prop · GE03181 · 1990-12-31 00:00:00 — fastställer en sjukpenninggrundandeinkomst (SGI) för varje inskriven person som förvärvsarbetar. Därmed avses denårliga inkomst i pengar eller andra skattepliktiga förmåner som den försäkradekan antas komma att tills vidare få för eget arbete antingen som arbetstagare iallmän eller enskild tjänst (inkomst av anställning) eller på annan grund (inkomstav annat förvärvsarbete). Vid beräkningen av SGI bortses från inkomster somöverstiger basbeloppet (. är skyldig att ompröva en försäkrads SGInär kassan fått kännedom om att den försäkrades inkomstförhållanden m.m. harundergått ändring av betydelse för rätten till sjukpenning eller försjukpenningens storlek. Den försäkrade är skyldig att anmälasådana förändringar i sina inkomstförhållanden m.m. som kan påverka rättentill sjukpenning eller sjukpenningens storlek. Ersättningen från sjukpenningförsäkringen utgör fr.o.m.den 1 mars 1991 enligt huvudregeln av den försäkrades SGI delad med 365 (kalender-dagsberäknadsjukpenning) med sjukpenning i varje sjukperiod.Därefter och till och med den nittionde dagen i sjukperioden utges sjukpenningberäknad efter . Den som lider av sådan sjukdom som kan antas medföra ettstörre antal sjukperioder skall kunna få kompensation redanfrån . Fr.o.m. den nittio-förstå dagen utgör procentsatsen 90. gäller också särskilda regler omminskning av arbetstagares sjukpenning med hänsyn till samtidiga förmåner frånarbetsgivaren och erhållen ersättning på grund av förmån av frigruppsjukförsäkring enligt kollektivavtal. När sjukpenning utges med 65 resp.80% skall denna minskas, om den försäkrade får lön eller ersättningfrån fri gruppsjukförsäkring som överstiger dessa nivåer . Närsjukpenning utgår minskas sjukpenningen med sådan lön eller ersättningsom utges . Ändrade regler för beräkning av sjukpenning och tillfälligföräldrapenning infördes fr.o.m. . Dessa regler gäller försjukpenning och tillfällig föräldrapenning enligt AFL, sjukpenning enligtlagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring (LAF) och enligt lagen (1977:265) omstatligt personskadeskydd (LSP) samt för smittbärarpenning enligt lagen(1989:225) om ersättning till smittbärare och för ersättning enligt lagen(1988:1465) om ersättning och ledighet för närståendevård. De ändrade reglerna gäller endast försäkrade som har en SGIsom helt eller delvis grundar sig på anställning. Reglerna innebär att ersättningen skall tiniberäknas förde första i sjukperioden och om den försäkradeuppbär tillfällig föräldrapenning eller närståendevårdsersättning. denfemtonde dagen i perioden skall ersättningen - bortsett från de nämnda er- sättningsformernaoch för sjukpenning för vissa studerande - kalenderdags- Prop. Förfimberäknad ersättning krävs förutom uppgift om årsinkomst även uppgift omårsarbetstid. Årsarbetstiden är det antal timmar för år som den försäkrade kanantas komma att tills vidare ha i sitt förvärvsarbete som ordinarie arbetstideller däremot svarande normal arbetsfid. Regeringen och riksförsäkringsverkethar meddelat föreskrifter om schablonberäkning av årsarbetstid. Enförsäkrad som har SGI av anställning får sjukpenning under de första 14 dagarnaav ett sjukdomsfall endast under förutsättning att han skulle ha förvärvsarbetatom han inte varit sjuk. Med förvärvsarbete jämställs vissa specificeradeledigheter, främst ledighet för semester. Densom är försäkrad för en sjukpenning som svarar mot inkomst av annat förvärvsarbeteän anställning kan - om han vill det - välja karenstid för sådan sjukpenning.Karenstiden kan efter den försäkrades önskan bestämmas fill 3 eller 30 dagar.Detta innebär att sjukpenning som grundas på annat förvärvsarbete än anställningi dessa fall inte utges för de första 3 eller av en sjukperiod, insjuknandedageninräknad. Om en ny sjukperiod börjar efter föregående sjukperiodsslut skall de båda sjukperioderna ur karensdagssynpunkt betraktas som en sjukperiod.Den som vill ha karenstid för sin sjukpenningförsäkring måste anmäla detta tillförsäkringskassan. En sjukpenningförsäkring med karenstid innebär lägresjukförsäkringsavgift för den försäkrade. Helsjukpenning utges enligt AFL vid sjukdom som förorsakar fullständig nedsättningav arbetsförmågan. Vid partiell nedsättning av arbetsförmågan på grund avsjukdom utbetalas ersättning från sjukpenningförsäkringen i form av trefjärdedels, halv eller en fjärdedels sjukpenning. 