prop · GE03175 · 1990-12-31 00:00:00 — Genom att sammanföra dessa verksamheter till ettsärskilt program inom ger man föratsättningar för attsamhällets drogförebyggande verksamhet skall bli effektivare. De verksamhetersom berörs av samordningen är alkohol- och droginformationsamt projekt- och organisationsstöd till organisationslivet, statensungdomsråds stöd till ungdomsorganisationernas droginformation. Systembolagetsriskinformation och för Alkohol- och Narkotikaupplysning(CAN) verksamheter. föreslås få huvudansvaret för attsamordna samhällets informationsinsatser och opinionsbildande verksamhet. En huvuduppgift blir attta fram och tillhandahålla basfakta inom alko- Prop. 1990/91:175 hol- ochdrogområdet för olika avnämares behov, bl.a. organisationslivet, kommuner,landsting och arbetsplatser. Detta talar för att även CANs organisationsserviceoch upplysningsarbete bör föras samman med institutets verksamhet. Inomprogrammets ram ingår även att utarbeta material som kan användas av skolor, organisationer,fritidsgårdar m.fl. i deras förebyggande arbete. En tidskrift motsvarande CANsAlkohol och Narkotika bör ges ut. Systembolagetsbutiker skall även fortsättningsvis tillhandahålla broschyrer och annatinformationsmaterial som behandlar alkoholens verkningar och de risker som ärförknippade med alkoholkonsumtion. Detta material bör i sin helhetfortsättningsvis tas fram av varvid Systembolagets rollblir mer renodlad. Genomatt stödja drogförebyggande verksamhet skall bl.a. arbetsmarknadensorganisationer och olika arbetsplatser stimuleras att utveckla detdrogförebyggande arbetet i arbetslivet. Vidare bör man stödja insatser för attanordna drogfria nöjesalteraativ. i programmet bör vara att initiera forskning och andra undersökningar avolika befolkningsgrappers kunskaper, attityder och beteende i förhållande tillalkohol och andra droger. Forsknings- och utvecklingsarbetet skall också kuimage underlag för att bedöma huravida målen för verksamheten uppnås och för attutveckla metoder inom alkohol- och drogprevention. Alkohol- och drogprogrammet,som kommer att bli institutets mest omfattande program, bör påbörjas den 1januari 1992. Dentidigare nämnda organisationskommittén bör få i uppgift att vidareutveckla ettförebyggande alkohol- och drogprogram utifrån den inriktning som presenteras ipropositionen. En annan utgångspunkt för detta program bör vara den särskildasatsning på droginformation till ungdom som f.n. bedrivs av Athena-gmppen(Aktion mot alkohol och droger). En uppföljning av groppens arbete bör därförgöras inom ramen för kommitténs arbete. Detta kan lämpligen ske genom attsekretariatet för knyts till organisationskommittén. Tobaksprogrammetbör i likhet med alkohol- och drogprogrammet vara ett permanent program.Folkhälsoinstitutets roll blir även här att vara kunskapsbank, att följautvecklingen nationellt och interaationellt, sprida kunskap och metoder samtvara opinionsbildare. Programmetbör inriktas mot olika åldersgrapper, varav bara och ungdom är den viktigastegrappen. Denna del av programmet bör vara inriktad på att ungdomar över huvudtaget inte skall börja röka eller snusa. Stöd till skoloraas förebyggandearbete bör få hög prioritet. Förvuxna skall arbetet i första hand inriktas mot vissa grapper, t.ex. kviiuiormed kort utbildning, småbarnsföräldrar och vissa yrkesgropper. Framför allt ärdet viktigt att personer som arbetar i luftförorenade miljöer inte röker.Särskilda insatser bör riktas till gropper som röker Prop. 1990/91:175mycket, t.ex, i form av stöd till rökavvänjning. Institutetbor stödja viss forskning. När det gäller medicinsk forskning, t.ex. om sambandmellan rökning och olika sjukdomar, har mycket gjorts och särskilda initiativbehövs knappast. Däremot finns det behov av beteendeepidemiologisk forskning påområdet - varför gropper av exempelvis ungdomar börjar röka eller snusa ochfortsätter trots kunskap om de stora hälsoriskeraa. Föratt uppnå det av samhället uppsfållda 25-procentsmålet för minskning av antaletskador