prop · GE0358 · 1990-12-31 00:00:00 — : Är uttrycket "utan att döma till ansvar" egentligenadekvat, eftersom rätten i fall då 31 kap. 3 § är tillämplig ju inte"dömer till ansvar" utan endast konstaterar att någon gjort sigskyldig till vissa brott? 2.2.633 kap. 2 § första stycket : Begreppet psykisk störning är ett vidare begrepp än psykisk sjukdom.Man kan fråga sig om begreppet brott bör finnas i paragrafen. : Skall det räcka att brott begåtts under påverkan av enbart"psykisk störaing"? Det nuvarande begreppet själslig abnormitetinnebär väl en mycket allvarligare störaing. Men det är ju kanske bra attlättare än nu kunna döma till lindrigare straff". 2.2.733 kap. 2 § andra stycket RA: Hurmotiveras lagmmmets fängelseförbud? Är det tillräknelighetslä ran, vårdsynpunkter eller något annat som ligger bakom? Fängelseförbu det bör få gälla även när den dömde inte var påverkad av den psykiska 581 störningenvid gärningstillfället men led av störningen vid domstillfallet. Prop.1990/91:58 Humanitära skäl talar för detta. Regeln bör utformas som engrundregel Bilaga 2:2 som säger att fängelse får ådömas bara i vissaundantagsfall. Rättspsykiatriskakliniken i : Det förefaller troligt att förslaget att byta uttrycken"sinnessjukdom" och "annan själslig abnormitet av så djupgåendenatur, att den måste anses jämställd med sinnessjukdom" i 33 kap. 2 §andra stycket mot uttrycket "till såväl art som grad allvarlig psykiskstörning" kommer att tas emot positivt av ett flertal. Men denna synbaraförenkling kommer att medföra motsvarande ökad osäkerhet vid rättspsykiatriskaavgöranden. Det måste starkt framhållas att utförliga särskilda föreskrifterangående bedömningskriterier och hjälpbegrepp är nödvändiga. : Borde man inte i andra meningen skriva "om annan påföljd (syftande påt.ex. skyddstillsyn) ", eftersom man annars kan missförståtexten och tro att innebörden är "om sådan påföljd ---- ".Men även med den meningen blir texten lite konstig, för det är välsjälvklart att om man inte kan döma till någon påföljd, så ska den tilltaladegå fri. Skall självklarheter särskilt uttalas? 2.2.833 kap. 2 § tredje stycket Kriminalvårdsstyrelsen:Det borde finnas ett förbud mot fängelse för psykiskt utvecklingsstörda.Sådana personer far illa på anstalterna. Socialstyrelsen:Definitionen av de utvecklingsstörda som kan bli aktuella måste förbättras t.ex. genom att man talar om "intellektuell funktionsnedsättning". RiksjÖrbundetför Utvecklingsstörda Barn, Ungdomar och Vuxna: En psykiskt utvecklingsstörd far inte väl i kriminalvårdsanstalt, men det finns inte något förbud mot fängelse vid lindrig utvecklingsstörning. Det borde finnas en möjlighet att, trots allmänpreventiva hänsyn, döma till skydds tillsyn. Hur förhåller sig termerna "psykisk störning" och"psykisk utveck lingsstörning" till varandra? Det borde nog stå "intellektuellfunktionsned sättning" i stället för "funktionsnedsättning som avses ". 2.3 Förslaget till lag om ändring i (20kap. 7 § första stycket 4) RÅ:Det är bra att kausalsambandet tas bort när det gäller åtalsunderlåtelse. Avlagtexten kan man dock läsa sig till att det för åtalsunderlåtelse krävs attdet finns en pågående vård. Detta innebär en inskränkning i förhållande tillgällande regler. Institutionenför social- och rättspsykiatri vid : Be träffande åtalsunderlåtelse föreslås en utvidgad användning. Orsakssam band mellan psykisk störning och brott skall ej längre anses vara nödvän digt. Enligt vår mening bör åtalsunderlåtelse dock inte komma i fråga vid mycket allvarliga brott eftersom svåra juridiska problem då kan uppstå . 