lagen (1980:621) med särskilda bestämmelser om vård av unga, LVU, som den1 juli ersattes med en ny lag (1990:52) med samma namn, har emellertid undantagfrån frivillighetsprincipen gjorts under vissa fömtsättningar. Även om det alltså ocksä efter socialtjänstreformenfinns utrymme för tvängsingripanden mot unga som har begått brott, är det uppenbart att reformen har inneburit en viktig förskjutning av den avvägning 33 mellan det allmännas ochden enskildes intressen som regleringen i Prop. bamavårdslagen utgick ifrån. De ändringar av den socialrättsliga 1990/91:100vårdlagstiftningen som därefter skett, bl.a. införandet av det s.k. Bilaga 4 öppenvårdstvånget och de möjligheter att ingripatidigare i de s.k. beteendefallen som infördes , mbbar inte de grundläggande principer som lades fast genom socialtjänstreformen. Genom lagstifming som trädde i kraft den 1 juli1988 (prop. 1987/88:135, JuU 36, rskr. 403, SFS 1988:820 ff.) förbättradesmöjlighetema till ett snabbt och effektivt ingripande mot de ungalagöverträdama. tog regeringen genom en särskild förordning initiativtill en försöksverksamhet med enklare och smidigare samarbetsformer mellanmyndighetema i ärenden som rör unga lagöverträdare (SFS 1988:217). Den nyalagstiftningen och försöksverksamheten har på regeringens uppdrag utvärderatsav BRÅ. I sin slutrapport, som avgavs , konstaterar BRÅ att delagändringar som utvärderingen avsett knappast generellt sett lett till kortarehandläggningstider. Däremot har handläggningstiden varit kortare i de distriktsom tillämpat den särskilda förordningen. Detta beror dock enligt BRÄ inte påsjälva förordningsföreskrifterna utan på det faktum att försöksverksamhetenbidragit till att frågor rörande handläggning av ungdomsärenden uppmärksammatssärskilt i dessa distrikt. Undersökningen belyser i övrigt pä ett förtjänstfulltsätt de problem med samarbete mellan olika myndigheter som finns iungdomsärenden och de svårigheter att hitta adekvata påföljder motungdomsbrottslighet som finns. Det allmännas åtgärder med anledning av att ungabegår brott står ocksä fortsatt i centrum för det kriminalpolitiska intresset.Under år 1989 tillsattes inom en interdepartementalarbetsgmpp med uppgift att belysa hur och rättsväsendetsinsatser när det gäller unga lagöverträdare lämpligen borde samordnas.Arbetsgmppen gjorde en genomgång av olika uppgifter om ungdomsbrottslighetensutveckling och av myndighetsföreirädares och andra berördas uppfatmingar ombrister och problem i hanteringen av ungdomsbrottsligheten. Mot den bakgrundendiskuterade gmppen en rad olika tänkbara ändringar av nuvarande regler. Gmppenkom emellertid fram till att vidare överväganden borde ske inom ramen för enparlamentariskt sammansatt utredning. Regeringen har därefter beslutat att tillsätta ensädan utredning (Ju 1990:07, dir. 1990:53). Uu-edningen har i uppdrag attgenomföra en samlad utvärdering av socialtjänstreformens betydelse för behandlingenav unga lagöveruädare och att i samband med detta också mera förutsättningslöstöverväga i vilka former och på vilket sätt det allmänna bör ingripa när ungabegår brott. Huvuduppgiften skall vara att undersöka om den nuvarandefördelningen av uppgifter mellan och rättsväsendet är väl avvägdnär det gäller unga lagöverträdare och om samordningen meUan myndigheterna kan förbättras. Vissafrågor med anknytning till ungdomsbrottsligheten har också tagitsupp i en inom utarbetad promemoria (Dnr Prop. 90-1572)om utvidgade befogenheter för polisen att omhänderta och 1990/91:100 hållakvar personer . I promemorian lämnas bl.a. förslag Bilaga 4som syftar till att unga som omhändertagits av polisen vid fri-givningen skall kunna överlämnas till föräldrarna, nägon annan vårdnadshavare eller vuxen person eller till . Promemorian har remissbehandlats, och jag räknar med attförslag till ny lagstiftning skall kunna föreläggas imder . Uppföljningenav särskilda program för att stärka brottsoffrens ställning fortsätter(jfr prop. 1988/89:100 bil. 4 s. 32 f och prop. 1989/90:100 bil. 4 s. 36 f). När det gäller möjligheterna till rättsligt biståndför dem som utsatts för brott bör först nämnas att efter förslag iprop. 