prop · GE0377 · 1990-12-31 00:00:00 — Regeringens skrivelse 1990/91:77 om invandrar- och flyktingpolitiken Regeringenbereder tillfälle att ta del av vad som tagits upp i bifogade utdragur regeringsprotokollet . 1skrivelsen redovisas den svenska invandrar-, invandrings- och flyktingpolitikenoch invandringen till . Redovisningen avser i huvudsak budgetåret1989/90. Vidare beskrivs migrations-och flyktingsituationen i väriden samtSveriges roll i det internationella samarbetet. 1 1990/91. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 20december 1990 Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden , , , , , R. Carlsson.Hellström, , . Lönnqvist, , , ,, , , , , . Skrivelse om invandrar-och flyktingpolitiken Inledning Efter samråd med chefen för ochstatsrådet anhåller jag att få lämna följande redovisning förinvandrar- och tlyktingpolitikcn att toreläggas . Innehållet avserhuvudsakligen /90. En hel del uppgifter omfattar dock . Avsikten är att redovisningen skall kunna användas somunderlag och bakgrundsmaterial i anslutning till regeringens budgetpropositionfor /92. Med invandringspolitik avses de principer och regler somreglerar vilka utlänningar som skall få tillstånd att bosätta sig i . Invaiulrarpoliliken omfattar sådana åtgärder som samhälletvidtar tor att underlätta invandrares, dvs. även flyktingars, introduktion ochintegration i det svenska samhället. Den svenska invandrarpolitiken kan sammanfattas i de tre invandrarpo-litiskamål som antog och som behandlades på nytt är 1986. Jumlikhutsmålet innebär att invandrare skall ha sammamöjligheter, rättigheter och skyldigheter som den övriga befolkningen. Måletinnebär vidare att alla grupper i samhället skall ha likvärdiga möjligheter attbehålla och utveckla sitt modersmål och att utöva sin kulturverksamhet inom densvenska kulturgcnicnskapcn. Invandrarpolitiken bör därför syfta till att gemedlemmar av språkliga mmoritctsgruppcr möjlighet att inom ramen för enintressegemenskap, som omfattar hela det svenska samhället, ge uttryck för enegen språklig och kulturell identitet. Valfrihetsmålci innebär att medlemmar med språkligaminoriteter skall kunna välja i vilken grad de vill uppgå i cn svensk kulturellidentitet och i vilken grad de vill bibehålla och utveckla sin ursprungliga idcnlilcl.Åtgärder tor att bevara kontakten med ursprungslandets kultur anknyter äventill valet mellan att stanna i eller att återvända tillursprungslandet. Sainverkan.smälvl innebär att cn samverkan skall tinnasmellan invandrar-och minoritetsgrupperna och majoritetsbefolkningen i de frågorsom är av gemensamt intresse. Målet förutsätter öinscsidig tolerans och solidaritet mellan invandrarna och den inhemskabefolkningen och mellan Skr. 1990/91: 77 olika invandrargrupper. Ett förverkligande av samverkansmålet innebärbl.a. att invandrarna ges större möjligheter att aktivt delta i det politiska livet iSverige, att de ges vidgade möjlighetertill kulturell verksamhet och att invandringens positiva kulturella etlekteruppmärksammas i ökad utsträckning. År1986 tog ett nytt beslut om den samlade invandrarpolitiken varviddet sades att de tre invandrarpolitiska målenskall tolkas så att de syftar till lika rättigheter och möjligheterlor invandrare i förhållande till den övriga befolkningen. Målen skall ocksåleda till respekt tor den enskildes identitet och integritet, möjligheter att utveckla det egna kulturarvet inomramen för de grundläggande normer som i gäller förmänsklig samlevnad samt ömsesidig tolerans, solidaritet och gemenskap mellanmänniskor av olika ursprung. Godaetniska relationer bör prägla det svenska samhället ochsamhället bör markera sitt avståndstagande från alla uttryck av etniskintolerans. Den svenska invandringen är reglerad, utom för medborgare i de nordiska länderna som har fri rörlighet och etableringsrätt.Invandringen till har de senaste årenhuvudsakligen bestått av flyktingar och anhöriga till personer som redan bor här. Mottagandet i av flyktingar är endast ett av flera element i den .svenskafiyktingpoliliken.Dessutom ingår: agerande i FNoch andra internationella sammanslutningar föratt bidra till att internationella konflikter motverkas och löses och föratt respekten för de mänskliga rättigheternaupprätthålls, ekonomiskt stöd till UNHCR, UNRWA och andra organisationer sombedriver flyktingarbete utanför , internationelltsamarbete i syfte att verka för ensolidarisk ansvarsfördelning och för att stärkaflyktingarnas rättsliga skydd, överföring till , ofta i samarbete med UNHCR, av särskilt utsatta personer som behöver en säkerfristad undan förföljelse, mottagande avflyktingar i , i enlighet med en asyllagstiftning som i vissa avseendenger med flyktingar jämförbara grupper ett starkare skydd änvad Genévekonvention stadgar, ett av statenfinansierat, kommunalt mottagande förflyktingar och därmed jämställdapersoner, vilket syftar till att främjaderas möjligheter att finna sig tillrätta i det svenska samhället. särskilda insatser, bland annat opinionsbildandeverksamhet, för att ge flyktingar och andrainvandrare lika villkor och möjlighetertill integration i . stöd till flyktingar som frivilligt vill lämna lor att bosätta sig i hemlandet eller annat land. I det toljandc redovisas huvuddragen i tillämpningen av dessa politikom-rådcn. huvudsakligen avseende /90. Som ettinstrument tor invandrarpolitikens förverkligandehar invand- rarminislcrn ett invandrarråd med 28ledamöter som består av represen tanter för invandrarnas riksorganisationer.Vid sidan härav förekommer 3 konsultationermed företrädare för invandrarnas trossamfund. 1990hölls ett invandrarpolitiskt rådslag, på samma sätt som för tre år Somett led i strävandena att ha en bred förankring för och ett nationellt samförståndkring den svenska flyktingpolitiken fmns ett av regeringen tillsatt jlyktingpolitisklråd med invandrarministern som ordförande. I rådets arbete deltarrepresentanter för flera berörda folkrörelser och intresseorganisationer,svenska myndigheter och FNs flyktingkommissaries representant i . Underperioden har rådet mötts fem gånger. 1.Migration i ett globalt perspektiv; befolkningsutvecklingen Befolkningsutvecklingen,framväxten av allt bättre kommunikationer och en bestående politisk oro i storadelar av världen talar för fortsatt stor internationell migration. I sammariktning verkar det förhållandet att stora ekonomiska och sociala orättvisormellan olika delar av världen fortfarande består. Det är inte omöjligt att ävenotjänliga miljöförhållanden kan ge fler människor ännu en anledning att viljasöka en utkomst och ett bättre liv i något annat land än sitt eget. EnligtFNs uppskattningar uppgår jordens befolkning nu (1990) till ca 5,25 miljardermänniskor och väntas öka till 6 miljarder . mellan år2006 och 2018 passeras 7-miljardersgränsen. I de mest långsiktiga prognosernaräknar man med att jordens befolkning skall stabiliseras kring 14 miljarder påungefär . Befolkningstillväxtensker framförallt i underutvecklade länder medan befolkningarna i de flestaländer i stagnerar eller rent av skulle minska i storlek utan fortsattinvandring. I har nativiteten ökat kraftigt , men intemer än att nästa generation blir ungefär lika stor som den nuvarande. Samtidigtsom de europeiska länderna har en mycket restriktiv invandringspolitik,förekommer det i flera länder en diskussion om nödvändigheten av fortsattinvandring för att undvika befolkningsminskning eller för att söka uppnå enbättre åldersmässig sammansättning av befolkningen. Det råder emellertid mycketdelade meningar om i vilken mån det är praktiskt möjligt att med hjälp avinvandring påtagligt och bestående påverka befolkningens ålderstruktur. Det finnsde som hävdar att man i så tall skulle behöva ha en så stor invandring . att det inte skulle kunna genomtoras utan allvarliga socialastörningar och stora svårigheter med integration etc. Under 1980-talct skapadesstora migrationsströmmar av politiska oro- lighcter och naturkatastrofer i utvecklingsländerna. Det finns anledning att räkna med fortsatt