prop · GE0387 · 1990-12-31 00:00:00 — Denna riskkapitalfinansiering kompletterar dentyp av finansiering som kan erbjudas av t. ex STU, Industrifonden och deregionala utvecklingsfonderna. Ett av syftena med det statliga riskkapitalet äratt främja bildandet och tillväxten av nya företag. Tillväxt är oftast förenadmed internationalisering, vilket ställer krav på såväl kompetens som kapital.Behovet av riskkapital i olika former kommer att vara mycket stort under1990-talet. Detär viktigt för dynamiken i den svenska ekonomin och för sysselsättningen attföretagssamarbete även i betydande grad kan ske inom . Dettakräver bl a att svenska underleverantörer är internationelltkonkurrenskraftiga såväl prismässigt som kompetensmässigt. De insatser försvenska underleverantörer som beslutade kommer attbidra till att konkurrenskraften kan utvecklas. Men det kräver också att dettillkommer företag inom nya teknikområden och att kunskapen om ny teknik ochnya produktionsmetoder sprids snabbt, inte minst till de mindreföretagen. En förstärkning av kunnandeti kan också ske genom att utländska företag etablerar verksamhet iSverige genom förvärv av svenska företag eller genom investeringar i nyaproduktionsanläggningar. Direktinvesteringar är som tidigare nämnts nu ettmycket viktigt inslag i den fortgående internationaliseringen. Det börobserveras att den snabba tillväxten av direktinvesteringarna och andra typerav företagssamarbete motiveras dels av behovet att komma närmare marknaden delsav en strävan att förvärva kunskap genom köp av teknik, licenser, strategiskaallianser m. m. Utflödet avdirektinvesteringar från är väsentligt mycket större än inflödet. Desvenska företagens direktinvesteringar utomlands uppgick till ca 44miljarder kr. (netto), medan de utländska direktinvesle-ringarna i Sverigedetta år låg på en betydligt lägre nivå, . Skillnaden mellaningående och utgående investeringar har ökat . Någonheltäckande förklaring till denna skillnad finns inte. Förvärvslagstiftningentorde dock vara en faktor av betydelse i detta sammanhang. I en alltmerinternationaliserad ekonomi inkluderande företagsförvärv och företagssamarbetei olika former kan förvärvslagstiftningen i dess nuvarande form kan uppfattassom hindrande på ett sätt som är till nackdel för en förnyelse av det svenskanäringslivet. Industrifondenföreslås att i tillägg till de nu tillämpade finansieringsformerna också fåmöjlighet att för banklån ställa ut statliga garantier. Stiftelsekapitaletkan därmed minskas med 350 milj. kr. under budgetåren 1991/92-1994/95. Skäl till regeringensförslag: Industrifondensmål är att bidra till långsiktigt ökande lönsamhet och tillväxt i svensk industri.Fondens uppgift är att åstadkomma detta genom riskdelning i lovande menriskfyllda industriella utvecklingsprojekt, som inte kan finansieras på annatsätt. Stiftelsekapitalet är 795 milj.kr. Utgångspunkten för fondensengagemang är att dela risken i utvecklingsprojekt med företag. Riskdelningensker i form av delfinansiering av projekt eller genom projektgaranti(projektförsäkring). Fondens finansieringsformer är villkorslån och kapitalmot royalty. Femprojektkategorier prioriteras i fondens verksamhet: Projekti andra företag än de största Projektmed särskilt avancerat teknikinnehåll - Projektinom det europeiska samarbetsprogrammet Eureka Prop. Industrifondenkom till genom ett riksdagsbeslut . gav (I989/90:NU30, rskr.326) fonden förnyat mandat att fortsätta verksamheten,därmed anslutande sig till regeringens bedömning om behovet av en fortsattmångfald i fråga om den särskilda finansiering som fonden erbjuder. Industrifondenhar också en roll i deltagande i det europeiska utvecklingssamarbeteti Eureka-programmet. Fonden svarar för det finansiella stöd som staten ärberedd att ge svenskt deltagande i utvecklingsprojektens genomförande. Dettastödsystem för Eureka-samarbetet synes vara ett av de minst kostnadskrävandesom finns bland de 19 samarbetande nationerna. /90 beviljade Industrifonden totalt 