1989/90:158 har beslutat att möjlighetema att få mälsägandebiträdeutvidgas så att rätt till mälsägandebiträde i princip alltid skall finnas i målom sexualbrott. Även vid övriga brott där mälsägandebiträde nu kan kommaifråga blir reglema mera generösa. Lagändringama träder i kraft den 1 januari1991, Frågor om möjlighetema till rättsligt bistånd tilloffer för brott som begåtts utomlands har aktualiserats både inomregeringskansliet och i (jfr 1990/91JuU:4 s. 7, rskr. Reglema irättshjälpslagen (1972:429) om i vilka fall rättshjälp utgår samt vilkaförmåner rättshjälpen avser i angelägenheter som behandlas utomlands blevnyligen föremål för en hearing i regi. Frågan bereds nuvidare i departementet. Lagen (1988:688) om besöksförbud, som trädde ikraft , har mneburit ett förbättrat skydd för kvinnor somutsätts för våld, hot och trakasserier. Enligt en ändring i lagen, som trätt ikraft , har bl.a. straffmaximum för överträdelse av ett besöksförbudskärpts till fängelse högst ett är. Stödåtgärderna åt kvinnor som berörs avbesöksförbud har förbättrats på olika håll i landet. Sålunda beslutadepolisstyrelsen i att de kvinnor som skyddas av besöksförbudoch som lever i ständig rädsla för vad som kan hända dem och deras anhörigaskall kunna utmstas med ett personligt larm, om de så önskar. I syfte attanpassa skyddsinsatser m.m. har vidare polismyndigheten i uppdragitåt chefen för brottsförebyggande roteln att ta kontakt med samtliga hotadekvinnor som berörs av besöksförbud. Chefen för kriminalavdelningen informerasfortlöpande om hotsituationen och bedömer därefter vilken form av skyddsinsats-t.ex. ett personligt larm - som bör sättas in. Idet här sammanhanget bör också nämnas den proposition (1990/91:58) med bl.a. förslag till en lag om rättspsykiatrisk vård som överlämnats till . Förslaget innebär att skydds- aspektema blir bättre tillgodosedda än bl.a. genom att åklagare 35 skall medverka i förfarandet vid utevistelse och utskrivning av Prop. personer sombedöms som farliga. Åklagaren ges också möjlighet au 1990/91:100 överklagavissa sådana beslut. Vidare föreslås att brottsoffret skall få Bilaga 4 möjlighettill information från sjukhuset om när lagöverträdaren ges tillstånd tillutevistelse eller skrivs ut. har i siu slutbetänkande(SOU 1990:50) Ny folkbokföringslag bl.a. föreslagit vissa bestänunelser somsyftar till att förhindra att uppgifter i folkbokföringen används för att letarätt på personer i syfte att utöva våld, hot eller trakasserier. Ärendet beredsnu efter remissbehandling inom . Frågan om bättre sekretesskydd för uppgifter omoffentligt anställda är aktuell inom efter enframställning från . Regeringen tillkallade den s.k.våldskommissionen med uppdrag att motverka våldet och förbättra stödet tillbrottsoffren. I konunissionens uppdrag låg bl.a. alt utvärdera de hittillsvidtagna åtgärderna inom ramen för brottsofferprogrammet och inventera vad somytterligare kan göras. I sitt slutbetänkande (SOU 1990:92) Våld ochbrottsoffer, redovisar kommissionen sin syn på siödet till brottsoffren. Kommissionenanser att det fortsatta arbetet för brottsoffer bör följa de linjer som redanhar lagts fast och föreslår att polisens, och hälso- ochsjukvårdens insatser utvecklas ytterligare. Kommissionen uppmärksammar särskilt de kvinnojoureroch brottsofferjourer som växt fram som ett komplement tillsamhällets åtgärder och som drivs pä frivillig och ideell basis. Det äruppenbart, menar kommissionen, att de fyller ett stort och viktigt behov.Kommissionen föreslår att jourema skall få stöd genom bidrag av staten och attprimärkommuner och landstingskommuner skall stödja jourema genom ekonomiskabidrag och genom hjälp med t.ex. lokal- och bostadsanskaffning. Frågan om brottsofferjourer har uppmärksammatsockså på andra sätt. (RPS rapport 1989:1)Brotis-offerjourer - En handledning för polisens medverkan ibrolis-offerverksamhet, har utarbetats i syfte att främja tillkomsten avbrottsofferjourer. Regeringen beslutade om ett bidrag på 500 000kr. Bidraget är avsett att användas tillutvecklingsarbete vid brottsofferjourema, till att starta nya