prop · GE038 · 1990-12-31 00:00:00 — Det är framförallt förslaget au ge en särskiltframträdande plats, vid valet av vårdnadshavare, till "den av föräldrarnasom kan antas bäst främja ett nära och goii sai'narbele mellan barnet och denandre föräldern", som måste ifrågasättas. Metoderna au kunna bedömaunderlaget för orsaker bakom så kallade "umgängessabotage", anser vioutvecklade. Misstankar om incest och kvinnomisshandel kan med dagens metoderlätt komma bort i en umgänges- eller vårdnadstvist. Socialnämndenhävdar all den principiella och överordnade utgångspunkten för lagförslagetskall vara det som är bäst för barnet skall vara del primära. Socialnämndendelar därför inte uppfattningen att det typiska kan las som utgångspunkt för enlagstiftning som i huvudsak kommer au behandla fall som inle är typiska. Riskfinns au barnets rätt i de mest utsatta familjer kommer lill korta. Enväsentlig del i sakkunnigutredarens arbete är au analysera materialet ochutifrån detta, genom sin exklusiva kompetens, se orsakssamband mellan tillsynes objektiva fakta. anser del principiellt fel au dessaslutsatser delges rätten ulan föregående beslut i socialnämnd. Socialnämndenanser således all lagförslaget behöver omarbetas i två väsentliga avsnitt,nämligen dels att utgångspunktenskall vara att barnets bästa är det primära och målsättningen all ena föräldrarna del sekundära i samtliga vårdnads domar, 100 delssocialnämndens roll i vårdnads- och umgängesuiredningar. 2 Samarbetssamtal Prop. 1990/91: Eftersomerfarenheterna av samarbetssamtalen är klart positiva och en st or majoritet avsamtliga kommuner redan erbjuder samarbetssamtal är det angeläget attmöjligheten till sådana samtal införs i samtliga kommuner. Hovrättentillstyrker därför att kommunerna åläggs all hålla verksamhet medsamarbetssamtal och au domstolarna ges möjlighet att ta initiativ till sådanasamtal. 46-47 i promemorian sägs att en förälders vägran att delta isamarbets.samlal kan uppfattas som ett tecken på att den föräldern sätter delegna intresset före barnets och att detta kan vara en faktor som, jämte andra,kan tala emot den förälderns lämplighet som vårdnadshavare. Hovrätten villframhålla alt del kan vara många faktorer som gör att en förälder i denuppslitande situation som en skilsmäs.sa ofta innebär inle kan förmå sig tillatt delta i samarbetssamtal. Stor försiktighet är därför påkallad när detgäller att dra några slutsatser av en förälders ovilja att delta isamarbetssamtal. Kammarrättenanser det synnerligen önskvärt au samarbetssamtal skall kunna erbjudas isamtliga kommuner samt att familjerädgivningssekretess skall gälla förverksamheten. För alt sådana samtal skall bli meningsfulla krävs attsamlalsledaren har personlig läggning och särskild utbildning för uppgiften. Avsocialstyrelsens redovisning av en enkät avseende förhållandena ,"Samarbetssamtal vid vårdnads- och umgängestvister" (Socialstyrelsenredovisar 1988:17), framgår bl.a. följande. av samarbetssamtaleni kommunerna bedrevs med socialtjänstsekreicss. Samlalsledarna och utredarnavar samma personer i övervägande antal ärenden. I flertalet fall varsamlalsledarna socionomer, men i av kommunerna hade de ocksåpåbyggnadsutbildning i form av familjeterapikurser, utbildning i socialtbehandlingsarbete, psykoterapiutbildning etc. De svårigheter som angavs varframförallt, brist på personella resurser, bristande rutin, ingen utbildningoch ingen handledning. Enligtkammarrättens uppfattning bör det inte få förekomma att en person beträffandesamma familj fungerar som såväl samtalsledare som utredare. Del är av fleraskäl angelägel au skilja funktionerna ät. Härigenom kan sekretess enigt 7 kap.4 § andra slycket sekretesslagen tillämpas. Mot bakgrund härav och av vad somredovisas i (redovisar 1988:17)ifrågasätter kamrnarrätten oni det i kommunerna finns sådana resursersom krävs för att tillhandahällasamarbetssamtal enligt modellen med s.k. familjerådgivnings- Prop. 1990/91:8 sekretess. Det är angeläget att sådana resurser skapas. Ett