prop · GE03153 · 1990-12-31 00:00:00 — Bedömningen beträffande den som har en dubbelbosättning bör ske enligt samma grunder som anges i kommentarerna till 3 §. Förstameningen har sin förebild i 28 § tredje stycket GFBL. Enligt den bestämmelsen skall en person avregistreras som obefintlig om han vid två mantalsskrivningar i följd befunnits sakna känt hemvist. Den ändrade lydelsen föranleds av mantalsskrivningens slopande. 1 andra meningen ges en särskild regel om personer som folkbokförs med fingerade personupp gifter. Den bestämmelsen kommenteras i avsnitt 8.3. 22 § Prop.1990/91:153 Bestämmelsenansluter till lagen (1989:1007) om överenskommelse mellan , ,, och om folkbokföring. Ibestämmelsen i försia slyckel anges skriftlig form för anmälan enligt lagen. Iandra stycket regleras möjligheten för skattemyndigheten att begära attanmälnings- eller uppgiftsskyldighet skall fullgöras vid personligt besök. Denmöjligheten bör användas sparsamt och endast i de fall då det är av väsentligbetydelse för en riktig folkbokföring. Personligt besök bör kunna begärasexempelvis vid invandring till då detta kan vara nödvändigt på grund avspråksvårigheter och oklara personuppgifter. Paragrafeninnehåller molsvarande anmälningsskyldighet beträffande födelse som anges i 30§ GFBL. Bestämmelsernakommenteras i avsnitt 6.1. Anmälningsskyldigheten anses fullgjord förutomgenom anmälan till en skattemyndighet även då anmälan görs till enförsäkringskassa eller genom flyttningsanmälan via posten. Ibestämmelsen regleras anmälan om inflyrtning från utlandet m.m. I dessa fallmåste anmälan göras till en skattemyndighet eller en försäkringskassa eftersomdet normalt krävs att handlingar som utvisar civilståndsförhållanden m. m.visas upp. Bestämmelsenmotsvarar i huvudsak 34 § GFBL. Anmälan skall göras senast före utresan.Avsikten är att myndigheten före utresan skall ha tillfälle attbegära eventuella kompletterande uppgifter som kan erfordras för prövningen. Iparagrafen anges vilka uppgifter en flyttande är skyldig att lämna. I andra stycket anges att anmälan bör innehålla uppgift om lägenhetsnummer om sådant finns. En skyldighet att ange sådanl nummer kan inte åläggas 138 eftersomdet inte är obligatoriskt för fastighetsägarna att ange sådana Prop.1990/91:153 nummer. I Iredje slyckel anges att ytterligare uppgifter skalllämnas vid inflyttning till landet. 1bestämmelsen anges uppgiftsskyldigheten vid flyttning till utlandet. 1paragrafen, som saknar motsvarighet i GFBL, anges hur anmälan skall göras förbarn . 1 huvudsak motsvarar bestämmelsen vad som gäller enligtpraxis. När det gäller ansökan om kvarskrivning ligger det i sakens natur atten ansökan kan få göras utan att den vårdnadshavare som åtgärden är avsedd attbereda skydd mot deltar. 1bestämmelsen som motsvarar 33 § andra stycket och 37 § andra stycket GFBL gesförutsättningarna för att förelägga någon att anmäla flyttning, att lämnauppgifter för bedömningen av hans folkbokföring eller att anmäla förnamnenligt namnlagen. Paragrafenkommenteras i avsnitt 6.2. Bestämmelserom dödsfall har samlats i begravningslagen. Någon särskild anmälan om dödsfallfrån anhöriga till skattemyndigheten behöver inte längre göras. inte längre medverkar i folkbokföringen fattas alla beslut i förstainstans av skattemyndigheten. Avparagrafensyor5/a stycke följer att skattemyndigheten självmant kan ta upp enpersons folkbokföring till prövning. Ofta lorde detta ske sedan någon annanmyndighet upplyst skattemyndigheten exempelvis om att en person använder enannan adress än den som förekommer inom folkbokföringen. Självfallet skallsedan prövningen ske med iakttagande av förvaltningslagens bestämmelser om bl.a. parters rätt att få del av uppgifter. Bestämmelseni andra styckel anger bl. a. vilken skaltemyndighet det är som skall besluta om folkbokföring för en person som flyttar mellan två län. Genom atl samråds- och underställningsförfarandet avskaffas kan skattemyndigheten i "inflyttningslänet" alltid besluta utan medverkanav 