prop · GE0329 · 1990-12-31 00:00:00 — garantistockarna avvecklassnabbi, men verkels erfarenheter torde fortfa- Prop. 1990/91:29 rande vararelevanta. Verket har även betydande erfarenhet av statlig Bilaga 2 låneverksamheiav stödkaraklär inom systemet för regionalpolitiskt stöd. Fartygskreditgarantisystemetmed dess ofta stora garantibelopp har givit många exempel på att del kan varasvårt att vid handläggningen av ett enskilt ärende förena näringspolitiskaöverväganden med stalsskuldspolitiska bedömningar. Garantierna är elt medel(kanske det enda som slår lill buds) att uppnå näringspolitiska mål, ochsärskilt när handläggningen ligger hos en fackmyndighet kan näringspolitiskaöverväganden komma att påverka besluten mer än rent stalsskuldspolitiskabedömningar. Del händer atl man går in i garantiengagemang med relativt storrisk för förluster för alt över huvud taget kunna uppnå de näringspolitiskamålen. Verkethar därför uppfattningen att de stalsskuldspolitiska övervägandena främstmåste ske när man fastlägger de ramar inom vilka fackmyndighetens garantigivningskall ske. Det övervägande flertalet garantiärenden är inle av en sådanstorlek atl de, tagna vart för sig, har några mätbara statsskuldspolitiskakonsekvenser. För de fåtaliga beloppsmässigt mycket stora ärendena kan situationenvara en annan, och särskilt gäller detta garantigivning utanför fastlagdaramar. SINDdelar därför kommitténs uppfattning att RGK såsom ansvarigt förstatsskuldspolitikens genomförande även framledes bör spela en aktiv roll inomkreditgarantisystemet. RGK bör såsom kommittén föreslår svara för prövningen avalla garantier för lån i utländsk valuta och för lån i svenska kronor påutländsk marknad. Vidare bör RGK svara för '.ästställandet av ramar för garantigivningeni de fall då sådana ramar skall fastställas och delta inte sker genom beslul avregering eller riksdag. RGKs prövning av enskilda garantiärenden bör däremotbegränsas till att gälla enbart stora garantibelopp utanför tidigare fastlagdaramar. Det av kommittén föreslagna beloppet 50 milj. kronor kan vara enlämplig beloppsgräns för sådan ärendeprövning. SINDansluter sig vidare till kommitténs uppfattning att böravlastas förvahningsärenden och finner förslagen med detta syfte inom kreditgaranliområdetväl avvägda. utförligt refererar har flera utredningar tidigare be handlat fartygskreditgarantisystemet. De har bl.a. konstaterat att en från vissa synpunkter önskvärd samordning till en myndighet av ärendenas handläggning omöjliggjorts av all RGK varit en myndighet. Detta hinder är nu undanröjt. har dock beslutat om avveckling av fartyskreditgarantisystemet, vilket minskat angelägenheten av en övergång till samordnad handläggning. Inga nya garantier får beviljas efter utgången av . Handläggningen av garantiärenden kommer i fortsättningen endast all gälla beståndsvård av redan beviljade garantier. Garantistocken minskar snabbi. Från per har den minskal till per . SIND bedömer att minskningen kommer att fortsätta i relativt snabb takt. Dock torde man få räkna med att några enstaka av de relativt få garantier som utfärdats med 12 eller i något fall löptid kommer alt leva kvar ända lill omkring . denekonomiska och riskmässiga bedömningen av dessa ärenden torde Prop.1990/91:29 liksom komma atl finnas inom SIND. Verket ansluter sigdärför lill Bilaga 2 kommitténs förslag alt ingen ändring bör göras av delbefintliga systemet för fartygskrediler. SINDfinner del närmast självklart alt en aktiv roll för RGK inom kredilgarantisystemetförutsätter en kompetens för riskprövning inom kontoret och alltså all en sådankompelens bör byggas upp. När resurser satsas på sådan kompelens, blir detnaturligt alt kompetensen utnyttjas även för de andra myndigheter somhandlägger kreditgarantiärenden. Verket tillstyrker därför kommitténs förslagalt RGK efter kompetensuppbyggnad inom riskprövningsområdet tilldelas entillsynsfunktion vad gäller kredilgarantihanteringen. I denna funktion böringå att utfärda föreskrifter och allmänna råd för garantigivning ochuppföljning samt att ta initiativ lill