sätt är att Bilaga 3 näraliggande mindre kommuner går samman och skapar någon form avgemensam poolverksamhet med kvalificerade samtalsledare. Kammarrättentillstyrker all domstol ges möjlighet all uppdra ål socialnämnden eller någotannat organ att anordna samarbetssamtal. Tingsrättenhar i tidigare yttrande ställt sig positiv lill samarbetssamtal som euinstrument för föräldrarna att gemensamt själva besluta i värdnadsfrågan ochtillstyrker att kommunerna åläggs all erbjuda samarbetssamtal. Enligltingsrättens uppfattning bör denna verksamhet organiseras inomfamiljerådgivningens ram, främst med hänsyn till den sekretess som där råder.Detta förutsätter alt den landstingskommunala familjerådgivningen förs övertill de primärkommuner som inle har egen familjerådgivning. Tingsrättentillstyrker också att domstolen får möjlighet att la initiativ tillsamarbetssamtal. Dock är tingsrätten tveksam lill betänkandets synpunkter påatt ovilja från en förälder au delta i sådana samtal kan anses vara en av defaktorer soni kan tala emot den förälderns lämplighet som vårdnadshavare. Ettsådant synsätt kan lätt uppfällas som utpressning. Tingsrätten ställer sigockså positiv till all domstolen skall utsätta den tid inom vilkensaniarbetssamlalen skall slutföras samt till au kan förlängas.Tingsrätten efterlyser emellertid konkreta exempel på de särskilda skäl som kanmotivera en sådan förlängning. 1nämnda rapport från har föreslagits en ny 18 a § i socialtjänstlagen, vari angetts all socialnämnden skall bedriva verksamhet i form av familjerådgivning och alt denna rådgivning skall utgöra en självständig verksamhetsgren inom socialnämnden. Länsrätten har avgeti yttranden över rapporten och därvid bl.a. anfört: Vad som faller in under begreppet familjerådgivning har inte definierats i den föreslagna lagtexten. 1 rapporten har inle heller gjorts någon klar åtskillnad mellan familje rådgivning och samarbetssamtal. Det anges att det är skilda saker, som bör vara åtskilt, och att man kan anta all kostnaderna för ytterligare familjerådgivare till stor del kan tas från de medel, som används för samarbetssamtal. Länsrätten kan i och för sig inte finna något olämpligt i au en familjerådgivare har samarbeissamtal. Rem faktiskt måste del ofta vara svårt att avgränsa det ena från det andra. Som framhålls i rapporten gäller skilda regler i fråga om sekretess för familjerådgivning och samarbetssamtal. Av praktiska skäl måste man därför precisera vad begreppet familjerådgivning innebär. Vad länsrätten angett i yttrande över är lika 102 tillämpligt på begreppetsamarbetssamtal i promemorian. Begreppet bör Prop. 1990/91:8 sålundapreciseras och förslaget i promemorian om ändring i socialtjänst- Bilaga 3lagen bör samordnas med förslag om familjerådgivning. Iremissvar på betänkandet SOU 1987:7 framförde uppfattningen attsamarbetssamtal är att föredra framför gällande ordning i alla skeden avhandläggningen av vårdnads- och umgängeslvisier och att samhället bör strävaefter att alllid ge föräldrar möjlighet till samarbetssamtal. Flertaletkommuner i landet erbjuder redan tvistande föräldrar samarbetssamtal, vilketkan utläsas av den enkät i frågan som genomfört, vilken ocksånämns i promemorian. Av enkäten framgår alt vid samarbetssamtal föredomstolsremiss enas av parterna. Vid samtal efter remiss frän domstolenas något av föräldrarna. De kommuner som på grund av bl.a.bristande personella resurser inte kunnat erbjuda samarbetssamtal börgenom samarbete över kommungränser kunna lösa delta. Detsamma gällerbeträffande handledning. Socialstyrelsentillstyrker promemorians förslag att kommuner åläggs att hälla en verksamhetmed samarbetssamtal. Socialstyrelsenbiträder promemorians förslag all domstolen ges möjlighet all ta initiativ tillsamarbetssamtal. Attdomstolen initierar samarbetssamtal innan beslut om värdnads-och/ellerumgängesuiredning tas är en bra markering att försök till dialog bör föregåulredningsförfarande. Föräldrarkan genom domstolens initiativ känna tvång att medverka i samtalen. I flertaletfall torde viss press vara befogad för att en dialog mellan föräldrar medbarnets intresse i fokus skall komma lill stånd. DVtillstyrker all kommunerna åläggs att hälla verksamhet med samarbetssamtal ochatt domstolarna ges möjlighet au ta initiativ till sådana samtal. Eftersomerfarenheterna av verksamheten är klan positiva och då en klar majoritet avsamtliga kommuner redan erbjuder samarbetssamtal vore det olyckligt om intemöjligheten fanns i samtliga kommuner. 