prop · GE0385 · 1990-12-31 00:00:00 — Den allmännautbildningsnivån har kraftigt höjts, den högre utbildningen har öppnats ochspridits till nya sociala skikt som en rikt differentieradvuxenutbildning har utvecklats inom ramen för folkbildningen, den kommunalavuxenutbildningen, arbetsmarknadsutbildningen och personalutbildningen. Även om utbyggnaden av de olika skolformerna inie frånbörjan har planerats som komponenter i ett genomtänkt system för återkommandeutbildning, så är de ändå delar i ell utbildningssystem som erbjuder fleraingångar och utgångar, ger möjligheter till val och omval och lägger en grundför ett lärande genom hela livet. Genom vår utbildningspolitik är etl gott stycke påväg mol det "lärande samhälle" som ofta efterlyses i deninternationella debatten. Inget annat land satsar heller så stor andel av sina|)rodukliva resurser på utbildning som gör. Vi hör ilärför till deländer som har de allra bästa förutsättningar all forma framtiden. Vår uppgift är nu all gå vidare och vi kan göra del uiifrånmedvetenheten om alt vi har ett bra utbildningsväsende med förutsättning attbli ännu bättre. Vi slår i själva verket inför ett nyll spännande skede i vårulbililningspolitik, där förutsättningarna i hög grad har skapats av den höjdautbildningsnivån och av de stigande förväntningar som är ett resultat av altutbildningsmöjligheterna har spridils till hela folkel. Perspektivet för vår politik måste vara det livslångalärandet och de enskilda människornas vilja att ständigt växa med kunskaper. Den kunskapsuppbyggnad som följer medulbildningssamhällets framväxt driver samhällsutvecklingen i demokratiskriktning. I krafl av sina egna ökande kunskaper och sin växande kompelens villde enskilda människorna själva ha större möjligheter att välja och självabestämma över sina näraliggande omständigheter. 2.2 Kunskapssamhällets utmaningar Prop. Kunskapstillväxten hör till en av de viktigastesamhällsomdanande krafterna , stimulerad av väldiga investeringar iutbildning, forskning och utveckling. Del har blivit allt vanligare attbeskriva det framtida samhället som "ett kunskapssamhälle". Detfinns flera goda skäl att göra det. Tillväxten av kunskaper i mängd och komplexitet är meromfattande och omväxlande än tidigare. rapporteras om nyafakta och föråldrade data. Kunskaper omsätts i en accellererande fart och vilever bildligt talat mitt uppe i en dramatisk "kunskapsexplosion". Nya kunskaper förvandlar arbetsmarknader, förryckerdominerande teknologier och förskjuter de kunskapsmässiga tyngdpunkterna mellannationerna. Sambanden mellan kunskapslillväxien och den ekonomiska tillväxtenstärks. 1 växande utsträckning beror nationernas välstånd och ländernaskonkurrenskraft på den mänskliga arbetsinsatsen, på människors utbildning ochkunskap, kompetens och förmåga att ta till vara och utveckla ny kunskap och nyteknik. Del mänskliga arbetet blir del strategiska kapitalet i ettkunskapsintensivt näringsliv. Informationsteknologins dramatiska utveckling innebärsamiidigl alt de industriella kunskaperna internationaliseras. Globala förelagupphäver nationernas gränser, ekonomierna integreras i gemensamma marknaderoch de nationella arbetsmarknaderna blir inlernalionella. Även den moderna medieteknologin suddar ul nationsgränser.En världsvid nyhetsförmedling och en internationell, ofta amerikansk, masskulturhör till vardagligheterna, precis som resor till andra länder. 