jourer och tillutbildning av stödpersoner. Jag återkommer till frägan om ett nytt bidrag vidbehandling av anslagen lill brottsskadenämnden. tillsatte regeringen en arbetsgrupp förfrågor som rör våld mot kvinnor. Arbetsgmppen skaU bl.a. undersöka hursamhällets skydd och hjälp ät utsatta kvinnor kan stärkas och hur samarbetet idessa frågor mellan olika myndigheter och organisationer kan förbättras.Arbetsgmppen har initierat ytterligare stöd till kvinnojourer och attytterligare medel avsätts för inköp av larm till hotade kvinnor. Arbetsgruppen,som har samrått med väldskommissionen, slutför sitt arbete . har också uppmärksammat frägan omhot mot Prop. parter och vittnen i samband med rättegångar m.m. Det ämnethar 1990/91:100 även berörts av en arbetsgmpp inom , den s.k. Bilaga 4 KRIPUT-gmppen, vars överväganden(RPS Rapport 1990:4) överlämnats till kommissionen. Kommissionen har försöktgöra sig en bild av hur utbrett det är med denna typ av hot och Uakasserier häri landet. Kommissionens slutsats är att problemen inte är av den arten ochomfatmingen att det är motiverat med åtgärder som mbbar de principerom offentlighet och insyn i processmaterialet som svensk rättsordning omfattar.Åtgärdema i de allvarligaste fallen mäste enligt kommissionen ocksä i fortsättningengå ut pä fysiskt skydd och ökade möjligheter att byta identitet. I syfte att inskärpa hur allvarligt rättsordningen ser på övergrepp av denhär typen föreslås också en su-affskärpning för brottet övergrepp i rättssak. Kommissionen har vidare uppmärksammat frägan omsamhällets stöd till barn som utsätts för övergrepp. Kommissionen konstateraralt myndigheter som handlägger ärenden rörande övergrepp mot bam har börjatsamverka och har utvecklat sin kompetens. Det är enligt kommissionen angelägetatt utvecklingsarbetet fortsätter och atl samverkan sprids till flera platser ilandet. bör enligt kommissionen utveckla sin verksamhet så attsocialtjänsten framstår som ett självklart stöd för bamet. börutveckla en lätt tillgänglig kontaktyta för bam. Det anser kommissionen kunnaske t.ex. genom att man inrättar ett bamombud hos och spriderinformation om ett sådant bamombud. Kommissionensförslag övervägs nu inom . När det gäller skadestånd till dem som utsatts förbrott bör erinras om all kommittén om ideell skada enligt sina direktiv skallse över reglerna om ersätming för ideell skada i samband med personskada m.m.Huvuduppgiftema är att överväga om den nuvarande ersätmings-nivån bör höjas,vilka ersättoingsprinciper som bör tillämpas och hur nomier för att bestämmaersätmingen bör fastställas. Enligt givna tilläggsdirektiv skallutredningen ocksä överväga en förändring av ersätmingsnivån och regelverket vidskadestånd till våldtäktsoffer och offer för andra våldsbrott som ger utrymmeför inte bara kompensation för lidandet utan också hjälp till en förändring avlivssituationen. Kommittén skall ha slutfört sitt uppdrag före utgången av år1991. I en promemoria från BRÅ, Barnens brott ochföräldramas ansvar (BRÅ PM 1990:1), har föreslagits bl.a. att det iskadeståndslagen införs en regel som utvidgar föräldrars skadeståndsansvar. Denföreslagna regeln innebär att föräldrar och andra som har vårdnaden om enunderärig ansvarar för skador som den underärige vållar. Ansvaret är begränsattill högst en femtedel av basbeloppet och gäller vid sidan av den underårigeseget skadeståndsansvar. När del gäller frågan om information till brottsofferom olika möjligheter att fä stöd m.m. konstaterades i den . 1990 framlagda propositionen om utvidgning av rätten till måls- Prop. ägandebiträdeatt det fortfarande förekommer fall där informationen 1990/91:100 om rätttill mälsägandebiträde är bristfällig (prop. 1989/90:158 s. 5). Bilaga 4Jag anförde där att det kan finnas skäl för de ansvariga myndighetema - iförsta hand riksåklagaren och - att i samband medlagändringen uppmärksamma informationsfrågan. Som ett exempel på lokala initiativ rörandeinformation kan nämnas att polismyndigheten i har upprättat en"Minneslista för information till mälsäganden". Minneslistan är tänktatt användas i samband med att polisen informerar