1990/91:141 har lagts fram förslag om ansvar för arbetslivsinriktadrehabilitering och om ekonomisk ersättning vid rehabilitering. För den somdeltar i sådan rehabilitering föreslås att en rehabiliteringspenning skallkunna utges som motsvarar av den försäkrades SGI. Rehabiliteringspenningskall kunna utges som hel eller parfiell ersättning på samma sätt somsjukpenning. I anslutning därtill föreslås att rätten till en fjärdedels sjukpenningbegränsas till att avse för en sjukperiod. Reformen avses bligenomförd . 3 Avtalsbaserad ersättning vid sjukdom Denallmänna försäkringens regler om rätt till sjukpenning baserad på en SGI utgörgrunden för den enskilde försäkrades ersättning vid sjukdom. Till detta kommer avtalsenligakompletteringar i form av sjuklön och olika former av kollektivatrygghetsförsäkringar. Denhelt övervägande delen av landets arbetstagare har numera avtalsre-gleradsjuklön. Detta gäller för anställda inom såväl den offentliga sektorn som denprivata sektorn. Följande redovisning lämnas. 3 1990/91. Ifråga om den allmänna sjukförsäkringen gäller för dem med statligt regleradanställning ett s.k. arbetsgivarinträde, som grundas på kollektivavtal.Systemet innebär att arbetsgivaren betalar ut sjuklön till arbetstagaren. I gengäldfår arbetsgivaren uppbära den sjukpenning som annars skulle ha utbetalats tillden anställde. Sjuklönenivåerna har anpassats till de kompensationsnivåer somenligt riksdagsbeslut kan tillämpas fr.o.m. utan reduktion avsjukpenningen. Sjuklön utbetalas såväl vid sjukdom som vid arbetsskada. Där arbetsgivarinträdegäller skall den enskilde anmäla sjukfrånvaro endast till arbetsgivaren. Dennesvarar sedan för rapporteringen till och övrigadministration av sjukfallet ur ersättnings- och rehabiliteringssynpunkt.Liknande regler gäller för anställda hos de allmänna försäkringskassorna. Sjuklön för kommunal- och landstingsanställda Bestämmelserom sjuklöneförmåner för kommunal- och landstingsanställda finns intagna ikollektivavtal. Enligt dessa ges den anställde i första hand rätt till ledighetbl.a. om han blivit arbetsoförmögen till följd av sjukdom. I andra handregleras rätten till ersättning i sådana situationer. Vidtillämpning av avtalet indelas de anställda i två olika förmånsgrupper. Tillförmånsgrupp I hör de som är heltidsanställda eller deltidsanställda med minst40 % av normal arbetstid. Utöver detta krävs att anställningen redan frånbörjan avsett eller att anställningen faktiskt varat sammanlagt. I sådana situationer utges sjuklön avlönebortfallet, dvs. en komplettering av sjukpenningförsäkringens ersättningsnivå.Sådan sjuklön utbetalas per sjukperiod.Sjukperiod definieras på samma sätt som sker i AFL. Övrigaanställda tillhör förmånsgrupp II.För denna grupp utges ingen sjuklönutan dessa personer är i stället hänvisade till sjukpenning enligt AFL. Dessaregler ändras i viss mån fr.o.m. . Anställda inom den privata sektorn Idet följande redovisas uppgifter om avtal som gällde innan reglerna om ändradekompensationsnivåer inom sjukpenningförsäkringen trädde i kraft den 1 mars1991. Avtalen har i en del fall numera anpassats till den nya lagregleringenmedan i andra fall omförhandlingar pågår. Sjuklön för tjänstemän anställda i enskild tjänst Tjänstemänanställda i enskild tjänst har rätt till sjuklön från sin arbetsgivare under insjuknandemånadenplus därefter. Underde första av sjukperioden görs ett sjukavdrag från den anställdeslön enligt följande formel: 90 x månadslönen x 12,2 Prop. 100X 52 x eller timmar 1990/91:181 Avdragetär maximerat till av 7,5 gånger basbeloppet dividerat med 52 