prop · GE0358 · 1990-12-31 00:00:00 — Denna uppräk- Prop.1990/91:58 ning har här i första meningen delvis ersatts med en hänvisning tillvad Bilaga 1 som gäller i motsvarande fall vid psykiatrisk tvångsvård.Hänvisningen medför den skillnaden i förhållande till bestämmelsen ilagrådsremissens förslag att polisen fär skyldighet att lämna biträde inte baravid rättspsykiatrisk vård som ges som en brottspåföljd utan även i fall somavses i 1 § andra stycket 2 och 3, dvs. då sådan vård avser den som redan ärfrihetsberövad. Detta innebär också att det i sådana fall kan finnasmöjligheter att ingripa med tvångsåtgärder mot en patient såväl med stöd avt.ex. häkteslagen eller KvaL som 47 § andra stycket i förslaget till lag ompsykiatrisk tvångsvård. Andrameningen, som inte har någon motsvarighet i 47 § andra stycket nyssnämnda lag,ger möjlighet för chefsöverläkaren att begära hjälp av polisen då en patientsom av domstol har överiämnats till rättspsykiatrisk vård inte kommer till vårdinrättningennär vården skall inledas. Det får emellertid fömtsättas att den dömde somhäktad i de flesta fall redan genomgår rättspsykiatrisk vård enligt 5 § ellermed stöd av 7 § andra stycket eller psykiatrisk vård i frivilliga former påen sjukvårdsinrättning eller, om han är på fri fot, vård enligt den föreslagnalagen om psykiatrisk tvångsvård och att bestämmelsen därför endast iundantagsfall kan behöva tillämpas. 28§ Genomgår en patient rättspsykiatrisk vård som är förenad med särskild utskrivningsprövningskall chefsöverläkaren, om brottet och övriga omständigheter gör det påkallat,ge målsäganden möjlighet att begära att bli underrättad när beslut fattas omatt patienten får vistas utanför sjukvårdsinrättningens område eller att vårdenskall upphöra. Önskar målsäganden underrättelse, skall en sådan ges så snartsom möjligt och innan patienten lämnar vårdinrättningen. Bestämmelsernai paragrafen, som har justerats redaktionellt i förhållande tilllagrådsremissens förslag, har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt4.4.1 resp. avsnitt 4.4.3). Föreskrifteni första meningen innebär att chefsöverläkaren skall ta kontakt med målsägandeni det aktuella brottmålet för att utröna om han eller hon önskar få uppgifterom när patienten får rätt att vistas utanför vårdinrättningens område på egenhand eller när tvångsvården slutligt upphör. En begränsning ligger i att ensådan kontakt skall vara påkallad med hänsyn till det begångna brottet ochövriga omständigheter. Här avses i första hand att patienten har gjort sigskyldig till ett grovt våldsbrott mot målsäganden och att omständigheterna ärsådana att det med hänsyn till målsägandens säkerhet ter sig befogat att dennefår information om när patienten kommer att vistas på egen hand utanför vårdinrättningen.Även i de fall där det inte kan sägas finnas någon beaktansvärd risk för attpatienten utsätter målsäganden för något sådant brott kan det emellertid avomsorg om målsägandens person vara motiverat att denne får information av detaktuella slaget. Andrameningen innebär att en målsägande, som förklarat sig vilja ha information av det aktuella slaget, skall underrättas av chefsöverläkaren 327 omde beslut som innebär att patienten kommer att vistas utanför vårdin- Prop.1990/91:58 rättningen. Det har ansetts befogat att sådan underrättelse lämnasockså i Bilaga 1 de fall då målsäganden själv tar kontakt med vårdinrättningenmen där chefsövertäkaren inte enligt föreskriften i första meningen anser detvara påkallat att tillfråga denne. Bestämmelsen i andra meningen omfattardärför också dessa fall. Det bör därvid i klarhetens intresse påpekas attsjälva rätten att få underrättelse inte är beroende av en prövning av det slagsom skall ske enligt första meningen innan kontakt tas med målsäganden. Informationenskall enligt bestämmelsen i andra meningen lämnas ochinnan patienten med anledning av beslutet lämnar vårdinrättningen. Eftersomlagen innebär att det i princip är länsrätten som har att fatta beslut i