och dessutom minska klasskillnaderaa i skademönstret är det lämpligt attinrätta ett skadeprogram inom ram. Skadeprogrammet börbygga på och utveckla det förebyggande program som f.n.bedriver i samverkan mellan berörda myndigheter och organisationer pånationell nivå. Erfarenheteraa från detta arbete visar på behovet av fördjupadetvärsektoriella insatser. Institutet bör utgöra ett centram för utveckling avnationella olyckfallsförebyggande program som bl.a. skall omfatta informationoch rekommendationer när det gäller risker i hemmet och dess omgivning samtutveckling och spridning av modeller och metoder för det lokala skyddsarbetet.En annan uppgift för institutet bör vara att särskilt uppmärksamma brister iforskning och undervisning vad gäller skadeprevention. bör programmetäven innefatta våldsrelaterade skador då dessa helt saknar organisatoriskförankring när det gäller förebyggande arbete. Programinriktade mot särskilda grupper Folkhälsoinstitutetbör på motsvarande sätt upprätta särskilda program som inriktar sig på bara ochungdom respektive utsatta kvinnor. Desvenska baraen är i ett interaationellt perspektiv - men också i ett historisktsvenskt - friska och har det bra. Hälsans villkor för bara i är dockmycket olika. Det finns många bara som lever i en utsatt situation och som mår- fysiskt och psykiskt - dåligt. Goda uppväxtvillkor för alla bara ochungdomar bör dock inte vara något ouppnåeligt mål för ett välfårdssamhälle. Utsattafamiljers villkor måste förbättras och ett tidigt stöd ges till dessaföräldrar. Samhällets delvis splittrade resurser för bara och ungdom börsamordnas mera. Detta bör särskilt gälla insatser för utsatta bara ochungdomar. Förebyggande insatser genom information och goda förebilder behövsför att stödja ungdomar att utveckla goda vanor och beteende vad gälleralkohol, tobak, sex och samlevnad m.m. Dessa insatser bör utgöra en viktig delav institutets program för bara och ungdom. Kvinnorsofta underordnade sfållning, sämre ekonomi, dåliga arbetsförhållanden ochlängre totala arbetstid, i förening med huvudansvaret för hem och bara, skaparspeciella och ogyrmsamma villkor för kvinnors Arbetarklassenskvinnor är därvid särskilt utsatta och har den Prop. 1990/91:175 sämsta hälsanav alla i samhället. Det gäller hälsan totalt sett och i synnerhet sjukdomar irörelseorganen. Våld mot kvinnor är också ett stort problem. För att förbättrade utsatta kvinnoraas hälsa måste levnadsvillkoren förbättras. Detta kan blandannat ske genom bättre arbetsförhållanden och en rättvisare uppdelning avhemarbetet mellan män och kvinnor, ett ökat inflytande för kvinnoraa isamhället, och ett aktivt bekämpande av våld och annat könsförtryck motkvinnor. Ävenprogrammen med inriktning på bara och ungdom och utsatta kviimor bör byggas uppkring kunskapsproduktion, kunskapssammansfåll-ningar och en aktivkimskapsspridning. Det är av stor vikt att folkrörelser och lokalsamhället iövrigt engageras i arbetet, t.ex. i olika typer av lokala utvecklingsprojekt. Utöveratt driva egna huvudprogram bör institutets kompetens kunna utnyttjas inomramen för olika program som drivs av andra myndigheter och organisationer, motfolksjukdomar eller mot olika riskexponeringar m.m. börockså biträda vid utarbetandet av folkhälsorapporter. ,som bör vara en självständig myndighet under regeringen, bör ledas av enstyrelse. Styrelsen, som måste ges en bred sam-hällsrepresentation, besfåmmerinstitutets inriktning och deltar i den övergripande planeringen. Tillde olika programmen bör särskilda programråd utses. Till alkohol-ochdrogprogrammet är det lämpligt att till institutet knyta ett råd medrepresentanter för folkrörelser och organisationer som skall ha inflytande påverksamhetens inriktning och policy. Det särskilda alkohol- och narkotikapolitiskarådet () som är knutet till kan därmed upphöra. Denfasta basorganisationen bör besfå av ett antal enheter med olika metod- ochsakkompetens. Dessa enheter bör ledas av personer som har en vetenskapligförankring. För de olika programmen bör särskilda programansvariga utses. Denfasta organisationen bör vara liten och flexibel. Vid sidan om den fastaorganisationen skall det inom ramen för de olika programmen firmas möjlighettill projektansfållningar. Medtanke på institutets roll som kunskapsförmedlare måste organisationen ha en högkapacitet att popularisera och sprida vetenskapliga rön av strategisk betydelseför ett praktiskt inriktat folkhälsoarbete. Inom institutet bör även någon formav biblioteks- och informationscentral byggas upp. 6-Riksdagen 1990/91. 