2.4 Förslaget till lag om rättspsykiatrisk Prop. 1990/91; 58 RÅ:Det kan ifrågasättas om man verkligen skall godta endast ett erkännande somövertygande bevisning (punkt 1). Det bör snarare vara så att erkännandet är enomständighet som mycket starkt talar för att gäraingen har begåtts. Det är braatt en undersökning inte får ske vid bötesbrott (punkt 2). Kravet bör docksnarare formuleras så att brottet inte förskyller böter, annars blir det försnävt. Institutionenför social- och rättspsykiatri vid : Socialberedningenhade föreslagit att enbart misstanke skulle vara tillräckligt för förordnandeom rättspsykiatrisk undersökning. Detta skulle ha inneburit att ett ickeobetydligt antal oskyldiga kunnat få kvarstanna i häkte för att genomgå sådanundersökning. Det nu aktuella lagförslaget bibehåller de gamla kraven på attdet antingen skall föreligga ett erkännande eller övertygande bevisning. Dettaär viktigt, eftersom brottet ej sällan måste vägas in i den rättspsykiatriskabedömningen. Stockholmstingsrätt: Undersökningstideraa bör förkortas men det är mycket enresursfråga. bör även i fortsättningen ha ansvaret förundersökningarna och medge anstånd. Tingsrätten har inte samma möjlighet attbedöma dessa frågor. Frågan om möjligheten att efter en RPU hålla fortsatthuvudförhandling även efter femtondagarsperioden enligt 46 kap. 11 § RB börövervägas. RÅ:År tidsfristerna realistiska? Länsrätteni : Det är angeläget med korta undersökningstider. Naturligt attdomstolen beslutar om anstånd. Det får inte gå slentrian i "särskildaskäl". Kriminalvårdsstyrelsen:Det är bra om väntetiderna, som är längre än någonsin, kan förkortas. Detrör sig ofta om häktade personer. En lösning vore att reglera hur stor del avväntetiden som får tillbringas på häkte, t. ex. högst resten inom rättspsykiatriskorganisation. Det är tveksamt om domstol skall besluta om anstånd. Socialstyrelsen:Det finns skäl för förkortade undersökningstider men , som gäller,är nog rimligt. Undersökningarna behöver inte göras onödigt komplicerade.Anståndsbedömningen i en organisation med ett förändrat huvudmannaskap börgöras av domstol, som ju är den som beställer undersökningen. Rättspsykiatriskakliniken i : Tiden för rättspsykiatrisk under sökning föreslås i fortsättningen minskas . Vi vill betona att den observation på den rättspsykiatriska enheten som sker av lagöverträdare under vistelsen där är ett viktigt led i den rättspsykiatriska undersökningen. Denna observationstid kan inte göras för kort. I många fall är det nödvändigt att låta en undersökning sträcka sig än . Resultatet av en rättspsykiatrisk undersökning har stor 583 betydelseför den lagöverträdare det gäller. Med tanke på rättssäkerheten Prop.1990/91:58 är det därför nödvändigt att rättspsykiatriska undersökningar ocksåi Bilaga 2:2 fortsättningen är kvalitativt goda. Det är möjligt att derättspsykiatriska undersökningarna kan göras mindre omfattande genom attundersökningens innehåll stmktureras. Ett sådant förfarande bör dock utredas gmnd-ligt.Vi föreslår att får i uppdrag att undersöka detta. Rättspsykiatriskakliniken i : Den nuvarande lagstadgade undersökningstiden om sexveckor från det att fallet anmäls till det att det rättspsykiatriska utlåtandetavges föreslås förkortad till en månad för häktade. Detta framstår som oklokt ochi stort sett som omotiverat. Redan nuvarande är ett alltför strängtkrav som till mycket stor del inte kan uppfyllas. Att förkorta ,som den rättspsykiatriska undersökningen förbehålls ett mindre antalsärskilt kvalificerade fall, är dessutom ologiskt. Föratt nedbringa de genomsnittliga undersökningstiderna är det i stället viktigastatt förebygga uppskov eller reducera dessa till ett absolut minimum. Det ärdärför ändamålsenligt att rättspsykiatern ges en realistisk chans att avgeutlåtandet inom lagstadgad tid. Ett seriöst förslag, som sedan årataldiskuterats i rättspsykiatriska kretsar, är för häktade och tremånader för icke häktade. Hårdare krav på skäl för uppskov kan då ställas.Rimligt torde vara att domstolen ensam bara skall kunna ge en månads uppskov engång. Vid behov av ytterligare uppskov föreslås som ett stegrat krav attdomstolen inhämtar yttrande av före beslut. Utskrivningsnämndeni : Anstånd med RPU bör beviljas av och inte domstolsom knappast kan göra någon egentlig prövning. vid : bör även ifortsättningen bevilja anstånd med en rättspsykiatrisk undersökning. Institutionenför social- och