47 i promemorian sägs alt ovilja hos en förälder att delta i samarbetssamtal kan uppfattas som ett tecken på att den föräldern sätter del egna intresset före barnets och att detta kan vara en faktor, som jämte andra, kan tala emot den förälderns lämplighet som vårdnads havare. Enligl DVs uppfattning bör en viss försiktighet iakttas med uttalanden av det här slaget. En värdnadstvist uppkommer inte om inte förhällandet mellan föräldrarna är mycket spänt. I sådana inflammerade situationer kan det vara eu stort antal faktorer som gör att den ena IO3 parten har svårt att förmåsig att delta i samarbetssamtal. Att på sätt här Prop. 1990/91:8 görsuppmana lill att tolka förälderns agerande som eu tecken på att Bilaga 3denne sätter det egna intresset före barnets är mycket tveksamt. Juridiskafakultetsstyrelsen, som anmodats yttra sig över promemorian, instämmer i ochför sig i att rätlen i vårdnadsmål bör ges utökade möjligheter att förordna omsamarbetssamtal och att del i socialtjänstlagen bör inläs en regel omskyldighet för alla kommuner au sörja för au samarbetssamtal kan komma tillstånd. På skäl som här skall utvecklas föreslår fakultetsstyrelsen emellertidatt de i departementspromemorian framlagda förslagen inte genomförs . Istället bör man sträva efter au i ett steg åstadkomma en samordnadfamiljerällslig reglering av familjerådgivning, särskilt vid äktenskapsskillnad,och samarbetssamtal. En utredning med sådanl syfte borde inte behöva tasärskilt . Samarbetssamtalhar till syfte alt föräldrar om möjligt skall kunna nä samförstånd om hurvårdnaden om barnet bör ordnas. Familjerådgivning före eller i samband medäktenskapsskillnad har ett vidare syfte än vad samarbeissamtalet har och kanleda till att en del par finner sig vilja fortsätta äktenskapet. Reglernaom äktenskapsskillnad i sin nuvarande utformning inrymmer en försiktig önskanom att understödja familjestabiliieien, särskilt när det finns barn men ocksåför det fall att bara en make vill skiljas. Även om flertalet skilsmässor ochseparationer antagligen är bättre för de inblandade parterna inkl. barnen änforisaii samlevnad i en problemfylld familjerelation, upplevs dock de flestafamiljeupplösningar som eu misslyckande. Det är ett välkänt och trivialtpåpekande, att de flesta barn skulle föredra att fä fortsätta leva tillsammansmed båda föräldrarna, liksom att barn till ensamma föräldrar lättare än andrabarn kan få personliga eller sociala problem. Extrapolerarman skilsmässosannolikheten i eu enskilt äktenskap, som ingåtts under desenaste åren, med ledning av skilsmässornas utveckling för olika"vigselårgångar" under de senaste cjecennierna, hamnar man i enskilsmässofrekvens av . Enligt en undersökning av Statistiskacentralbyrån är det dessutom fyra gånger vanligare att sambor separerar än attgifta gör det! (Se SCBs Välfärdsbulletinen nr 3/1989 s. Det totala antalet separationermellan vuxna berör enligt samma undersökning 45.000 barn . Idet belänkande som ledde lill de nu gällande reglerna om äktenskaps skillnad förordade familjelagssakkunniga ett system enligt vilket familje rådgivningen genom uppsökande verksamhet borde erbjuda sina tjänster till alla makar som ingett en ansökan om äktehskap.sskillnad. Med hänsyn till all familjerädgivningen inte var fullt utbyggd nöjde sig de sakkunniga dock med att framlägga det förslag som ledde till den särskilda lagen (1973:650) om medling mellan samlevande. Därefter har frågan om 104 familjerådgivningensorganisation blötts i snart 20 är. (Se bl.a. Prop. 