dessafrågor beträflfande de aktuella patienterna (se 10 och 16 §§), är det angelägetatt chefsöverläkaren i sin tur av länsrätten får beskedom länsrättens beslut. Att länsrätten snabbt underrättar vårdinrättningen idessa frågor är naturligtvis motiverat även med hänsyn till patientensintressen och oavsett om målsäganden skall ges information. Av23 § följer att chefsöverläkaren får uppdra åt någon annan läkare vidvårdinrättningen att fullgöra de skyldigheter som åvilar honom enligtparagrafen. Närdet gäller de fall då en patient avviker från vårdinrättningen utan lov ellerinte återkommer till denna efter medgiven utevistelse på egen hand äravsikten att polisen inom ramen för den normala polisverksamheten skall lämnamålsäganden den information och det skydd som kan behövas med hänsyn tillomständigheteraa. Att polisen skall hjälpa till att återföra patienten tillvårdinrättningen i dessa fall följer av bestämmelsen i 27 § första meningen.Det får förutsättas att det här sker ett sådant samarbete mellanvårdinrättningen och polisen att målsägandens säkerhet inte äventyras. Är detfråga om en överhängande risk för att patienten kommer att utöva våld motmålsäganden, kan det naturiigtvis vara nödvändigt att man frånvårdinrättningens sida också själv så snart som över huvud taget är möjligtförsöker få kontakt med målsäganden. Detbör påpekas att det uppgiftslämnande från polisen till målsäganden som kanbehövas i de nu aktuella situationerna kan ske utan hinder av sekretessen (jfrI kap. 5 § sekretesslagen). Och i de nödfall då vårdinrättningen tardirektkontakt med målsäganden kan uppgiftslämnandet ske straflfritt, även omdet i och för sig innebär ett utlämnande i strid med hälso- ochsjukvårdssekretessen (jfr 24 kap. 4 § BrB). 29§ En patient som vårdas med stöd av denna lag skall så snart hans tillståndmedger det genom chefsöverläkarens försorg upplysas om sin rätt 1.att enligt 18 § överklaga vissabeslut, 2.att ansöka enligt 16 § andrastycket om att den rättspsykiatriska vården skall upphöra, 3.att ansöka enligt 10 eller 11 §om tillstånd att vistas utanför vårdinrättningens område, 4.att anlita ombud eller biträde, 5.att få rättshjälp genomoffentligt biträde enligt rättshjälpslagen Prop. 1990/91:58 (1972:429), och Bilagal 6.att få hjälp av en stödperson. Dennalag skall finnas anslagen inom sjukvårdsinrättningen eller undersökningsenheten,väl synlig för patienterna. 1 paragrafenanges i vilka fall chefsöverläkaren är skyldig att upplysa patienten om rättigheter som denne har enligt lagen. Paragrafen motsvarar 48 § i förslaget till lag om psykiatrisk tvångsvård. Förevarandeparagraf i förslaget i lagrådsremissen innehöll en erinran om att det av 21 §förvaltningslagen följer att patienten genom chefsöverläkarens försorg skallupplysas om sin rätt att överklaga enligt 18 § denna lag. Motsvarande erinran ilagrådsremissens förslag till lag om psykiatrisk tvångsvård har i enlighet medvad lagrådet förordat ersatts av en direkt föreskrift om chefsöverläkarensskyldighet i detta hänseende (se 48 § första stycket 1). En motsvarighet tillden bestämmelsen har tagits in i första stycket punkt 1 i förevarande paragraf Enligtförstastycket punkt 2 har chefsöveriäkaren skyldighet att upplysa en patient somgenomgår rättspsykiatrisk vård med särskild utskrivningsprövning om att dennemed stöd av 16 § andra stycket har rätt att ansöka hos länsrätten om att vårdenskall upphöra. Avförsta stycket punkt 3 följer att chefsöveriäkaren är skyldig upplysapatienten, om denne skall genomgå särskild utskrivningsprövning eller ärintagen i kriminalvårdsanstalt, om att denne kan ansöka hos länsrätten el',er,om beslutsbefogenheten delegerats till chefsöveriäkaren, hos honom själv resp.vederbörande kriminalvårdsmyndighet om att få permission. Förstastycket punkt 4 6 överensstämmer i sak med 48 § första stycket 2 4 i förslaget till lagom psykiatrisk tvångsvård. Förslaget i lagrådsremis sen innehöll en särskild paragraf med en erinran om att det i rättshjälpsla gen finns bestämmelser om offentligt biträde och annan rättshjälp i mål enligt förevarande lag. På förslag av lagrådet har paragrafen, på samma sätt som motsvarande paragraf i lagrådsremissens förslag till lag om psyki atrisk tvångsvård, nu fått utgå med hänsyn till att möjligheten till rätts hjälp framgår även av första stycket punkt 5 i förevarande paragraf Andrastycket har sin motsvarighet i 48 § andra stycket i förslaget till lag ompsykiatrisk tvångsvård. 