139 det andra länetsskattemyndighet. När beslutet har fattats överförs samtli- Prop. 1990/91:153 ga uppgifter i folkbokföringsregistret från det ena länet lill det andra. Tilldelningenav personnummer är uppdelad mellan skattemyndigheterna ochriksskatteverket. skall endast skattemyndigheterna svara för dennaverksamhet. I första hand skall personnummer fastställas av skattemyndighetennär ett barn på grund av födelse folkbokförs i länet. skallvidare fastställa personnummer i andra sammanhang då en person som saknarsådant nummer folkbokförs av myndigheten. Enligt vissa författningar fastställsockså personnummer för personer som inte är folkbokförda. Detta görs, enligtiredje stycket, av skattemyndighet som utses av regeringen eller myndighet somregeringen bestämmer. Övrigabeslut inom folkbokföringen, exempelvis om kvarskrivning eller avregistrering,skall enligt fjärde styckel fattas av skattemyndigheten i det län där personenär folkbokförd. Bestämmelsernakommenteras i avsnitt 7.2. Paragrafenmotsvarar 9 § andra stycket GFBL. Bestämmelsenmotsvarar i stort sett 57 § andra stycket GFBL. Föreskrifternaom överklagande har behandlats utförligt i avsnitt 7.4. Närdet gäller beslut att folkbokföra en person bör det framhållas att det ärbeslutet enligt 6 § som är det grundläggande överklagbara beslutet om någonsfolkbokföring. Av detta följer att 2 5 §§ inte skall förstås så attskattemyndigheten fattar ett självständigt beslut om att en person skall folkbokförasoch därefter beslutar hur detta skall ske. Entidigare föreskrift om skyldighet för länsrätten att alltid inhämta yttrandefrån beslutsmyndigheten har slopats. I den mån ett yttrande behövs kan ettsådant inhämtas med stöd av 13 § förvaltningsprocesslagen (1971:291). Folkbokföringskungörelsen(1967:495) innehåller en föreskrift om att beslutar om ändring av personnummer. Med ändring torde ursprungligen ha avsetts rättelse av personnummer som åsatts felak tigt. ändrar också med stöd av kungörelsen personnum mer som exempelvis kommit att innehålla en felaktig födelsetid. Även vid könsbyte ändrar personnummer. Föreskriften i fråga har emellertid även använts för att ändra personnummer för personer som ris- 140 Idenmån i sådana fall har vägrat att ändra Prop. 1990/91; 153 ettpersonnummer har det beslutet kunnat överklagas till regeringen. Som anförs iden allmänna motiveringen behöver inte ändring av personnummer längre användassom ett led i skyddet av förföljda personer. Vidare innehållerförvaltningslagen (1986:223) bestämmelser om rättelse av skrivfel och liknande(28 §) och om omprövning av beslut (29 §). Med stöd därav bör även felaktigabeslut kunna ändras av den skattemyndighet som tilldelat personnumret. Medhänsyn till personnumrets stora betydelse i samhället skall det också finnasmöjlighet att överklaga beslut om personnummer till . Somanförts behöver inte längre ändring av.personnummer användas som ett led iskyddet av förföljda personer. Eftersom det är just i sådana typer av ärendensom möjligheten att överklaga beslut om personnummer tillregeringen har använts, finns det inte längre skäl att tillåla överklagande avverkets beslut om personnummer. Iandra slyckel anges aU föreläggande vid vite inte får överklagas. Laglighetenav ett sådant föreläggande får prövas om och när det kommer i fräga att döma utvitet. Bestämmelsenmotsvarar i huvudsak 56 § GFBL och kommenteras i avsnirt 6.4. Ullrycketi 56 § GFBL "böter, högst femhundra kronor" har ersatts med termen"penningböter" med hänsyn till vad som föresläs i prop. 1990/91:68 omändring i m. m. (böler). Eftersom förslagen i nämnda propositionavses träda i kraft har i förslaget till lag om införande avfolkbokföringslagen tagits in en bestämmelse, 9 §, om alt straffet förbrottsom avses i 40 § NFBL skall, intill den , i ställel förpenningböter vara böter, högst femhundra kronor. 