1990/91:8 DsS1983:8. Familjerådgivning - verksamhet och organisation.) Först Bilaga 3 genomSocialstyrelsens rapproi 1989:10, Familjerådgivning och samarbetssamtal, hardel framlagts ett förslag lill enhetligt huvudmannaskap för verksamheten.Enligt rapporten bör del göras eu tillägg lill socialtjänstlagen varigenomkommunernas socialnämnder ges skyldighet att som en självständigverksamhetsgren bedriva familjerådgivning. Idetta läge är del högst lämpligt alt familjelagssakkunnigas förslag ommöjlighet till familjerådgivning i samband med äktenskapsskillnad tas upp tillallvarlig diskussion och alt det sker en familjerältslig samordning av reglerom familjerådgivning och om samarbetssamtal. Det måste i sä fall ske medutgångspunkten att familjerådgivningens liksom samarbetssamtalens främstauppgift skall vara all parterna själva skall få en väl genomtänkt uppfattningom sin situation. Detta betyder naturligtvis inte att fortsatt samlevnad kommeratt bli något ofta förekommande alternativ, om väl familjerådgivning kommertill stånd i samband med ansökan om äktenskapsskilland. Å andra sidan bör maninte från början utesluta att familjerådgivning i en del fall kan leda till attett äktenskap eller en samlevnad kan tänkas fortsätta, även om ansökan ingensom äktenskapsskillnad. Förnärvarande är regelsystemet inkonsekvent genom au man ä ena sidan räknar medall reglerna om betänketid kan ha en familjesiabili-serande funktion i vissafall, som organisationen av samarbetssamtal enbart gällervädnadsfrågan och bygger på som en given sak au ett bestående äktenskap stårinför sin upplösning, om ansökan om äktenskapsskillnad ingetts. I självaverket kan samarbetssamtal, som med dessa utgängspunker igångsätts efter enansökan om äktenskapsskillnad, länkas lill och med motverka den fortsättning aväktenskapet, som betänketiden i princip tankes kunna leda till i en del fall.Avgörande härvidlag är naturligtvis dock hur samarbetssamtalen läggs upp. Enliglfakullelssiyrelsens mening bör man i enlighet med familjelagssakkunnigasförslag sträva efter elt system inom vars ram alla makar i enskilsmässosituation erbjuds familjerådgivning med syfte au klarlägga bådeförutsättningarna för äktenskapets eventuella fortsättning och, om sä blirnödvändigt, hur vårdnaden över barnen lämpligen bör ordnas efter en eventuelläktenskapsskillnad. En sak för sig är att man genom möjlighet tillfamiljerådgivning vid äktenskapsskilland inte når den stora gruppen samboendeutan äktenskap. Man kan dock tänka sig au man även för personer inom dennagrupp söker åstadkomma ett liknande rådgivningssystem som för makar, i varjefall när det finns barn. Problemen är desamma som för makar men de formellautgångspunkterna är annorlunda. Samarbetssamtalenhar kommit alt utgöra en viktig resurs för att 105 överbrygga motsäiiningarnamellan föräldrarna och för all nä samför- Prop. 1990/91:8 ståndslösningarsom gagnar barnet. På sätt föreslås i promemorian bör Bilaga 3sarnarbetssamtal kunna erbjudas alla dem som efterfrågar en sådan resurs. Jaghar i tidigare avgivet remissyttrande lill översocialstyrelsens rapport tagit upp frågan omkommunens ansvar för att hälla en verksamhet med samarbet-samtal. Jag hänvisarlill vad jag anförde i det yttrandet (bil. Samtalkan erbjudas alla dem inom kommunen som efterfrågar sådana resurser. Densärskilda sekretess som gäller för familjerådgivning bör bestå och äveninnefatta samarbetssamtal. Samarbetssamtalenhar tillkommit för att föräldrar under sakkunnig ledning ska ges möjlighet allresonera sig fram lill en gemensam syn på vårdnads- och umgängesfrågorna vid enskilsmässa. Målet är att nå samförsiåndslösningar mellan parterna. Majoritetenav landets kommuner erbjuder numera samarbetssamtal som konflikilösandeinsirumeni vid vårdnads-och umgängeslvisier. Erfarenheten hittillsavverksamhelen är god. Förbundsstyrelsen ansluter sig till den positiva syn påsocialnämndernas arbete som utredningen ger ullryck för. Någondjupare analys av vad som karakteriserar ett samarbetssamtal gör emellertidinte utredningen. 