1.Denna lag träder i kraft den 1januari 1992. 2.Beträffande personer, som vidikraftträdandet är intagna på en sjukvårdsinrättning med stöd av lagen(1966:293) om beredande av sluten psykiatrisk vård i vissa fall, gesövergångsbestämmelser i anslutning till lagen (1991:000) om psykiatrisktvångsvård. 1punkt 2 erinras om att det i övergångsbestämmelserna till lagen om psykiatrisktvångsvård anges hur N-, PN- och O-fall /1992 skallbehandlas i fortsättningen. 7.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1985:569) om Prop. införande av lagen (1985:568) om särskilda omsorger om Bilaga 1 psykisktutvecklingsstörda m. fl. Övergångsbestämmelseraatill den fr.o.m. den gällande omsorgslagstiftningen dens. k.införandelagen innefattar vissa regler om vård oberoende av samtycke avpsykiskt utvecklingsstörda på vårdhem och specialsjukhus. I 6 § införandelagenanges sålunda att 35 § om beredande av vård oberoende av samtycke och därtillanslutande bestämmelser i 36-37a§§ och 39-54§§ i den upphävda 1967 årsomsorgslag fortfarande gäller i tillämpliga delar för specialsjukhus ochvårdhem för vuxna. Enligt 7 § införandelagen är det, sedan beslutsnämnderaaavskaffades , utskrivningsnämnd som avses i LSPV som fattar debeslut som enligt den upphävda lagen skulle ha fattats av beslutsnämnd. Enligtvad som har förordats i den allmänna motiveringen (avsnitt 3.9) skallorganisationen med utskrivningsnämnder och psykiatrisk nämnd upphöra ochrättslig prövning av frågor om psykiatrisk tvångsvård ske hos de allmännaförvaltningsdomstolarna. Dessa domstolar föreslås också ta över nämndernasuppgifter att besluta i vissa fall om vård oberoende av samtycke enligtinförandelagen. Någon ändring föreslås emellertid inte i detta sammanhang avinnehållet i sak i övergångsregleringen. Deuppgifter övertagandet gäller är utskrivningsnämndernas prövning enligt 1967års omsorgslag av frågor om inskrivning i vårdhem eller specialsjukhus (36 §),om försöksutskrivning från vårdhem eller specialsjukhus (39 § första och andrastyckena jämfört med 41 § andra stycket och 42 § andra och tredje styckena), omslutlig utskrivning från vårdhem eller _ specialsjukhus (40 § jämförd med 41 §andra stycket och 42 § andra och tredje styckena) samt om tillstånd att vistasutanför sjukhusområdet i s. k. N-, O- och PN-fall (43 §). Hosutskrivningsnämnderaa kan dessa frågor aktualiseras på skilda sätt. Det kan skegenom begäran av tjänsteman som avses i 7 § införandelagen (motsvarigheten tilltidigare vårdchef eller omsorgsöverläkare) resp. av överläkare vidspecialsjukhus eller föreståndare vid specialvårdhem. Ett annat sätt är genomframställning från sådan befattningshavare som har sagts vidmeningsskiljaktighet mellan denne och patienten eller dennes vårdnadshavareeller förmyndare. Vidare kan utskrivningsnämnd själv ta upp frågor omutskrivning och försöksutskrivning när den finner det behövligt. Några frågoravseende patienter på specialsjukhus (N-, O- och PN-fall) skall obligatorisktprövas av utskrivningsnämnd efter anmälan från vederbörande överläkare. Paragrafenshänvisningar till vissa alltjämt gällande bestämmelser omsorgslag blir genom den föreslagna ändringen begränsade. Hänvis ningen till 37 § har fått utgå i överensstämmelse med det förslag som chefen för lägger fram om att slopa möjligheten för allmän domstol att såsom brottspåföljd överlämna psykiskt utvecklings störda till vård i specialsjukhus. Hänvisningen till 45, 47 och 49 §§ har 330 tagitsbort på gmnd av att psykiatriska nämnden upphör. Också hänvis- Prop. ningentill 46 § tredje stycket där det sägs att talan hos psykiatriska Bilaga 1 nämndenfår föras utan inskränkning till har fått utgå. överklagandehos länsrätt skall gälla vanlig klagofrist från detklaganden har fått del av beslutet. Genom de ändringar som föreslås i 7§ införandelagen blir nuvarande andra och tredje styckena i förevarande Dessa stycken har därför fått utgå. Förslagettill ändring av andra stycket i förevarande paragraf innebär att de uppgiftersom sålunda ankommer på utskrivningsnämnd förs över på länsrätten i det län därvårdhemmet eller specialsjukhuset är beläget. Någon prövning ex oflficio, dvs.utan begäran eller anmälan från resp. befattningshavare, skall dock inte kommai fråga för rättens del. Utskrivningsnämndernasbeslut kan enligt gällande ordning överklagas till psykiatriska nämnden (44 § i1967 års omsorgslag). Genom överföring till länsrätt avutskrivningsnämndsuppgifter som har nämnts kommer överprövningen i ställetatt ske hos kammarrätt. har emellertid också till uppgiftatt efter överklagande direkt pröva en tjänstemans beslut i vissa fall. Främstgäller det besvärsärenden om återtagning efter försöksutskrivning och ompermission för patienter som inte är N-, O- eller PN-fall. Eventuella sådanabesvärsärenden skall enligt den nya lydelsen av paragrafens tredje styckeprövas av länsrätt. Fjärdestycket innehåller bl. a. en bestämmelse om den inbördes behörighetenlänsrätterna emellan. Paragrafens./ewfe .j/yc/ce innehåller med avvikelse från huvudregeln enligt FPL bestämmelser om att en skrivelse med överklagande av en befattningshavaresbeslut skall ges in till länsrätten. Denna ordning överensstämmer med vad somföreslås i lagen om psykiatrisk tvångsvård vid överklagande av chefsöverläkaresbeslut. Iparagrafens sjätte stycke har tagits upp hänvisningar till regler omhandläggning i domstol m. m. i förslaget till lag om psykiatrisk tvångsvård. Sjundestycket erinrar om möjligheten enligt 41 och 42 §§ rättshjälpslagen att fårättshjälp genom offentligt biträde i mål om inskrivning eller utskrivning frånvårdhem eller specialsjukhus. Enligtpunkt 1 träder andringaraa i införandelagen i kraft . Av31 kap. 3§ i förslaget till lag om ändring i följer att överlämnande till vård i specialsjukhus för psykiskt utvecklingsstörda avskaffas som brottspåföljd fr.o.m. . Bestämmelsen i punkt 2 innebär att en dom på överlämnande till vård i specialsjukhus som en brottspåföljd skall verkställas även om vården inte har hunnit påbörjas. Det spelar i detta avseende inte någon roll om domen har vunnit laga kraft eller inte. övergångsbestämmelserna ipunkterna 3 och 4 innebär att ärenden om Prop. 1990/91: 58 vård oberoende avsamtycke av psykiskt utvecklingsstörda hos en utskriv- Bilaga 1 ningsnämndeller psykiatriska nämnden som inte har avgjorts före ikraftträdandet skallövertas av länsrätt resp. kammarrätten i . Motsvarande gällerbeträffande de ärenden i dessa frågor där beslut har meddelats under tidennärmast före ikraftträdandet och där fullföljd mot beslutet skett efterikraftträdandet enligt meddelad besvärshänvisning. 7.4 Förslaget till lag om ändring i rättshjälpslagen(1972:429) Somhar framhållits i den allmänna motiveringen (avsnitt 3.7) skall rätten tillrättshjälp genom offentligt biträde bygga på samma princip i ett mål ompsykiatrisk tvångsvård som enligt gällande rätt och som i mål enligtlagstiftningen om beredande av vård av unga resp. vård av missbmkare. Detinnebär att rättshjälp skall beviljas, om det inte måste antas att det saknasbehov av biträde (se 42 § rättshjälpslagen). Förnärvarande kan rättshjälp genom offentligt biträde beviljas i ett ärende hosutskrivningsnämnd eller psykiatriska nämnden angående intagning förpsykiatrisk tvångsvård eller utskrivning från sådan vård. Det har ansettslämpligt att denna form av rättshjälp i princip skall kunna beviljas imotsvarande situtioner i ett mål hos allmän förvaltningsdomstol enligt den nyalagstiftningen. Offentligt biträde skall således kunna förordnas i ett mål omtvångsvård