9.3 relation till andra aktörerinom Pp. 1990/91:175 folkhälsoområdet Mångamyndigheter och organisationer deltar, som tidigare redovisats, på olika sättaktivt i det samlade folkhälsoarbetet. Det blir organisationskommitténs uppgiftatt finna de närmare formeraa för hur ett smidigt och fraktbart samarbetemellan och andra aktörer skall utvecklas. I dettasammanhang bör organisationskommittén även pröva hur den hälsopolitiska grapp,Folkhälsograppen, som är knuten till hälso- och sjukvårdsberedningen,skall samverka med . Här lämnas mycket kortfattatregeringens syn på relation till några andra viktigaaktörer inom folkhälsopolitiken. Vissaav de uppgifter som föreslås ligga på utförs avsocialstyrelsen. Det gäller bland annat det samlade centrala ansvaret förstatlig droginformation och fördelningen av statsbidrag till organisationerför olika informations- eller andra förebyggande insatser. harenligt bl.a. hälso- och sjukvårdslagen och socialtjänstlagen ett tillsynsansvarför hälso- och sjukvård och socialtjänst. Detta innebär bl.a. ett ansvar föratt främja folkhälsan och att förebygga sjukdom, skador och socialamissförhållanden. Mot denna bakgmnd har åtagit sig ett"aktivt värdskap" för vissa tvärsektoriellt förebyggande arbeten somnu får sin naturliga hemvist i . Som exempel kan nämnas detolycksfallsskadeprogram som presenterats tidigare. Socialstyrelsenskall dock även fortsättningsvis ha ansvaret för olika hälsofrämjande ochsjukdomsförebyggande insatser inom sin sektor liksom för den fortsattauppbygganden av nationella skadeklassifikations-och registreringssystembaserade på uppgifter från sjukhus, vårdcentraler och enheter inomsocialtjänsten m.fl. Socialstyrelsenhåller på att upprätta ett epidemiologiskt centram med uppgift att på nationellnivå följa, analysera och rapportera om hur folkhälsoproblem, sjukdomar ochsociala problem utvecklas samt om hur deras riskfaktorer är utbredda i olikabefolkningsgropper. Detta innebär bl.a. att ha ansvar för ett antalepidemiologiska register, ha god kunskap om registren vid andra myndigheter ochorgan och deras användbarhet samt utveckla och lämna förslag till nya registerom sådana behövs. Vid det epidemiologiska centromet skall man vidare sfållasamman epidemiologisk information i syfte att sprida kunskap om hälsoproblem -dvs. sjukdomar, skador och sociala missförhållanden - och deras utbredning inomolika samhälls- och befolkningsgropper liksom om bakomliggande riskfaktorer.Centrala avnämare för centromets verksamhet bör, förotom ,främst vara forskningsinstitutioner, andra myndigheter, ,kommuner och landsting samt vissa organisationer. Socialstyrelsensuppgift inom folkhälsoarbetet blir, för det första, att utveckla densektorsspecifika kompetensen inom folkhälsoområdet. gäller bl.a. att tidigtuppfåcka ohälsa och sociala missförhållanden och att Prop. 1990/91:175initiera adekvata åtgärder mot dessa brister. Till detta kommer att utvecklaprimärpreventiva insatser inom hälso- och sjukvårdens och ram. Fördet andra har en viktig roll i folkhälsoarbetet genom dentillsyn, uppföljning och utvärdering som skall vara en central del isocialstyrelsens nya arbetssätt. Detta utvecklas särskilt inomramen för den aktiva uppföljning som genomförs i . Enviktig funktion är den aktiva uppföljningen av folkhälsoarbetet inom såvälhälso- och sjukvården som inom . inriktning idetta avseende är att medverka till att säkra kvalitet och målinriktning ifolkhälsoarbetet. Fördet tredje utvärderar folkhälsoläget i den folkhälsorapportsom utarbetas på regeringens uppdrag. Denna utvärdering kommeratt breddas till att omfatta hela den sociala sektora och därigenom skapasmöjlighet att belysa även socialt arbete och dess resultat.Folkhälsorapporteringen bör bygga vidare på den kompetens som utvecklats inomstyrelsen. Med tanke på folkhälsorapportens delvis sektorsövergripandekarakfår bör arbetet bedrivas i nära samarbete med , berördamyndigheter och organisationer. 