1 en bilaga, författad av överläkaren , sägsau samarbetssamtalen i större utsträckning "bör ta tillvara barn- ochutvecklingspsykologisk kunskap och utöver konflikt-bearbetning låta dennakunskap vara det nav kring vid samtalen spinner". Flera kommuner harinförlivat detta synsätt i sitt arbete, enligt vad förbundsstyrelsen erfar.Relationsbearbeiningav mer terapeutisk karaktär remitteras till andra organ. Ifokus för samarbetssamtalen står barnet och dess behov. Förbundsstyrelsenansluter sig till syn på samtalens innehåll. Iutredningen förs ett resonemang om samarbetssamtal under socialtjänst-respektive familjerådgivningssekretess. Den senare medför att samlalsledareninte kan lämna ut uppgifter som framkommit under arbetet till annanverksamhetsgren. Vad denne får vela kan alltså inte användas i en kommandevårdnadsutredning. Utredningen konstaterar all modellen med s.k.familjerädgivningssekretess torde vara den lämpligaste. Indirekt är man såledeskritisk mot det förhållandet som gäller i de flesta kommuner, d.v.s. ausamtalsledaren också har lill uppgift au göra en vårdnadsutredning omsamarbctsamialen inle leder fram till en lösning. Förbundsstyrelsenhåller inte med utredningen i synen på sekretess frågan. Vid en kursverksamhet som förbundskansliet anordnar kring vårdnadsulredningar är erfarenheten överlag alt samarbetssamtal under socialljänstsekretess inte uppfattas som en nackdel vare sig för klienter eller personal. Den fullständiga sekretessen har i praktiken visat sig vara 106 en chimär; den andraparten har alltid möjlighet "bryta" sekretessen. 1990/91:8Erfarenheten visar också att klienterna i själva verket ofta efterfrågar 3 samma person vid vårdnadsutredningen. Iett tillägg till § 12 socialtjänstlagen (SoL) föreslär utredningen följandeordalydelse: "Kommunen skall sörja för all föräldrar kan erbjudas samtal isyfte all nå enighet i frågor om vårdnad och umgänge (samarbetssamtal)." Förbundsstyrelsenhar inget all erinra mot förslaget under förulsätining alt del tolkas så attkommunen inte har skyldighet att i sin egen organisation ha samtalsledare. Ikommunens skyldighet bör ligga att förmedla kontakt med kompetent personal,inom eller utom den egna organisationen. Utredningen är emellertid både glidandeoch oklar i formuleringarna. I texten sägs att kommunerna åläggs au hålla enverksamhet med samarbeissamtal, i ett annal sammanhang åläggs en skyldighet atterbjuda samtal. I (6 kap. § 18) föreslås ändringen "I målom vårdnad eller umgänge får rällen uppdra ål socialnämnen eller något annatorgan att i barnets intresse anordna samtal i syfte att nå enighet mellanföräldrarna (samarbetssamtal)". Under förutsättning all kommunen får enförmedlande roll och har rätt alt erbjuda sarnlalsledare utanför den egnaorganisationen har styrelsen inget emot en lagändring. Det 60-tal kommuner somi dag saknar möjlighet att erbjuda samarbetssamtal ställs då inte heller införomöjliga krav. Kommunendelar uppfattningen att alla kommuner skall erbjuda samarbetssamtal.Möjligheten alt erbjuda kvalificerad samialsledare bör dock inte begränsas tillsituationer när föräldrar har vänt sig till domstol. Det är, enligt kommunensmening, lika väsentligt au eller annan organisation kan hjälpamänniskor att utforma sitt gemensamma föräldraskap på ett bra sätt efter enseparation. Kommunen vill i det sammanhanget påminna om den resurs somfamiljerådgivningen kan utgöra. Ökadeinsatser från i form av samarbetssamtal kommer naturligtvis allinnebära ytterligare en ansträngning för kommunernas ekonomi. En förutsättningför att man ska kunna acceptera en skyldighet för kommunerna au erbjudasamarbelsavial är att skyldigheten åtföljs av ett särskilt statsbidrag för dessauppgifter. Familjerällsbyråni var först i med organiserade sam arbetssamtal, som bedrivits . Under senare är har det varit ett mindre antal föräldrapar som önskat samarbetssamtal. Familjerällsbyrån erbjuder därför två former av samtal i samband med vårdnads- och umgängeslvisier, dels