prop · GE0390 · 1990-12-31 00:00:00 — Arbetet med att utveckla altemativ till blybör intensifieras inom alla användningsområden. Detankommer på kemikalieinspektionen och att noga följautvecklingen samt ta initiativ till de frivilliga åtgärder som behövs för attuppnå en avveckling av blyanvändningen. Regeringenavser att uppdra åt kemikalieinspektionen och att senast denI redovisa hur avvecklingen av blyanvändningen fortskrider och vilkaytterligare åtgärder som kan krävas. Regeringensställningstagande: Användningen av kadmium måste minskas kraftigt. Ett växandeanvändningsområde är i slutna nickel-/kadmiumbatterier. För att stimulera tillåterlämning av förbmkade batterier införs återlämningspremier. Även batterier som är fast monterade i apparater böromfattas av systemet. Regeringen återkommer med förslag till behövlig lagstiftning. Miljöavgiftsutredningensförslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens ställningstagande, frånsettatt avgiften för nickel/kadmiumbatterier föreslås inledningsvis vara 50 öreper gram batterivikt och höjas till . Remissinstanserna:Remissinstanserna är övervägande positiva till miljöavgiftsutredningensförslag. Regeringensöverväganden: Kadmium har ingen känd positiv funktion för något levande.Sannolikt gäller inget tröskelvärde, utan varje ökning av exponeringen gernegativa effekter. Den kadmiummängd, somhittills ackumulerats inom samhället, är sä stor att redan en liten del däravkommer att orsaka mycket allvarlig förorening, när och om den når den yttremiljön. Och den ackumulerade mängden växer oavbmtet. Kadmium får sedan år 1982inte användas i för ytbehandling, till färgämne eller som stabilisatori plast. Yrkesmässig import får inte heller ske av varor som ytbehandlats medkadmiumämne eller som innehåller ett sådant ämne som stabilisator eller somfärgämne. Detta regleras i förordningen (1985:839) om kadmium. har med stöd av denna förordning meddelat avsteg frånkadmiumförbudet. Sådana avsteg har bl, a, givits för glaserade keramiskaplattor för golv m, m., PVC-produkter avsedda att användas utomhus t.ex.fönsterbågar, jämplåt belagda med PVC för utomhusändamål t.ex. fasadbeklädnadoch stuprör. Dessa avsteg gäller . För vissa andra vamslag gälleravsteg tills vidare. Genom kadmiumförbudetberäknas användningen av kadmium som Prop. 1990/91:90 färgämne, somstabilisator och för ytbehandling ha minskat från /år omkring år 1980till nuvarande /år. har kadmiumanvändningen ökat drastiskt påbatteriområdet, från till numera /år. Detytterligare område där kadmium förekommer i större mängd är ihandelsgödsel. Användningen av fosforgödselmedel ökar successivt kadmiumhaltemai åkermarken med påföljd att kommande generationers hälsa äventyras. Genom enövergång till i stort sett kadmiumfria fosforgödselmedel är det möjligt atthalvera tillförseln av kadmium till åkermarken. Regeringen återkommer iavsnitt 17,6.4 till sina överväganden och åtgärder för att minskakadmiuminnehållet i handelsgödsel. Sverigehar som tidigare nämnts i interaationella sammanhang förbundit sig attkraftigt minska bl.a, kadmiumutsläppen. Ettstort och hastigt växande användningsområde för kadmium är som nämntsladdningsbara nickel/kadmiumbatterier (NiCd-batterier). De används framförallt i olika slag av bärbara apparater. Nettotillförseln av kadmium tillSverige med slutna batterier är kadmium/år samt med öppna batterier20 ton/år. Kadmium i laddningsbara batterier svarar numer för över hälften av kadmiumanvändningeni väriden. Enligtregeringens proposition och jordbmksutskottets betänkande om kemikaliekontroll(prop. 1984/85:118, JoU 30) gäller bl.a, att utsläppen i av kadmium(och kvicksilver) från batterier i en första etapp bör minskas till av1984 års utsläpp, 1 propositionen betonas att ansvaret för att de uppsattamålen på detta område nås i första hand måste ligga hos de företag somyrkesmässigt producerar, importerar, eljest levererar eller använder kemiskaprodukter. Regeringenvill understryka att de företag som inte ombesörjer att