14.2 Lag om införande av folkbokföringslagen Avden allmänna motiveringen framgår att den nya lagens regler om var en personskall folkbokföras inte helt överensstämmer med den ordning som gäller. Denya reglerna blir med förslaget tillämpliga efter ikraftträdandet.Kyrkobokföringsärenden som inle är avgjorda vid ikraftträdandet skallöveriämnas lill skattemyndigheten i det län där pastorsämbetetsverksamhetsområde är beläget och avgöras av skattemyndigheten. I den mån det äraktuellt alt pröva en persons folkbokföring med verkan före ikraftträdandetskall delta göras med ledning av gamla lagens regler om bosättning. I övrigtskall skaltemyndigheten tillämpa den nya lagens regler. Ifråga om överklagande av beslut i ett kyrkobokföringsärende som har Prop.1990/91: 153 meddelats före ikraftträdandet skall även gamla lagens regler ombesvär m. m. lända till efterrättelse. Äveni överklagade mantalsskrivningsärenden skall den gamla lagens regler tillämpas. Medupphävandet av den gamla folkbokföringslagen upphör den rättsliga grunden (i10 § GFBL) att föra kyrkoböcker och andra register för kyrkobokföringen. 1stället kommer skattemyndigheten fr.o.m den att föra register ienlighet med vad som följer av lagen om folkbokföringsregister. 1paragrafen anges, för tydlighetens skull, att den som är kyrkobokförd enligtgamla lagen skall anses som folkbokförd på motsvarande sätt enligt nya lagen.Den som är kyrkobokförd på viss fastighet kommer således att vara folkbokfördpå samma fastighel och den som är kyrkobokförd under viss rubrik bedöms somfolkbokförd under motsvarande rubrik. Förslagentill nu föreliggande lagar syftar till att helt utmönstra begreppet"pastorsämbete" ur lagstiftningen och ersätta det med"skattemyndighet". Motsvarande förändringar kommer attgöras på förordningsnivå. Det har därför inte bedömts nödvändigt med någonföreskrift som särskilt anger detta begreppsbyte. Folkbokföringskall inte längre ske i icke-territoriell församling. Tillhörigheten tillförsamlingarna kommer i fortsättningen att betecknas som medlemskap. Dettaframgår bl.a. av förslaget till ändring i församlingslagen. Tills vidare kommerdock i försia hand förordningen (1910:103) angående behörighet attkyrkobokföras i icke-territoriell församling att ha kvar bestämmelser somanknyter till den gamla ordningen. Paragrafen innehåller därför en generellföreskrift om att vad i lag eller annan författning sägs om kyrkobokföring iicke-territoriell församling i stället skall avse medlemskap i sådanförsamling. Paragrafenmotsvarar märmast 36 § GFBL och anger att skattemyndigheten skall pröva frågorom medlemskap i de nationella församlingarna. Den prövning som här blir aktuellavser de fall av fakultativt medlemskap som anges i de särskildamedlemsbestämmelserna för de nationella församlingarna. Sålunda kan t.ex. medstöd av kungl. brev angående Finska församlingens i Stockholmfortfarande, samt om regleringen av dess angelägenheter i stadbosatta personer av finsk härkomst och deras barn om de så önskar bli medlemmari finska församlingen. Somframgår av den allmänna motiveringen (avsnitl 5.1) skall medlem skap i en icke-territoriell församling registreras i folkbokföringsregister. flertalet fall sker detta i samband med attskattemyndigheten prövar en Prop. 1990/91:153 fråga om ändradfolkbokföring. beslut i frågor om medlemskap i enicke-territoriell församling bör, i likhet med myndighetens beslut rörandefolkbokföring, överklagas till länsrätten. Den möjlighet som finns i 62 § GFBL för regeringen attefter ansökan besluta om kyrkobokföring eller mantalsskrivning med avvikelsefrån vad som i övrigt gäller kommer som har angetts i avsnitt 7.4 inte attfå någon motsvarighet i NFBL. Sådana ansökningar har i allmänhet avsettförfluten tid. Regeringen bör även efter ikraftträdandet ha möjlighet atttillämpa 62 § GFBL rörande folkbokföring som avser tid före . Föreskriften behandlas i författningskommentarerna lill 40§ NFBL. Med pastor avses samme pastor som förekommer ireligionsfrihetslagen, dvs. kyrkoherden eller annan präst som ansvarar förhandläggningen av medlemskapsärenden enligt religionsfrihetslagen (1951:680).Att arkivlagens (1990:782) bestämmelser är tillämpliga innebär bl. a. attvederbörande landsarkiv när som helst kan överta arkivhandlingarna frånpastor. Kyrkobokföringsmaterialet kommer även att varunderkastat den sekretess som följer av 7 kap. 15 § sekretesslagen (1980:100). 