prop · GE03100 · 1990-12-31 00:00:00 — Timplanerna kommer att vara mindre detaljstyrande; hur tiden fördelasöver läsåret och mellan årskurserna får avgöras lokalt. Gymnasieskolan skall vara en brygga för ungdomensväg ut i vuxenlivet, en förberedelse både för arbete och vidare studier.Möjligheten att utan komplettering gå vidare till högskolestudier kommer attbli större. Den snabba utvecklingen mot ett mera kompetenskrävandeoch kun- skapsintensivt arbetsliv kommer utan tvekan att skärpa anspråken på vårt 11 utbildningsväsende.Det måste utformas så att det på alla nivåer ger Prop. 1990/91: 100 möjligheter till återkommande utbildning. Vuxenutbildningen i vårt land kan till del ses somen återkommande möjlighet till gymnasial utbildning. När gymnasieskolanreformeras, är det därför naturligt att reformera vuxenutbildningenoch knyta samman gymnasieskolan och vuxenutbildningen i en för dessa skolformergemensam strategi för återkommande utbildning. Vuxenutbildningen har utvecklats till ett vitaltinslag i vårt utbildningsväsende. Den har skapat en egen profil med en egenläroplan och med ett kursbaserat studiesystem som gör det enklare för vuxna attdelta i utbildningen. Vuxenutbildningens erfarenheter, dess öppna system medstor frihet för de studerande att välja kursinnehåll och sätta samman individuellastudievägar bör kunna utnyttjas i den reformering av gymnasieskolan somförestår. 1 en strategi för återkommande utbildning är detsjälvklart med en mycket aktiv samverkan mellan gymnasieskolan ochvuxenutbildningen. har också strävan till samverkan mellanskolformerna blivit allt tydligare i kommunerna. Det är ett led i att effektiviserautbildningen och göra den mer tillgänglig för alla. Det fattadebeslutet om ansvaret för skolan öppnar nya möjligheter för kommunerna i dettaavseende. Jag avser också att föreslå regeringen en reform påfolkbildningens område med ledning av folkhögskolekommitténs betänkande (SOU1990:65) Folkhögskolan i framtidsperspektiv samt av SÖs rapport 90-talet och remissvaren över den. Syftet med en sådan reform är att även på dettaområde övergå till en mera mål- och resultatorienterad styrning och förändrastatsbidragssystemet i överensstämmelse härmed. Folkbildningen är en omistlig del i det svenskasamhället som en garanti för en demokratisk kunskapssyn och för den enskildamänniskans fria kunskapssökande. Folkhögskolorna och studieförbunden är delarav den samlade folkbildningsorganisationen. Denna organisation behöver för sinfortsatta utveckling en tydlig identitet och ett tydligare uppdrag. Dettasynsätt kommer att ligga till grund för mina förslag. 3 Grundläggande högskoleutbildning och forskning ochforskarutbildning Budgetåret1991/92 är andra året i en treårig planeringsperiod för högskolan. De förslag till förändringar som jag lägger framinnebär i fråga om den grundläggande högskoleutbildningen i huvudsak enuppföljning av de förslag som jag anmälde i förra årets budgetproposition.Under det kommande budgetåret fullföljs flera reformer inom högskoleområdet.Det gäller bl.a. fortsatt uppbyggnadav den matematisk- naturvetenskapliga linjen . 1990/91:100 Vidarekommer jag att föreslå medel för nästa steg i uppbyggnaden av den Bil. 10tvååriga ingenjörsutbildningen liksom en ytterligare utbyggnad avgrund-skollärarlinjen. Den inrättas en ny högskoleenhet mednamnet i och skall svara för grundläggandeutbildning i idrott för skolans, idrottsrörelsens och andra avnämares behov.Principbeslut bör också nu fattas om inrättande av en ny tvåårigtandhygienistlinje fr. o. m. /93. Regering och riksdag har beslutat omresurser forskning och forskarutbildning /91 1992/93. Resurserna för verksamhet inom område kommerunder perioden att öka med sammanlagt cirka 675 milj.kr. /92 uppgår ökningarna till cirka 210milj.kr. Stora insatser görs för att ytterligare förbättra studiefinansieringeninom forskarutbildningen. Över 31 milj. kr. avsätts för kostnader föromvandling av utbildningsbidrag för doktorander till doktorandtjänster.