miljöfariiga ämnenavlägsnas från produktema eller på annat sätt vidtar åtgärder för att minskamiljöfariiga utsläpp, måste vara beredda att betala samhällets kostnader försådana åtgärder. Detta innebär såvitt gäller batterier att ett direktkostnadsansvar har lagts på batteribranschen. Därefterhar (prop, 1986/87:55, JoU 8, rskr. 70) i fråga om miljöfariigabatterier konstaterat bl. a. att målet inte kommer att uppnås utan särskildaåtgärder från samhällets sida. Ett program för att öka insamlingsgraden medhjälp av märkning av miljöfariiga batterier samt en informationskampanj pågår. Hanteringenav kasserade batterier regleras genom förordningen (1989:974) ommiljöfariiga batterier. Med miljöfariiga batterier avses slutna torrbatteriermed mer än sammanlagt 0,025 viktprocent kvicksilver och kadmium samtblybatterier. I förordningen föreskrivs bl.a. att de vanligaste sortema avalkaliska batterier inte får säljas om viktprocenten överskrids. Övrigamiljöfariiga batterier utom blybatterier skall vara märkta för att fåöveriåtas. Förbmkadebatterier får inte ingå i hushållsavfall utan skall samlas in för särskilt omhändertagande. gäller skyldighet för tillverkare och importörer att till deklarera försålda mängder av slutna NiCd-batterier, som inte är fast monterade 253 elleravsedda för fast montering. På basis av lämnade uppgifter debiteras Prop.1990/91:90 tillverkare och importörer en avgift. Avgiften kan enligt lagen(1990:1 332) om avgifter för miljöfarliga batterier tas ut för att täckasamhällets kostnader för att samla in och oskadliggöra batterier som ärförbmkade eller som inte längre används. Avgiften uppgår till1,per gram batterivikt. Betalningen uppbärs och redovisas avnaturvårdsverket. Medlen placeras i batterifonden. Fast monterade batterier ärundantagna från avgift. Resultatetav insamlingsprogrammet och informationskampanjen är vad gäller NiCd-batterierinte tillfredställande. bedömer att insamlingsgraden förfjärde kvartalet 1987 (senast tillgängliga statistik) uppgick till endast 30%för lösa slutna batterier. Insamlingsgraden blir ännu lägre om man beaktar attredovisningen inte omfattar alla de NiCdbatterier som säljs i olika apparater.Uppskattningsvis är det alltså endast en mycket liten andel kanske avförsålda slutna batterier som samlas in. Enligtregeringens mening har således de försök som gjorts att öka insamlingsgradenför slutna NiCd-batterier visat sig otillräckliga. Kraftigare styrmedel behövs.Insamlingsgraden måste öka markant. Målet skall vara att avbatterierna . Detta mål kan uppnås genom ett system medåtertagningspremier för förbrakade NiCd-batterier. Premierna bör finansierasgenom en höjning av avgiftema på NiCd-batterier. Även fast monterade batterierbör i fortsättningen beläggas med avgift. Vidbedömning av lämplig premienivå bör beaktas att batteriemas tekniska livslängd ärmånga år och att antalet uttjänta batterier eller apparater ochkonsument kommer att vara litet, Batteriåterlämning-en kan därför inte bli enmtin som kan jämföras med återlämningen av tomglas, aluminiumburkar etc. Ennödvändig fömtsättning för en höggradig återlämning är därför att premiensätts så högt att konsumenten bryr sig om att hålla reda på och lämna tillbakauttjänta NiCd-batterJer och apparater med sådana batterier i. Premien får åandra sidan inte sättas så högt att det blir lönsamt att tillverkaNiCd-batterier enbart för premiens skull. Redani dag är den som yrkesmässigt saluför NiCd-batterier skyldig att återta dem närde är förbmkade. I fortsättningen bör denna skyldighet även inkludera apparatermed fast monterade sådana batterier. Återläm-ningspremien bör uppgå till 10 kr.för batterier och . för kassetter och varor med fast monterade batterier.I fråga om äldre batterier resp. apparater kan det emellertid vara svårt attavgöra att batteriet just är ett NiCd-batteri. Skyldigheten bör därför endastgälla för batterier som klart kan identifieras som NiCd-batterier.Premicutbetalningama bör begränsas till högst . vid varje enskilttillfälle. Föratt