1 tid och rumvistas vi allt oftare på utländsk ort som vi möter människorsom invandrat eller flytt till vårt land. har blivit ell bådemångnationelll och mångkulturellt samhälle. Men när vårt intresse för folk och länder runt om ivärlden ökar, faller det sig naturligt all också ställa frågan om vår egennationella identitet och vår historia och det bidrag vi kan ge till denkulturella mångfalden i världen. Kunskaper om den egna kulturen och historienär viktiga för att förstå andra folk och kulturer. Att skapa en slörre förståelse mellan folken är nödvändiglmed tanke på att utvecklingen i världen mer och mer kommer att handla om dendjupa klyftan mellan rika och fattiga länder. Denna klyfta fördjupas av vad somframstår som vår tids allvarligaste utmaning: att skapa en hushållning medmiljö och resurser som tillåter ett uthärdligt liv på jorden. Det västerländska konsumlionsmönslrel måste förändras ominle den globala miljön skall förstöras. Detta framstår som särskilt nödvändiglom rättvisa mellan folken skall kunna skapas., särskilt om man betänker attjordens befolkning kan komma att fördubblas . Ansvaret för vår gemensamma framtid är globalt, men detfår inte bli en undanflykt från vårt nationella ansvar. bör därför pånytt bli ett föregångsland, ilenna gång för hur kunskaper om ett ekologiskt uthålligtsamhälle kan utvecklas och tillämpas. Kunskapsexplosionen,förändringarna i arbetslivet, inlernationalise- Prop. 1990/91:85 ringenoch det globala ansvaret för vår gemensamma framtid kommer att resa nya ochväxande anspråk på ulbildningen i vårt samhälle. Den allmänna utbildningsnivån måsle ständigt anpassas tillkunskapssamhällets framväxt. Solida kärnkunskaper blir än mer nödvändiga -för alla - i en värld där kunskaperna ständigt förändras. En generell bas avsolida kunskaper underlättar den specialisering och omspecialise-ring somkommer att bli vanlig i arbetslivet. Internationaliseringen har som en givenförutsättning goda språkkunskaper. Hoten mot vår miljö är svåra att uppfatta för dem somsaknar elementära naturvetenskapliga insikter. F.n rationell debatt ommiljöproblemen har blockerats av ett allmänbildningsideal som uteslutitnaturvetenskapliga kunskaper. Den nödvändiga miljömedvetenheten förutsätter ennaturvetenskaplig alfabetisering som omfattar hela folkel, om besluten skallvara gripbara för en demokratisk debatt och för ett demokratisktbeslutsfattande. Reformeringen av gymnasieskolan och vuxenutbildningensyftar till att höja den allmänna utbildningsnivån och förbereda alla för ettlivslångt lärande, där återkommande utbildning blir alll vanligare. har en strävan i svenskutbildningspolitik varit att förbättra individernas möjligheter tillåterkommande utbildning bl.a. genom att undvika återvändsgränder iutbildningssystemet och ge möjligheter till val och omval under yrkeslivetsgång. I ett samhälle som alltmer präglas av en fortgående kunskaps- ochteknikutveckling är individens möjligheter att vara delaktig avgörande, intebara för samhällsutvecklingen utan också för den enskildes personligaulveckling och arbetstillfredsställelse. Utbildningsväsendet måste därför i allt slörreutsträckning organiseras så att det kan möta både individens och samhälletskrav på etl livslångt lärande. Gymnasieskolan intar i detta sammanhang enstrategisk plats. Den måsle till alla delar bli en gymnasieskola, där varjeindivid kan mötas utifrån sina skilda förutsättningar och behov. Detta betyderinte bara att elevernas efterfrågan på utbildning skall vara mera styrande förutbudet än det är , utan också att systemet måsle göras så flexibelt atten enskild studerandes behov av en särskild utbildningsgång tillgodoses. Att skapa förutsättningar för ett livslångt lärande och sålångt möjligt undanröja hinder för vuxnas studier är en angelägen uppgift, omåterkommande utbildning skall kunna bli en rell möjlighet för allt fiera. Denkraftiga utbyggnad som skett av ungdomens utbildning har fördjupat denutbildningsklyfta som finns mellan yngre och äldre. Närmare 800 000 svenskar iyrkesverksam ålder har kortare formell utbildning än . De vuxna har många vägar all gå för all finna kunskap.Kommunal Prop. 1990/91:85 vuxenutbildning, arbetsmarknadsutbildning,högskoleutbildning, folkhögskolor och studieförbunil saml personalulbildningär de viktigaste vägarna. Den kommunala vuxenutbildningen, .som jag behandlarhär, är avsedd att ge vuxna en utbildning som motsvarar den som ungdomarna fåri och gymnasieskolan. Det är alltså en utbildning som är viktigframför allt som grund för fortsatta studier eller för fortsatt yrkesutbildning.Den är också viktig för dem som vill ändra eller komplettera tidigare studie-och yrkesval. Den kommunala vuxenutbildningen är särskill ägnad altminska utbildningsklyftorna mellan ungdomen och de vuxna. [)ess viktigaste uppgiftär att erbjuda utbildning till dem .som tidigare fått minst av utbildningsresursernai samhället. När denna prioritering blir tydlig, kan återkommande utbildningockså bli en realitet för de korttidsutbildade. 