9.3.2 Centralförbundetför alkohol- och narkotikaupplysning (CAN) CANär en frisfående organisation, som finansieras via statsbidrag. Förbundet hartill uppgift att förmedla basfakta samt följa och informera om förändringar pådrogområdet. Det har även det samlade ansvaret för att följa drogutvecklingenoch därvid bl.a. genomföra årliga undersökningar av skolungdomens drogvanor.Inom CAN finns en informations- och dokumentationscentral med en databaseradinformationstjänst som bestar av referenser och sammanfattningar av litteraturför forskning och undervisning inom området alkohol- och narkotikamissbrak. Genomatt sammanföra CANs och verksamheter skapas en viktigkunskapsbas för det föreslagna alkohol- och drogprogrammet. CANsinformations-och dokumentationscentral tillsanunans med CANs bibliotek skulledessutom utgöra en värdefull bas för en utbyggd biblioteks- ochinformationscentral inom institutet. Tidigarehar föreslagits att ett särskilt programråd med representanter för folkrörelseroch organisationer bör knytas till alkohol- och drog-programmet. Ett sådantråd, som skall ha inflytande på verksamhetens inriktning och policy, kommerdärmed att överta den betydelsefulla roll som tidigare legat på CAN. Avgörandeför möjlighet att framgångsrikt fullgöra sina uppgifter ären hög professionell kompetens och en vetenskaplig förankring. En sådanförankring kan ske enligt olika huvudmodeller. Regeringen kommer, somnämnts tidigare, att tillkalla en särskild orga- Prop. 1990/91:175nisationskommitté. Denna bör få i uppgift att ge förslag på hur den vetenskapligaförankringen skall kunna åstadkommas. Föratomför tillämpad forskning och utvecklingsarbete som initieras eller drivs avfolkhälsoinstitutet, bör viss del av programbudgetaraa avsättas för grondforskning. För att upprätthålla en kvalificerad vetenskaplig prövning vidresurstilldelningen bör dessa medel överföras till berörda forskningsråd,främst det socialvetenskapliga forskningsrådet som enligt propositionen(1989/90:90) om forskning har det långsiktiga ansvaret för satsningen påfolkhälsovetenskaplig forskning, som ansvarar för bedömning och beslutar ombidrag till olika forskningsprojekt. Institutetför miljömedicin (IMM) är en särskild inrättning vid meduppgifter inom den fysikaliska och kemiska miljömedicinen som anknyter tillfolkhälsofrågor. för folkhälsoarbetet bör vid sinaöverväganden även belysa förhållandet mellan IMM och det föreslagnafolkhälsoinstitutet. 9.4 Finansiering och anslagsfrågor Regeringenföreslår att resurser som satsas på förebyggande folkhälsoarbete, dvs.anslagsmedel om 85,8 milj. kr. och medel för riskinformation frånSystembolaget om 15 milj. kr., överförs till . Detsistnämnda kan ske genom att institutet tillförs 15 milj.kr. i anslagsmedelmedan Systembolaget upphör med motsvarande verksamhet. Därotöver föreslås utökatstatligt stöd till folkhälsoprogramarbete om 32,5 milj. kr. för budgetaret1991/92 och därefter 20,0 milj. kr. under vartdera av budgefåren 1993/94 och1994/95. Av det utökade stödet 1991/92 avser 10 milj.kr. ett särskilt stöd tillalkohol- och drogprogrammet. Den samlade statliga satsningen på detförebyggande folkhälsoarbetet enligt regeringens förslag uppgår därmed tilldrygt 170 milj. kronor för /95. Regeringenföreslår således en successiv uppbyggnad av och beräknarett anslag på 47,5 milj.kr. för 1991/92. Dessa medelbör anvisas på ett under femte huvudtiteln nyupp-fört reservationsanslag,benämnt . För /93 beräknar regeringenen ökning med 85,8 milj.kr. genom att anslagsmedel överförs i samband med attuppgifter flyttas från , . Dessutom omfattar den samladesatsningen på det förebyggande folkhälsoarbetet ett utökat statligt stöd om 20milj.kr. under vartdera av budgefåren 1993/94 och 1994/95. Kontakterhar dessutom tagits med exteraa finansiärer, varvid ett fem-årigt stöd om 10milj.kr. till folkhälsoarbetet har sfållts i utsikt frånbryggerinäringen. Dessa medel bör avsättas till en särskild fond som disponerasav . Till denna fond bör även andra externa intressenter,t.ex. försäkringsbolag, vissa företag och organisationer, uppmanas att lämnabidrag. 