minska miljöstörningarna och hälsoriskerna från uttjänta NiCd- batterier skall avgiften även kunna finansiera insamlingen av de batterier som redan finns ute i samhället. En sådan "återlämningspremie" böralltså utgå även för batterier som sålts tidigare, utan att tillverkaren eller impor tören erlagt någon avgift alls. Premien bör betalas för såväl lösa batterier som för apparater med fast monterade batterier. Regeringen avseratt frånden höja batteriavgiften till en nivå motsvarande pergram, räknat på batteri vikten. Denna nivå är anpassad efter de beräknadeutgifteraa för återlämningspremier. Avgiften skall även i fortsättningen tas utav yrkesmässiga tillverkare och importörer och baseras på den sammanlagdavikten försålda batterier. Den som betalar utåterlämningspremier bör i sin tur ges möjlighet till ersättning urbatterifonden. Regeringen avser att efter överläggningar med bl.a, företrädareför branschen återkomma till med förslag till villkor för ekonomiskersättning för premieutbetalningar och lagstiftning som kan behövas för attgenomföra de angivna åtgärderaa. Ettsärskilt problem utgör de NiCd-batterier som säljs fast monterade i apparater.Problemet har också uppmärksammats inom EG som i ett direktiv från år 1990anger att batterier inte får monteras i apparater om de inte lätt kan avlägsnasav konsumenten när apparaten tjänat ut. Denna bestämmelse träder i kraft den 1januari 1994, Regeringen avser att införa motsvarande bestämmelse i , Regeringensställningstagande: Användningen av arsenik- och kromföreningar i träskyddsmedelmåste minskas kraftigt. Om kemikalieinspektionens föreskrifter beträffandeträskyddsmedel inte leder till detta överväger regeringen att återkomma tillriksdagen med förslag att en miljöskatt på träskyddsmedel som innehåller dessaföreningar införs. Förslagen imiljöavgiftsutredningen, rapporten risker med träskyddsmedel samtBegränsningsuppdraget: föreslår införande avmiljöavgifter på arsenik- och krommedel från . I rapportenMinskade risker med träskyddsmedel föreslås bl.a. ökad satsning på forskningoch utveckling beträffande träskydd, I Begränsningsuppdraget föreslås åtgärdersom medför begränsning av arsenikanvändningen. Där nämns också pågående arbetenför att begränsa användningen av kreosot i träskyddsmedel. Remissinstanserna: Deflesta remissinstanser tillstyrker utredningamas förslag. anser att impregnerat virke används på ett alltför schablonartatsätt. En minskad användning av träimpregne-rat virke bör ske genom regler förvad virke av olika träimpregneringsklas-ser får användas till. och Lantbruksuniversitetavstyrker miljöavgiftsutredningens förslag. Regeringens överväganden:Arsenik och krom har allvarliga hälso- och miljöeffekter. Ämnena är bl. a,cancerframkallande. Användning av arsenik och krom innebär risk för diffusspridning i samtliga media. Arsenikhalter i fosfatfattiga svenska sjöar ärofta lika höga eller högre än de halter som har konstaterats ge effekter påväxtalger. Varje påspädning kan därmed leda till utslagning av växtalger somär viktiga i näringskedjan. Arsenik ocharsenikföreningar samt krom används framför allt för trä- Prop. 1990/91:90impregnering. En stor framtida risk utgörs av de betydande mängder virke somhar impregnerats med sådana medel. Virket blir avfall som kanförorena miljön genom de rester av träskyddsmedel som finns kvar. Medlen lakassuccessivt ur och kommer ut i mark och vattendrag. Arsenikanvänds också vid bl, a, glastillverkning och framställning av blyhagel. Fleraav de åtgärder som innebär begränsning av användningen av bly kommer samtidigtatt medföra en begränsning av arsenikanvändningen, Sverigehar i interaationella överenskommelser förbundit sig att genomföra långtgåendebegränsningar av utsläppen till hav och luft av bl.a, arsenik och krom. Överenskoms således om en minskning av utsläppentill av dessa ämnen med , Utsläppentill luft skall enligt samma överenskommelse halveras eller senastår 1999 med hjälp av bästa tillgängliga teknik. Regeringenuppdrog åt