prop · GE03181 · 1990-12-31 00:00:00 — I direktiven angavsatt resultatet borde redovisas . 1 kommittén har hållits sex sammanträden den5-21 mars 1991. Inför ett sammanträde i kommittén hadeinbjudits till hearing företrädare för organisationer på arbetsmarknaden;nämligen , , , SAF och TCO. Resp. organisationhar även avgivit skriftligt yttrande. Kommittén har beslutat att foga dessayttranden såsom bilagor till sitt betänkande. Underbilagorna till yttrandet avFöretagarnas fogas inte till betänkandet. angav i sitt betänkande (SOU 1981:22)Sjukersättningsfrågor att för arbetsgivarens del är naturligtvis skyldighetenatt betala sjuklön till den anställde den viktigaste av hans åtaganden i dettasammanhang. Det angavs i betänkandet att orsakerna till arbetsgivarensunderlåtenhet att betala sjuklön kan vara flera; arbetsgivaren kan t.ex. medrätt eller orätt anse den anställde inte vara berättigad till sjuklön på grundav att han finner att något anställningsförhållande ej föreligger. Omarbetsgivaren underlåter att utge sjuklön, bör, enligt sjukpenningkommittén,den anställde kunna vända sig till och där i stället utfåsjukpenning; och en försäkringskassa som utgivit sjukpenning bör kunna riktakrav mot arbetsgivaren på vad sålunda utgått jämte anspråk på ränta och andratilläggsförpliktelser som kan komma i fråga. I det förslag till lag om sjuklön, som remitterades tilllagrådet , upptogs inte någon motsvarighet tillsjukpenningkommitténs förslag i detta avseende. I 35 § lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet(MBL) stadgas följande: Uppkommer mellan arbetsgivare ocharbetstagarorganisation, som är bundna av samma kollekfivavtal, rättstvist omlön eller annan ersättning till medlem i organisationen, är arbetsgivarenskyldig att påkalla förhandling i tvisten. Kan tvisten icke lösasvid förhandling, skall han väcka talan vid domstol. Underlåter arbetsgivarenatt påkalla förhandling eller väcka talan, är han såvitt avser det omtvistadebeloppet skyldig att utge ersättning enligt arbetstagarorganisationens mening,om kravet ej är oskäligt. Vad som stadgas i 35 § MBL blir tillämpligt ävenbeträffande fordran på , sjuklön, när kollektivavtal föreligger. För det fallarbetsgivaren avstår från Prop. att påkalla förhandling i en tvist gälleralltså s.k. tolkningsföreträde för ar- 1990/91:181 betstagarorganisationen.Beträffande både lönefordran och fordran på sjuk- Bilaga 5 lön gäller iprincip samma civilrättsliga regelsystem. För att fillgodose arbetstagarensrätt till ersättning vid sjukdom i avvaktan på en tvistelösning, ävensom föratt tillgodose rättssäkerheten i de fall kollektivavtal inte finns, finns dockskäl att införa en sjuklönegaranti. Som förutsättning för införande av en arbetsgivarperiodmåste alltså uppställas krav på att det i sjuklönelagen kan infogasbestämmelser, som ger den anställde ett skydd mot oberättigade inskränkningar isjuklönen. Det kan antas att en arbetsgivares vägran att utge sjuklön i deflesta fall gäller tvist huruvida arbetsförmågan är nedsatt på grund av sjukdomeller tvist om nedsättningens omfattning. En sjuklönegaranti - utformad medsjukpenningkommitténs förslag som förebild - bör därvid kunna motsvara de kravsom rimligen kan ställas för att tillgodose arbetstagarens rättssäkerhet.Sjuklönegarantin bör inträda endast när tvist föreligger huruvidaarbetsförmågan är nedsatt på grund av sjukdom eller tvist om nedsättningensomfattning. Detta motiveras bl.a. av att inte bör åläggas atthantera andra typer av tvistefrågor än de ovan nämnda. Skälet till att enarbetsgivare vägrar att utge sjuklön, till den som gör anspråk därpå, kan ocksåvara att arbetsgivaren anser att något anställningsförhållande inteföreligger, eller att sjuklönelagen i andra avseenden, än de ovan nämnda, inteär tillämplig. Sådana frågor bör lösas i civilrättslig ordning. Om ettanställningsförhållande inte föreligger, är lagen om allmän försäkring (AFL) iprincip tillämplig. Om finner sannolikt att ettanställningsförhållande inte