Ökningarna i övrigt avser bl. a. forskningsråden, dyrbar vetenskapligutrustning, särskilda forskningsresurser inom högskolan och internationelltforskningssamarbete. Nya professurer tillkommer inom en rad ämnesområden. Häribiandkan nämnas professurer i nationalekonomi, sociologi och allmänmedicin,samtliga med särskild inriktning på kvinnoforskning. Anslagen till forskningoch forskarutbildning kommer /92 att uppgå till sammanlagt 6 540milj. Föratt främja förnyelse och utveckling i kulturlivet aviserade regeringen i 1989års budgetproposition att de statliga kulturinsatserna under en treårsperiodskulle förstärkas med 300 milj. kr. Insatserna skulle främst inriktas på attförbättra konstnärernas villkor, på att öka barns och ungdomars möjligheter attmöta kultur och på att stärka kulturlivet i hela landet. De två första etapperna av treårsprogrammet hargenomförts. Vid riksdagsbehandlingen har behovet av förstärkningar påytterligare kulturområden utöver de som angivits i treårsprogrammetuppmärksammats. Detta har medfört att tillgängliga medel kommit att tas ianspråk även för dessa ändamål. Eftersom det statsfinansiella läget inte medgerytterligare utgiftsökning ar grundar sig mina förslag i det följande på en oförändrad utgiftsnivå. Det innebär att det tredje årets planerade insatser för regionala institutioner m. m. måste anstå till dess att den statsfinansiella situationen har förbätt rats. Trots att delar av etapp tre får anstå tills vidarevill jag framhålla att kultursektorn likväl är ett av de områden som erhållit en mycket gynnsam statlig medelstilldelning. Detta är främst ett resultat av dels 13 de nyssnämnda åtgärderna,dels satsningen på en ny musikteaterbyggnad i . 1990/91: 100 , till vilken jag strax återkommer. Av det tredje årets insatser finner jag det dockangeläget att genomföra dem som syftar till att förbättra de konstnärligayrkesutövarnas arbetsvillkor. Genom en omfördelning bidraget till SvenskaRiksteatern kan förslag till åtgärder inom det konstnärspolitiska områdetläggas fram. Jag återkommer till denna fråga vid min anmälan av anslaget tillRiksteatern. Jag övergår nu till att ge en översiktligredovisning av insatserna i anslutning till treårsprogrammet för kulturen. En strävan vid genomförandet av programmet harvarit att reformmedlen, där det är möjligt, skall tillgodose flera av deprioriterade ändamålen. Detta kan illustreras med några konkreta exempel. Ökat stöd till fria teatergrupper är motiverat föratt ge konstnärliga yrkesutövare bättre arbetsvillkor. Det innebär också attbarn- och ungdomsteatern lyfts fram, eftersom de fria grupperna svarar för 60%av alla föreställningar för barn och ungdom. Förstärkningen av filmfonden och insatserna för attförbättra distributionen av film och kvalitetsvideogram fungerar som ett stödtill svensk filmproduktion, bidrar till att stärka biografkulturen i helalandet och utgör en satsning på ungdomskulturen. Det ökade antalet grundbelopp till länenskulturinstitutioner har stimulerat regional utveckling och skapatarbetstillfällen inom kultursektorn, men har också gett möjlighet att ställakrav på länsinstitutionerna att förbättra barn- och ungdomsverksamheten. När det gäller länsinslitutionerna innebär deinsatser som har gjorts inom programmet att vi nu har ett nät av välfungerande och konstnärligt framstående länsinstitutioner, som effektivt kanstimulera kulturutvecklingen i de olika länen. Till det regionala strukturmålot kan också förasambitionen att skapa kraftcentra i landet som kan representera viktigakonkurrenter till huvudstadens institutioner. Detta behov har bl. a. påtalatsvid den granskning av kulturpolitik som är 1989 utfördes avEuroparådet. Det är ett uttryck för den betydelse regeringen tillmäter dennaambition att den har redovisat ett förslag till i samband medtilläggsbudgeten (prop. 1990/91:25 bil. 4) att staten skallbidra med 347 milj. kr. till investeringen i en ny musikteaterbyggnad iGöteborg. Intresset för kulturmiljövården är stort ochtilltagande. För att utveckla kulturturism och öka attraktionskraften hoskulturhistoriska sevärdheter har fått särskilda medelinom ramen för treårsprogrammet. En utredning ser över frågan om vården