255 milj. kr. till 35 projekt.Detta är avsevärt mindre än , 595 milj. kr. Skillnaden förklaras delsav att det under det tidigare året gjordes ett antal stora projektengagemang isamband med förtida återbetalning av äldre projekt, dels av den stora andelensmåföretagsprojekt under det senaste verksamhetsåret. Industrifondensåtaganden var vid slutet av /90; Gällandeavtal om lån. kapitalmot royalty för gällande avtal 917 Därutöverfattade Åtaganden utöver redan styrelsebeslutdär av- utbetalade medel 844 talännu ej tecknats 234 Totaltgällande åtagan den om projektstöd 1761 1761 Industrifondensreella likvida medel på 135 milj. kr. jämte avsättningar på 844 milj. kr. föråtaganden utöver redan utbetalade medel representerade vid budgetårsskiftettillgångar på 979 milj. kr. Industrifondenhar i ökande grad kommit att bli en riskdelare och finansiär avutvecklingsprojekt i små och medelstora företag. Under /90utgjorde besluten om engagemang i denna typ av företag av den summasom beviljades. Räknat i antal projekt var andelen ännu större, 94 procent.Detta har betydligt ökat risktagandet och förändrat andelen kapital mot royaltyfrån av det totala slödel i början av 1980-lalet till över 60procent . Industrifondenhar i sin anslagsframställning för /92 bl.a. pekat på att enviss höjning av ambitionsnivån kan bli nödvändig i ljuset av den kommandelågkonjunkturen. Vidarehemställer fonden att regeringen fattar beslut om vissa administrativa frågor.Fonden föreslår att nuvarandehögsta belopp per projekt på 50 milj. kr. gränsenför regeringens godkännande höjs från 25 milj.kr. till 50 milj.kr. Industrifondenhar dämtöver i en skrivelse till industridepartementetredovisat en studie om möjligheterna till ett ökat samarbete med banker för attutveckla sitt redan etablerade stöd genom garantier. Fonden har funnit attsärskilt små och nyetablerade teknikföretag ibland har stora svårighetererhålla lån som har avgörande betydelse för sådana projekt, som fonden önskarse genomförda. Industrifonden hemställer därför att under en försöksperioderhålla möjlighet att i lämpliga fall garantera företagens banklån genom enkreditgaranti. Ändraderiktlinjer och minskat kapitalbehov Somtidigare nämnts är fondens uppgift att genom riskdelning delta i lovande menriskfyllda industriella utvecklingsprojekt, som inte kan finansieras utansådan medverkan. Fondens finansieringsformer är huvudsakligenkapitalinsatser mot ersättning i form av royalty respektive villkorslån. Desenaste årens utveckling på kapitalmarknaden har kännetecknats av en tilltagandeavreglering. Detta innebär generellt att banker och andra finansieringsorgan iökande utsträckning kan medverka i finansiering av olika projekt i andra ochmer flexibla former . Dettabör enligt regeringens uppfattning föranleda en omprövning av fondensverksamhetsformer. Enligtregeringens mening innebär utvecklingen på kreditmarknaden att företagen iökande grad bör kunna uppbringa kapital för utvecklingsprojekt påkreditmarknaden eller genom självfinansiering, även om nystartade förelag i dagslägethar vissa svårigheter att uppbringa riskkapital mot bakgrund av rådandekreditåtstramning. Industrifondens verksamhet kan därvid i ökande gradförskjutas i riktning mot riskdelning genom garantier för sådan finansiering. Ettinförande av sådana möjligheter kan reducera bindningen av statligt kapital ifondens verksamhet och därigenom begränsa statens kostnader för sinanäringspolitiska insatser. Detär regeringens uppfattning att Industrifonden kan fullfölja de intentioner somstatsmaktema haft för fonden även om verksamheten i viss utsträckning förändrasi riktning mot garantigivning. Enligtregeringens mening bör det utifrån dessa utgångspunkter vara möjligt att successivt återföra 350 milj.kr. från fonden under budgetåren 1991/92-1994/95 enligt följande fördelning: 217 100 milj. kr. 90 milj. kr. 80 milj. kr. 80 milj. kr. budgetåret1991/92 /93 /94 /95 Fonden får dessutommöjlighet att ställa garantier till ett sammanlagt belopp motsvarande