utbildningsinsatser på området. Även vadgäller utlåning över statsbudgeten med stödinslag bör en motsvarande centraltillsyns- och rådgivningsfunktion placeras hos RGK. Omkreditgarantier enligt kommitténs förslag prissätls så att systemet blirsjälvbärande genom att såväl administrativa kostnader som kreditrisker täcks,innebär detta att garantisystemet ges kommersiella villkor. Eftersom justsvårigheter för företagen alt på kommersiella villkor finansiera olika församhället önskvärda projekt ofta är en väsentlig del av bakgrunden till atl ettgarantisystem införs, kan en risktäckande garantiavgift medföra atlgarantierna blir ointressanta för företagen. Kommitténs förslag innebär då attstaten avhänder sig ett medel att påverka företagens beleende i för samhälletönskvärd riktning. Ikapitel 5.6 hävdar utredningen att upplåning inom en affärsverkskoncern bör skegenom affärsverkets försorg och undanlagsvis genom ett dotterbolag. Iflera affarsverkskoncerner har redan bildats internbanksfunktioner och därmedförekommande övriga funktioner såsom ansvar för koncernens långfristigafinansiering etc. I vissa fall har denna finansfunktion etablerats i bolagsformav de skäl som bl.a. anförts av utredningen beträffande riksgälden. Vi ser frånFFVs sida att den funktion som återfinns inom affärsverkskoncernen, d.v.s.AB FFV Finans erhåller på samma sätt fullt ul möjligheten atl fungera på för enaffarsverkskoncern eflFektivl och rationellt sätl. Vi tror även att den professionalismsom sålunda byggs upp dels hos respektive hos riksgälden är tillgagn för båda parter både kommersiellt och mentalt. Vattenfallhar inget att erinra mot kommitténs förslag vad avser kreditga rantier. För att erhålla eflFektiva och aflförsmässiga förutsättningar irelatio nerna till koncernens bolag bör aflFärsverket få vidgade befogenheter att självständigt ingå borgen för lån som bolagen upptar på marknaden. 5.10 Fullmäktigei riksbank Prop. Bilaga 2 Fullmäktigedelar riksgäldskommilténs bedömning att del statliga kredilgarantisystemet ärsplittrat och i behov av cflFektivisering. Kommitténs förslag att geriksgäldskontoret elt större ansvar såväl vad gäller beslut om som tillsyn av kredilgaranliärendenskulle därför undanröja de redovisade bristerna. Förslaget innebär samtidigtall regeringen avlastas en rad förvaltningsärenden. Fullmäktigedelar också kommitténs mening att ekonomiska risköverväganden bör få ettstörre inflytande vid garantibesluten. En mer differentierad prissättningbaserad på riskbedömning med syfte atl göra verksamheten självbärande är enliglfullmäktiges mening angelägen. Fullmäktigetillstyrker riksgäldskommitténs förslag att ge ett vidgatansvar för den statliga kreditgarantigivningen. Kommitténanser alt riksgäidskontoret bör spela en mer aktiv roll än inomdet statliga kreditgarantisystemet. Vihar inga invändningar mol det resonemang som kommittén åberopar som grund försitt ställningslagande. Däremot saknar vi en analys av de komplikationer somkan uppkomma vid del praktiska genomförandel av förslagen om ett vidgat ansvarför . Kommitténutgår från att omfattningen av statliga garantier kommer att minska. En sådanutveckling ter sig sannolik. Den innebär emellertid att garanliärenden sominnefattar en vidare bedömning än en strikt ekonomisk relativt sett kan kommaalt öka i omfattning. När det gäller ansvaret för riskprövning kan del därförbli svårt all upprätthålla en strikt gränsdragning mellan riksgäldskonlorets ochregeringens uppgifter. I vår egenskap av ett av kontrollorgan anservi del viktigt att ansvars- och kompetensreglerna för myndigheten resp.regeringen blir så klara och entydiga som möjligt. Enligl vår uppfattning harkommittén ägnat hithörande problem för litet uppmärksamhet. Vihar inhämtat atl de ADB-baserade redovisningssystemet för verksamheten medstatliga garantier, syslem KG, försl kommit i produktion vid riksgäidskontoret.Kontoret saknar alltså egen praktisk erfarenhet av hur systemet fungerar.Kommittén anser emellertid atl det bör anförtros ål kontoret all gentemot andramyndigheter som handhar kreditgarantier