2.4 Ansvar och inflytande De beslut om ansvaret för skolan som fattadeuniler höslriks-dagen 1990 (prop. 1990/91:18, UbU4, rskr. 76) utgick ftån dengrundläggande uppfattningen alt den offentliga veiksamhelen måsteutvecklas och förbättras genom all de som är beroende av den eller arbetarinom den får ell slörre inflytande över verksamheien. Denna grundsyn måslesuccessivt få genomslag inom all offentlig verksamhet och ta sig uttryck i allbesluten och ansvaret för besluten läggs längre fram i organisationen till demsom verkar och arbetar där. Medborgarnas krav på inflytande och ansvar måslemötas genom beslut i kommunerna, beslut som gör medborgarna delaktiga ifördelningen och utvecklingen av välfärden. Riksdagsbeslutet innebär i sak att ansvaret förverksamheien i skolan överförs till kommunerna. Del traditionella .säiiel allstyra skolan genom en detaljerad statlig reglering överges . Slalen skall istället styra skolan genom att ange mål och riktlinjer som är naiionelllgiltiga och som skall garantera en likvärdig skola för alla. Grundläggande målför skolan skall anges i lag. Övriga generellt giltiga mål och riktlinjer förutbildningen skall anges i läroplaner. Likvärdighclcn skall också garanteras genomlärarutbildningen och fortbildningen. Slaten skall ge finansiellt stöd tillskolans verksamhei. Uppföljningen och utvärderingen skall ge besked om i vilkenutsträckning skolan förverkligar de intentioner som och regeringengett uttryck för. Det grundläggande synsätt och de principer för styrningenav skolan som presenterats för och anlagils av den ligger till grundför den reformering av gymnasieskolan och vuxenutbildningen som jag nupresenterar. Den statliga detaljregleringen på dessa områden skall upphöra.Det lokala inflytandet skall bli större, som den nalioncllalikvärdigheten inom dessa viktiga utbildningsområden garanteras. Individensvalmöjligheter skall öka. En viktig drivkraft för utvecklingen av utbildningen är destuderandes egna insatser för att påverka och förändra. Med en ökad lokalfrihet attutforma utbildning och undervisning, ökar också deras möjligheter i Prop. En starkt reglerad utbildning ger i sig ett mycket begrän.salutrymme för elever att påverka sin egen utbildningsgång. 1 den kommunala utbildningenför vuxna är studerandeinfiytandet stort. Del kursbaserade systemet gör här attde studerande har stora påverkansmöjligheter på sina studier, vad gäller bådeomfattning, inriktning och ämnesval. Motsvarande möjligheter måste nu skapasinom gymnasieskolan. Utvecklingen av ett aktivt sluderandeinfiytande är yttersthelt beroende av insatser på lokal nivå. I samband med en reform som omfattarbåde gymnasieskolan och den kommunala utbildningen för vuxna är det avgörandeall förutsättningar skapas för etl ansvarstagande från de studerandes sida ochalt deras möjligheter alt delta i beslutsprocesserna blir mer uppenbara. Destuderande måsle få goda möjligheter all tillsammans med sina lärare planerainnehållet i och uppläggningen av utbildningen inom de ramar som lagts fast. 1 det samhällsekonomiska läge vi befinner oss i, kanvi inte längre räkna med ökade resurser och kostnadskrävande reformer inom denoffentliga sektorn. I stället gäller del att inom tillgängliga ramar hitta nyavägar, att omprioritera och effektivisera redan existerande verksamheter ochdärmed utnyttja de betydande resurser som ändå finns på bästa möjliga sätt.Delta gäller självklart också utbildningssektorn. Det går knappast alt tänkasig all varje kommun skall kunna ulveckla en väl utbyggd ungdomsskola och, enomfattande vuxenutbildning samt därutöver kunna ha