rättspsykiatri vid : Utredningsmetoderaa Förslagettrycker starkt på att rättspsykiatriska utlåtandena skall anpassas till detenskilda fallet så att utredningstiderna inte blir för långa, något som vifinner mycket lovvärt. Förslagetatt domstolarna skall besluta beträffande anstånd i stället för som nusocialstyrelsen har sin bakgrund i en rent mtinmässig hantering av dessaärenden. Det är dock tveksamt om domstolarna kan hantera anståndsfrågor bättreän . SSR:Väntetiderna för RPU måste förkortas men tiden måste vara tillräcklig för attundersökning skall hinna göras. Man kanske skall ha en maximitid från det attutredningen påbörjas till dess att den avslutas. Skälen för att medge anståndbör preciseras. : Tidsfristen en månad är i och för sig bra. krävs emellertidtillräckliga resurser. : Den föreslagna tiden är inte realis- Prop.1990/91:58 tisk. Det är en resursfråga och det är knappast möjligt att göra en RPUpå Bilaga 2:2 . , som är tillsynsmyndighet, harstörre möjlighet än domstol att bedöma anståndsfrågan. Rättspsykiatriskakliniken i : Med anledning av det föreliggande lagförslaget uppståreventuellt nya frågeställningar som en rättspsykiatrisk undersökning böromfatta. Skall den rättspsykiatriska undersökningen förse rätten med underlagför ställningstagande till särskild utskrivningsprövning? Skall deträttspsykiatriska utlåtandet ta ställning till om särskild utskrivningsprövningär nödvändig eller ej? Skall utlåtandet rekommendera vilken vårdform som ärlämplig i det aktuella fallet? Skall gärningsmannens uppsåt diskuteras iutlåtandet? Skall utlåtandet innehålla ställningstagande till straffnedsättning? Pågrundval av egna, långvariga och goda erfarenheter, finner vi det intenödvändigt att ett rättspsykiatriskt utlåtande kan avges endast av läkare. Virekommenderar att paragrafen utformas så att ett utlåtande kan avges av läkareeller av psykolog (alternativt assistent/kurator) i samarbete med läkare vidden rättspsykiatriska vårdenheten eller av någon annan läkare som vårdenhetenutser i samråd med . Institutionenför social- och rättspsykiatri vid : För att förkortautredningstiderna krävs att de rättspsykiatriska utlåtandena ges en annan formän vad som är fallet . är de av gammal tradition ofta utformade somhalvlitterära essayer, vilket försvårar en värdering och bedömning avsakinnehållet. Som ett följdförslag till utredningen bör ingå att formen vadgäller rättspsykiatriska utlåtanden ses över så att de blir bättrestrukturerade. Likaså bör formerna regleras för det s. k. teamarbete sombedrivs på många håll, men som saknar rättslig förankring. Härvid börpsykologens medverkan särskilt beaktas. Det har funnits fall där läkare vägratatt ta hänsyn till psykologen under åberopande av att läkaren är den endesakkunnige och likaså har funnits fall där psykologen krävt att få delta i enutredning och därmed förlängt undersökningstiden, trots att psykologtest medhänsyn till det aktuella fallets art tett sig helt ovidkommande. Dådet gäller personlighetsstörda bör särskilt kvalificerade psykologersjälvständigt kunna skriva det sammanfattande utlåtandet. Så är fallet iHolland och . Om psykologerna skall göra detta, bör dock särskilt godkändkvalifikation och särskilt förordnande av föreligga för denenskilde psykologen. SSR:1 paragrafen bör begreppet läkare utvidgas till att omfatta personer med annankompetens (psykologer m. : Förslaget tar inte hänsyn till den förändradeundersökningspraxis som utvecklats inom rättspsykiatrinoch speglar sålunda ej på ett tillfredsställande sätt dagens verklighet. Sedanca skriver psykologerna vid den rättspsykiatriska 585 klinikeni en stor del av de utlåtanden som kliniken avger. 