fungera som samordnare och rådgivareför garantigivning och som initiativtagare till utbildningsinsatser. Ikontorets uppgift skulle också ligga att åstadkomma rationaliseringar ochförenklingar i hanteringen av garantier. Somvi ser det är det mindre lämpligt att tilldela de tillsynsuppgifter avseende kreditgarantier som kommittén förordat så länge syslem KG inle är praktiskt prövat vid riksgäidskontoret. Tilläggas kan all del så sent som vid vår granskning av riksgäldskonlorets bokslut för /88 noterades missvisande saldon avseende riksgälds konlorets fordran på garanlitagare. Vår bestämda slutsats blir all riksgälds- 100 kontoretinle bör åläggas ett vidgat ansvar på kreditgaranliområdet förrän Prop.1990/91:29 redovisningsrutiner m.m. konsoliderats. Ävennär del gäller garantier anser att del inte skallföreligga någon risk för misstanke att verksamhetsgrenarskall konkurrera sinsemellan. Det skall dessutom inle kunna ifrågasättas atl eltmål om statsskuldspolitiken nås på bekostnad av aflTärsmässiga mål förmyndigheter och aflfärsverk, som är beroende av för sinupplåning. Inle heller del omvända bör kunna misstänkas. Kommitténföreslår även atl riksgäidskontoret skall bygga upp egen kompelens förriskprövning (s. 97). I praktiken är del fråga om ren bankverksamhet. Då börden också bedrivas i andra former än en statlig myndighet för att bli eflFektivoch konkurrenskraftig. 5.13 i (LO) LOstöder vidare kommitténs förslag till sammanföring av statens kreditgarantigivningtill riksgäidskontoret samt avlastning av kreditgarantigivning från regeringenutom vad avser överklaganden. 6 Den statliga betalningsverksamheten Kommitténhar tagit upp flera frågor med nära anknytning lill den del av RRVs verksamhetsom arbetar med bl.a. betalningar lill och från staten, redovisning, prognoseroch kreditgarantier. Man berör då också frågor som gäller ändradeansvarsförhållanden mellan riksgäidskontoret och RRV. Ett långtgåendealternativ som prövats är att föra samman RRVs ekonomiska avdelning medriksgäldskontoret. Kommittén har valt atl inle föreslå några sådana lösningar.Däremot föreslås ett utvidgat samarbete mellan de båda verken. RRV delar dennaslutsats. Denverksamhet med ekonomisk styrning och uppföljning som RRV bedriver inom ekonomiska avdelningen har i ökande utsträckning nära samband med såväl förvaltnings- som redovisningsrevisionen. Ett framträ dande inslag i revisionsverksamheten är atl stödja departement och myn digheter bl.a. i samband med den nya budgetprocessen. Ekonomiska avdelningen svarar för betydande uppgifter vad gäller utveckling av regler, metoder, system och rutiner som stödjer detta förändringsarbete. Alla delar av RRV har således vikliga uppgifter i detta sammanhang. För all kunna fullfölja detta arbete krävs all verket kan arbeta vidare efter den strategi som utvecklats och med den inre arbetsorganisation som byggts upp. Den kraftsamling som görs måste få verka vidare med obruten styrka om man inte skall riskera etl bakslag i strävandena med reformarbetet. RRV vill ocksåunderstryka, vilket även kommittén noterat, att en Prop. 1990/91:29 delning avden ekonomiska avdelningen kan ledat till störningar och Bilaga 2 minskadeffekt i arbetet med hänsyn till de starka produktionssamband som finns inomverksamheten. RRV anser att det inte är till fördel varken för statsmakternaeller de enskilda myndigheterna att splittra de centrala funktionerna förekonomisk styrning och uppföljning på flera organ. Med hänsyn till de bristersom finns på många håll vad gäller ekonomikompetens i statsförvaltningen ärdet nu angelägnare än någonsin att verksamheten hålls samman. Verketvälkomnar förslagen till utbyggt samarbete mellan och att de konkreta samarbetsområdena lyfts fram på della sätt skapas fömtsättningarför slagkraftiga gemensamma insatser utan att man behöver riskera sådana eflFektivitetsförlustersom skulle kunna uppkomma till följd av ändringar av ansvarsförhållanden. Bankinspektionentillstyrker atl en utredning tillsätts med uppgift att klarlägga gränsdragningsfrågori del statliga betalningssystemet. 