återfördabelopp. Fonden kommer därmed att kunna avtala om 250 milj.kr. för stödenligt hittillsvarande regler och därtill ett belopp enligt det anförda försärskilda garantier. Regeringen ser i nulägetinga skäl att slopa nuvarande högsta beloppsgräns per projekt eller att ändragränsen för regeringens godkännande. Industrifonden är ensjälvständig stiftelse. Det får dock fömtsättas att fonden liksom dåstiftelsekapitalet minskades efterkommer ställningstagandesåvitt gäller både verksamhetens inriktning och minskningen avstiftelsekapitalet. Styrelsen har enligt stadgarna befogenheter att vidtadetta slag av extraordinära ekonomiska dispositioner (jfr NU 1986/87:30 s. 440- 8.3 Stöd till produktutveckling Det stöd tillprojektfinansiering som lämnas av STU förändras så att stöd tillförstudier och idéprojekt ges som bidrag, stöd till inledande produktutvecklingsom villkorslån och stöd till avslutande produktutveckling ges i form avgarantier. Skäl till regeringensförslag: STUstöder på flera tt utveckling av nya produkter i små ochmedelstora företag. Finansiellt stöd kan ges tiil utveckling av produkter framtill det stadium som innebär att en prototyp finns framme. Stöd i form avrådgivning, förmedling av kontakter, m. m. kan ges tills projektet tages omhand av någon som har förmåga och resurser att föra ut produkten på marknaden. Programmet för stöd tillnya produkter har en årsbudget på ca 150 milj.kr. Därav satsas ungefär hälftenpå företag med högst fem anställda. Det finansiella stödet tillutvecklingsprojekt ges i form av s.k. villkorslån täckande högst hälften avprojektkostnaden. Leder projektet till uppställt mål, t. ex. en säljbarprodukt, skall villkorslånet återbetalas, om inte avskrivs lånet efter tio år.Eftersom stödet oftast uppgår till hälften av projektkostnaderna innebär detatt villkorslånet bär halva risken i projektet. Genom programmet förproduktutveckling, "Nya produkter", har det givitsmöjlighet att pröva många nya produktidéer tekniskt och kommersiellt. Ca 20procent av dessa har nått marknaden och där haft framgångar. Ännubättre siffror torde kunna uppnås genom för- bättringari programmets stödsystem. Idet tillämpade har på senare Prop.1990/91:87 år två svagheter framträtt. Villkorslånhar använts som stöd till alla faser i utvecklingsprojekt, förstudier, såvälsom olika typer av egentligt utvecklingsarbete. Detta har medfört att ett stortantal villkorslån skall följas upp och hanteras av STU. Även mottagare av småvillkorslån belastas av rapporteringsplikt . Blandde projekt som nått framgång i sin tekniska fas med t. ex. en fungerandeprototyp som resultat, råkar många i svårigheter vid kommersialiseringen.Flera av dessa svårigheter borde varit möjliga att identifiera före projektetsstart. Erfarenheter ger vid handen att produktutveckling blir mest effektiv omtekniska och kommersiella problem bearbetas . STUhar haft regeringens uppdrag att utreda frågor relaterade till de två ovanredovisade svagheterna. STU har respektive redovisatdels en översyn av stödet till produktutveckling, dels en utredning om tekniskkommersiell förädling. Frågorna behandlas dessutom i STUs anslagsframställningför /92. Översynenav stödet till produktutveckling utmynnar i ett förslag till förändradestödvillkor. Detföreslagna nya finansieringssystemet följer en indelning efter olika skeden i projektensutveckling. Förstudier,idéprojekt (många projekt, små belopp). Anslagsform: Bidrag utan återbetalningsskyldighet. Förstudier syftar i första hand till att klarlägga förutsättningarna för genomförandet av ett produktutvecklings projekt. Det innefattar att utreda marknadsutsikter, tekniska möjligheter m.m. Inledandeproduktutvecklingsstöd (förre projekt, högre belopp). Anslagsform: Villkorliga lån. Denna fas syftar i första hand till att genomföradet tekniska utvecklingsarbetet. Affarsplaneringen måste även vara genomförd idenna fas. Avslutandeproduktutvecklingsstöd (fåtal projekt, varierande belopp). Anslagsform: Garantier. Stöd ges