14.3 Lag om fingerade personuppgifter l§ I paragrafens försia stycke anges förutsättningarna föranvändningen av fingerade personuppgifter. Dessa har redovisats i avsnitt 8.3.Av paragrafen framgår att lagen skall tillämpas på personer som har sådananknyining till landet att hon eller han är folkbokförd här. För atl markera den restriktiva användningen av fingeradepersonupp gifter anges i lagtexten att det skall vara fråga om en uppenbar risk för särskilt allvarlig brottslighet. När det gäller brottslighetens art åsyftas i första hand brotl som är direki livshotande eller som syftar till svår kroppsskada eller grov frihetskränkning och som regleras i 3, 4 och 6 kap. . Genomgående är det fråga om brott mot person som skulle föranleda ett mycket kännbart fängelsestraff om det kom lill utförande. Brottsrisken skall riktasmot den som begär medgivandet. När det gäller Prop. 1990/91:153 att bedömariskgraden måste en samlad bedömning göras av samtliga omständigheter. Det ärdärvid självfallet av särskilt intresse om den eller de som utpekas som hotandehar begått brott av angivet slag. Ettmedgivande får ges endast om behovet av skydd inte kan tillgodoses på annatsätt. Det skall således först övervägas om inte kvarskrivning, besöksförbudeller andra åtgärder är tillräckliga för att skydda personen. Självfalletinnebär inte detta något krav på att sådana skyddsåtgärder verkligen skall haprövats, ulan bedömningen får göras utifrån de förvänlade effekter somåtgärderna kan ha. Ettmedgivande innebär att personen i fråga har rätt att i alla avseenden användade fingerade uppgifterna i stället för de verkliga. När det exempelvis i olikaförfattningar talas om registrering eller annan hantering av personuppgifter ärdet de fingerade uppgifterna som skall komma till användning för den som harfått medgivande. För att avsedd effekt skall uppnås med ett medgivande är detsärskilt angeläget att fingerade uppgifter används inom folkbokföringen.Uppgifterna i folkbokföringsregistren har stor genomslagskraft i samhället ochligger till grund för ett stort antal andra register hos olika myndigheter. Ettmedgivande kan gälla högst . Det är domslolen som i beslutet ommedgivande skall bestämma den tid som behövs för att tillgodose ändamålet medmedgivandet. Somframgår av den allmänna motiveringen är ett av skälen till att användning avfingerade uppgifter införs att en person annars kan spåras med hjälp av deADB-register som bl.a. finns inom folkbokföringen. Elt sådant uppspårande kanockså ske genom att uppgifter om en persons familjemedlemmar används vidsökningen i ADB-registren. För att ytterligare stärka skyddet för en utsattperson föreslås i paragrafens andra stycke en bestämmelse att också enfamiljemedlem till den hotade skall kunna få använda fingerade uppgifter. Dennabestämmelse kan således tillämpas oavsell om familjemedlemmen själv är utsattför något hot. Med familjemedlem avses i första hand barn som varaktigt bortillsammans med den person som behöver skyddas. Lagen utesluter dock inte atten vuxen person som lever tillsammans med den hotade kan få använda fingeradepersonuppgifter som ett led i skyddet av denne. Prövningav ansökan från en enskild person förutsätter enligt paragrafens andra styckeatt har beslutat att inte ansöka för personens räkning.Ansöker personen utan att beslut föreligger skallansökningen avvisas av rätlen. Eftersompersonen i andra hand själv kan ansöka om medgivande hos rätten finns det inteskäl att tillåta överklagande av beslul. Detta framgår aftärde stycket. Normaltföreträds ett barn för vilket båda föräldrarna är vårdnadshava re av dem gemensamt. En sådan ordning när det gäller alt få ett medgivan de för ett barn att använda fingerade personuppgifter skulle kunna omöj- 144 liggöra ett skydd enligtlagen. Särskilt gäller detta när det är den andre Prop. 1990/91:153vårdnadshavaren som är den hotande. I tredje stycket föreslås därför alt densom har fått eller begär medgivande för egen del, också får företräda ett barnför vilket personen är vårdnadshavare tillsammans med annan, om det är denandre som föranleder skyddsbehovet. Enligtparagrafen skall ärendelagen tillämpas vid tingsrättens handläggning avärenden om medgivande att använda fingerade personuppgifter. 