brottsoffer och tordeinnehålla all väsentlig information om utredningsprocessen och domstolsförfarandet. , som riktar sig främst till dem som i sitt arbete kommeri kontakt med offer för misshandels- och sexualbrott, ses över för närvarande.Arbetet kommer att slutföras . Arbetetinom kriminalvården består i att verkställa fängelsestraffen och att ansvaraför övervakningen av skyddstillsynsdömda och villkorligt frigivna samt attansvara för verksamheten vid landets häkten. Kriminalvårdslagstifmingen vilar iallt väsentligt på de principer som slogs fast genom 1973 årskriminalvårdsreform. Dessa principer går ut på att, så långt det är möjligt medhänsyn till kravet på samhällsskydd och differentiering, främja de dömdasanpassning till samhället och motverka de skadliga följdema avfrihetsberövandet. Kriminalvårdens klienter är till stor del starkt missgynnadebåde socialt och i de flesta andra avseenden. som kriminalvårdensambitionsnivå är hög, bör man därför vara medveten om svårighetema att lyckasmed de åtgärder som vidtas för att främja de dömdas anpassning. Det krävs ocksåen medverkan från andra samhällsorgan för att ge dem en rimlig social plattform.Eftersom kriminalvårdens klienter har samma principiella rätt som andramedborgare till den service och omsorg som samhället tillhandahåller är detviktigt att samarbetet fortlöpande utvecklas mellan kriminalvärden och andrasamhällsorgan, främst , arbets-marknadsmyndighetema och denallmänna hälso- och sjukvården. Ett av syftena med den reform av behandlingenav psykiskt störda lagöverträdare som nämnts fömt (avsnitt 5.4) är attförbättra förutsättningarna för kriminalvärdens intagna att få psykiatriskvård utanför ansialiema. 6.2 Decentraliseringoch organisationsförändringar Prop. 1990/91:100 I 1990 ärs budgetproposition(1989/90:100, bil. 4 s. 85-91) redovisade Bilaga 4 jag att kriminalvärdsverket.efter en genomförd försöksverksamhet med decentralisering, varit föremål för enomfattande organisationsöversyn. Regeringen föreslog i budgetpropositionenförändringar i fråga om uppgifter och organisation inom kriminalvårdsverket.Riksdagen hade ingen erinran mot förslagen (1989/90:JuU22, rskr. Den nya organisationen, som träder i kraft den 1januari 1991, innebär bl.a. att antalet regioner minskas från nuvarande tolvtill sju och att riksanstaltema förs in under regionerna i organisatoriskthänseende. Den regionala organisationen förstärks och dess framtida uppgiftblir bl.a. att leda kriminalvärden i regionerna enligt kriminalvårdsstyrelsensriktlinjer, att stödja verksamheten vid de lokala myndighetema och att utövatillsyn över deras verksamhet. Sammanfattningsvis innebär förändringama atttyngdpunkten inom kriminalvärden förskjuts nedåt i organisationen. Huvuddelenav klientarbetet skall skötas lokalt vid kriminalvärdsanstalter, häkten ochfrivärdsmyndigheter. arbete skall koncentreraspä övergripande uppgifter. Hit hör formulering av mål och riktlinjer förkriminalvården inom ramen för de lagar och andra förfatmingar som gäller påområdet. Andra viktiga frågor för är atl ge statsmaktemaunderlag för utveckling av kriminalvården, att planera och utvärdera verketsverksamhet samt att bedriva central utbildning. Förändringarna i fräga omarbetsuppgifter medför att behovet av personal vid kriminalvårdsstyrelsenminskar. I regeringens proposition (1989/90:154) omändringar i kriminalvårdslagstiftningen föreslogs bl.a. de lagändringar somkrävdes för att genomföra den decentraliserade beslutsordningen. Riksdagenlämnade förslagen i denna del utan erinran (1990/9l:Ju02, rskr. Regeringenhar därefter utfärdat de aktuella lagarna samt beslutat om de följdändringarsom behövs i olika tillämpningsförordningar (1990:1009 -1037). Den nyabeslutsordningen träder i kraft den . Jag anser det angeläget attresultatet av den nu berörda omläggningen följs upp och att utvecklingen motökad decentralisering fortsätter. Ijanuari 1990 uppdrog regeringen åt att se över tillämpningen av regleringen av permissioner för intagna på kriminalvärdsanstalt. Bakgrunden till uppdraget var bl.a. att det rådde stora skillnader mellan olika permissionsformer