i enstaka fall då av STU stödda projekt inte blivit vidarefinansierade men utsikterna är goda. Förslagethar till syfte att: öka det teknikbaseradeföretagandet och skapa fömtsättningar för tidigt inträde av externt kapital öka mängden produktutveckling isvenska små- och medelstora företag anpassa finansieringssystemetför att förbättra förutsättningarna till in-temationalisering samt ge svenskaföretag liknande fömtsättningar som de som gäller för företag i andra länder. Förslagetom att ge förstudiemedel i bidragsform fömtsätter en ändring av villkoren förbidrag till produktutvecklingsprojekt. De uteblivna återbetalningar som bliren följd av förändringen beräknas till små belopp, medan de praktiska ochadministrativa vinstema beräknas bli stora. Vidareförslås en ökning av användningen av innovatörsbidrag. Dessa har kommit att få stor betydelse för kvalificerade innovatörer som därige nom kunnat arbeta på heltid med sina projekt. Beträffande tekniskkommersiell förädling redovisas några olika möjligheter att effektivisera detstatliga stödet till kommersialisering av resulat från tekniskproduktutveckling. Kommersialisering kan skegenom bl.a. nyföretagande, licensförmedling, alliansbildningar, olika formerav andelskonstruktioner för riskspridning samt teknikupphandling. Ett stortantal aktörer i landet arbetar med dessa metoder. STU ger stödtill sådana aktörer, främst högskoleanknutna organisationer ochteknikförädlingsföretag. STU har även en särskild uppgift beträffandeteknikupphandling. Enligt STU visar tillgänglig erfarenhet att det kommersiellautvecklingsarbetet måste starta lika tidigt som det tekniska. Tidigakundanalyser och affarsanalyser ökar möjligheterna till framgång. Teknik ochkommersiell värdering och stimulans måste hållas samman. STU har inom ramen föruppdraget analyserat möjligheterna att utveckla ett system med s kaffarscheckar. Dessa skulle kunna ställas till projektägarens förfogande påfördelaktiga villkor och användas för att redan på ett tidigt stadiumkomplettera utvecklingsarbetet med analyser av potentiella marknader, kunderoch affärsmöjligheter. De kan också användas för att anlita s. k.teknikförädlingsföretag. Ansvaret för härbehandlade stöd till produktutveckling bör fr.o.m /92 åvila dennya näringspolitiska myndighet som föreslås inrättad i avsnitt 9.2. Denna börutforma ett mer flexibelt system för stödet i överensstämmelse med väsentligadelar av de förslag STU redovisat. Den nya näringspolitiskamyndigheten kommer enligt regeringens förslag att tilldelas ett brett uppdragnär det gäller att främja utvecklingen i små och medelstora företag. Den bördärmed få goda förutsättningar att förverkliga STUs förslag beträffande tekniskkommersiell förädling. Gränsen för den nya myndighetens engagemang i ettprojekt bör sättas vid den punkt där projektet med acceptabel säkerhet kanbedömas av potentiella senare finansiärer. Teknikspridningbör ske genom såväl uppsökande som efterfrågestyrda insatser enligt detförslag som redovisats av STU och SIND. Genom förbättrad samverkan mellan olikaaktörer kan ett nätverk uppstå som gör insatserna mer effektiva. Intressetför teknikspridning som en näringspolitiskt och regionalpolitiskt angelägenuppgift har vuxit markant . Olika undersökningar har visat attsmå och medelstora företag inte i samma utsträckning som stora företag kommer ikontakt med och utnyttjar ny teknik. bådeden teknikspridning som sker på marknaden i kontakten mellan Prop. 1990/91:87köpare och säljare och den offentliga teknikspridningen som främst sker utifrånverksamheten vid forskningsinstitut och högskolor. har ocksåkunnat konstateras att verksamheter med högt kunskaps-och teknikinnehåll iökande grad koncentreras till regioner där tillgängligheten till kunskap ochny teknik är hög. 1 de regioner där företagstätheten och tillgängligheten tillkunskapsförsörjning är låg uppstår ett teknikgap. Eftersom teknik och kunskapblir alltmer betydelsefulla för konkurrenskraften och"kunskapsmarknaden" inte är