när fråga är om fömtsättningarna för tvångsvård är uppfyllda. Däremotskall rättshjälp genom offentligt biträde inte kunna beviljas i permissionsmålutom i de fall då vården har förenats med särskild utskrivningsprövning. Vadsom har ansetts motivera rätt till offentligt biträde i sistnämnda fall ärfrämst att åklagaren i dessa situationer skall få tillfälle att yttra sig, omdet inte är uppenbart obehövligt (se 22 § i förslaget till lag omrättspsykiatrisk vård). Paragrafenslydelse har i anledning av lagrådsgranskningen jämkats med beaktande av deändringar som gjorts i förslaget till lag om psykiatrisk tvångsvård. Deföreslagna ändringarna i paragrafen föranleds av att systemet medutskrivningsnämnder och psykiatriska nämnden föreslås avskaflfat. Enligtpunkt I träder ändringarna i rättshjälpslagen i kraft . Enligtövergångsbestämmelseraa till lagförslagen om psykiatrisk tvångs vård och om ändring i införandelagen skall länsrätteraa ta över de ärenden om tvångsvård som inte har hunnit avgöras av utskrivningsnämnderaa. Kvarvarandeärenden i psykiatriska nämnden skall övertas av kammarrät- Prop. 1990/91:58 ten i . Om rättshjälp har beviljats före ikraftträdandet isådana Bilaga 1 ärenden, lämnas rättshjälpen fortfarande efter ikraftträdandet. Detta framgår av övergångsbestämmelserna i punkt 2. Övergångsbestämmelsemai punkterna 3 och 4 innebär att rättshjälpsärenden hos en utskrivningsnämndeller psykiatriska nämnden som inte har avgjorts före ikraftträdandet skallövertas av länsrätt resp. kammarrätten i . Motsvarande gällerbeträffande de ärenden där beslut i fråga om rättshjälp har meddelats undertiden närmast före ikraftträdandet och där beslutet överklagats efterikraftträdandet enligt meddelad besvärshänvisning. 7.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1971:289) omallmänna förvaltningsdomstolar Somhar framgått av den allmänna motiveringen (avsnitt 3.9) föreslås att rättsligprövning av frågor om psykiatrisk tvångsvård skall göras av de allmännaförvaltningsdomstolaraa med länsrätterna som första instans. Uppräkningen iförsta stycket punkt 2 i förevarande paragraf har därför kompletterats med målenligt lagarna om psykiatrisk tvångsvård och om rättspsykiatrisk vård. Somockså har framgått av den allmänna motiveringen (avsnitt 3.9) föreslås attutskrivningsnämndernas och psykiatriska nämndens uppgifter enligtinförandelagen i huvudsak tas över av de allmänna förvaltningsdomstolarna (se7 §). Också mål enligt den lagen har därför tillfogats i punkt 2 i förstastycket. Detav lagrådet framlagda förslaget om särskild sammansättning av länsrätten vidbehandling av mål om psykiatrisk tvångsvård har inte följts av skäl somredovisats i den allmänna motiveringen (avsnitt 3.9). Vad lagrådet - somkonsekvens av sitt nämnda förslag - har förordat i fråga om domforhet vidmålens avgörande i sak har inte heller biträtts. Ändringen i tredje stycketpunkt 3 i paragrafen har därför i allt väsentligt samma innebörd som i det tilllagrådet remitterade förslaget. Somhar nämnts i specialmotiveringen till 38 § i förslaget till lag om psykiatrisktvångsvård skall det sålunda vara möjligt för länsrätten att utan medverkan avnämndemän avgöra bl. a. ett mål om överklagande av beslut om avslag på enbegäran att tvångsvården skall upphöra och av beslut i permissionsfrågor.Skälen för detta är bl. a. att sådana klagomål får anföras vid ett obegränsatantal tillfällen. Påpekas bör emellertid att mål inte får avgöras avensamdomare i länsrätt, om det är påkallat av särskild anledning att måletprövas av fullsutten rätt. Avförevarande bestämmelse följer att nämndemän skall delta i hand läggningen i länsrätt i de allra flesta typer av mål som avser rättspsykiatrisk 333 vårdsom har förenats med särskild utskrivningsprövning. Uppräkningen Prop.1990/91: 58 av vilka mål enligt 18 § i förslaget till lag om rättspsykiatriskvård som får Bilaga 1 avgöras av ensamdomare i länsrätt har sinmotsvarighet i 21 § i nämnda lagförslag i fråga om möjligheten att avgöra mål ikammarrätt utan deltagande av nämndemän. 