föreligger, skall naturligtvis rätten tillsjukpenning prövas enligt AFL. Om det framstår som mer eller mindre uppenbartatt en arbetsgivare saknar fog för sitt påstående att ettanställningsförhållande inte föreligger, är däremot AFL inte tillämplig underarbetsgivarperioden, och sjukpenning enligt denna lag skall således inte kommai fråga under denna. I detta fall inträder inte heller sjuklönegarantin. Detkan således uppkomma fall där varken utger ersättning medstöd av sjuklönelagen eller sjukpenning med stöd av AFL. En arbetstagare är idetta fall hänvisad till att hävda sin rätt genom bestämmelserna i /eller prövning i domstol. Det får antas att bl.a. råttegångskostnadsaspektenavhåller en arbetsgivare från att utan fog hävda att ettanställningsförhållande inte föreligger. I de falldär sjuklönelagen är tillämplig - och tvist föreligger huruvida ar betsförmågan är nedsatt på grund av sjukdom eller om nedsättningens om fattning-bör sjuklönegarantin inträda endast om övervägande skäl talar för att arbetstagaren har rätt till den begärda sjuklönen eller del därav. Om ar betstagaren har flera arbetsgivare inträder sjuklönegarantin i förhållande till huvudarbetsgivaren. Oklarhet i frågan vem som är huvudarbetsgivare får inte leda till rättsförlust för arbetstagaren. Vad som stadgas i anvisningarna till 39 § uppbördslagen (1953:272) angående huvudanställning torde kunna ligga till grund för tillämpningen av sjuklönelagen. Begreppet huvudanställ ning relateras i dessa anvisningar till den arbetsgivare som verkställer skatte avdrag. Vid tveksamhet skall skattemyndigheten meddela besked om vid vil ken anställning skatteavdrag skall verkställas. Det kan antas uppkomma fall där oklarhet föreliggerbeträffande tolk- Prop. ningen av arbetstagarbegreppet. Sjuklönelagen är avcivilrättslig karaktär. 1990/91:181 Det vore därför olämpligt att särregleraarbetstagarbegreppet i sjuklönela- Bilaga 5 gen. Vid tillämpning avsjuklönelagen får därför arbetstagarbegreppet tolkas med utgångspunkt icivilrättslig begreppsbestämning. Arbetsdomstolens praxis torde därvid varavägledande. Som anges i inledningen fill detta avsnitt ärarbetsgivarens skyldighet att utge sjuklön till den anställde den viktigaste avhans åtaganden i detta sammanhang. Det kan inte uteslutas fall därarbetsgivaren utan godtagbara skäl underlåter att utge sjuklön eller utgersjuklön med ett belopp som uppenbarligen understiger vad arbetstagaren är berätfigadtill. Det kan anföras skäl för och emot att införa särskilda sanktionsreglersåvitt avser skyldigheten att utge sjuklön. Det kan t.ex. utformas ensanktionsregel som ålägger en arbetsgivare, som oberättigat underlåtit attutge sjuklön, att utge ersättning för administrativa merarbetemed anledning därav. Tilllämpligheten av en sådan sanktionsregel torde dockförutsätta att det konstateras, i allmänhet i samband med rättslig prövning avtvist mellan försäkringskassa och arbetgivare, att arbetsgivaren oberättigatunderlåtit att utge sjuklönen. Den praktiska tillämpningen av en sådansanktionsregel kan därför vara omständlig. Det kan också antas att bl.a.rättegångskostnadsaspekten utgör ett starkt skäl för en arbetsgivare att utanfog underlåta att utge sjuklön. Det finns därför inte anledning att införasärskilda sanktionsregler i anslutning till sjuklönegarantin. Erfarenheter frånNorge visar också att relativt få tvister kommit till rättslig prövning iskiljenämnd.Endast den som är sjukpenningförsäkrad enligt AFL bör omfattas avsjuklönelagen. har i sitt betänkande 1990/91 :FiU10 framhålHtatt förslaget om en arbetsgivarperiod inom sjukförsäkringen har fördelarna att det skapar incitament för arbetsgivaren att reducera korttidsfrånvarons orsaker och att resurser frigörs hos försäkringskassorna för att underlätta rehabiliteringen av långtidssjuka. har beräknat att införandet av en ar betsgivarperiod kan förväntas frigöra ca 2 000 årsarbetskrafter hos försäk ringskassorna, och har anfört att dessa resurser bör användas för rehabilite ringen