1990/91:58 sker självfallet i nära samarbete med medicinsk expertis. Liknande förfa-Bilaga 2:2 rande tillämpas också i mindre omfattning på andra håll. Psykologeraatorde med sin kvalificerade psykodiagnostiska och psykoterapeutiska utbildningvara väl lämpade för just den typ av arbete som rättspsykiatriskundersökningsverksamhet utgör som ett komplement till den medicinskaexpertisen. Psykologeraas sätt att arbeta har också bidragit till att förkortaundersökningstiderna. Motbakgmnd av ovanstående anser psykologförbundet att psykologer även juridisktkan ansvara för rättspsykiatriska/rättspsykologiska utlåtanden. Viföreslår därför att lagtexten ändras så att den inrymmer den praxis som idagtillämpas i fråga om psykologernas arbete inom rättspsykiatrin. Detta tordekunna åstadkommas genom att första stycket första meningen i paragrafen får följandelydelse: "Utlåtandet vårdenheten eller av någon annan somvårdenheten utser." Sverigesdomarejörbund: Förhållandet mellan första och tredje styckena är svårt attförstå. Vilka fall åsyftas? Häktade som är intagna i häkte? 2.4.5 9och 10 §§ Rättspsykiatriskakliniken i : Genom att antalet rättspsykiatriska undersökningarkommer att minska avsevärt blir § 7-undersökningen ett tungt instrument. Menmåste den inte ses över? Institutionenför social- och rättspsykiatri vid : gäller att omnågon som är intagen för sluten psykiatrisk vård gör sig skyldig till brott såkan han dömas till fortsatt sådan vård om vårdbehovet är uppenbart. Detta bedömsidag av en central myndighet, nämligen rättsliga rådet i socialstyrelsen.Förslaget innebär att det är tillräckligt att den lokala vårdgivandeöverläkaren yttrar sig om vårdbehovet. Vi finner detta mindre bra eftersom detkan leda till att en person som är i behov av vård men som "störtordningen" på sjukhuset inte längre anses vara i behov av vård. Det ärbland annat därför lämpligare med en central instans vilken även skapar störreenhetlighet. Överläkaren i en viss sektor kanske möter en eller två patientertillhörande denna kategori . RSMH:Skall verkligen en § 7-undersökning vara tillräcklig för tvångsintagning?Dessa undersökningar kan ibland vara ganska bristfälliga. 2.5 Förslaget till lag om rättspsykiatrisk vård 2.5.1 Allmänt Kritninalvårdsstyrelsen:Förslagen medför sannolikt ett ökat antal som döms till skyddstillsyn och har behov av psykiatrisk vård. har frivården oerhört svårt att få hjälp av psykiatrin. bordetrycka på om detta, t. ex. i pågående förhandlingar med Landstings- Prop.1990/91: 58 förbundet. Psykiatrin måste, troligen med lagens hjälp, tvingasställa upp i Bilaga 2:2 dessa fall, av frivårdsklientelet. Socialstyrelsen:Om det sker en regionalisering av vården måste det leda till att tillräckligaresurser tillskapas. Häktestiderna bör då kunna förkortas ochkriminalvårdsstyrelsen bör kunna få hjälp med svårare patienter. Ett intimtsamarbete behövs. Rättspsykiatriskakliniken i : Förslaget om rättspsykiatrisk vård är från flerasynpunkter tilltalande men framstår också som en något svajande kompromissmellan flera olika intressen. Lagförslaget innehåller en del motsägelser. Å enasidan skall den rättspsykiatriska vården vara samma som den psykiatriska, men åandra sidan måste den regleras av en särskild lag. Å ena sidan skall denrättspsykiatriska vården vara något av en huvuduppgift för rättspsykiatrin, menå andra sidan kan den likaväl bedrivas inom allmänpsykiatrin. Å ena sidan skallden rättspsykiatriska vården kunna vara frivillig (enligt HSL), men å andrasidan får vårdverksamheten inte längre ta någon befattning med sin patientsedan påföljden upphört, hur angelägen och hjälpsökande patienten än är. Detfinns i konstruktionen av den rättspsykiatriska vården ytterligare enbesvärande paradox: Å ena sidan har man menat att kriminalvårdens psykiatriskavårduppgifter skall fullgöras av den allmänna sjukvården, men å andra sidanföreslår man att psykiskt störda personer som begått brott skall varadefinitivt uteslutna från den civila psykiatriska vården. Man har anledning atträkna med att av en fungerande rättspsykiatrisk vård kommer attge en mängd erfarenheter som i sin tur ger anledning till större och mindreförfattningsändringar. Detär givetvis av stor vikt, att den nya sammanslagna rättspsykiatriskaverksamheten får en väl förberedd start. Den rättspsykiatriska vården behöveren