prop · GE0354 · 1990-12-31 00:00:00 — Jag föreslår därför att restvärdemetoden tillämpas beträffandeskuldebrev som förvärvats i förening med köp- eller teckningsopfion. och optionsrätterna skall beskattas enligt separata regler bördet göras klart i vilka fall de ohka delarna skall anses marknadsnoterade.Marknadsnoteringen har betydelse för vilka kvittningsregler som skall gälla vidavyttringen. Därvid bör gälla att om det finns en marknadsnotering för ettskuldebrev förenat med optionsrätt bör bägge delarna anses marknadsnoteradevare sig de säljs tillsammans eller var för sig. Om det däremot bara finnsmarknadsnotering för den ena delen skall inte den andra anses sommarknadsnoterad. Det krävs enligt min mening ingen ändring av lagtexten föratt uppnå detta. Mittförslag föranleder ändringar i 27 § 1 och 3 mom. 4.5 Särskilda regler för beskattning av delägare ifåmansföretag Enligtde nya skattereglerna beskattas kapitalinkomster med en proporfio-nell skatt på30 % medan förvärvsinkomster beskattas progressivt med en högsta marginalskattpå . Skillnaden i skattesats nödvändiggör regler varigenomkapitalinkomster särskiljs från förvärvsinkomster I de flesta fall är dettainget problem. När det däremot gäller aktieutdelning och reavinster avseendefåmansföretag där ägaren arbetar i företaget är situationen annorlunda.Anledningen är att ägaren kan välja mellan att ta ut inkomster från företaget iform av lön, utdelning eller reavinst. Saknas särskilda regler kan ägarendärigenom undvika den progressiva skatten för förvärvsinkomster genom att ta utarbetsinkomster i form av utdelning eller reavinst i stället för i form av lön.Av likformighets- och rättviseskäl krävs därför särskilda regler somupprätthåller den progressiva beskattningen av arbetsinkomster även i dessafall. De särskilda regler för beskattning av delägare i fåmansföretag som isomras antogs av syftar till att nå ett sådant resultat. Utgångspunktenför dessa regler är att en person som äger och arbetar i ettfåmansföretag i största möjliga utsträckning skall få samma skatt som en Prop.1990/91:54 löntagare som äger aktier i t.ex. ett börsnoterat bolag vid sammafaktiska arbetsinkomst och samma faktiska kapitalinkomst. Utdelning och reavinstpå aktier i fåmansföretag skall således beskattas i inkomstslaget kapital i denmån inkomsten utgör kapitalavkastning medan eventuell överskjutande utdelningoch reavinst skall behandlas på samma sätt som lön. Iprakfiken är det emellerfid omöjligt att avgöra vad som egentligen ärarbetsinkomst och vad som egentligen är kapitalinkomst för en person somarbetar i ett fåmansföretag som han själv kontrollerar Den skattemässigauppdelningen måste därför göras på ett schablonmässigt sätt. Denya reglerna innebär således att normal kapitalavkastning beskattas iinkomstslaget kapital medan överskjutande utdelning och reavinst beskattas påett sätt som är hkvärdigt med beskattningen av löneuttag. Bestämmelserna- som återfinns i 3 § 12 mom. SIL - innebär sammanfattningsvis följande.Normal kapitalavkastning preciseras som summan av anskaffningskostnaden ochlämnade ovillkorliga kapitaltillskott multiplicerad med statslåneräntan ökadmed 1 den mån aktieutdelningen överstiger den sålunda beräknadenormala kapitalavkastningen för det aktuella året skall det överskjutandebeloppet redovisas i inkomstslaget tjänst medan utdelning upp fill normalkapitalavkastning redovisas i inkomstslaget kapital. Skatten på utdelningenutöver normal kapitalavkastning blir därmed i stället för förpersoner med höga förvärvsinkomster. Sådan överskjutande utdelninginkomstbeskattas därmed på samma sätt som lön. Även det totala skatteuttagetbhr hkvärdigt för överskjutande utdelning och lön för personer med högaförvärvsinkomster när man förutom ägarens inkomstskatt även beaktar attutdelningar avser medel som belagts med bolagsskatt medan löner avser medel sombelagts med arbetsgivaravgifter Vidlägre faktisk utdelning än vad som för året skall anses som normalkapitalavkastning får utrymmet