av långtidssjuka. En reducering av korttidsfrånvarons orsaker och fri görandet av resurser för rehabiliteringen av långtidssjuka har mycket hög angelägenhetsgrad. Dessa båda aspekter har också en övergripande rättvise karaktär. I likhet med vad socialförsäkringsutskottet anfört i sitt betänkande (1990/91 :SfU9) Vissa ändringar i sjukförsäkringen m.m. torde införandet av en arbetsgivarperiod tillgodose dessa syften. I detta sammanhang kan pekas på de brister som föreligger i nuvarande ersättningsregler vid sjukdom där sjukpenningen relateras till den försäkrades sjukpenninggrundande in komst, som kan innefatta skattepliktiga löneförmåner som utgår oberoende av sjukdom, ävensom inkomster från flera arbetsgivare. Det kan antas att dessa ersättningsregler, varvid även bör nämnas reglerna om schablonberäk- nad timsjukpenning, ofta ger bristande överensstämmelse med den faktiska inkomstförlusten vid sjukdom. Genom införandet av en arbetsgivarperiod - , , somberäknas omfatta av landets förvärvsarbetande - tillskapas för- Prop. utsättningar för att relatera sjuklönen fill den faktiska inkomstförlusten. 1990/91:181 Denna aspekt har också en övergripande rättvisekaraktär. Genomlagändring som trätt i kraft har kompensationsnivåerna inomsjukförsäkringen sänkts; från till medsjukpenning i varje sjukperiod och till för tid därefter. För att skydda hälsosvagapersoner med ofta återkommande sjukfall har införts en regel attförsäkringskassan, efter en prövning i varje enskilt fall, skall kunna beslutaatt sjukpenning skall utges efter en kompensafionsgrad av också närsjukpenningen beräknas i sjukperioden. I förarbetenatill lagen (prop. 1990/91:59) har anförts att för att besparingsåtgärdernaskall drabba alla så lika som möjligt skall sjukpenningen minskas, om denförsäkrade som sjukpenningen avser får lön eller andraskattepliktiga förmåner som, sammantagna med sjukpenningförmånen, medför attkompensationsgraden vid sjukdom överstiger 75 resp. av inkomstbortfallet.Minskning av sjukpenningen skall göras med ett belopp som motsvarar vad denförsäkrade erhåller härutöver. Gäller arbetsgivarinträde och utgerarbetsgivaren sjuklön som överstiger de angivna kompensationsnivåerna, skallminskningen i stället göras på den ersättning som fillkommer arbetsgivaren. Sjuklönelagen skalltillämpas på den som är anställd hos arbetsgivaren. AFL skall tillämpas i övriga fall. Kravet på likabehandling förutsätter därför att reglerna så långt det är möjligt är likalydande i sjuklönelagen och AFL. Det måste t.ex. förutsättas att den ovan nämnda regeln i AFL, angående personer med ofta återkommande sjukfall, införs även i sjuklönelagen. Det skall ankomma på arbetstagaren att göra framställan härom hos försäkrings kassan. Sjuklönelagen bör även innehålla regler motsvarande vad som stad gas i AFL angående sänkning av kompensafionsnivåerna. Vid fastställande av sjuklönens storlek bör sjuklönen relateras till den lön och andra anställ ningsförmåner som arbetstagaren gått miste om till följd av nedsättningen av arbetsförmågan. Härav följer att bilersättning och andra dylika ersättningar, som utges oberoende av sjukdom, inte bör medräknas i detta sammanhang. Beträffande fillämpningen av AFL kan nämnas att det pågår en översyn av reglerna om sjukpenninggrundande inkomst. Det bör därvid skyndsamt övervägas bl.a. att avskaffa förhandsregistreringen av sjukpen ninggrundande inkomst. Avtalsbaserade ersättningar som utgår från kollek tiva trygghetsförsäkringar vid sjukdom bör räknas som sjuklön. Vad som ovan anförts om avdrag på sjukpenning vid kompensation som överstiger 75 resp. av inkomstbortfallet kan inte tillämpas under arbetsgivarperio den. Man måste dock kunna utgå från att parterna på arbetsmarknaden an passar sina avtalsbestämmelser i enlighet med den utformning som sjuklöne lagen får, och att arbetsgivarna lojalt tillämpar ingångna avtal och gällande lagregler. Det kan därvid pekas på att socialministern, i samband med änd ringen i AFL avseende