effektiv föreligger motiv för statligainsatser. SINDoch STU har på regeringens uppdrag utarbetat ett förslag till långsiktigtprogram för spridning av ny teknik. Där konstateras att av samtligasmåföretag saknar såväl erfarenhet av samverkan med högskoleforskning somnaturliga drivkrafter att aktivt söka sådan samverkan. Detta är i linje medvad SIND tidigare konstaterat i en studie om produktutveckling i småföretag. Motbl a denna bakgrund föreslår SIND och STU ett program bestående av fyra delar,nämligen aktivt uppsökande verksamhet, servicegivning, samordning och samverkansamt samarbete med europeiska teknikspridningsprogram. Dämtöver föreslås attutvärdering av teknikspridningsinsatserna ägnas ökad uppmärksamhet. Regeringenanser att det är viktigt att möta behovel av en effektiv teknikspridning medolika metoder. Således bör såväl uppsökande verksamhet som efterfrågestyrdservice användas. Deninledande fasen i sökande efter information om ny teknik kan vara en förfråganfrån ett företag eller vara ett resultat av en analys av företagets situationsom kan ha företagits av t. ex. den regionala utvecklingsfonden. Överföring avinformation om ny teknik måste kunna ske genom flera olika nätverk. Det kansåledes finnas dels en mer passiv funktion för att besvara förfrågningar ochförmedla kontakter med personer och institutioner som kan bidra till att lösadet föreliggande problemet, dels en mer aktiv funktion som kan engageras i ettföretags problem och därvid bl. a. identifiera föreliggande brister vad gällerteknisk kompetens. Denna analys torde därvid i de flesta fall komma att utförasav konsulter som inte är specialister utan vars viktigaste uppgift är att lämnaförslag till olika lösningar och kontakter som bör tas med t.ex. vissainstitutioner och kollektiva forskningsinstitut. Vadgäller den uppsökande funktionen innebär det utbildningsprogram avseendeteknikkonsulter vid de regionala utvecklingsfonderna som SIND och STU nugenomför enligt statsmakternas beslut, en kompetenshöjning inom dennaorganisation föratt stärka teknikspridningsfunktionen. I nästa steg skalldenna utbildning erbjudas bl. a. kommunernas näringslivssekreterare. Genomdenna utbildningsverksamhet, som även bör innehålla fortbildning, skapas på ettpraktiskt plan ett nätverk av personer som är inriktade på att bedriva enuppsökande verksamhet innefattande bl.a. teknikspridning. Kontaktsekretariatensom finns vid högskolorna har till syfte att vara en brygga mellan högskola och näringsliv. I denna uppgift ligger att lotsa 221 företag till rättinstitution eller forskare vid högskolan. I uppgiften kan Prop. 1990/91:87också ligga att mer aktivt förmedla forskningsresultat.Kontaktsekreterar-funktionen har funnits vid detekniska högskolorna. finns den vid samtligahögskolor. Kontaktsekreterarnas roll i teknikspridningspolitiken bör övervägasbl. a. beroende på de stora skillnader som finns i arbetsinriktning ocharbetssätt mellan olika högskolor. Det finns därför enligt regeringens meninganledning att utvärdera deras uppgift i teknikspridningssammanhang. Entredje komponent i teknikspridningen är finansieringen av de insatser som görsav högskolor, kollektiva forskningsinstitut, teknikcentra och konsulter. Dettakan ske med de teknikcheckar som efter individuell prövning kan ges av deregionala utvecklingsfonderna. Som chefen för industridepartementet framhöll isin anmälan av den näringspolitiska propositionen bör systemet medteknikcheckar utvidgas till att omfatta samtliga regionala utvecklingsfonder.Inom ramen för det s. k. inlandsprogrammet finns en liknande finansieringsformbenämnd utvecklingscheck. Enligt regeringens mening är denna typ av finansieringsinstmmentsom utgår från det individuella företagets behov väl lämpat för att göraresurser inom högskolor och forskningsinstitutioner tillgängliga för utvecklingsprojekti ett initialt skede. Vid genomförande av det tekniska utvecklingsarbetetställs krav på andra finansiella insatser. Dessa bör i huvudsak komma frånföretagen