6.3 Allmänna pensionsfonden (1 3:e fondstyrelserna) Kommitténföreslår alt riksgäidskontoret får ett huvudansvar för bevakningen av regelslyrdakassaflöden i den statliga betalningsverksamheten. En förstärkning bör göras avresursernas för prognoser på detta område. Riksgälskontorel gör f n. prognoserför för det dagliga utfallet av in- ochutbetalningar på statsverkets checkräkning m.m. RRV gör också finansstalistiskaprognoser, som mestadels har en längre tidshorisont än riksgäldskonlorets.Denna verksamhet är av väsentligt större omfattning än riksgäldskonlorets. Kommitténdiskuterar olika samordningsmöjligheter ett alternativ anges vara atl heladen ekonomiska avdelningen på RRV (bortåt 100 anställda!) förs över till riksgäidskontoret.Kommittén anser det emellertid inte möjligt att inom ramen för gällandeutredningsuppdrag föreslå lösningar som innebär en större överflyttning frånRRV till riksgäidskontoret. I stället föreslås att man tillsätter en särskildutredning för att belysa dessa frågor. Kommittén räknar dock med en successivtutbyggd kompetens för bl.a. prognosverksamheten inom . Totaltberäknas de utvidgade arbetsuppgifterna byggas ut med 5-7 tjänster. Pådetta område föreligger återigen risk för konflikt med penningpoliti ken. styrningar av betalningsströmmarna påverkar samhällsekonomins likviditet, som är ett av vikliga interme diära mål. Detta bör givetvis beaktas i den särskilda utredning som föreslås bli tillsatt. 6.4 Affärsverken FFV Prop. Bilaga 2 Ikapitel 6.2 diskuteras statens betalningssystem. FFV ser del som mycketangeläget atl i samband med placering/upplåning hos riksgälden kunna likvideradessa över aflFärsbankskonton hållna för riksgäldens räkning. Skallutlandsupplåning till aflfärsverken eller deras närstående internbanksfunktionerske måste detta också kunna ske över valutakonton hållna i olika aflFärsbanker. Ikapitlet i övrigt sägs alt den primära funktionen i betalningssystemen är atttillhandahålla de statliga myndighetema eflFektiva och säkra belal-ningstjänster.Vi utgår från atl konkurrens är bästa sättet att uppnå kostnadsbesparingar förriksgäldskontoret och därför bör andra vägar än postgirot prövas, i synnerhetgäller detta såväl riksgäldens som myndigheters och aflfärsverkensutlandsbetalningar. 6.5 Fullmäktige i riksbank ,och riksgäidskontoret har lillsammans en central funktion iden statliga betalningsverksamheten. svarar för statensupplåning, medan riksrevisionsverkel förvaltar det statliga betalningssystemetoch kontrollerar statsverkets checkräkning i . Kommitténslår i sitt betänkande fast atf både och riksrevisionsverkethar betydelsefulla uppgifter vad gäller del statliga betalningssystemet varfören samverkan mellan myndigheterna skulle vara lill fördel. Riksgäldskommitténhar övervägt olika altemativ för samverkan i fråga om prognosverksamhet ochbetalningssystem men funnit frågan vara av så stor betydelse att en särskildutredning bör tillsättas med uppgift atl utreda gränsdragnings- ochsamverkansfrågor gällande det statliga betalningssystemet. Riksgäldskontoretoch skulle vara betjänta av samverkan på en rad områden.Ansvarsfördelningen mellan myndigheterna är mycket oklar.Fullmäktige tillstyrker därför kommitténs förslag atl tillsätta en särskildutredning med uppgift att klarlägga ansvars-och gränsdragningsfrågor rörandedet statliga betalningssystemet. Fullmäktige har i tidigare remissvar påriksrevisionsverkets promemoria angående det statliga betalningssystemetframfört samma förslag. Detär också viktigt att någon av myndigheterna ansvarar för förvaltningen avstatens kassaflöden. Det är dock enligt fullmäktiges mening inte självklart alldetta ansvar skall tillföras . Eftersomde statliga betalningarna görs via statens checkräkning i riks banken har de avsevärd inverkan på likviditeten i banksystemet. Frågan om hur statens kassaflöden styrs är därför av vital betydelse för penning politiken och därmed av stort intresse för . Fullmäktige anser alt frågan om ansvaret för den statliga kassaförvaltningen närmare bör utredas. Kommitténhar övervägt olika alternativ för