kompensationsnivåerna, uttalat att utvecklingen på arbetsmarknaden skall följas noga (prop. 1990/91:59 s.22). Kommittén in stämmer i detta. Om arbetsmarknadens parter mot förmodan skulle göra av steg från gällande lagregler, bör statsmakterna överväga lämpliga åtgärder. Efterlevnaden av sjuklönelagens regler om sänkta kompensationsnivåer 129 9Riksdagen 1990/91. skullemöjligen kunna tillgodoses genom ett differentierat uttag av socialav- Prop. gifter 1990/91:181 Arbetsgivarnasom grupp skall kompenseras med sänkta socialavgifter så Bilaga 5 attsjuklönereformen blir kostnadsneutral. För att hos småföretagen trygga arbetstagarnasutfående av sjuklön, bör dennna typ av företag ges möjlighet att försäkra sigmot höga kostnader för sjuklön. Detbör uppmärksammas att situationer kan uppkomma t.ex. då det är tvetydigthuruvida sjuklön eller föräldrapenning skall utges. Det är inte sannolikt attkompensationsnivån blir exakt densamma oavsett om sjuklönelagen eller AFLtillämpas. Det är naturligtvis inte avsikten att arbetsgivaren och/ellerarbetstagaren skall kunna förfoga över vilket av de båda regelsystemen somskall kunna tillämpas. Det bör bl.a. därför komma till stånd en översynav reglerna om tillfällig föräldrapenning. Huruvidaarbetstagarens rätt till sjuklön bör begränsas eller bortfalla underutlandsvistelse bör särskilt uppmärksammas. Med hänsyn till de konventioner omsocial trygghet som slutit, torde det i de flesta fall inte var möjligtatt befria arbetsgivaren från skyldighet att utge sjuklön under arbetstagarensutlandsvistelse. Rapportering och överföring av information Sjukpenningkommitténangav i sitt betänkande (SOU 1981:22) att vid de allmänna övervägandena av ettalternativ med sjuklön bör utgångspunkterna främst vara att ett sådant systemleder till att bristerna i den nuvarande ersättningsordningen avhjälps utanatt svaga eller särskilt utsatta grupper härigenom drabbas. Om de allmännaförsäkringskassorna avlastas i administrativt hänseende genom ensjuklöneperiod, får vidare den ökning härvidlag som i stället uppstår förföretagen inte bli alltför stor. Ett sjuklönesystem får ej heller medföra ettökat krångel för myndigheter, företag eller anställda. Beträffandesjukanmälan bör gälla samma grundförutsättning för rätt till sjuklön enligtsjuklönelagen som för rätt till sjukpenning enligt AFL. Sjukanmälan genomskriftlig försäkran till arbetsgivaren bör därför vara en förutsättning föratt sjuklön skall utges. Skyldighet att förete läkarintyg bör normalt kunnakrävas först efter sju dagars frånvaro. Arbetsgivaren bör dock medges rätt atthos göra framställning om att kassan skall föreskriva attläkarintyg skall företes redan från första sjukdagen. De läkarintyg somarbetsgivaren kan infordra bör med hänsyn till den enskildes integritet endastinnehålla uppgift om den nedsatta arbetsförmågan och sjuktiden men inte någondiagnos. bör däremot med hänsyn till sin övergripandeskyldighet att tillgodose den enskildes behov av rehabilitering få tillgång filldiagnosuppgift. Detta kan lösas genom att läkarintyget utfärdas i två exemplar,varav endast det ena innehåller diagnosuppgift. Arbetsmarknadens parter kanges möjlighet att genom kollektivavtal bestämma att läkarintyg skall ges infrån tidigare dag än vad som följer av lagförslaget samt bestämma att intygetskall innehålla uppgift om diagnos. Efter det attsjuklöneperioden gått till ända skall ersättningen för inkomstbortfallet utges såsom sjukpenning från . An mälnings- och uppgiftsskyldighet vid längre sjukperioder skall åvila arbetsgi- . våren.Arbetsgivarens skyldighet i detta hänseende bör vara straffsanktione- Prop.rad. Anmälningsskyldigheten skall fullgöras räknat 1990/91:181 från sjuklöneperiodens utgång. En anmälan bör innehållaarbetstagarens Bilaga 5 personnummer och uppgift om det datum dåsjuklöneperioden började löpa. Inomförsäkringsadministrationen pågår ett arbete som utformar socialförsäkringensframtida datorstöd (FAS 90). behov av information behövernärmare analyseras