arbetarskyddsstyrelsen, kemikalieinspektionen,lantbmksstyrelsen och att utreda och lämna förslag omåtgärder för att minska riskeraa med användning av bekämpningsmedel. Denövervägande delen av bekämpningsmedlen används för träskydd. Den totalamängden använda träskyddsmedel i , räknat som aktiv substans,uppgick till ca . Jordbmkets förbmkning av bekämpningsmedel uppgicktill odlingssäsongen 1988/89. Forsknings-och utvecklingsarbete på träskyddsområdet pågår inom en rad områden. I Sverigebedrivs forskning för att bl. a. få fram nya, effektivare och mindre farligablånads- och mögelskyddsmedel. Intemationellt bedrivs forskning medimpregneringsteknik, provningsmetoder, nya bekämpningsmedel och biologiskbekämpning. Det behövs enligt regeringens mening svensk forskning som tar siktepå hur trä skall kunna skyddas utan användning av bekämpningsmedel.Härvid bör prioriteras den forskning som tar sikte på hur de naturligaegenskapema hos trä bättre skall utnyttjas och hur det konstmktiva träskyddetkan utvecklas. Vidare bör forsknings- och utvecklingsarbetet inriktas på attväl definiera under vilka omständigheter impregnering av virke är nödvändigtsamt klarlägga vilken behandling som hör samman med specifika användningsområden.Det faller sig naturligt att arbete med sådan inriktning bedrivs där det i dagpågår väl utvecklad forskning och utveckling inom träskyddet. Sådan forskningpågår t, ex, vid . Detär viktigt att impregnerat virke kan omhändertas på ett från miljö-ochhälsosynpunkt bra sätt när det blir avfall. Regeringen har erfarit att statensnaturvårdsverk planerar att ge ut en informationsskrift beträffande insamlingoch slutligt omhändertagande av impregnerat virkesavfall, riktad till bl, a,kommuner och allmänhet. Medhänsyn till arsenik- och krommedlens farlighet för miljö och hälsa och denstora mängd medel som redan har tillförts teknosfären måste användningen av demminska kraftigt. Det är också viktigt av arbetsmiljö- skälmed en minskad användning av sådana medel. Arsenik- och kromme- Prop.1990/91:90 del måste dock tills vidare användas i vissa sammanhang. Regeringenhar beslutat om ändring i förordningen (1985:836) om bekämpningsmedelså att särskilda kunskapskrav skall kunna ställas på personal som använderbekämpningsmedel i klass 2 för träskydd. Regeringenhar erfarit att myndighetema avser att genomföra flera åtgärder för att minskaanvändningen av arsenik och krom, främst vad gäller träskyddsmedel. Således görkemikalieinspektionen en fördjupad genomgång av dokumentationenför träskyddsmedel inför eventuellt beslut om fortsatt godkännande under år1993, Vidare har kemikalieinspektionen fastställt föreskrifter omträskyddsbehandlat virke (KIFS 1990:10), Enligt dessa föreskrifter, somöverklagats, får arsenik- och krom impregnerat virke endast användas förmarkförlagda trä-konstmktioner, i bryggor och andra anläggningar samt ivissa säker-hetskonstmktioner. Föreskrifteraa omfattar också användningen avkreosot. Impregnerat virke som överlåts yrkesmässigt måste vara märkt bl.a,med verksamma beståndsdelar i träskyddsmedlet, vilken bearbetning virket ärlämpligt resp, olämpligt för, hälsorisker etc, vid bearbetning och åtgärder föromhändertagande av avfall från virket, Föreskrifteraa gäller även importeratträskyddsbehandlat virke. Omkemikalieinspektionens föreskrifter får fullt genomslag beräknas användningenav arsenik- och kromföreningar i träskyddsmedel att minska med avnuvarande användning. Användningen av kreosot kommer också att minska. Ettproblem när det gäller arsenik och krom är emellertid att efterlevnaden är svåratt kontrollera eftersom användningen av impregnerade trävaror är spridd ochsvår att överblicka. Regeringen anser därför att en miljöskatt kan komma attbehövas som ett komplement till föreskrifterna för att en begränsning avanvändningen verkligen skall nås i önskvärd omfattning. Miljöavgiftsutredningenhar föreslagit att arsenik- och kromföreningar i träskyddsmedel beläggs medmiljöavgifter om /kg arsenik resp. /kg