samarbeissamtal under familjerådgivningssekretess 107 ochdelJ familjesamtal under soicaljtänstsekretess. Om samarbetssamtalen Prop.1990/91:8 ej leder lill överenskommelse kan samlalsledaren ej gå vidare lill enBilaga 3 vårdnadsuiredning. Merparten av föräldraparen väljer dockfamiljesamlal nied socialljänstsekretess, där samtalen börjar med respektivepart enskilt innan parterna har förmåga alt tillsammans med samtalsledaren föragemensamma samtal. Denna mer öppna form av samtal gör också au barnensnusituation kan underlättas genom all samtalsledaren medverkat till att avlastabarnet dess upplevda skuldbörda. I totalt av ärendena sker förlikning. Iärenden med socialtjänstsekreicss, där förlikning ej kunnat uppnås, tillfrågasföräldrarna om samtalsledaren kan göra den formella utredningen. Merparten villdetta och ger sill skriftliga medgivande. I övriga fall överflyttasutredningen till ny utredare. Handläggningen följer Soicalstyrelsens Allmännaråd 1985:12. har yiirandeärenden blivit alltmer komplicerade.Invandrarna är klan överrepresenterade, varför tolk måste användas, vilket ärkomplicerat i dessa känslomässigt engagerade ärenden. Antalet ärenden med incestinslaghar ökat tydligt, liksom de där någon part är psykiskt avvikande ellermissbrukare. Socialförvaltningenhar initierat en uppföljning av verksamheten för att se om den motsvararlagstiftningens intentioner och överensstämmer med gällande etiska normer. Domstolenbör ges möjlighet att initiera samarbeissamtal eftersom det är viktigt att getyngd ät denna metod att lösa tvister. I pågår en försöksverksamhet medsamtal direkt i anslutning till den inledande förhandlingen i Tingsrättenslokaler. Tjänstgörande rådman bedömer om ärendet lämpar sig församarbetssarntal, varefter kontakt genast las med Familjerätlsbyärn. Samtalenbedrivs under familjerådgivningssekretess av två samtalsledare frånfamiljerättsbyrån. Erfarenheterna i ar au detta tillvägagångssätt ärmyckel positivt. Det är viktigt au domstolen gör samarbetssamtalen respekterdebåde av parter och av advokater. Ialla mål rörande vårdnad och umgänge bör domstol, nästan undan tagslöst, uppdra är socialnämnden att i barnets intresse anordna samarbetssamtal i syfte att nå enighet mellan föräldrarna. Domstolentorde ha svårt alt bedöma huruvida samarbetssamtal inte skulle vara till någonnytta. Domstolen bör därför nästan aldrig underlåta att initiera sädana. Ävenom del slår mer eller mindre klart alt föräldrarna, eller en av dem, intekommer att infinna sig till samtalen, så bör domstolen initiera tillsamarbeissamtal. Lätsocialnämdens tjäniemän med sin kunskap och kompetens, även med ovan nämndaföräldrar, göra försök att anordna samarbetssamtal. Utredarnasförslag om samarbetssamtal gör all kommunerna åläggs att hälla en verksamhet med dessa samtal. Här är det viktigt att veta all 108 mänga småkommuner i (speciellt inlandskommunerna) Prop. 1990/91:8 ekonomiskt självainle klarar av att bedriva en sådan verksamhet. Bilaga 3 Exempelvis kansmåkommuner gå tillsammans och driva en verksamhet med samarbetssamtal. Gotlandtillhör de kommuner som erbjuder föräldrar samarbetssamtal.Dessa är nu och konimer enligt förslaget även att ba.seras päfrivillighet. En psykologisk betydelse ligger dock i förslaget då domstolen ivårdnads- och umgängesmälet fär ta initiativ till samarbetssamtal. Någon formav sanktion från domstolen för att fä föräldrarna att delta i samtalen införsinle. Förall understryka vikten av enighet mellan föräldrarna och deras gemensammaansvar för barnet borde samtalen göras obligatoriska. Man kan även länka sig enutvecklad obligatorisk form av samtal för alla som ämnar separera och som harbarn . Dessa samtal skulle kunna läggas hos familjerätten,familjerådgivningen eller någon annan instans med erfarenhet och kunskap bådeom parrelationer och om barns behov. För gifla föräldrar skulle del ske underbetänketiden och för ogifta föräldrar skulle man kunna ha samtalen i sambandmed att underhållsbidrag fastställs av familjerätten.