starkare inramning än den lagen ensam kan ge, och verksamheten måste så långtsom möjligt präglas av en inre logik och meningsfullhet. Detbör skrivas i propositionen eller i annan förklarande text, att man med rättspsykiatriskvård avser sådan psykiatrisk vård, frivillig eller påtvingad, som motsvararvårdbehovet hos personer som undergår brottspåföljd eller är frihetsberövadepå gmnd av brottsmisstanke. I den mån de vårdbehövande intagits på rättspsykiatriskvårdenhet med tvång, skall tvångsvården upphöra senast i och med att det avåklagare eller domstol beslutade frihetsberövandet upphört. En följdsats avdetta resonemang borde vara, att något vårdintygsförfarande aldrig bliraktuellt för att bereda någon rättspsykiatrisk vård. Eftersom frihetsberövandetbeslutats av annan myndighet, bör ett enklare remiss- och beslutsförfarandevara tillfyllest (utom naturligtvis för påföljden rättspsykiatrisk vård). : Vårdbehovet skall tillgodoses i samma utsträckning oavsett om det rörsig om psykiatriska besvär eller en blindtarmsinflammation. Man måste skapa enorganisation där dessa minimikrav tillgodoses. Utskrivningsnämndeni : Det kan ifrågasättas om det be hövs två skilda lagar eller om det inte går att föra samman den psykiatriska tvångsvården och den rättspsykiatriska vården till en lag. placering ochförflyttningar skall avgöras av huvudmännen. Det blir därför Prop. 1990/91:58 samma schackrande som i dessa frågor. Institutionenjör social- och rättspsykiatri vid : Den nu införda termenrättspsykiatrisk vård är här förrädisk eftersom den döljer den skillnad sommåste finnas mellan ett sakkunniguppdrag åt en domstol och ett vårduppdrag.Behövs denna term, som skall ersätta tidigare terminologi med genom årenvarierande namn; psykopatvård, sociopatvård, vård för särskilt vårdkrävande,vård på riksenhet. Termen rättspsykiatrisk vård är hämtad från engelskan menden är inte behövlig och bidrar till att skapa en för denna patientgmppdiskriminerande skillnad. JUSEK:Gränskonflikterna mellan kriminalvården och den psykiatriska vården måstelösas. Det måste finnas psykiatrisk vård inom kriminalvården. Socialstyrelsen:Placeringen av dömda till rättspsykiatrisk vård bör skötas avsjukvårdshuvudmännen. Rättspsykiatriskakliniken i : En fömtsättning för det nu framlagda förslaget tillreglering av behandlingen av psykiskt störda lagöverträdare sägs vara att denrättspsykiatriska verksamheten tas över av landstingen. Vi anser att dettakommer att äventyra den rättspsykiatriska undersökningsverksamheten. Det ärsvårt att tänka sig att undersökningsverksamheten verkligen blir självständigoch oväldig, som man kan kräva från rättssäkerhetssynpunkt, om samma huvudmanskall bedriva både undersökningar och psykiatrisk vård av de psykiskt stördalagöverträdarna. Sannolikt kommer rättspsykiatriska undersökningar att ges enlåg prioritet inom landstingens ekonomiska ramar. Landstingskommunalt huvudmannaskapför rättspsykiatrin är ingen fömtsättning för att undersökningsenheten ochbehandlingsenheten skall kunna samarbeta med varandra. Rättspsykiatriskakliniken i : 3 § bör ges följande lydelse: "Rättspsykiatrisk vårdges på rättspsykiatrisk vårdenhet eller på sådan psykiatrisk vårdenhet elleravdelning som enligt förordnande anslutits till denrättspsykiatriska enheten." Insitutionenför social- och rättspsykiatri vid : Den s. k. ASV-gmppen föreslog dels att en redan påbörjad regionalisering av den psykiatriska vården för här berörda patientkategorier skulle införas och dels att den undersökande delen av rättspsykiatrin i stort sett skulle avskaffas Gfr "Avskaffa rättspsykiatrin"). ASV-gmppen föreslog även att landstingen skulle vara huvudman. I justitiedepartemen tets promemoria (s. 15) anges att den skisserade lagregleringen av det rättspsykiatriska undersökningsförfarandet skulle vila på fömtsättningen att ASV-gmppens förslag genomförs även vad gäller huvudmannaskapet. Vi kan inte dela denna uppfattning. Det är inte alls självklart att landsting en skall vara huvudman för denna verksamhet (nr 49 1985, Statsanställd 1986). De rättspsykiatriska undersökningama utförs 588 päuppdrag av domstolar, dvs. Landstingen kan Prop.1990/91:58 knappast handha omhändertagandet av icke vårdbehövande (häktade)Bilaga 2:2 personer, något som skulle innebära en form av kriminalvård. 