högskoleutbildning och enblomstrande folkbildningsverksamhet. En ökad efterfrågan på utbildning måste ilärför mötas medbättre samverkan såväl mellan kommuner som mellan företrädare förolikaiul-bildningsformer och utbildningsanordnare. Detta kan ge båda ökad tillgänglighetoch bättre kvalitet i utbildningen. En sådan samverkan kan eller skall interegleras fram. Det är däremot en uppgift för och regeringen allundanröja de hinder för nya och okonventionella lösningar som kan finnas ilagstiftning och andra regelsystem. Också samverkan med arbetslivet är av vilalt intresse förutbildningen. Arbetslivet skall delta i den gymnasiala yrkesutbildningen.Jagser dessutom en utökad samverkan mellan utbildningsanordnarna och arbetslivetsföreträdare som etl verksamt medel att på skilda sätt främja utvecklingsprocessen.Samtidigt är det viktigt att gränsdragningen mellan utbildningsansvaret för detallmänna och för yrkeslivet blir så klar och entydig som möjlig.Gymnasieskolans och den kommunala vuxenutbildningens uppgift är att ge en bredutbildning som skall ge en god grund för yrkesverksamhet inom ett bredareyrkesområde. Färdigutbildningen måsle alllid ske i arbetslivet. Dennagrundläggande åtskillnad ligger bakom mina förslag i del följande. 3 Gymnasieskolan Prop. Gymnasiereformen 1970 innebar att utbildningar somtidigare funnits i flera olika skolformer fördes samman i en gymnasieskola. nya gymnasieskolan inleddes integrationen av skilda utbildningar med olikarötter och traditioner. Med gymnasieskolan skapades ett system av linjer, grenaroch specialkurser som svarade mot behov som uppfattades angelägna inte barainom högskolan utan också inom arbetslivet. Ungdomarna skulle i gymnasieskolanfå antingen en utbildning som förberedde för vidare studier eller en utbildningsom innebar en grundläggande yrkesutbildning. De olika utbildningsvägarnassärdrag bibehölls emelleriid. som förflutit sedan den nya gymnasieskolanbörjade byggas upp 1970, har en rad åtgärder vidtagits för alt anpassa ochförbättra den gymnasiala utbildningen. Försöks- och utvecklingsarbete har bedrivitsi olika former och en omfattande försöksverksamhet med en förändradyrkesinriktad utbildning pågår . Läroplanen för gymnasieskolan (Lgy 70) har dock i sinagrunder varit oförändrad . Två stora översyner har genomförts. Denförsta gjordes av gymnasieutredningen (GU, SOU 1981:96), och den andra avarbetsgruppen för översyn av den gymnasiala yrkesutbildningen (ÖGY, SOU 1986:2och 3). föreslog en långtgående förändring avden gymnasiala utbildningen. I propositionen Gymnasieskola i ulveckling (prop.1983/84:116) förordade dåvarande utbildningsministern en stegvis strategi förreformering. Ett centralt försöks- och utvecklingsprogram initieradesdärför, inom vilket kommunerna fick möjlighet att bedriva eit lokall förankratutvecklingsarbete. anvisade under en femårsperioil 15 milj.kr.årligen till stöd för arbetet. I fortsättningen kallar jag detla program förFS-projeklel, där FS slår för frivilliga skolformer. FS-projeklel bedrevs i fyra huvudområden: -den yttreorganisationen av studierna -samarbetegymnasieskola - vuxenutbildning. Intresset för försöksverksamheten varsärskilt Flertalet av de ca 900 olika försök sombedrevs i landets skolor berörde emellertid främst de sludieförberedandelinjerna. 1 landets gymnasieskolor avvaktade man ett beslut som mer direktgällde de yrkesförberedande utbildningarna. Inom försöksverksamhetens ram inleddes i många kommunerarbetet med lokala utvecklingsplaner. En ämnesmetodisk utveckling av framförallt ämnet svenska på yrkesförberedande linjer inleddes vid många skolor.Relativt många försök gällde s.k. ämnesanknuten praktik på i första hand de sludieförberedande linjerna. Relativtfå försök kom Prop. att röra ökat medansvar och medinfiytande för eleverna.Antalet försök med syfte att bättre samordna gymnasieskolans och den kommunalavuxenutbildningens resurser var också få. I sin anslagsframställning för budgelårel 1991/92 harskolöverstyrelsen (SÖ) givit en sammanfattning