samverkan mellan riksrevisionsverkel ochriksgäldskontoret i fråga om prognosverksamhel och betalningssystem. Vi delarkommitténs uppfattning atl frågor om organisatoriska förändringar bör utredasi ett större sammanhang. Exempellämnas också på områden där samverkan i projekt och löpande verksamhet kanstarta . Viinstämmer i uppfattningen alt samverkan inom exemplifierade områden förefallernaturlig och kan vara gynnsam för de båda verken. kan man dockkonstatera att verkens intressen i vissa fall ligger så nära varandra all enprecisering av respektive verks ansvar inte alldeles lätt låter sig göra. Sedanriksgäldskoniorei blivit en myndighet under regeringen är detriksrevisionsverket som har ansvaret för revisionen av . Ettutvecklat samarbete får inle leda till att revisionens obundenhet sätts i fara.Åtminstone teoretiskt sett ökar riskerna härför i den mån samordningen drivs sålångt all redovisningsprinciper och andra system hos redansanktionerats genom samverkan med riksrevisionsverkel. Vi förutsätter attdessa frågor uppmärksammas. Ibetänkandet nämns att del är naturligt all riksgäidskontoret medverkar i RRV:sprojekt beträffande införandel av en räntefaktor i anslagssyslemet.Bankföreningen skulle hälsa med tillfredslällelse om detta projekt gavs prioritet.Genom en sådan lösning skulle möjligheter skapas för en ökad konkurrens omsåväl de statliga betalningarna som myndigheternas placeringar och en sådanreform bör kunna leda lill väsentliga besparingar för statsverket. Införandelav en räntefaktor i anslagssyslemet är därför ett naturiigt komplement till enliberalisering av de statliga betalningarna. Kommitténföreslår att en utredning tillsätts som närmare skall titta på samverkan mellanRRV och samt atl skall medverka i olikaprojekt. SFF har inget att invända mot detta Propositionen...................................................... ... 1 Propositionenshuvudsakliga innehåll........................ ... 1 Utdragur protokoll vid regeringssammanträde 1990................................................................. ... 2 2Allmänna utgångspunkter.................................... ... 2 3.1Mål och restriktioner för stalsskuldspolitiken....... ... 5 3.2Samordning mellanstatsskuldspolitiken och penningpolitiken. 4 Slatsupplåningen............................................... ... 9 4.1Bakgrund..................................................... ... 9 4.2Upplåning i utländsk valuta............................. 9 4.3Hushållsupplåningen....................................... . 11 5 Finansiering av statligverksamhet utanför statsbudgeten 12 5.1 Utlåningoch inlåning i riksgäidskontoret............. 12 5.1.1Riksgäldskonlorets roll............................. .. 12 5.1.2Framtida villkor för utlåningoch inlåning...... 15 5.2 AflTärsverkenslånefinansiering........................ .. 16 5.2.1Ramar för aflfärsverkenslånefinansiering .... .. 16 5.2.2AflTärsverkens finansiering iutländsk valuta .. 19 5.2.3Formerna för lånefinansieringoch placering av överskottslikviditet 20 5.2.4Inhämtande av bud frånriksgäldskontoret... .. 22 5.2.5Samråd med riksgäidskontoretvid utlandsfinansiering m.m 23 5.2.6Riksgäldskontorets utlåning ochgarantigivning lill bolag iaflTärsverkskoncern.............................. .. 25 5.2.7Lån mellan aflfärsverk ochbolag inom aflTärsverkskoncern 25 5.2.8Genomförande....................................... .. 27 6 Statlig kreditgarantigivningoch lån till näringslivet... .. 28 6.1Riksgäldskontorets ansvar ............................. .. 28 6.2Den ekonomiska styrningen av kredilgarantiverksamhelen... 31 6.3Beslut om vissa kreditgarantier........................ .. 33 7Den statliga belalningsverksamheten..................... .. 35 8Hemslällan........................................................ .. 37 9Beslut............................................................. .. 37 Bilaga1 Sammanfattning av riksgäldskommilténs slutbetänkande (SOU1989:95).......................................... .. 38 Bilaga 2 Sammanställningav remissyttranden över belänkandet.... 46 Tryckeri, 1990 105