10 DEN SVENSKA ALKOHOLPOLITIKEN pp- 1990/91:175 överkonsumtionoch missbrak av alkohol för med sig omfattande sociala och medicinska problem.Alkoholmissbrak medverkar till social utslagning, problem på arbetsmarknadenoch i familjen. Missbmket har en stark koppling till våld och andra former avbrott, ligger bakom en lång rad olyckor och sjukdomar samt orsakar för tidigdöd. Uppskattningsvis 300 000 svenskar har en så hög alkoholkonsumtion att detpåverkar deras arbete, familjeliv och hälsa. Samhälletskostnader i form av exempelvis socialtjänst, hälso- och sjukvård,produktionsbortfall och rehabilitering är mycket höga. Det psykiska, socialaoch ekonomiska lidande som drabbar enskilda och deras anhöriga går knappast attmäta. Försäljningenav alkoholdrycker minskade med . Därefterökade försäljningen fram . Av olika rapporter framkommer attalkoholdrycker blivit mer tillgängliga för ungdomar och att många restaurangeri praktiken endast i mycket begränsad omfattning serverar mat och i stället ihuvudsak är inriktade på servering av alkohol. Underår 1990 minskade försäljningen av alkoholdrycker jämfört med år 1989.Konsumtionsminskningen var särskilt markant bland ungdomar. Motbakgrond av den ökade alkoholkonsumtionen under senare hälften av 1980-talethar från olika håll lagts fram förslag på förändringar av den samladealkoholpolitiken. har sfållt sig bakom socialutskottets betänkande(SoU 1989/90:2) En aktiv alkoholpolitik m.m. som redovisar behov av att tasfållning på det alkoholpolitiska området. Vidare har bl.a. socialstyrelsenföreslagit åtgärder som väsentligen är inriktade på ytterligare restriktionerinom alkoholpolitiken. Häremot står andra förslag som tar sikte på en minskadrestriktivitet och en minskad detaljreglering. 1det följande lämnar regeringen en redogörelse för alkoholkonsumtionensutveckling, alkoholens skadeverkningar, utredningsförslag m.m. I anslutningtill denna redovisar vi våra ställningstaganden till inriktningen av den framtidaalkoholpolitiken och redovisar vissa åtgärder på det alkoholpolitiska området. Bedömningarav alkoholkonsumtionens utveckling baseras på uppgifter om Systembolagetsförsäljning och bryggeriemas leveranser av starköl och öl samt importen av öl.För att få fram den totala konsumtionen skall till försäljningen läggas dets.k. mörkertalet, dvs. den oregistrerade alkoholkonsumtionen. Den omfattarkonsumtion av s.k. hembränd sprit, hemtill-verkat vin och öl, privat införd alkoholi samband med utlandsresor samt av tekniska alkoholprodukter. tillmellan en femtedel och en fjärdedel av den registrerade försäljningen.Mörkertalet anses dock inte variera mer än att förändringar i försäljnings-siffroraakan användas som ett mått på faktiska konsumtionsförändringar. Den totalaalkoholförsäljningen har ökat . uppgick den tillca ren alkohol per invånare, i åldraraa och däröver. Efter denliberalisering av alkoholpolitiken som genomfördes genom 1954 årsnykterhetsreform, då motbokssystemet avskaffades, steg alkoholförsäljningenkraftigt. nåddes den högsta nivån ,nämligen . minskade försäljningen,vilket sannolikt till viss del kan antas vara en följd av de förändringar avalkoholpolitiken som alkoholpolitiska beslut innebar med bland annaten aktiv högprispolitik och omfattande satsningar på information ochopinionsbildning. Även det införda förbudet mot försäljning av mellanöli den allmänna handeln har haft betydelse för konsumtionsminskningen. Likasåinverkar reallöneutvecklingen påkonsumfionsutvecklingen, vilket framgår avdiagram 1. Reallön efterskatt för industriarbetare resp försäljning avalkohol Antal liter alkohol per inv . 