när det gäller misskötsamhet. Det var också stora skillnader mellan de olika anstaltskategoriema och inom respektive anstaltskategori. skall enligt uppdraget undersöka vilka 39 åtgärder som kan vidtas för att nedbringa antalet misskötta Prop.permissioner. Särskilt gäller detta regelbundna permissioner från de 1990/91:100 slutna lokalanstalteraa. I uppdraget ingär vidare att överväga vilka Bilaga 4 åtgärder som kan vidtas för att förbättra förberedelsema för regelbunden permission i syfte att sä långt som möjligtundanröja riskema för misskötsamhet. Därvid bör styrelsen bl.a. undersöka hursamarbetet med polis och - under pågående förundersökning -åklagare, skall kunna förbättras för att förebygga brottslighet underpermission. Under uppdragets utförande skallkriminalvårdsstyrelsen fortlöpande vidta de åtgärder som bedöms motiverade föratt minska andelen misskötta permissioner. Uppdraget skall redovisas tillregeringen före utgången av . Myndigheternainom område disponerar knappt en miljon kvadratmeter,varav Domstolsväsendet och rättshjälpsnämnderna/ rättshjälpsmyndigheten För nästa budgetär kommer chefen förfinansdepartementet att föreslå investeringar i byggnader. Närmare uppgifter ominvesteringen för kriminalvården lämnas imder E. 1990/91:100 Bilaga 4 1989/90 Utgift 1990/91 Anslag 1991/92 Förslag Beräknad ändring 1991/92 Förvaltningskostnader (därav lönekostnader) Representationsbidrag Summa (21 781 000) + 8 326 000 (+ 7 568 000) - 54 000 + 8 272 000 Med hänvisning till sammanställningen beräknar jag anslaget lill . Statsrädsberedningenövertar fr.o.m. ansvaret för vissa databaser som ingär irättsväsendets informationssystem (RI). För detta arbete har resursermotsvarande tvä årsarbetskrafter överförts frän . Jaghemställer att regeringen föreslår att till Statsrådsberedningen för budgetaret1991/92 anvisa ett förslagsanslag pä . 1989/90 Utgift 1990/91 Anslag 1991/92 Förslag 1990/91 Beräknad ändring 1991/92 (därav lönekostnader) 37 652 000 () Med hänvisning till sammanställningen beräknar jag anslaget till Prop. Vid medelsberäkningen har jag beaktat den överföring 1990/91:100 av arbetsuppgifter och resurser som jag redovisade under anslaget A1. Bilaga 4 Statsrådsberedningen. Anslaget har i övrigt beräknats enligtdet generella rationaliseringsförslaget. Jag hemställer att regeringen föreslärriksdagen atttill för /92 anvisa ell för slagsanslag pä51 . 1989/90Utgift 28 043 206 Reservation 8 508 861 1990/91Anslag 24 665 000' 1991/92Förslag 30 287 000 1989/90:90 . Nio nya kommittéer har tillsatts under är 1990,nämligen domstols-utredningen, bmksmönstemtredningen, päföljdsulredningen,gen-teknikberedningen, åklagamtredningen -90, panträttsutredningen, 1990 årsarrendekommitté, kommittén med uppdrag att se över det allmännas insatser vidbrott av unga och kommittén med uppdrag att göra en översyn avaktiebolagslagen. Under är 1990 har nio kommittéer avslutat sinauppdrag, nämligen maktutredningen, storstadsutredningen, kommittén om enombyggnadsplan för till permanent statsministerbostad,upphovsrättsutredningen, sjölagsutredningen, samerättsutredningen, förmynderskapsutredningen,departementshistoriekommittén och meddelarskyddskommittén. Det särskilda anslaget Information om lagstiftningm.m. avvecklas fr.o.m. /92. De för informationsanslaget avseddamedlen, , föresläs överförda till utredningsanslaget för attdisponeras för samma ändamäl som . Ocksä anslaget Bidrag till utgivande av litteramrpä förvaltningsrättens område avvecklas. Jag föreslär att motsvarande medel -. -tillförs utredningsanslaget. Med hänsyn till den beräknade omfattningen avutredningsverksamheten och med beaktande vad jag i övrigt anfört bör anslaget uppgätill . under nästa budgetär. Jaghemställer att regeringen föreslär atl till Utredningar m.m. för budgetaret 1991/92anvisa ett reservationsanslag pä . Framtidsstudier, långsiktig analys m.m.' 1989/90Utgift 10 912 000 Reservation O 1990/91Anslag 11728 000 1991/92Förslag 12 432 000 'anslaget A 5. Framtidsstudier, långsiktig analys m.m. 42 Frånanslaget betalas bidrag till den verksamhet som bedrivs av Stiftelsen för framtidsstudier.