av erfarenheterna frånförsöksperioden. Min bedömning är all många försök varit framgångsrika ochgivil viktiga erfarenheter i det fortsatta förändringsarbelet, genom att hinderför förändring blivit lydliga och svårigheter kunnat bearbetas. FS-projektetinnebar dessutom en viktig förberedelse inför framtida förändringar igymnasieskolan. I början av 1980-talel började allt fler tala om att dengymnasiala yrkesutbildningen var i behov av modernisering och förnyelse. Ipropositionen om gymnasieskola i utveckling (prop. 1983/84:116) diskuteradesyrkesutbildningen och riktlinjerna för en utredning om yrkesutbildningen drogsupp. Ar 1986 lade expertgruppen för översyn av den gymnasialayrkesutbildningen (ÖGY) fram sina förslagom förlängd yrkesutbildning. I propositionenutveckling av yrkesutbildningen i gymnasieskolan (prop. 1987/88:102) föreslogdåvarande utbildningsministern en försöksperiod med en 3-årig,moderniserad och i hög grad arbetsplatsförlagd yrkesutbildning igymnasieskolan. De allmänna ämnena skulle, enligt förslaget, få större utrymmeoch ett utvecklingsarbete skulle ske för all förbättra kvaliteten påyrkesutbildningen. En särskild utredare utsågs för att följa och utvärderaförsöksverksamheten. De erfarenheter som såväl SÖ som utredaren (1989:90och 1990:75) redovisat är att försöksverksamheten som helhet har möttsav stort intresse från elever, lärare och arbetslivsförelrädare. De treårigalinjerna har givit utrymme för breililning och fördjupning. De har givilstimulans till arbetet i många skolor och till fördjupade och regelbundnakontakter mellan skola och arbetsliv. Anlalel ungdomar som söker till de yrkesinriktadestudievägarna ulgör i ilag av de förstahandssökande. Sammanförandel avyrkesförberedande och sludieförberedande utbildningar till en skolform hardock inle inneburit att vare sig den sociala eller den könsbundna karaktären istudievalen har förändrats. är barn till akademiker och tjänstemänstarkt överrepresenterade på de sludieförberedande linjerna. Fortfarandeväljer flickorna yrkesutbildningar inom begränsade sektorer, vanligenvårdsektorn och koniorssekiorn. har en rad åtgärder vidtagits föratt anpassa gyrnnasieskolans utbildningar till arbetsmarknadens behov och ungdomarnasönskemål. Härtill kommer att antalet utbildningsplatser har ökat så allgymnasieskolan är dimensionerad för 1 av landels 16-åringar.Direktövergången från grundskola till gymnasieskola har också ökat från ca 65 %till under ilenna period. Jag kan alltså konstatera all en alll slörre andel avungdomsgruppen har fått tillgång till gymnasial utbildning. F"-ffekicn avexpansionen har också medfört att eleverna i fierlalel fall kan få sillförstahandsval lillgo-dosett. En viktigintention med reformen var att likställa de yrkesinriktade utbildningarna ochutbildningarna i del gamla gymnasiet och att upplösa motsatsförhållandetmellan yrkesutbildning och sludieförberedande utbildning. Den nuvarandegymnasieskolan byggdes i slora drag efter principen att utbudet så långtmöjligt skall motsvara den existerande arbetsmarknaden och den högreutbildningens uppbyggnad. Med det arbetsliv som då fanns var della rimligt.Följden har emellertid blivit all linjernas, grenarnas och specialkursernasmångfald har skapat ett system som är svåröverskådligt för ungdomar ochsvårmanövrerat och kostnadsdrivande för skolhuvudmännen. Än viktigare är attden nuvarande strukturen knappast längre motsvarar de krav som omvärldenställer. Den gymnasieskola som beslutades har på många sättsvarat mot de behov som medborgare och näringsliv givit uttryck för. Internationelltsett har vår gymnasieskola haft ett gott rykte. Den har bidragit till att dengenerella utbildningsnivån bland landets medborgare har höjts. Det finns emellertid ett uppenbart behov av en revideringav studie-vägsstrukluren och innehållets organisation och alt skapaförutsättningar för fortgående förändringar av innehållet. Del förslag jag nulägger bygger på den erfarenhet vi har av gymnasieutbildningen under1980-talel. Min