invandringstryck från sådana länder. har den politiska utvecklingen i och medfört bety dande flyttningsrörelscr. Kanske kan åtskilliga hundratusentals människor i dessa länder komma att vilja söka sig en ny tillvaro i ett annat land. Beroendepå den politiska och ekonomiska utvecklingen kan detta komma Skr. 1990/91:77 att medföra ett ökat invandringstryck gentemot . Dessa frågorbehandlas vidare i ett senare avsnitt. Sålänge stora skillnader i levnadsvillkor och politisk instabilitet består i världenkommer det att finnas människor med behov eller önskan att söka sig bort från sinahemländer. I en situation där flertalet europeiska länder för en politik därinvandring i princip bara tillåts av flyktingar eller personer med närapersonlig anknytning till landet, kommer många av dem som drivs till att flyttatill vår del av väriden att behöva åberopa flyktingskäl, även om debakomliggande orsakerna huvudsakligen är av annan art. Passivitet inför dessaoch andra grundorsaker bakom migra-tionen komer att leda till oönskade flyktningrörelser,såvida man inte. i internationell samverkan kan påverka dessa bakomliggandefaktorer i preventivt syfte. 2.Vem är flykting? Dengrundläggande konventionen om flyktingar är omflyktingars rättsliga ställning (). Till denna ansluter 1967års protokoll angående flyktingars rättsliga ställning (New York-protokollet).Sverige har tillträtt både konventionen och protokollet. Genévekonventioneninnehåller bl.a. en definition av vem som skall anses vara flykting och stadgarförbud mot avvisning eller utvisning av flykting till land där han riskerarförföljelse - eller till land där han inte åtnjuter trygghet mot att bli sänd tillland där han riskerar förföljelse -samt innehåller bestämmelser om att flyktingskall jämställas med medborgare i det egna landet när det gäller socialaförmåner m. m. I en bilaga till konventionen lämnas närmare anvisningar förutfärdande av resedokument till flyktingar. Ikonventionen och protokollet definieras en //vA////,;; som en person som "ianledning av välgrundad fruktan för förföljelse på grund av sin ras. religion,nationalitet, tillhörighet till viss samhällsgrupp eller politisk åskådningbefinner sig utanför sitt hemland och som inte kan eller på grund av sinfruktan inte vill begagna sig av hemlandets skydd". Varken konventioneneller protokollet ger någon närmare definition av vad som skall torstås med"förföljelse"". som är intagen i UNHCRsstadga, och därmed reglerar hans mandat, sammanfaller nära nog helt rned denciterade. Konventionensflyktingdefinition är den enda universellt godtagna, men täcker inte personersom flyr pä grund av naturkatastrofer, misär, väpnad konflikt eller allmäntvåld. På regional basis har emellertid enighet nåtts om ett vidareflyktingbegrepp än konventionens. omsärskilda aspekter på flyktingproblemen i .4jrika omfattar således också personer som "på grund av yttre aggression, ockupation, utländsk dominans eller händelser som allvarligt stör den allmänna ordningen i del av eller hela det land i vilket han har sitt ursprung eller är medborgare, tvingas lämna sin vanliga bostad för att söka tillflykt på en annan plats utanför sagda land"". accepterades ett snarlikt flyktingbegrepp i dendeklaration, som berörda Skr. 1990/91:77 regeringar antog i är1984. Såvitt gäller .A.swn har - med stöd av torsta-asylländcr i godtagit en bestämmelse om att alla asylsökande, i vart fall temporärt, skalltas emot av första-asyl-staterna och att tvångsrepatriering (refoulemcnt) inteskall ske. Vanligen anges antalet flyktingar i världen till ca 15miljoner. Detta avser enbart de flyktingar som anses falla under UNHCRs mandatoch omfattar inte de drygt 2.5 miljonerna Palestinaflyktingarna. Biståndet tilldessa förvaltas av UNRWA, som dock inte har någon skyddsfunktion. har antalet flyktingar ökat. och mångaflyktingsituationer tycks mer eller mindre ha permanentats. har vi dock sett öppningar mot politiska lösningar i t.ex.Afghanistan. , och som förväntas innebära attmiljoner flyktingar kommer