7.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1974:203) omkriminalvård i anstalt Enligtförslaget upphävs 38 §, som innehåller en erinran om föreskrifterna i LSPV ochde ännu gällande bestämmelserna omsorgslag om vård i specialsjukhusför psykiskt utvecklingsstörda. Paragrafeninnehåller bestämmelser om brevgranskning. I första stycket har vidtagits enjustering som innebär att brev från den som är intagen i kriminalvårdsanstalttill ett interaationellt organ som har av erkänd behörighet att taemot klagomål från enskilda alltid skall vidarebefordras utan granskning. Denuvarande bestämmelserna i första stycket innebär att endast brev från denintagne till andra svenska myndigheter än postverket eller till en advokatskall behandlas på detta sätt. Bakgmndentill justeringen är att har tillträtt eller kan komma att tillträdainternationella överenskommelser som innebär att förbinder sig att inteförhindra att personer som avtjänar fängelsestraff eller på något annat sätt ärfrihetsberövade här i landet kan anföra klagomål hos ett internationellt organpå sin behandling. Exempelvis har beträffande Europakonventionenangående skydd för de mänskliga rättigheterna och de gmndläggande friheternaiklätt sig ett sådant åtagande genom att ha avgett deklaration enligt artikel25. Den nya utformningen av första stycket är avsedd att ge stöd i vår internalagstiftning för sådana åtaganden när det gäller personer som är intagna ikriminalvårdsanstalt. Motsvarande ordning införs för den som är intagen och somförs över till en sjukvårdsinrättning för psykiatrisk vård i frivilliga formerresp. rättspsykiatrisk vård, se 37 § fjärde stycket i förevarande lagförslagoch 8 § andra stycket i förslaget till lag om rättspsykiatrisk vård. Detbör i sammanhanget uppmärksammas att regeringen enligt 31 § förevarande lag kan besluta om avvikelser från bl.a. den nu aktuella paragrafen, om det är påkallat med hänsyn till rikets säkerhet eller för att motverka terrorism. Befogenheten för regeringen innebär att den här be handlade inskränkningen i brevcensur som får be sluta om inte gäller vid motsvarande beslut av regeringen. När det gäller brev från en intagen till ett internationellt organ av det aktuella slaget är emellertid regeringen bunden att ändå följa det åtagande i detta avseende som har gjort enligt t. ex. den nyssnämnda . Motsvarande fråga uppkommer vid 8 § tredje stycket i förslaget till lag om rättspsykiatrisk vård. Paragrafenstredje stycke har jämkats redaktionellt med anledning av ° justeringen av 25 §. Ändringeni paragrafen innebär att andra stycket upphävs. Dennuvarande regleringen i andra stycket innebär att det i fråga om granskning avförsändelser inte görs någon skillnad mellan personer som är intagna på enpsykiatrisk avdelning inom kriminalvården och personer som är intagna påsjukhus enligt LSPV. I förarbetena till KvaL ifrågasattes om en sådan ordning,som innebär att det i detta avseende görs en skillnad mellan psykiatriskaavdelningar och kriminalvårdsanstalter i övrigt, var sakligt motiverad, ochföredragande statsrådet förutskickade att frågan kunde komma att tas upp i ettsenare sammanhang (prop. Förslagettill lag om psykiatrisk tvångsvård innebär en begränsning av möjligheterna attgranska försändelser i förhållande till regleringen i 15 § LSPV (se avsnitt3.5.2 och 22 § i nämnda lagförslag). Bl.a. försvinner möjligheten att granskabrev och andra försändelser från patienten. I förhållande till bestämmelserna i25 27 §§ nu förevarande lag får den nya regleringen beträffande granskning avförsändelser vid psykiatrisk tvångsvård sägas vara mindre långtgående. Detsaknas därför skäl att fortsättningsvis beträffande intagna som har förts övertill en psykiatrisk avdelning vid en kriminalvårdsanstalt i det aktuellahänseendet utöver reglerna i KvaL tillämpa även regleringen i lagen ompsykiatrisk tvångsvård, som ju här annars bort ha gjorts tillämplig viaregleringen i lagen om rättspsykiatrisk vård.