för kapitalbeskattad inkomst sparas. Det sparadeutrymmet läggs till underlaget för beräkning av utrymmet för kapitalbeskattadinkomst och ger därmed, utöver sparandet, utrymme för en högrekapitalbeskattad utdelning senare år. Vidförsäljning av aktier kan det ackumulerade sparade utrymmet för kapitalbeskattadinkomst användas för att erhålla kapitalbeskattning för reavinster Eventuellreavinst utöver detta sparade utrymme redovisas till hälften i inkomstslagettjänst. Reglernaär i huvudsak ändamålsenliga men ger vissa oavsedda effekter som påpekats bl.a.av skatteförvaltningen vid det fortsatta arbetet med reglerna. Jag föreslårdärför att reglerna justeras i några avseenden. Mitt förslag: Vidtillämpning av de särskilda reglerna för beskattning av utdelning och reavinsthos delägare i fåmansföretag får anskaffningskostnader för aktier i företagetliksom lämnade ovillkorhga aktieägartillskott räknas upp med hänsyn till denallmänna prisutvecklingen till 1990. Skälenför mitt förslag: För att reglerna skall ge avsedda effekter krävs att enbartnormal kapitalavkastning beskattas i inkomstslaget kapital. För aktier somanskaffas 1990 eller senare uppnås detta genom att kapitalavkastning upp tillstatslåneräntan plus beskattas i inkomstslaget kapital medlångtgående sparanderegler Aktier som köps för . kan därmed,vid normal utdelning, säljas för t.ex. utan att någonde! av reavinsten beskattas i inkomstslaget tjänst. Föraktier som anskaffats finns det emellertid inga sparande- elleruppräkningsregler för tiden . Utrymmet för kapitalbeskattadinkomst bestäms i stället av de historiska anskaffningskostnaderna utanbeaktande av i företaget sparad kapitalavkastning och de förändringar avpenningvärdet som skett . Enligt dessa regler skulle även reahse-radevärdeökningar för aktierna som endast motsvarar inflationen komma att beskattasi inkomstslaget tjänst, vilket inte står i överensstämmelse med attnormal kapitalavkastning skall beskattas i inkomstslaget kapital. Mot den bakgrunden börenligt min mening historiska anskaffningskostnader för aktier i fåmansföretagfå uppräknas med hänsyn fill den allmänna prisutvecklingen fram till år 1990vid fillämpning av de särskilda reglerna för beskattning av utdelning ochreavinst för delägare i fåmansföretag. Uppräkning bör ske ochinte med hänsyn fill att de sålunda uppräknadeanskaffningskostnaderna ger ett utrymme för kapitalbeskattad inkomst på 18 %redan år 1991 vid en statslåneränta på . Denallmänna prisutvecklingen fram tiU bör mätas på samma sätt som förfastigheter vid reavinstberäkningen enligt de gamla reglerna. Den serieomräkningstal som är tillämplig för beräkning av vinst på fastighetsavyttringari år kan användas. Uppräkningsfaktorerna är alltså kända , vilketinnebär att den enskildes utrymme för kapitalbeskattad inkomst kanberäknas redan vid ingången av . Detbör finnas en bakre tidsgräns för uppräkningen av anskaffningskostnaden föraktier i fåmansföretag. En lämplig avvägning, bl.a. med hänsyn till attanskaffningskostnaderna kan vara svåra bestämma och kontrollera avseende beloppoch fidpunkt när de ligger långt tillbaka i tiden, är därvid att medgeuppräkning av anskaffningskostnader för akfier i fåmansföretag med hänsyn tillden allmänna prisutveckhngen under d renaste 20 åren. Denuppräknade anskaffningskostnaden skall tillämpas vid beräkning av utrymmet förkapitalbeskattad inkomst . Vid aktieförsäljningar får ettbelopp motsvarande skillnaden mellan den uppräknade och den ouppräknadeanskaffningskostnaden redovisas i inkomstslaget kapital utöver eventuelltsparat utrymme för kapitalbeskattad inkomst för de sålda aktierna.Realisationsvinst utöver dessa två poster skall till hälften redovisas iinkomstslaget tjänst. Vid delförsäljningar skalldet uppräknade anskaffningsvärdet liksom sparat utrymme för kapitalbeskattadinkomst proportioneras mellan aktierna på samma sätt somanskaffningskostnaderna proportioneras vid reavinstberäkning enligtgenomsnittsmetoden. Även i övriga avseenden skall samma principer