att kunna återvända till sina hemländer. ärdet emellertid bara till som ett större antal flyktingar återvänt. Något som har utmärkt flyktingsituationerna under periodenefter är en allt starkare involvering av stormakterna.Flyktingsituationerna har på olika sätt utnyttjats i det politiska maktspelet.Exempel på detta är bl.a. flyktingarna vid gränsen mellan ochThailand, Vietnamflyktingarna samt flera flyktingsituationer i , bl.a. Mocam-biqueoch . Den förändring i relationerna mellan stormakterna som vi seri dag kan därför vara ett steg i riktning mot lösningar av svåra flyktingproblem. Man räknar med att av världens flyktingar finns koncentreradetill sju områden: Afghanistanflyktingarna i , Indokinaflyktingarna iSydostasien, Palestinaflyktingarna i Mellersta östern, olika flyktinggrupper(framför allt från , och ) i ,flyktingarna från och på , Liberiaflyktingarna i Västafrikasamt de centralamerikanska flyktingarna i . Den överväldigande majoriteten av världens flyktingar ärfattiga människor vilkas flykt är en del av en massrörelse. Den klassiskabilden av "den politiske flyktingen från " är bararepresentativ för en liten del av världens flyktingar. Möjligheterna att på ettmeningsfullt sätt lösa dessa människors problem utanför deras egen region ärytterst begränsade. Till helhetsbilden hör också internflyktingarna människor som har tvingats lämna sina normala bosättningsområden men somformellt inte är flyktingar eftersom de inte lämnat sina hemländer. De ärdäremot potentiella flyktingar i de områden där de finns. De är alltså flyktingar i sina egna hemländer. Dessamänniskor är ekonomiskt, politiskt, psykologiskt och socialt lika mycketflyktingar som de 17.5 miljonerna UNHCR-och UNRWA-flyktingarna. inte av det internationella skydds- och hjälpsystemet torflyktingar efter- Skr. 1990/91: 77 som de inte har lämnat sina hemländer.Ofta befinner de sig i cn mycket utsatt situation, fortfarande utlämnade ät denregering eller de krafter i landet som är upphovet till deras situation. Det finns inget alternativt skydds- eller hjälpsystem föratt na dessa människor, som ofta lever i svår misär, och det är vanligen endastfrivilliga organisationer nationella och internationella som förmedlarhjälpen. Om man i denna grupp inkluderar människor som flytt pågrund a\ svåra brott mot de mänskliga rättigheterna, väpnad konflikt, rädslator torföljelse enligt samt sådana som blivit förflyttademot sin vilja av sina regeringar kan man beräkna deras antal till ca 14miljoner människor. Flyklingsitualionen i tredje världen Det största antalet flyktingar finns fortfarande i .Asienmed den största enskilda flyktinggruppen i världen , nämligen de mer änfem miljonerna afghaner i och . En viss återvandring skeremellertid . Man räknar med att ca 200 familjer återvänder per dag. men medtanke pä det stora antalet flyktingar är detta ett mycket blygsamt antal. Detkan knappast heller förväntas att det blir någon återvandring i större skala sälänge ingen reell politisk lösriing uppnätts och stridigheterna i landet pågår. Det andra stora problemet i är flyktingarna och migranternafrän . Det finns ca 160000 flyktingar från . ochKambodja i olika länder i under UNHCRs mandat. Majoriteten avflyktingarna finns i läger i och , medan de övriga återfinns iFilippinerna. Många har vistats i lägerunder flera är och har små utsikter att bli mottagna i tredje land. De leverunder mycket svåra lorhällandcn. Den aktionsplan (CPA) för en totallösning av Indokina-flyktingproble-metsom antogs vid en internationell konferens är 1989 har ännu inte genomfortshelt. Det beror pä meningsskiljaktigheter mellan ä ena sidan och i viss månVietnam och ä andra sidan övriga berörda länder angående återsändandet av icke-flyktingartill . Förhoppningen är dock att planen skall komma att fungera under år1991. åtagande, att inom ramen för cn gemensam nordiskkvot ta ut sammanlagt 1 200 flyktingar från , fullgörsredan under /91. Det kommer emellertid att finnas ett visst behovav fortsatt uttagning. särskilt