själva men kan kompletteras med finansiering från STU,Industrifonden, de regionala riskkapitalbolagen och de regionala utvecklingsfonderna.I stödområdena kan länsstyrelserna bevilja utvecklingsbidrag till utgifter förinvesteringar i bl. a. patent, licenser, produktutveckling och utbildning. Enannan viktig aspekt på teknikspridningen som tas upp i förslaget från SIND ochSTU är den internationella anknytningen. Fördjupade relationer med framförallt EG:s tekniska utvecklingsprogram och småföretagsprogram bör kunnage en väsentligt förbättrad förankring av de inhemskateknikspridningsinsatserna. Redan nu har dock det s.k. CO-METT-programmeletablerats i . Vidare har regeringen ansökt om att det s. k. (BC-NET) som tillhör EG;s småföretagsprogram utvidgas tillSverige. Detta nätverk används bl. a. för att etablera tekniksamverkan mellanföretag. Ytterligare etl program som arbetar med teknikspridning är StrategicProgramme for Innovation and Technology Transfer (). Den konkretaanslutningsformen för det sistnämnda programmet torde klarläggas i samband medett . Enligtregeringens mening kan det förslag till program för teknikspridning som lagtsfram av SIND och STU utgöra riktlinjer för fortsatta åtgärder inom dettaområde. Förutsättningarnaför det fortsatta teknikspridningsarbetet på den cen trala myndighetsnivån förbättras enligt regeringens mening väsentligt ge nom den förändring av myndighetsstrukturen som föreslås i avsnitt 9.2. Inte minst viktigt är att möjligheten ökar för den nya myndigheten att på ett aktivt och sammanhållet sätt driva och utveckla de olika nätverk som en framgångsrik teknikspridning måste byggas på. Genom den förbättrade samverkan som kommer att föreligga på central nivå och de utbildnings- 222 program som påbörjatskan det successivt byggas upp ett nätverk som på det regionala och lokalaplanet består av konsulter vid utvecklingsfonderna, näringslivssekreterare ikommunerna, en vidareutvecklad kontakl-sekreterarfunktion vid högskolorna samlvissa teknikcentra eller andra organ som har lämplig kompetens och inriktning.Uppfinnarföreningen med sitt lokala nätverk kan också spela en roll iteknikspridningen. Ansvaret för att följa uppoch vidareutveckla denna verksamhet är enligt regeringens uppfattning en viktiguppgift för den nya centrala myndigheten. Regeringen kommer senare,alt i enlighet med redovisade riktlinjer, ge den nya myndigheten i uppdrag altgenomföra programmet. Ökadeansträngningar bör göras för att främja företagssamhet i anslutning tilluniversitet och högskolor. Från anslaget försmåföretagsutveckling bör ytterligare 10 milj. kr. fördelas mellan de regionalautvecklingsfonderna i län med universitet och större högskolor. Skäl till regeringensförslag: Deföretag som bygger sin verksamhet på ny teknik har särskild betydelse förförnyelsen av näringslivsstrukturen. Förutom att deras tillväxt bidrar tillproduktion och sysselsättning innebär deras tekniska kunnande att de också kanförmedla kunnande till andra företag. uppstår ofta somavknoppningar från universitet och storföretag. Genom sin inriktning har deofta en mycket begränsad hemmamarknad varför tidig internationalisering är ettutmärkande drag. Därigenom behöver de tillgång till riskvilligt kapital ochmöjligheter att förvärva de resurser som tillväxten i övrigt kräver. De undersökningar somgjorts visar att nybildningen av denna typ av förelag är relativt begränsad.Enligt regeringens bedömning bör förutsättningarna för utveckling av s.k.forskningsbaserade småföretag förbättras bl.a. genom rådgivningsinsatser och ulvecklingav den miljö i form av teknikparker, "kuvöser" och liknande som vuxitfram i anslutning till högskolorna. I ett regionalpolitiskt perspektiv är detangeläget att, där förutsättningar i övrigt finns, stödja sådana miljöer iregionalpolitiskt prioriterade delar av landet. Regeringen har därför på olikasätt medverkat till att skapa eller förstärka sådana miljöer vid högskoloreller forskningsinstitutioner i , , , , ochKimna.