tillämpassom vid övrig reavinstbeskattning av aktier som t.ex. att separata beräkningargörs för aktier av samma slag och sort. 4.5.3Undantagsregeln ersätts med beloppstak Mitt förslag: Denundantagsregel som gör det möjligt för den skattskyldige att visa att enreavinst inte bör hänföras till arbetsinsatser i företaget ersätts med ettbeloppstak som maximerar den reavinst som skall redovisas som inkomst avtjänst. Skälen för mitt förslag:Ett annat inslag i de nya reglerna som ifrågasatts är regeln om att denskattskyldige får möjlighet att visa att en reavinst uppenbarligen inte kanhänföras till avkastning av hans eller någon närståendes arbetsinsats.Beviskravet är mycket strängt i enlighet med min i detta sammanhangdeklarerade avsikt att regeln skall vara mycket restriktiv i sin utformning. En tidigare version avdenna undantagsregel fanns med i det förslag som remitterades till lagrådet ijanuari. Lagrådet ansåg att undantagsregeln i dess dåvarande utformning skullevara svår att tillämpa samt ge utrymme för skönsmässiga bedömningar Lagrådetifrågasatte också om möjligheten att undanta reavinst från extra beskattningskulle få någon betydelse i den praktiska tillämpningen med hänsyn till denbevisbörda som läggs på den enskilde. Vid det fortsatta arbetetmed dessa regler har det framkommit att dessa problem i huvudsak kvarstår ävenefter de justeringar som gjorts med anledning av lagrådets kritik. Det harockså ifrågasatts om reglerna kommer att fungera som avsett eller om det återefter kommer att finnas behov av kompletterande speciallagstiftningavseende interntransaktioner, skalbolag o.d. Jag har mot denna bakgrundtagit upp frågan om undantagsregeln till förnyad prövning och då konstateratatt undantagsregeln fortfarande inte är preciserad på ett godtagbart sätt.Detta beror ytterst på att varken den skattskyldige eller skattemyndigheternahar möjlighet att avgöra vad som egentligen är arbets- resp. kapitalinkomst.Den bristande precisionen i undantagsregeln skapar en betydande osäkerhet omhur bestämmelsen skulle fungera i praktiken i allmänhet och i ännu högre grad ienskilda fall. Om undantagsregeln skulle komma att tillämpas mycket sällan kanhuvudresultatet bli att regeln skapar ett stort antal först osäkra och sedanbesvikna skattskyldiga. Om undantagsregeln däremot i praktiken skulle få enmera allmän tillämpning finns det risk för att det åter uppkommer oacceptablaskillnader i beskattningen av arbetsinkomster i fåmansföretag jämfört medbeskattning av vanliga löntagaresarbetsinkomster I så fall skulle det uppkomma ett behov Prop. 1990/91:54 aven skärpning av regeln eller kompletterande speciallagstiftning som skulle göraskattereglerna mer komplicerade och svåröverskådliga. Osäkerhetenom hur undantagsregeln skulle komma att fungera i enskilda fall är ocksåpåtaglig och besvärande för berörda skattskyldiga. Detta är en allvarlignackdel med hänsyn till skattereformens mål om enkla och överskådliga reglerProblemet accentueras av att undantagsregeln av förenklingsskäl endast gällervid aktieförsäljning, som för fåmansföretag ofta avser större belopp, medanregeln inte skulle prövas vid beskattningen av utdelningar. I många fallskulle därför osäkerheten kvarstå under hela den tid som näringsverksamhetenbedrivs. Full klarhet om skatteeffekten avseende för den enskilde oftabetydande belopp skulle skapas först efter det att verksamheten och därefterrättsprövningen avslutats. Motdenna bakgrund föreslår jag att undantagsregeln slopas och ersätts med en enkeloch begriplig regel som i största möjliga utsträckning eliminerar osäkerhetenom hur framtida reavinster skall beskattas. Ettav motiven för undantagsregeln var att reavinster inte skulle beskattas somarbetsinkomst i sin helhet när vinsten var så stor att den uppenbarligen intekan utgöra sparad arbetsinkomst. En mera hanterbar regel som ger avseddaeffekter bl.a. i sådana fall är att införa en övre gräns för hur stor inkomstsom skall redovisas i inkomstslaget tjänst vid försäljning