1Danmark ligger de rättspsykiatriska undersökningarna underjustitiedepartementet och man kan fråga sig om inte detta vore lämpligt också iSverige. Många av problemen inom det rättspsykiatriska undersökningsväsendet ärav sådan art att de kräver en central huvudman med insyn i de krav som ärnödvändiga i en domstolsprocess. : Den rättspsykiatriska vården måste regionali-seras och försesmed resurser. Annars får vården dålig kvalitet. : 1 3 § sägs var sådan vård får ges och där nämns inget omkriminalvårdsanstalt. Men i 12 § ges ändå vården i sådan anstalt. Liggerförklaringen i 7 §? RSMH:Att vården skall få ges vid enheter där vård enligt den nya lagen ompsykiatrisk tvångsvård bedrivs anser vi som negativt. Det innebär att man kanvårda denna gmpp vid de gamla mentalsjukhusen, som har helt otillräckligavårdresurser. Kriminalvårdsstyrelsen:Rättspsykiatrisk vård är bl. a. avsedd för personer som under pågående straffavtjänandeför någon tid blir i behov av psykiatrisk vård. Men i förslaget är ett avkriterierna att vården skall ske mot patientens vilja. Liksom en fånge kan varamotiverad och frivillig för vård av magont, kan han också vara det förpsykiatrisk vård. Är han det förefaller det ändå bäst att han får rättspsykiatriskvård. Länsrätteni : Skissen till lagförslaget om rätt för regeringen eller, efterbemyndigande, att förbjuda vissa behandlingar är bra men torde fömtsättaett positivt lagstöd från (för olika former av tvång). Rättspsykiatriskakliniken i : Inför en 8 a § i lagen med följande innebörd:"Sedan någon efter intagning för rättspsykiatrisk vård befunnits lida aven sådan psykisk störning eller eljest vara av sådan personlig beskaffenhet,att psykiatrisk tvångsvård på allmänpsykiatrisk avdelning framstår somuppenbart lämpligare än den rättspsykiatriska vården, får han genom utfärdandeav vårdintyg överflyttas till vård enligt lagen (1987:000) om psykiatrisktvångsvård. I förekommande fall skall åklagare underrättas." Vidfall av rättspsykiatrisk vård såsom brottspåföljd beslutar omöverflyttning enligt första stycket, sedan åklagare beretts tillfälle attinkomma med yttrande. SHSTF:Det borde skrivas mer om de speciella vårdbehoven och behandlingarna. Vårdenär nu i många fall bristfällig. Det borde skrivas in att det måste finnas endetaljerad behandlingsplan. RSMH:Tvångsinslag i vården såsom tvångsmedicinering, elchockbe- 589 handling,bältesläggning etc. måste regleras med största möjliga respekt för Prop.1990/91:58 Vi anser att hänvisningen till bestämmelserna Bilaga 2:2 somreglerar detta i lagen om psykiatrisk tvångsvård ej är tillfyllest. socialstyrelsenskall gå in i efterhand och eventuellt förbjuda behandling sommedför risk för irreversibla skador är klart otillfredställande. prövningmåste göras innan behandlingen sätts in. ianstalt reglerar noggrant vad som är tillåtet. Det är svårt att förstå varför dennagmpp lagöverträdare skall ha ett sämre rättsskydd än "vanliga" lagöverträdare.Tillstånd för tvångsmedel i en behandlingsplan skall i : Det är en god tanke att låta patienter vistas utanförvårdanstalten, men det måste ges klara föreskrifter. Länsrätteni : Vad menas med "återstoden" av vårdtiden. Varför skall intelänsrätten pröva frågan om vistelse utanför området? Länsrätteni : Man frågar sig beträflfande länsrättens hörande av sakkunnig (14 §andra stycket) om läkaren alteraati vt skall ingå i rätten. Erfarenheternavisar att det är bra med en läkare i beslutsorganet. Påtagligrisk enligt 17 § är svår att avgöra. I en vårdlag bör vårdaspekter vara detfrämsta men risken för återfall måste ändå finnas med i bedömningen avvårdbehovet. En omformulering bör ske. Länsrätteni : Det är logiskt att länsrätten prövar utskrivningsfrågorna.