gångerveckoarbetstiden. Närde gått till ända görs sjukavdraget i form av ett kalender-dagsberäknatavdrag. Formeln blir då: 90X månadslönen x 12,2 100 X 365 Avdragetär maximerat till av 7,5 gånger basbeloppet dividerat med 365. Oavsettvilken avdragsformel som används innebär avtalet att arbetsgivaren därutöverfyller ut upp till full ersättning för mistad lön. När sjuklöneperioden ärslut hänvisas den anställde till ersättning från den allmänna försäkringen. Sjuklön för arbetare inom den privata sektorn Enarbetare som är verksam inom den privata sektorn är berätfigad till sjuklönunder av varje sjukdomsfall. Rätten till sjuklön inträderefter tre månaders sammanhängande anställningsfid. Sjuklönen utbetalas försådan ordinarie arbetsfid då arbetstagaren skulle ha utfört arbete om han ejvarit sjuk. Sjuklönen utgör av arbetarens medelfimförtjänst på fidlön ochackord (inklusive ev. premielönedelar, bonus o.d.) enligt senast kändakvartalslönestatistik. För den som enbart har fimlön utgör sjuklönen avdenna timlön. Underde första av varje sjukdomsfall görs ett sjukavdrag från arbetstagarenslön enligt följande formel: 90x månadslönen x 12,16 Omsjukdomsfallet fortsätter görs fr.o.m. den sjukavdragetenligt följande formel: Iövrigt kompenseras arbetstagarens inkomstbortfall genom ersättning frånsjukförsäkringen enligt AFL. Försäkringsformer knutna till kollektivavtal Avtalsgruppsjukförsäkring(AGS) gäller enligt utfästelse i kollekfivavtal för arbetare inom den privatasektorn samt för alla anställda hos kommuner och landsting. Om den anställde ärsjuk utges ersättning från AGS. Ersättning utges vid kalenderdagsberäknadsjukpenning med ett belopp för dag som varierar . Beloppets storlek relateras till arbetstagarens sjukpenning enligt AFL; ju högre sjukpenning desto högre belopp utges från AGS. Efter 90 dagars sjukperiod blir beloppet . dag för alla. Om den anställde drabbatsav en arbetsskada utges ersättning från trygghetsförsäkringen vid arbetsskada(). Försäkringen medför att arbetstagaren inte får föra skadeståndstalanmot sin arbetsgivare med anledning av arbetsskadan. I stället reglerasersättningen från enligt i huvudsak skadeståndsrättsliga regler. Dettainnebär att TFA ger ersättning för den inkomstförlust och de kostnader somåterstår sedan ersättning från arbetsskadeförsäkringen betalats ut. Från TFAkan också utges ideella ersättningar för lyte och men, sveda och värk, etc. 4 Nytt system för ersättning vid korta sjukfall m.m. Mitt förslag:Arbetsgivaren ges ett lagstadgat ansvar för att utge ersättning till enarbetstagare i form av sjuklön med avseende av ettsjukfall (sjuklöneperiod). Skyldigheten att utge sjuklön gäller endast så längeanställningen består. Skälen för mitt förslag:Den skiss till ett sjuklönesystem som utarbetades av sjukpenningkommitténbyggde på den uppfattningen att ett sjuklönesystem borde omfatta en så stordel av det totala antalet sjukfall som möjligt. Vidare bedömdes det viktigt attsjuklönekostnaderna för de enskilda arbetsgivarna inte skulle bli för stora. Remissinstansernasinställning till att införa ett sjuklönesystem för att lösa de problem somkommittén hade förelagts var i huvudsak negativ. De flesta avstyrkte ellerställde sig tveksamma. En vanlig invändning var att en sjuklöneordning skullekunna medföra en kraftigare utsortering av arbetssökande och medföra ett störreberoende för de anställda i förhållande till arbetsgivaren. Andra invändningarbyggde på en oro för att ett sjuklönesystem skulle kunna leda till dubbeladministration av de anställdas sjukfrånvaro. framförde farhågor för att rehabiliteringsarbetetskulle försvåras av ett sjuklönesystem. När det gällersjuklöneperiodens längd ställde sig SHIO-Familjeföretagen bakom sjukpenningkommitténsförslag om att perioden borde omfatta medan statskontoret,och förordade , framför allt avadministrativa skäl. Ett viktigt skäl för attinföra en sjuklöneperiod är att arbetsgivarna bör ges ett ökat ansvar för deanställdas arbetsmiljö och hälsa. Regeringen