av aktier ifåmansföretag. Jaghar därvid övervägt att anknyta ett sådant beloppstak fill den skattskyldigesoch närståendes arbetsinsatser och löneuttag. Om faktiska löneuttag skallbeaktas bör dessa rimligtvis ställas i relation till marknadsmässig ersättningför varje persons arbetsinsats med hänsyn till arbetstid, arbetetskvalifikationsnivå, individuell kompetens m.m. personerna varitverksamma i bolaget. Detta är i praktiken ogörligt för den i dessa avseendenmycket heterogena grupp personer som arbetar, eller som vid de nya reglernaskulle finna det skattemässigt fördelaktigt att arbeta, i bolag som de självakontrollerar. Därtill skulle det knappast uppkomma någon förenkling jämförtmed den bl.a. ur förenklingssynvinkel kritiserade undantagsregeln. Enannan möjlighet är att beräkna beloppstaket som ett visst belopp som denskattskyldige eller närstående varit verksam i bolaget oberoende av arbetstid,kvalifikationskrav, kompetensnivå och faktiska löneuttag. Även en sådan lösningleder emellertid till komplikationer och kontrollproblem genom att det krävsen gränsdragning avseende vilken aktivitetsnivå som skall beaktas. Om beloppetper verksamhetsmanår väljs så högt att det överstiger faktisk arbetsinkomstäven för exempelvis framgångsrika konsulter, läkare och advokater så skullemedhjälpande makes/makas eller barns insatser i fåmansföretag i många fall ledatill närmast för sådana insatser pro-hibitiva skatteeffekter. Mot denna bakgrund samtmed särskild hänsyn till att detta regelkomplex inte bör göras ännu mera komplicerat föreslår jag ett beloppstak för den rea vinst som skall redovisas i inkomstslaget tjänst som är oberoende av faktiska löneuttag och oberoende av den skattskyldiges och närståendes verksamhet i företaget. Däremot kvarstår bestämmelsen om att de särskilda reglerna 222 inte skall tillämpas överhuvud taget om varken den skattskyldige eller ho- Prop. 1990/91:54 nom närståendevarit verksam i företaget i betydande omfattning under någon del av densenaste tioårsperioden. Nivånför det belopp som maximalt skall redovisas i inkomstslaget tjänst bör väljasmed hänsyn till att en alltför hög gräns kan leda fill överbeskattning vidhöga faktiska kapitalinkomster medan en alltför låg gräns kan leda till attpersoner med höga faktiska arbetsinkomster, som t.ex. framgångsrika advokater,mäklare och läkare, kan få en ur hkformighets- och rättvisesynvinkel alltförlåg skatt när arbetet utförs inom ett fåmansföretag. Enomständighet som bör beaktas vid denna avvägning är att de särskilda reglerna iprincip leder till högre skatt för aktier i fåmansföretag endast för personersom har marginalskatt, dvs. för personer som har en taxeradförvärvsinkomst på minst ca . Övriga personer inkl. flertaletsmåföretagare har en marginalskatt på både för inkomstslaget tjänstoch för inkomstslaget kapital, som övrigt skatteuttag i företaget ärganska likvärdigt, vilket leder till att fördelningen mellan de tvåinkomstslagen har mindre betydelse. Taket avseende det belopp som maximaltskall redovisas i inkomstslaget tjänst bör därför i första hand utformas medtanke på personer som har förhållandevis höga förvärvsinkomster.Beloppstaketbör uttryckas i basbelopp då reglerna bör bli bestående . Ettbeloppstak uttryckt i basbelopp är rimligt även när det gäller arbetsinkomstersom ligger långt tillbaka i tiden eftersom arbetsinkomster som sparas i bolageti princip växer med ränta på ränta och således normalt ökar något snabbare änbasbeloppet. Ettbeloppstak motsvarande sparade arbetsinkomster på sammanlagt 200 basbelopptäcker in årliga sparade arbetsinkomster på upp till 20 basbelopp (år1990) vid arbete i bolaget, på upp till 10 basbelopp (.) vid 20års arbete i bolaget samt på upp till ca 6,67 basbelopp () vid 30 årsarbete i bolaget. Om endast en person i närståendekretsen arbetar i företagetmotsvarar detta en förhållandevis hög sparad arbetsinkomst medan gränsen kanvara förhållandevis låg när flera närstående arbetar i företaget. Somnämnts ovan redovisas