krom. Motsvarande avgifterföreslås läggas på importerat virke som impregnerats med arsenik och krom.Virke som exporteras föreslås befrias från avgift. Importen avträskyddsbehandlat virke är obetydlig. Den kan dock komma alt öka omEFTA-länderaa via ett knyts till EG, Enmiljöskatt får stor styreffekt i tillverkarledet eftersom den ger en kraftigprishöjning på arsenik- och krommedlen. Priset på impregnerat trä påverkasemellertid endast marginellt. En miljöskatt är således främst ett incitamentför de företag som impregnerar att utveckla och gå över till andra, mindrefarliga medel. Omdet visar sig att den beräknade minskningen inte nås genom de skärptaföreskrifter som redovisats, överväger regeringen att återkomma tillriksdagen med förslag om att införa en särskild miljöskatt på träskyddsmedelmed arsenik- och kromföreningar. För att skatten inte skall fåkonkurrenssnedvridande effekter bör den i så fall också tas ut på importeratsådant virke, medan exporterat virke bör vara skattebefriat. 17 1990/91. Regeringenavseratt uppdra åt kemikalieinspektionen att redovisa effekteraa avföreskrifteraa . Minskad användning avkrom- och arsenikmedel samt kreosot får inte leda till ökad användning av andrafrån miljö- och hälsosynpunkt farliga preparat. Åtgärder måste vidtas för atttotalt sett minska användningsbehovet av och riskeraa med kemiskaträskyddsmedel. Det ankommer på kemikalieinspektionen att följa utvecklingen avanvändningen av alla träskyddsmedel och till regeringen redovisa eventuelltbehov av åtgärder. 13.5 Skadliga organiska ämnen Organiskaämnen som inte bryts ned i miljön eller som bryts ned mycket långsamt kanlagras upp i djur, växter och sediment och förorsaka skada . Detlångsiktiga målet måste därför vara att av människan framställda stabilaorganiska och miljöskadliga ämnen inte skall få förekomma i miljön. Även andra gmpper avorganiska ämnen än de stabila kan behöva begränsas av olika skäl. Ett ämnesinneboende egenskaper såsom giftighet för människa och ekosystem, vissafysikaliskt-kemiska egenskaper såsom flyktighet samt ämnets spridning isamhället och miljön, är exempel på faktorer som ligger till gmnd förbedömningen av behovet att begränsa användningen. Motivet för att de kloreradeorganiska lösningsmedlen bör avvecklas är deras giftighet och flyktighet samt storaspridning. För ftala-terna är det framförallt de stora utsläppen i luften,vilka leder till en hög, skadlig förekomst av ftalater i miljön, som utgör denhuvudsakliga gmnden för behovet av begränsningsåtgärder. För sådana skadligaorganiska ämnen som har negativ effekt på människans hälsa och på miljön ochdär andra, mindre hälso- och miljöfarliga alternativ finns, bör användningenkraftigt begränsas och om möjligt avvecklas helt. Metylenklorid, trikloretylenoch perkloretylen bör förbjudas i konsumentprodukter från den 1 januari 1993.Användningen av metylenklorid och trikloretylen bör avvecklas helt senast tillutgången av . Regeringen kommer att driva dessa frågor interaationellt. Regeringen kommer attinteraationellt driva frågan om att hitta en ersättning för perkloretylen. Omdetta inte ger resultat kommer regeringen att överväga att införa miljöskattför att få önskad styrning. Förslagen imiljöavgiftsutredningen och Begränsningsuppdraget: Efter Prop. 1990/91:90den får trikloretylen, metylenklorid och perkloretylen ejöveriåtas i konsumentförpackningar i detaljhandeln. Förslaget överensstämmer ihuvudsak med regeringens frånsett tidpunkten för införandet. Trikloretylen,metylenklorid och perkloretylen beläggs med en miljöavgift från och med den 1januari 1993. Remissinstanserna:Av de som yttrat sig är en majoritet för miljöavgifts-utredningens förslag. Desom avvisar förslaget hänvisar bl, a, till att en begränsning redan uppnåtts,att miljöskyddslagens bestämmelser är en bättre väg att minska användningeneller att förslaget kommer att drabba såväl verkstadsindustri som färg- ochtvätteribranschen. Regeringensöverväganden: Klorerade lösningsmedel har god lösande förmåga och är