har i prop. 1990/91:141 omrehabilitering och rehabiliteringsersättning m.m. föreslagit att ansvaret föratt den enskildes behov av rehabilitering tillgodoses läggs i första hand påarbetsgivaren och att denne också skall svara för att sådana arbetslivsinriktaderehabiliteringsåtgärder vidtas som kan genomföras inom eller i anslutning tillden egna verksamheten. Åtgärdersom innebär att arbetsgivarna åläggs att betala ut sjuklön vid korta sjukfall och i början av ledertill att arbetsgivarna, . utöver andra skäl, också får ett rentekonomiskt intresse att förbättra arbets- 1990/91:181 villkoren för sinaanställda. Förbättringar i arbetsmiljön och arbetsorganisationen som minskarorsakerna till sjukfrånvaro innebär minskade kostnader förarbetsgivaren. Det nuvarande sjukersättningssystemef innebär en betydandeadministrativ belastning för försäkringskassorna i och med att en stor andelav kassornas personal är bunden av arbetsuppgifter som rör utbetalningar aversättning vid korta sjukfall. Enligt senast tillgänglig statistik frånriksförsäkringsverket utgör de sjukfall som varar avdet totala antalet sjukfall. Kostnaderna för sjukpenningförsäkringen för deförsta i samtliga sjukfall utgjorde eller 14320milj.kr. De förhållanden som nämnts och som även berörtsinledningsvis (avsnitt 1) ger stöd för att genom lagstiftning slå fast enprincipiellt ny ordning för sjukersättningen i det stora flertalet avsjukfallen. Till förmån för att ta ett sådant steg som det innebär att införaett sjuklönesystem på bred bas också i vårt land har , som nämnts,redan uttalat sig. diskuterade i sin skiss till ettsjuklönesystem längden på den period under vilken sjuklön skulle utges. Valetstod huvudsakligen mellan sju dagars eller fjorton dagars sjuklöneperiod.Kommittén stannade för att föreslå en fjortondagarsperiod. De skäl somanfördes för detta var i första hand administrativa. Genom att bestämmaperiodens längd kunde man avlasta försäkringskassorna del av deras hantering av de korta sjukfallen. av det totalaantalet sjukfall skulle omfattas av sjuklönesystemet. Antalet sjukfall somskulle behöva övergå från hantering hos arbetsgivaren till försäkringskassornaskulle bli begränsat. Detta skulle i sin tur innebära en betydandeadministrativ avlastning för försäkringskassorna. Väsentligt vid bedömningen var för kommittén också deförbättrade möjligheter som en något längre sjuklöneperiod gav att ge enriktig kompensafion till delfids- och delårsarbetande. Den situation som råddeför dessa grupper då sjukpenningkommittén lade fram sin skisshar dock förändrats på ett avgörande sätt genom tillkomsten av timsjukpen-ningsystemetför i en sjukperiod. Det är emellertid viktigt att noteraatt införandet av ett sjuklönesystem kommer att förbättra situationen ocksåför vissa av dem som är berätfigade fill tim-beräknadsjukpenning. Det gäller sådana försäkrade som på grund av varierandetimersättningar inte heller inom fimsjukpenningsystemet ges en riktig kompensafionvid korttidsfrånvaro. Detta beror på de schabloninslag som finns inom detsystemet. Ett sjuklönesystem medför däremot att den anställdes ersättning vidsjukfrånvaro relateras direkt till den inkomst han förlorar fill följd avsjukfallet. Systemet kommer således att stå i god överensstämmelse med deintentioner om ett rättvisare ersättningssystem som utgjorde grunden för timsjukpenningreformen. Jag ansermot denna bakgrund att sjuklöneperioden bör omfatta av ett sjukfall. begäran om förslag be träffande en arbetsgivarperiod avser också en period . Ennäraliggande fråga är hur rätten till sjuklön skall förhålla sig till anställningensupphörande. Den enskildes intresse av bibehållna förmåner skulle kunna motiveraatt sjuklöneperioden fortsätter även efter det att anställningen har upphört,nämligen i det fallet att arbetstagaren insjuknat . För sådanasituationer bör emellertid fästas avgörande vikt vid de regler som gällerbeträffande anställningsskyddet. Sjukdom anses i princip inte som saklig grundför uppsägning