bl.a. med utgångspunkt i den roll som kassorna bör ha irehabiliteringsarbetet. I ett delbetänkande av utredningen omsocialförsäkringsregisterlag, Lokala sjukförsäkringsregister (SOU 1991:9), harlagts fram förslag till en registerlag för de lokala sjukförsäkringsregistren.I nästa etapp av utredningsarbetet avser man att lämna förslag till enreglering av de centrala registren inom ochförsäkringskassorna. Underlag saknas således för att nu ta ställning fill hurinformationsbehovet ser ut för att handlägga uppgifter avseende längresjukperioder. Föratt kunna säkerställa en ändamålsenlig sjukstafistik och fylla den allmännaförsäkringens behov av en sjukhistorik för enskilda personer - inte minst avvärde från rehabiliteringssynpunkt - bör arbetsgivarna åläggas en uppgiftsskyldighetavseende korta sjukfall. Uppgiftslämnandet får ej leda till en betungandeadministration för den enskilde arbetsgivaren. Kommittén understryker detangelägna i att uppgifterna begränsas fill att avse endast det absolutnödvändiga för att tillgodose behovet av information. Kommittén utgår vidarefrån att ändamålsenligheten med denna information och föreslagna metoder härförkommer att följas noga. Arbetsgivarenbör åläggas att fullgöra denna uppgiftsskyldighet till riksförsäkringsverketsenast vid utgången av den kalendermånad som följer närmast efter den dåsjuklöneperioden löpte ut. Lämpligen görs rapporteringen i samband medlöneutbetalningen till de anställda på arbetsstället i fråga. Därmed kan onödigadministration undvikas. Uppgiftsskyldigheten bör omfatta arbetstagarenspersonnummer, arbetsgivarens organisationsnummer samt arbetsställenummer,sjuklöneperiodens längd och dagar med ersättning inom nämnda period. Arbetsgivarnaskall lämna uppgifterna i skriftlig form för att dessa ska kunna bearbetasgenom s.k. optisk läsning eller med hjälp av ADB. Möjlighet bör också finnasför arbetsgivarna att lämna uppgifterna med hjälp av ADB eller annanmotsvarande metod. Regeringen eller, efter regeringens bestämmande,bör därför bemyndigas att meddela föreskrifter härom. Föratt erhålla heltäckande sjukstatistik, vilket har betydelse bl.a. från rehabiliteringssynpunkt,har bedömt att möjlighet måste föreligga att anlita organutanför , eftersom de egna resurserna ansesotillräckliga. Det föreslås därför att regeringen eller, efter regeringensbestämmande, bemyndigas att föreskriva att uppgifterna istället skall lämnas till eller till en privat juridiskperson (servicebyrå eller dylikt). För sådan juridisk person krävs särskildaregler om sekretess. Förslag till lagtext bör utformas där föreskrifter omtystnadsplikt innefattar även privat juridisk person. Vidbehandling av avsnittet rapportering och information uppmärksam- 131 mades i fråga om avgiftför sjukhusvård för den som uppbär sjuklön, att nu- Prop. varande bestämmelserom avdrag på sjukpenning inte kommer att kunna 1990/91:181 fillämpas vidinförandet av en arbetsgivarperiod. har i Bilaga ansvarför att denna avgift för sjukhusvård beräknas till ett belopp som högstmotsvarar en tredjedel av sjukpenningen, efter samordning med eventuellutgående sjuklön. Vid övergång till arbetsgivarperiod erhåller ej försäkringskassaninformation om utbetald sjuklön och saknar därför förutsättningar attfastställa avgifter eller göra sjukpenningavdrag. Det bör i detta sammanhangnämnas att om framgent skulle administrera dessa avgifter ärkassornas beslut inte verkställbara. Kommittén anser att denna frågarörande avgift för sjukhusvård måste lösas innan regler om en arbetsgivarperiodinom sjukpenningförsäkringen träder i kraft. Detta ankommer dock inte påkommittén att utreda. Kommittén föreslår att regeringen uppdrar åtriksförsäkringsverket att tillsammans med sjukvårdshuvudmännen utarbetaförslag till ändrade regler för handläggning av avgifter för sjukhusvård därrättviseaspekten särskilt beaktas. En lämphg lösning kan, enligt kommittén,vara att en avgift tas ut för sjukhusvård enhgt samma rutiner som sker i öppenvården. Överföring av