av nytillkomna asylsökande som bedöms varaflyktingar. Man befarar ocksä att det kommer att bli kvar grupper av svärplacerademänniskor i lägren, tor \ ilka någon slags lösning mäste utarbetas iinternationell samverkan. Utöver flyktingarna under UNHCRs mandat finns fortfarandenära 300000 kambodjanska flyktingar i gränsområdet mellan ochThailand. Efter det vietnamesiska truppäterdragandct och i och med de framstegi fredsförhandlingarna som gjorts, hoppas man att ett återvänd- Skr.1990/91:77 ringsprogram snart skall komma igång. Oroande är dock de tendensersom finns till en tvångsmässig återvandring, organiserad av de olika fraktionernai i syfte att skapa väljarunderlag inför de planerade valen. ISydostasien finns även ett antal mindre flyktinggrupper från ,, olika delar av , (särskilt efter massakern på HimmelskaFridens Torg) med flera länder. En del av dessa flyktingar anses fallaunder UNHCRs mandat, andra inte. Majoritetenav de ca 200000 tamiler som flytt från Sri Länka, huvudsakligen till ,befinner sig fortfarande i exil, även om en viss återvandring skett. Det av UNHCRplanerade återvandringsprogrammet har fortfarande inte genomförts. Detpalestinska flyktingproblemet är det äldsta, fortfarande olösta i världen.Fortfarande flyr eller förvisas palestinier från de av ockuperadeterritorierna. I lägren växer en fjärde generation flyktingar upp till ett liv iexil. Palestinierna är den största enskilda flyktinggruppen i Mellersta Östernmed 2,5 miljoner människor. Det totala antalet palestinska flyktingar äremellertid ännu större. Denlibanesiska statens sönderfall har medfört att många människor flytt landet. är libaneser medan andra är palestinier eller människor som tillhör andrabefolkningsminoriteter, vilka tidigare sökt och fått skydd i . Strömmenav flyktingar från har minskat men fortfarande lämnar människor landet ochsöker politisk asyl. I gengäld har situationen i , framför allt när detgäller den irakiska regimens agerande gentemot den kurdiska befolkningen, lett ökning av antalet flyktingar. Det finns ett stort antal irakiska kurdiskaflyktingar i . I finns en grupp på uppemot 30000 personer fördeladepå tre olika läger. Totaltsett räknar man med att det finns ett par hundra tusen iranska och irakiskaflyktingar i området. Härutöverfinns också ett antal flyktingar bland de människor som tvingats lämna Kuwaitefter den irakiska ockupationen. Deafrikanska länderna har fortsatt att föra en uttalat generös flyktingpolitik trotsatt en stor del av kontinentens cirka fem miljoner flyktingar finns i några avvärldens fattigaste länder. Isödra finns flyktingar dels till följd av inrikespolitik,dels till följd av stöd till mot regeringarna fientliga väpnade grupperi och . Det finns över en miljon flyktingar från ide kringliggande länderna, framför allt i och . Enpositiv utveckling i södra är att den överväldigande majoriteten av de namibiskaflyktingarna nu återvänt och att demokratiska val genomförts. Utvecklingen iSydafrika kan också komma att innebära en möjlighet för återvandring för detiotusentals sydafrikanska flyktingarna i olika länder i och . Storaflyktinggrupper kommer från , och och Skr. 1990/91:77återfinns i huvudsak i dessa länder. En annan stor grupp är de flyktingar iAlgeriet som flytt från kriget mellan Polisario (den av OAU erkändabefrielserörelsen i ) och i . flyktinggrupp är de mer än 500000 flyktingarna frän inbördeskriget iLiberia, som finns i angränsande länder. Mängagamla flyktingproblem förblir olösta och stora flyktinggrupper från olikaländer finns därför i bl. a. , , , , , Zambiaoch . Uppskattningsvis mer än hälften av den afrikanska kontinentensstater är mottagare av flyktingar i någon omfattning. Demokratinhar nu återupprättats i och chilenare har redan börjat återvända i ökandeomfattning. har haft ett antal överiäggningar med ochmed berörda chilenska grupper om återvandrings-frågorna. Situationeni fortsätter att ge människor där anledning att bege sig i exil. Destora koncentrationerna av flyktingar finns