enligt lagen (1982:80) om anställningsskydd. Dessa regler gersåledes trygghet för arbetstagaren i det här avseendet. Med utgångspunkt i denhuvudprincip som bör vara vägledande för rätten till sjuklön, dvs. attsjuklönen skall utgöra en ersättning för förlorad arbetsförtjänst till följdav sjukdom, kan inte hävdas någon rätt till sjuklön för den som inte gör någoninkomstförlust till följd av sin sjukdom. Rätten till sjuklön bör därför beståendast så länge anställningen består och inte utsträckas därutöver. Jagåterkommer i specialmotiveringen till hur sjuklöneperioden skall beräknas. Mittförslag om sjuklöneperiod begränsar sig till att omfatta ersättning i sambandmed bortovaro från arbetet på grund av sjukdom. Av detta följer att andra typerav ledighet som exempelvis föräldraledighet inte omfattas av förslaget. Det böruppmärksammas att situationer kan uppkomma då det kan vara oklart huruvidasjuklön eller föräldrapenning skall utges. Det är inte sannolikt attkompensationsnivån blir exakt densamma oavsett om en sjuklönelagstiftning ellerAFL tillämpas. Det är naturligtvis inte avsikten att arbetsgivaren och/eller arbetstagarenskall kunna förfoga över vilket av de båda regelsystemen som skall tillämpas.Det bör bl.a. därför komma till stånd en översyn av reglerna omtillfällig föräldrapenning. Mittförslag: Sjuklönebestämmelserna skall gälla för dem som omfattas av ettanställningsförhållande. Har en anställd flera arbetsgivare skall skyldighetenatt utge sjuklön åvila varje arbetsgivare. Uppdragstagare och egenföretagare undantasfrån sjuklönesystemet. Arbetsgivarens skyldighet att utge sjuklön skall gällaäven när arbetstagaren vistas utomlands. Skälen förmitt förslag: föreslog i sin skiss att det för rätt tillsjuklön skulle krävas en fastare anknytning till den som hade att utgeersättningen, dvs. En sådan fastare anknytning uppkom genom ettanställningsförhållande. Utanför rätten till sjuklön skulle således falla allatyper av uppdragstagare. Kommittén hade under sitt utredningsarbete genomförtstudier över hur sjuklönesystemen var uppbyggda i ett antal andra länder. IVästtyskland var rätten till sjuklön kopplad till det arbetsrättsliga arbetstagarbegreppet.I och krävdes att ett anställningsavtal förelåg. Det av mig föreslagna systemet med sjuklön bör omfattaarbetstagare ge- nerellt,alltså även arbetstagare som omfattas av ett arbetsgivarinträde Prop. (Jfravsnitt 3). Rätten fill sjuklön bör förbehållas situafioner där ettanställ- 1990/91:181 Någon legal definition av arbetsgivar- eller ar- betstagarbegreppenföreslås inte med hänsyn till de svårigheter som i andra sammanhangvisat sig förbundna med en sådan. I de flesta fall torde det vara enkelt attfastställa om ett anställningsförhållande föreligger. tvist ifrågan får den avgöras efter vedertagna arbetsrättsliga principer. dennaståndpunkt har också sjuklönekommittén uttalat sig. ispecialmotiveringen till avgränsningsfrågan. Om en arbetstagare har flera arbetsgivare bör skyldighetenatt utbetala sjuklön gälla varje arbetsgivare för sig. Det blir på det sättetmöjligt för en arbetstagare, som fått sin arbetsförmåga delvis nedsatt, att fåsjuklön från en arbetsgivare även om han kan utföra sina arbetsuppgifter hos enannan arbetsgivare. Detta leder till att när ensjukpenningutbetalning blir aktuell måste fördela den fastställda SGI:n påvarje anställning för sig. Till detta återkommer jag strax. Mitt förslag innebär således att rätten till sjuklönendast gäller anställda. Detta medför att uppdragstagare och egenföretagareinte omfattas av sjuklönesystemet. Huvuddelen av de uppdragstagare som inte ärrörelseidkare torde vara personer som vid sidan av en anställning har ett ellerflera uppdrag som bisyssla. angav i sin skiss attuppdragsinkomsterna kan vara av mer eller mindre fast karaktär. Kommittén diskuteradedärför om en lagstadgad sjuklönerätt skulle kunna kompletteras med en avtalsregleradsjuklönerätt för uppdragstagarna, som skulle kunna innebära att sjukpenninginte utgavs från