77 78 79 80 81 82 83 84 85 86 87 88 89 90 Mellanåren 1976 och 1984 minskade försäljningen med , medan den därefterökade fram . Uttryckt i liter ren alkohol per invånare iåldraraa och däröver uppgick försäljningen 1984 till . Dettavar den lägsta nivån sedan minskningen inleddes. Därefter har försäljningenfluktuerat något, men trenden har varit uppåtgående. uppgick den fill6,55 hter. Uppgifterom alkoholförsäljning visar på en minskning jämfört med föregåendeår. Som framgår av nedanstaende tabell är det försäljningen avspritdrycker och vin som minskat, medan försälj- Prop. 1990/91:175 ningen avfrämst öl klass II ökat. Tabell 3: Försäljning av alkoholdrycker i liter renalkohol () per invånare 15 är och äldre liter förändring 1989-90 i procent Spritdrycker 2,10 - 6,6 Vin 1,83 -2,0 Starköl 1,26 +0,3 Öl klass II 1,23 -1-4,6 Totalt 6,42 -1,9 Källa: , Pressmeddelande Nr 13 Olikaalkoholdryckers andel i försäljningen Delångsiktiga förändringaraa i den totala alkoholförsäljningen innebär i förstahand en omfördelning av konsumtionen från spritdrycker till vin, från3,88 till ren alkohol per invånare (och däröver) och Samtidigtsom spritförsäljningen minskat har - med undantag av -vinförsäljningen relativt stadigt ökat. 1 början av seklet var vinförsäljningenförsumbar. Spritdryckeraa svarade då för tre Värdedelar av den totalaförsäljningen (räknat i alkohol) och ölet för nästan hela den återsfåendeVärdedelen. 1 mitten av svarade spritdryckeraa för avförsäljningen och vinet och ölet (inkl. starkölet) för vardera . År 1990utgjorde spritförsäljningen , vinförsäljningen och öl försälj ningen39 %. Dentotala ölkonsumtionen är - trots den relativa ökningen - mindre än ibörjan av . har emellertid konsumtionen ökatav såväl starköl som öl klass 11. Starkölsförsäljningen ökade med hela 49 %mellan åren 1985 och 1989. Försäljningen av starköl och av öl klass II motsvaradeår 1990 ren alkohol per invånare. Det är samma nivå som , detår då mellanölsförsäljningen var som mest omfattande. Som framgår av desenaste försäljnings-siffroraa har emellertid ökningen av sterkölsförsäljningenavmattats betydligt . Försäljningen av öl klass II fortsätterdock att öka. Densvenska bryggerinäringen har beslutat att sänka alkoholstyrkan i starkölet.Sedan början av innevarande år håller därför allt svensktillverkat starköl,som säljs i Systembolagets ordinarie sortiment, högst fyra viktprocent alkohol. Mäns och kvinnorskonsumtion Prop. Traditionelltfinns det avsevärda skillnader mellan mäns och kvinnors alkoholvanor. Det finnsfler helnykterister bland kvinnoraa, och de kvinnor som använder alkoholtenderar att dricka mer sällan och dessutom mindre per gång än män. Vuxna mänsalkoholkonsumtion är mer än dubbelt så hög som kvinnoraas. Spriten dominerarmännens konsumtion medan kvinnoraas domineras av lättvin. Dennakönsskillnad har emellertid minskat påtagligt . svarar kvinnoraa för ungefår en tredjedel av den totala konsumtionen;motsvarande andel var en femtedel. Konsumtionsökningenär särskilt markant i åldera . Det finns också uppgifter som tyder påatt ett mer manligt dryckesmönster vinner terräng bland yngre kvinnor, bl.a. påså sätt att kvinnor dricker större mängder per gång. Dessutom hållervinet på att mista sin särsfåll-ning som kvinnodryck medan ölet är på väguppåt. Uppgifterom ungdomars alkoholvanor samlas in i huvudsak genom tre olika, regelbundetåterkommande, undersökningar. De s.k. skolimdersök-ningaraa har genomförtsårligen i ett representativt urval av klasser i årskurs 9 ochunder vissa år även i årskurs 6. Sifos årliga ungdomsundersökningar genomförspå ett urval i åldera . Uppgifter om den totala genomsnittligaårskonsumtionen finns redovisade /80. Årligaundersökningar av de inskrivningsskyldigas drogvanor har genomförts /70. Resultatenfrån skolundersökningaraa visar att andelen ungdomar i årskurs 9 som intedricker alkohol har ökat .