1 fråga omtingsrättens sammansättning innebär detta att tingsrätten är domför med enlagfaren domare vid avgörande av ärendet, men att tre lagfarna domare skalldelta bl. a. om det finns särskild anledning lill det (6 § ärendelagen). Tingsrättensbeslut kan överklagas till hovrätten på vanligt sätt. I hovrätten tillämpasbestämmelserna om besvär i 52 kap. . Detta innebär att ävenhovrätten kan höra sökanden eller annan muntligen. Mot hovrättens beslut kantalan föras enligt 54 kap. . Attrikspolisstyrelsen skall bestämma de fingerade uppgifterna och se till attdessa registreras inom folkbokföringen har berörts i den allmänna motiveringen. Detär angeläget att inte fler fingerade uppgifter än nödvändigt kommer tillanvändning i det enskilda fallet. Exempelvis torde del ofta saknas skäl attöverväga användning av fingerade uppgifter om civilstånd och medborgarskap. De överväganden som bör föregå beslut i fråga omomfattningen av de fingerade upgifierna är av sådan natur att någotöverklagande av beslutet inte bör få komma i fråga. En föreskrift om detta harlagits in i paragrafens sista stycke. 14.4 Lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370) 60och 66 §§ och anvisningarna lid 66 § Ändringarna kommenteras i avsnitt 3.2. 14.5 Lag om ändring i Ändringenär en konsekvens av att mantalsskrivningen slopas och medför ingen materiell förändring. Ändringen träder i kraft vilket innebär att laga domstol bestäms av folkbokföringsor ten . 10 1990/91. 1 saml Nr 153 14.6 Lagom ändring i lagen (1991:000) om ändring i lagen Prop. 1990/91:153(1947:529) om allmänna barnbidrag Ändringenkommenteras i avsnitt 3.4. 14.7 Lag om ändring i ÄndringenIförsta stycket atl skattemyndigheten och inte pastorsämbetet skall registreraanmälningar om gemensam vårdnad, är en konsekvens av organisationsförändringeninom folkbokföringen. Beslut om registrering fattas formellt avskattemyndigheten som har hela länet som verksamhetsområde. Detta anges ilagtexten på ett sätt som nära överensstämmer med den nuvarande ordningen. Attregistreringen i praktiken sker på ett lokalt skatlekontor följer bl.a. avlagen (1990:1536) om folkbokföringsregister och förordningen (1990:1293) medinstruktion för skatteförvaltningen. Bakgrundentill det nya andra stycket har behandlats i avsnitt 9. Om anmälan görs hosallmän försäkringskassa eller annan skattemyndighet än den som skall prövaanmälningen bör den kassa eller skattemyndighet som tar emot anmälningen imöjligaste mån kontrollera att lämnade uppgifter är fullständiga och korrekta.Den mottagande kassan eller skattemyndigheten bör dock inte gå så långt i sinmedverkan som att ingående kontrollera om förordnande om vårdnaden harmeddelats tidigare eller om föräldrarna och barnet verkligen är svenskamedborgare. Sådana kontroller bör i stället ankomma på den skattemyndighet somskall registrera anmälningen. Attdet enligt tredje slyckel är till länsrätten som skattemyndighetens beslutskall överklagas hänger samman med organisationsförändringen inomfolkbokföringen. Denorganisatoriska förändringen föranleder övergångsbestämmelser av motsvarandeslag som i lagen om införande av folkbokföringslagen. 