den allmänna försäkringen till dessa personer under den tidden avtalsgrundade sjuklöneperioden löpte. Behovet av ett sådant arrangemangbedömdes emellerfid inte vara särskilt stort. Då det dessutom bedömdesvanskligt för försäkringsadministrationen att avgöra omfattningen av sådanaavtal och innehållet i enskilda avtal ansåg kommittén att någon möjlighet attgöra gällande sådana avtal mot försäkringsadministrationen inte borde öppnas. Mot den bakgrund som jag redovisat finner jag det välmotiverat att begränsa sjuklönesystemet till att omfatta enbart sådana situationerdär ett anställningsförhållande föreligger. Även om en sådan begränsning avpersonkretsen görs kommer likväl en överväldigande del av deförvärvsarbetande, närmare bestämt , att omfattas av sjuklönesystemet.För den vars inkomster helt eller delvis består av uppdragsinkomster börersättning vid sjukdom för bortfall av sådana inkomster utges enligt nuvaranderegler inom sjukpenningförsäkringen. Detta medför ett behov av att göra enuppdelning av SGI för personer med inkomst av såväl uppdrag som anställning, såatt den försäkrade vid sjukdomsfall under tid då en sjuklöneperiod löper fårsjukpenning från endast för den del av SGLn som svarar motuppdragsinkomsten. När ett sådant ersättningsfall blir aktuellt måste kassandärför fördela den fastställda SGLn på anställningsinkomst respektiveuppdragsinkomst. Som jagnyss nämnt utgår förslaget från att varje arbetsgivare skall svara för ersättningen vid arbetstagarens sjukdom . För en arbetstagare som har flera arbetsgivare kan sjuklöneperioderna i tiden 39 stundom infalla olika hosolika arbetsgivare. Med avseende på en och samma Prop. kalenderdag kanalltså ersättningsfrågan ligga såväl hos - 1990/91:181 dvs.när en sjuklöneperiod hos en arbetsgivare gått till ända - som hos en arbetsgivare,där sjuklöneperioden inte har löpt ut. För att skall kunnaberäkna sjukpenningen i ett sådant fall måste SGLn delas upp med hänsyn tillinkomsten hos varje arbetsgivare. Ensärskild fråga som jag vill beröra är huruvida arbetstagarens rätt till sjuklönbör begränsas eller falla bort under uflandsvistelse. Beträffande rätt till sjukpenninggäller enligt bl.a. 3 kap. 15 § första stycket e) AFL vissa begränsningar.Sålunda utges sjukpenning inte för tid då den försäkrade vistas utomlands iannat fall än då han utför arbete som ett led i en här i riket bedrivenverksamhet eller som anställd på svenskt handelsfartyg. Sjukpenning kanockså utges om den försäkrade reser till utlandet med försäkringskassansmedgivande. I rättspraxis har ansetts att kassans medgivande kan inhämtas iefterhand i speciella situationer. Även om den försäkrade inte på grund avsvensk lagstiftning skulle vara berättigad till sjukpenning underutlandsvistelse kan en sådan rätt föreligga på grund av någon av de konventionerom social trygghet som slutit. Dessa konventioner innehåller vanhgen"exportregler" som innebär att den som är bosatt här är berättigad tillförmåner från även vid vistelse i den eller de andra fördragsslutandestaterna. Härav följer att den beskrivna regeln i 3 kap. 15 § första stycket e)AFL i många fall saknar praktisk betydelse för en försäkrad som vistas utomlands. Omen motsvarande begränsning som i det nämnda lagrummet i AFL införs ilagstiftningen om sjuklön skulle den få fullt genomslag och således generelltbefria arbetsgivaren från skyldighet att utge sjuklön under arbetstagaresutlandsvistelse. Det kan emellertid ifrågasättas om en sådan begränsning avarbetstagarens rätt till sjukförmåner skulle varaförenlig med de åtaganden som gjort genom nämnda konventioner. Därtillkommer att det inom EG-området gällande regelsystemet (förordningen 1408/71 omtillämpning av system för social trygghet på arbetstagare, självständigaförvärvsverksamma och dessas familjemedlemmar, som flyttar inom gemenskapen)innebär att bl.a. sjukförmåner för den som arbetar i ett medlemsland inte fårdras in eller minskas av det skälet att vederbörande vistas i ett annatmedlemsland.