bedömning: Gymnasieskolan skall erbjuda alla ungdomaren treårig gymnasieutbildning av god kvalitet och med hög tillgänglighet.Förutsättningar skapas för fortgående förändringar av utbildningen efterungdomarnas önskemål och med beaktande av förändringarna i arbetslivet och isamhället i övrigi. En övergång till en kursulformad gymnasieskola skall ske. Skäl för min bedömning: Jag har tidigare i skildasammanhang framhållit att de förslag som vid varje givet tillfälle läggs ftaindå bedöms vara den bästa lösningen på ell aktuellt problem eller påförhållanden som behöver förändras. nog kan emelleriid besluten framståsom föråldrade och otidsenliga. För att möta den snabba utvecklingen inomu(-bililningsområdel är det därför viktigt att skapa lösningar som ger förutsättningarför en fortgående utvecklingsprocess. Min avsiktär all med mina förslag nu lägga grunden för en forisati utveckling avgymnasieutbildningen. Grundföruisätlningcn har givits genom de beslut omansvaret för och styrningen av skolan som har fatlat och varssyfte är all lägga besluten långl fram i organisationen, så alt de som berörsav verksamheten i skolan, elever, lärare, 4 1990/91. 1 .saml Nr 85 skolledare, lokalt ansvariga politiker och arbetslivets företrädare,kan Prop. 1990/91:85 utövainfiytande på utbildningen. har tidigare slagit fast att utbildningen iskolan skall vara likvärdig. Jag menar att det är en viktig likvärdighetsfråga att alla ungdomar erbjuds en treårig gymnasieutbildning, oavsett vilken inriktning deväljer. Målsättningen för gymnasieskolan måsle vara att erbjuda alla ungdomar en kvalificerad utbildning som gergrunden för både yrkesverksamhet och fortsatt utbildning. Den viktigaste drivkraften för en fortsatt utveckling av näringslivetoch en fortsatt hög sysselsättning är,som jag lidigare har anfört, medborgarnas kunskaper ochkompetens. Arbetslivet kräver i större utsträckningän goda baskunskaper bådei allmänna ämnen och i yrkesämnen. Gymnasieutbildningen skall gealla möjlighet att göra en utvecklingsinsats i arbetslivet och all själva utvecklas i sitt arbete. En gotl gymnasieutbildning är också viktig för den enskildes personliga utveckling ochlivssituation. Möjligheterna för alla att gåvidare till högre studier måste vara reella. Givetvis kommer kompletteringar för särskild behörighet till högskoleutbildningaratt krävas i många fall, men jag menar att det är väsentligt attgymnasieutbildningen ger en god allmängrund för forisatta studier i högskolan. Gymnasieutbildningen skall vara en etapp i etl livslångt lärande. Desludieförberedande linjerna har fyllt sinuppgift genom de starka kopplingarna till högskolan.Vad gäller de yrkesinriktade linjerna hardenna traditionella koppling inte funnits. Snarare har många lärare ochelever upplevt en motsättning mellan de akademiskatraditioner, som förmedlas genom de allmänna ämnena och dearbetslivsorienterande traditionerna, förmedladegenom yrkesämnena. Den högre utbildningen måsle i ökad utsträckning kunna rekrytera studerandefrån yrkeslivet, studerande som har enyrkesutbildning från gymnasieskolan som grund.Yrkesutbildningen måsle också mol denna bakgrund ge en bred kompetens och en godgrund för fortsatta studier. I detta perspektiv ärdel nödvändigt att ulbildningen i gymnasieskolan innehåller en kärnaav allmänna ämnen som gei' varje studerande oavsett utbildningens inriktning engemensam kunskap alt bygga vidare på.Delta är etl ytterligare led i strävan alt garantera likvärdigheten. Varje kommun skall i fortsättningen svara för att alla ungdomar erbjudsgymnasieutbildning. För alt tillgång till utbildning av skilda slag och med godkvalitet skall säkras kommer jag i det följande att föreslå all del utbildningsutbud som kommunen erbjuder skallvara brett och allsidigt. Den utbildning som gymnasieskolan erbjuder ungdomar riktarsig till de fiesta av samhällets verksamhetsområden. Den nya gymnasieskolan skall utbilda människor som kommer att vara verksamma på framtidens arbetsmarknad. Förändringarsker i snabb takt.