information om korta sjukfall 1990/91:181 Utredningen föreslår att arbetsgivaren skallöverföra information ° om sjukfall som är kortare än tillförsäkringskassan/. Motivet är enligt kommittén att kunnasäkerställa en ändamålsenlig sjukstatistik och fylla den allmännaförsäkringens behov på en sjukhistorik för enskilda personer - inte minst avvärde ur rehabiliteringssynpunkt. Kommittén hänvisar till arbetet med FAS 90 och lokalasjukförsäkringsregister som utreds. Kommittén redovisar bl.a. att uppgifternaskall lämnas i skriftlig form för att kunna bearbetas genom s.k. optisk läsningeller med hjälp av ADB. saknar sådan utrustning varförverket tvingas anlita organ utanför försäkringsadministrationen för att klaraav uppgiftslämnandet. I den lagrådsremiss med förslag till förändringar isocialförsäkringslagstiftningen - med anledning av rehabiliteringsberedningensförslag - föreslår regeringen att arbetsgivaren, om det inte framstår somobehövligt, skall utreda och bedöma behovet av rehabiliteringsåtgärder. 1. när den anställde på grund avsjukdom har varit helt eller delvis frånvarande från arbetet mer än fyraveckor i följd, 2. vid upprepad korttidsfrånvaro pågrund av sjukdom eller när den anställde begär det. En sådan utredning skall tillställas försäkringskassansenast från respekive sjukanmälningsdag eller i fall då denanställde begärt utredningen, från den dag då begäran gjordes. Vi finner att denna form av uppgiftslämnande, för en snabboch effektiv rehabilitering, väl fyller de behov som försäkringskassanefterfrågar. För att tillgodose andra typer av krav på information ochstatistik över korta sjukfall kan stickprov mycket väl göras på olika grupperinom exempelvis vissa branscher eller för att följa upp och kartlägga kvinnorsohälsa. Undersökningar av AKU-modell är också möjliga att göra om behov av informationföreligger. Utöver de rehabiliteringsskäl som anförs har utredningeninte närmare motiverat behovet av statistik över alla korta sjukfall.Regeringen synes i nämnda lagrådsremiss väl ha motiverat den tidpunkt när behovav rehabiliteringsutredning krävs. Regeringen har också fastlagt kravet påutredning vid upprepade korta sjuktillfällen. Vi finner att kravet på uppgiftslämnande beträffande allakorta sjukfall inte bidrar till en snabbare och förbättrad rehabiliteringvarför vi yrkar avslag på kommitténs förslag i denna del. 10 1990/91. Reservationtill sjuklöneutredningens betänkande Prop. 1990/91-181 Utredningen föreslår attrapporteringen från arbetsgivaren till försäkrings- _ kassan skall vara enkeloch inte orsaka något merarbete för arbetsgivaren. Jagmotsätter mig inte en rapportering av de korta sjukfallen att ske på det iutredningen föreslagna tillvägagångssättet. Det finns i ett inledningsskede behovav att kunna kontrollera att tillfällig föräldrapenning inte utbetalats undersjuklöneperioden, och det kan även finnas anledning att via försäkringskassansstatistik följa sjuktalens utveckling. Sedanman löst frågan rörande den tillfälliga föräldrapenningen, eventuellt med ett arbetsgivarinträde,och kunnat visa på andra vägar att erhålla nödvändig information om sjuktaletsutveckling, bör även rapporteringsskyldigheten för arbetsgivaren tillförsäkringskassan upphöra. 1990/91-181 Vinoterar med tillfredsställelse att kommittén - trots att det inte ingår i kommittédirektiven men välbehandlats i tidigare lagrådsremiss - föreslagit ° attföretagare med få anställda ska ges möjlighet att försäkra sig mot höga kostnaderför de anställdas sjukdom. Vivill därför endast som vår mening framföra att gränsen för tilläggsförsäkringbör sättas högre än de 60 basbelopp som tidigare diskuterats, då detta endastmotsvarar ca 12 anställda. GullanLindbiand (m) () () Angående arbetsgivarperiod inom sjukförsäkringen får härmed avlämna följande sammanfattande synpunkter tillkommittén angående införande av en arbetsgivarperiod inom sjukförsäkringen. anser att ett införande av en arbetsgivarperiod isjukförsäkringen skall bygga på följande principer.