hälften av reavinsten utöver normal kapitalavkastning iinkomstslaget tjänst. Ett beloppstak motsvarande sparade arbetsinkomster påsammanlagt 200 basbelopp innebär således ett tak för den reavinst somredovisas i inkomstslaget tjänst på 100 basbelopp (2,. Ettbeloppstak med innebörden att realisationsvinster på maximalt 100 basbeloppredovisas i inkomstslaget tjänst är lämpligt med hänsyn till ovan nämndaomständigheter Ett lägre beloppstak skulle leda till ett ur likformighets- ochrättvisesynvinkel alltför lågt skatteuttag vid höga sparade arbetsinkomstermedan ett högre beloppstak skulle leda till ett ur likformighets- ochrättvisesynvinkel alltför högt skatteuttag vid höga faktiska kapitalinkomster En kvarvarande fråga ärhur beloppstaket skall tillämpas vid flera försälj ningar inom en närståendekrets. Den enklaste lösningen är givetvis att till- lämpa taket vid varje avyttring. Detta kan dock ge oskäliga effekter vid flera försäljningar inom samma närståendekrets som t.ex. när en ägare säljer ak tier vid olika tillfällen eller när aktierna är fördelade mellan olika personer 223 inom närståendekretsen.För att ta hänsyn till dessa fall bör beloppstaket gälla det högsta belopp sombehöver redovisas i inkomstslaget tjänst för en närståendekrets under entioårsperiod avseende akfier i samma bolag. En generell proporfioneringav takbeloppet på 100 basbelopp med hänsyn till de närståendes aktieinnehav ärolämplig då akfier av olika slag och sort i samma företag kan ha olika värdensamt då den sista delförsäljningen alltid avser hela det återståendeaktieinnehavet. Jag föreslår i stället att beloppstaket på 100 basbeloppnedsätts vid en aktieförsäljning i den mån den skattskyldige visar attreavinster avseende samma bolag redovisats i inkomstslaget tjänst inomnärståendekresten . 4.5.4 Andra finansiellainstrument än aktier Mittförslag: För andra finansiella instrument än aktier och andelar i ettfåmansföretag bör beräkningen av den kapitalbeskattade delen göras ufifrånstatslåneräntan med fillägg av endast en procentenhet. Någon uppräkning medhänsyn till inflafionen fram fill skall inte medges för sådanainstrument. Skälenför mitt förslag: De särskilda reglerna om maximal skattemässig kapitalinkomstfrån fåmansföretag bör omfatta inte bara aktier och andelar i fåmansföretagutan även andra instrument som är anknutna till företagets vinstutveckling somt.ex. konvertibla skuldbevis, vinstandelsbevis, optioner och terminer. I annatfall skulle reglerna kunna kringgås genom att vad som egentligen är arbetsinkomstertas ut som kapitalbeskattad inkomst för dessa instrument. Regeln om en skattemässigtgodtagbar normal kapitalavkastning på statslåneräntan plus fem procentenheterär anpassad med hänsyn till att avkastningen på aktier inkluderarriskersättning samt med hänsyn till att arbetsinkomster som tas ut i form avutdelning eller reavinst vid försäljning av aktierna beskattas både iföretaget och hos ägarna. Denna dubbelbeskattning reducerar i hög gradskillnaden mellan det sammanlagda skatteuttaget för lön och det sammanlagdaskatteuttaget för aktieutdelning och reavinst. Även andelar i fåmansföretag,som t.ex. andelar i ekonomisk förening som utgör fåmansföretag, omfattas avdubbelbeskattning och bör därför likställas med aktier i fåmansföretag vid tillämpningav de särskilda reglerna för delägare i fåmansföretag. Engräns för skattemässigt godtagbar kapitalinkomst motsvarande statslåneräntanökad är emellerfid alltför hög för bl.a. konvertiblaskuldebrev och vinstandelsbevis med hänsyn till att risken ofta är merabegränsad samt med hänsyn till att räntan på konverfibla skuldebrev ochvinstandelsbevis är avdragsgill för företaget, vilket leder till ett sammanlagtskatteuttag som är väsentligt lägre än för lön när man beaktar både arbetsgivaravgifteroch inkomstskatt. Den skattemässigt godtagbara normala kapitalavkastningen förandra tillgångar än aktier och andelar i fåmansföretag bör därför uppgå tillstatslåneräntan plus en procentenhet. överensstämmer