fortfarande i Centralamerika.Detta beror på de väpnade konflikterna i framför allt och ElSalvador, samt i viss mån till följd av situationen i . I både ElSalvador och finns också betydande grupper av internt hemlösamänniskor. Avde totalt mer än två miljoner flyktingarna och hemlösa i olika länder iCentralamerika , , . , och betraktas bortemot 500000 som flyktingar i formell bemärkelse. Liksom iSydostasien har UNHCR sökt en helhetslösning på problemet inom ramen för eninternationell överenskommelse, Cirefca-processen. Påtagliga resultat är enökad återvandring samt en mer generös politik i asylländerna. Flyktingaroch asylsökande i . Antaletasylsökande i och har ökat successivt , frånca 1983 till 1989 - den högsta siffran sedan andravärldskriget. Prognosen tor pekar i riktning mot 550000 600000personer. är fortfarande ett av de länder i som mottar detstörsta antalet asylsökande per capita. Enminskande andel av de asylsökande bedöms vara flyktingar enligt Genévekonventionen.Det hindrar inte att många kan ha starka sociala och ekonomiska skäl attflytta. Många asylsökande får avslag på sina ansökningar efter en ofta mycketlång och nedbrytande väntan. Stora summor pengar spenderas på till stor delimproduktiva torläggnings- och administrationskostnader för att ta hand ommänniskor med svaga skyddsbehov. De europeiska länderna och användertillsammans omkring 30 miljarderkronor på mottagandet av asylsökande, av Skr. 1990/91:77 vilka igenomsnitt inte får rättslig status som flyktingar. andel asylsökande har även under 1989-1990 anlänt utan dokument eller medtalska sådana. I uppskattas detta antal till , i till , iBelgien till , i till strax osv. En särskild arbetsgrupp,knuten till UNHCR och tillsatt på svenskt initiativ, studerar dokumentlöshetsproblemetoch diskuterar tänkbara lösningar. ISverige fick tidigare av de asylsökade uppehållstillstånd men under år1990 har andelen, som en följd av regeringens beslut om ändrad asylpraxis,minskat till . Medan man i aktivt försöker verkställanegativa beslut, dvs. de som inte får uppehållstillstånd i mäste lämnalandet, gäller det motsatta i de flesta andra europeiska länder utanför Norden.Majoriteten av dem som får avslag, 75 , blir kvar men lever då isamhällets marginal utan sociala skyddsnät och utanför lagens rättigheter ochskyldigheter. 1 redovisas i största korthet situationen avseende asylsökande och flyktingarm.m. i tre nordiska länder. Uppgifter från ytterligare ett antal OECD-länderfinns hos . Uppgifterna bygger på rapporter frånvåra beskickningar. Demokratiseringsprocesseni är glädjande. Den har lett till att allt fler länderdär respekterar rätten att fritt få lämna och sedan återvända till sitt land. Förändringarnainnebär att människor från , och kananses löpa risk för förföljelse. 1 dessa länder bör också flyktingar fråntredje länder kunna påräkna skydd. Denpolitiska målsättningen är generellt sett alt genomföra demokrati, atttillförsäkra mänskliga rättigheter och att bygga upp en sund och fungerandeekonomi. Detråder emellertid en svår ekonomisk situation i bl. Det kommeratt ta tid att där, men ocksä i andra länder i regionen, få till stånd enekonomisk utveckling som skapar möjligheter till ett bättre liv för helabefolkningen. Situationen i är särskilt svårbedömbar. Det som kanse ut att vara stora brister i produktionen av t.ex. livsmedel kan mycket välsnarare vara uttryck för allvariiga brister i infrastruktur och distribution. Dethar aviserats att gällande passlagstiftning i , på samma sätt somskett i flera länder i , kan komma att libcraliserasnästa år. Ny lagstiftning ger medborgarna rätt till ut- och inresor. Detta ären mänsklig rättighet. Det är däremot inle någon given rättighet att få inresa,bosätta sig och arbeta i något annat land än hemlandet. I massmedier över helaEuropa förekommer spekulationer om förestå ende massutvandring från . Det är inte uteslutet att åtskilli ga sovjetmedborgare liksom medborgare i andra länder i regionen 10 kanvilja söka sin utkomst i något annat land.