14.8 Lag om ändring i religionsfrihetslagen (1951:680) Ändringarnainnehåller inte några förslag till föreskrifter om medlemskap i svenska kyrkan.Kyrkomötets medverkan krävs därför inte i lagstiftningsärendet (punkt 9övergångsbestämmelserna till regeringsformen). Ändringarnaär föranledda endast av att kyrkobokföringen upphör och att dennuvarande kopplingen till överklaganden i ärenden rörande kyrkobok- 146 föring därför inte kanbibehållas. Således medför förslaget inte någon Prop. förändring av ordningenför överklagande av beslut eller åtgärder enligt Somframgår av avsnitt 11.2 skall pastor även i fortsättningen pröva frågor ommedlemskap i . Vem som är pastor framgår endastav folkbokföringskungörelsen (1967:495). När befattning medfolkbokföringen upphör bör pastor i stället definieras i religionsfrihetslagen. Utgångspunkteni förslaget, liksom i folkbokföringskungörelsen, är att det är kyrkoherden somär pastor. bör dock, i likhet med den ordning som gäller, kunnaförordna en annan präst att sköta de uppgifter som enligt lagen ankommer påpastor. Detta kan bli aktuellt om man inom vill bibehållaordningen med flera pastorsexpeditioner inom vissa pastorat. Om någon annanpräst än kyrkoherden förestår en sådan expedition kan den prästen förordnas atthandlägga medlemskapsärenden beträffande personer som hör till expeditionensverksamhetsområde. Även i andra fall då så finner lämpligt skallen annan präst än kyrkoherden kunna förordnas att, vid sidan av denne ellerensam, svara för handläggning enligt religionsfrihetslagen. Förnärvarande kan även andra personer än präster handlägga ärenden enligtreligionsfrihetslagen genom att förordnanden belräffande kyrkobokföringsärenden,enligt paragrafens nuvarande lydelse, automatiskt också omfattar flertaletmedlemskapsärenden. Denna ordning är praktisk för det stora antal rutinbetonademedlemskapsärenden som förekommer. Det skall därför vara möjligtför att förordna exempelvis anställda på pastorsexpeditionen atthandlägga ärenden rörande medlemskap. Försäkran enligt 10 § andra stycket bördock även i fortsättningen endasl kunna mottas av den som är präst. Bakgrundentill paragrafen framgår av den allmänna motiveringen. Enligt7 § första stycket inträder barn i äktenskapet vid födelsen i om båda föräldrarna tillhör kyrkan. Barn utom äktenskapet inträ- , der enligt 8 § första stycket i kyrkan vid födelsen om modern tillhör kyrkan. Medlemskap i i dessa fall har således inte sin grund i något beslut av pastor utan följer direkt av lagen. Därför skall inte den underrättelseskyldighet som anges Iförsta styckel omfatta de folkbok föringshändelser som resulterar i medlemskap i enligt anförda lagrum. får i stället direkt från folkbokföringen, som har tillgång till uppgifter om medlemmar i , besked om att lagens förutsättningar för medlemskap är uppfyllda. Detta innebär attcentralstyrelsens underrättelseskyldighet kan begränsas Prop. 1990/91: 153till de fall där medlemskapet har en annan grund än 7 § första stycket eller 8§ första stycket. Bestämmelseni försia slyckel utgår frän att centralstyrelsen kontinuerligt tillförsfolkbokföringsuppgifter. Genom en ändring i SPAR-förord-ningen (1981:4) kancentralstyrelsen tillförsäkras uppgifter från folkbokföringens s.k.riksaviseringsband. För att pastors prövning skall ha den aktualitet som krävsbör centralstyrelsen förse pastor med de folkbokföringsuppgiftersom han behöver. En pastor skall endast få del av uppgifter över personer i detegna verksamhetsområdet. Pastoratetsekonomiska ansvar för verksamheten har berörts i den allmänna motiveringen. 14.9 Lag om ändring i lagen (1969:621) om ändring i Punkten3 i övergångsbestämmelserna till lagen (1969:621) om ändring i ärvdabalkenföreskriver bl. a. att barn utom äktenskap som fötts före lagens ikraftträdande(den ) ärver fadern om anteckning om barnet före arvfallet hargjorts i faderns personakt. som har utfärdat framgår att sådan anteckning iförsta hand görs efter anmälan från barnet. För anteckning krävs attfaderskapet är tillföriitligen styrkt. nya folkbokföringsorganisationen kommer personakterna inle att användas förregistrering av folkbokföringsuppgifter. Uppgifter om faderskap och andraförhållanden kommer i stället att föras in i folkbokföringens nya ADB-registerenligt vad som följer av lagen om folkbokföringsregister.