med dengräns som gäller vid löntagares förmånsbeskattning av lån med låg ränta frånarbetsgivare. Den uppräkning avanskaffningskostnader som jag föreslagit bör emellertid endastgälla aktier och andelar i fåmansföretag av förenklingsskäl samt då reglernaär anpassade fill de förhållanden som gäller för sådana aktier och andelarAnskaffningskostnader för t.ex. konvertibla skuldebrev bör således inte fåräknas upp med hänsyn till inflationen fram då den löpandeavkastningen som utbetalats i många fall motsvarar huvuddelenav den faktiska nominella avkastningen. Här vill jag också skjutain att det inte krävs några kompletterande regler för att komma till rätta medkringgåenden av reglerna genom att arbetsinkomster tas ut som kapitalbeskattadinkomst genom en hög ränta på lån från delägare till bolaget. En sådanöverränta behandlas nämligen som förtäckt utdelning redan enligt gällanderegler 4.6 Sparade underskott och realisationsvinstbeskattning avnäringsfastigheter Mitt förslag:Underskott i förvärvskälla inom inkomstslaget näringsverksamhet skall - medvissa begränsningar - dras av mot vinst vid avyttring av näringsfastighet somvarit att hänföra till förvärvskällan. Motsvarande skall gälla i fråga ombostadsrätter i näringsverksamhet. Bakgrunden till mittförslag: Reglerna i skattereformen om hur ett underskott skall behandlasinnebär sammanfattningsvis följande. Uppkommer underskott i en förvärvskälla iinkomstslaget näringsverksamhet gäller enligt 26 § första stycket KL att avdragmedges för underskottet i samma förvärvskälla närmast följande beskattningsårFör underskott i förvärvskälla vari bedrivits litterär, konstnärlig ellerdärmed jämförlig verksamhet gäller dock särskilda regler enligt 33 § 3 mom. KL.Ett sådant underskott får under vissa förutsättningar dras av från intäkt avtjänst. Avdrag kan ske i den mån underskottet överstiger avdrag för underskottfrån närmast föregående beskattningsår. Av 26 § andra stycket KL framgår att iden mån avdrag för underskottet har medgetts enligt 33 § 3 mom. KL skall detunderskott som förs över till ett senare år minskas. Särskilda regler gäller idet fallet att en förvärvskälla upphör visst år och att det vid taxeringen fördet året föreligger ett underskott i förvärvskällan. I så fall skallunderskottet vid den därpå följande taxeringen eller, om den skattskyldigeyrkar det, denna och de två närmast därefter följande taxeringarna, behandlassom en reaförlust (26 § tredje stycket KL och 3 § 13 mom. Enligt 3 § 2mom. fjärde stycket SIL är innebörden av detta att av underskottet fårdras av i inkomstslaget kapital. Skälen till mitt förslag:Tanken bakom bestämmelsen om att ett underskott fullt ut får kvittas motframtida vinster i samma förvärvskälla är att skattemässiga underskott underlöpande innehav ofta uppkommer därigenom att värdeökningen beskattas först ioch med att egendomen avyttras och 15Riksdagen 1990/91. reavinst uppkommer Detkanske viktigaste exemplet på egendom som kan Prop. 1990/91:54 föranledaunderskott under löpande innehav och där vinst uppkommer först i samband medavyttring torde vara näringsfastigheter. RINKföreslog att näringsfastigheter skulle reavinstbeskattas i inkomstslagetnäringsverksamhet. Privatbostadsfastigheter föreslogs bh reavinstbe-skattade iinkomstslaget kapital.Förslaget avseende näringsfastigheterna utsattes förremisskritik - i första hand mot bakgrund av den högre skattebelastningen iinkomstslaget näringsverksamhet. 1989/90:110 föreslogs sålunda att ävennäringsfastigheter som inte utgör omsättningstillgångar skullereavinstbeskattas i inkomstslaget kapital. Mot bakgrund av den lägreskattesatsen i inkomstslaget kapital företogs vissa justeringar ivinstberäkningsmetoden. Sålunda gäller enligt punkt 5 av anvisningarna till 22§ KL att värdeminskningsavdrag m.m. skall återläggas i inkomstslaget näringsverksamhet(jfr följande avsnitt). Detsamma gäller - med vissa tidsmässiga begränsningar- kostnader för värdehöjande reparationer och underhåll som lagts ned påfastigheten.