intebrandfarliga. Dessa egenskaper tillsammans med hög flyktighet är gmnden tillatt ämnena fått en omfattande användning under . Kloreradeorganiska lösningsmedel är hälsoskadliga. Vissa är dessutom ozonnedbrytande. År1988 förbmkades i ca klorerade lösningsmedel. De trehälsoskadliga lösningsmedlen metylenklorid, trikloretylen och perkloretylenutgjorde merparten av den förbmkade mängden, ca lOOOO ton. Användningen sker tillstörsta delen vid avfettning/rengöring inom verkstadsindustrin och vidkemtvätt. De ozonnedbrytande klorerade lösningsmedlen är koltetraklorid och1,1,1-trikloretan, Dessa beskrivs närmare i avsnitt 13.6,5, Dehälsoskadliga klorerade lösningsmedlen är cancerframkallande och lättflyktiga,Perkloretylen och trikloretylen har också nedbrytningsprodukter som ärmiljöfarliga, då de är svåmedbrytbara och medeltoxiska i vattenmiljö. Detta ärviktiga skäl att begränsa användningen av ämnena. Deklorerade organiska lösningsmedlen används på likartat sätt och kan ersättavarandra. Detta gäller dock inte för koltetraklorid vid användning som kemiskråvara. Eftersomde olika typerna av lösningsmedel kan ersätta varandra finns det starka skälatt vidta gemensamma åtgärder mot hela gmppen av klorerade lösningsmedel.Åtgärder mot gruppen klorerade lösningsmedel bör därför enligt regeringensuppfattning samordnas i tiden med avvecklingsplaneraa för ozonnedbrytandeämnen så att inte dessa ersätts med hälsoskadliga klorerade lösningsmedel. Somframgår i avsnitt 13.6 föreslås att användningen av det ozonnedbrytandeklorerade lösningsmedlet 1,1,1-trikloretan avvecklas i samma takt som CFC dvs,till . IUSA har flera myndigheter bl.a, EPA () ett synsätt som i stort motsvarar det svenska när det gäller riskerna och behovet av åtgärder mot de klorerade lösningsmedlen. 1 EG har två av lösningsmedlen klassificerats som cancerframkallande och för det tredje diskuteras just nu en sådan klassificering. Vissa förbud finns redan; i t, ex, finns förbud mot användningen av de tre klorerade lösningsmedlen i tvättmedel och rengöringsmedel , Österri ke har notifierat ett förslag om förbud mot användningen av klorerade lös ningsmedel i färger, läcker, och lim, 259 I de flesta fall finns alteraativ till användning av klorerade lösningsmedel för avfettning.Huvudalternativet för användare med stor och medelstor förbmkning är alkaliskavfettning. För små användare kan alternativet vara alkoholtvält, kolväteneller mikroemulsioner. Någrareella alternativ till perkloretylen och CFC för kemtvätt finns däremot ännuinte. Perkloretylen är den vanligaste kemtvättvätskan både för industrinskemtvätt och för garderobstvätt. CFC förekommer fortfarande i kemtvätt menfrån är användningen av CFC som kemtvättvätska förbjuden. Påindustritvättsidan pågår en övergång till vattenburen emulsionstvätt. Regeringens bedömning äratt användningen av metylenklorid och trikloretylen bör förbjudas helt senasttill utgången av , Undantag kommer att behövas för en mindre del avanvändningen inom ett fåtal företag, främst vid framställning avläkemedelssubstanser och sjukvårds-artiklar. Likaså behövs undantag då metylenkloridföreskrivs i intemationellt fastlagda analysmetoder. Om särskilda skälföreligger bör dispens kunna ges även inom andra områden. Dennaavvecklingstakt, vilken är snabbare än vad utredningama föreslagit, är bådetekniskt möjlig och miljö-och hälsomässigt motiverad. Härigenom kan en snabbriskminskning åstadkommas och ett starkare incitament ges till utveckling avalternativ teknik. Det är också, som redan nämnts, angeläget att åtgärdervidtas mot hela gmppen klorerade lösningsmedel. Eftersom det intefinns några godtagbara altemativ till perkloretylen är regeringen inte bereddatt bestämma tidpunkten för en avveckling av perkloretylen. Regeringen anserdet angeläget att alternativ utvecklas och kommer att följa utvecklingen ochdriva frågan om att hitta ersättningar internationellt. Om inte detta gerresultat kommer regeringen överväga att införa en miljöskatt för att få önskadstyrning.