avindustriminnen, slott och herresäten. Jag räknar med att det i en kommandeproposition om miljöpolitiken finns anledning att återkomma till kulturmiljövårdensuppgifter i ett miljöpolitiskt perspektiv. Teater, dans och musik för barn och ungdom har inomprogrammet fått en förstärkning. Stödet till fria grupper har räknats upp. För att stimulera kvalitetsutveckling har särskilda bidrag gått till Unga Riks, Backateatern och Unga , vilka är ensembler som i praktiken tagit på sig ett ansvar för barn-och ungdomsteaterns utveckling. Medel för barn och ungdom har 14 ocksåavsatts inom grundbeloppssystemet för länsteatrarna. Slutligen kan Prop. 1990/91:100 nämnas att ett barn- och ungdomsteaterpris har inrättats. 10 kommer att delas ut första gången . Barn- och ungdomskulluren kommer att bli viktigunder . Kulturprojekten i skolan har visat en metod att förnyaarbetet inom en stor samhällsorganisation. Genom centrala projektmedel harskolan uppmuntrats att samarbeta med enskilda konstnärer, länsinstitutioner,lokala biografer eller med centrala institutioner som de s.k. R:en(, Rikskonserter och Riksutställningar) och . Enviktig effekt av detta arbete har varit en inbyggd fortbildning av personalenoch en större arbetsglädje. Det för civil-, social- ochutbildningsdepartementen gemensamma Kulturprogram jÖr barn och ungdom sompresenterades inleder ett treårigt utvecklingsarbete därdessa erfarenheter skall prövas systematiskt. Dansen och konslblldningen har i vissa avseendenhaft svårare än andra områden att hävda sina intressen. Uppbyggandet av DansensHus i kommer att ge svensk danskonst en egen scen, som tillmäts betydelse långt utanför . Dansen har också en växande dragningskraftpå barn och ungdom, vilket belyses av framgångarna för projektet i Skolansom bedrivs i ett växande antal kommuner. För utveckling av konstbildningen harkulturrådet fått särskilda projektmedel. Ett centralt inslag i programmet har varit attstimulera kvalitet i amatörverksamheten och att engagera nya grupper ikulturiivet. Anslagen till kulturprogram och amatörverksamhet i studieförbundoch folkrörelser har höjts. För att förbättra samspelet mellan amatörer ochprofessionella konstnärer kan efter finsk modell bidrag utgå till s. k.länskonstnärer som något eller vill ägna sig åt pedagogiskt arbetetillsammans med amatörer. Hembygdsrörelsen har fått bidrag för att stimuleraintresset för kulturmiljö och hembygdshistoria. De centralaamatörorganisationerna har fått ökade bidrag för att utveckla sin verksamhet.Jag vill även särskilt peka på den framgångsrika verksamhet som med statligtstöd bedrivits i hela landet inom ramen för Folkmusik- och . Som jag anmälde budgetproposition harstatens kulturråd studerat frågan om vilka aktiviteter och arbetsmetoder som ärde mest effektiva när det gäller att intressera nya grupper för kultur.Kulturrådet har redovisat en rapport benämnd Att vidgadehagandet i kulturlivet (Rapport från 1990:4). Kulturrådetkommer genom remisser och andra åtgärder som rådet finner lämpliga attfortsätta beredningen. För de centrala kulturinstitutionerna harpreciseringar av verksamheterna kommit till stånd och avsevärda belopp harockså avsatts för olika typer av insatser. En särskild utredning har tillsatts för att granskade nationella inslilution-steatrarnas ekonomi, bl. a. i ett internationelltjämförande perspektiv. En stor händelse på museiområdet är givetvis detnya , som i attraktionskraft och genom utnyttjandet av modern visningsteknik kan tävla med de främsta museerna i världen. Genom den arkitekttävling som 15 utlysts för byggandet avett nytt modernt museum på fästs Prop. 1990/91: 100 återuppmärksamheten på den roll den moderna konsten kan spela. 10 skilda medelhar också avsatts för byggandet av en omniteater/planetari-um vidnaturhistoriska . Genom det nya avtal som slötsår 1989 mednäringslivet angående har möjligheter skapats tillmodernisering, upprustning och utveckling av science-centerverksamhe-ten vidmuseet. De ekonomiska insatserna på museiområdet har varitbetydande. Huvudsakligen har insatserna varit motiverade av behovet att lösaproblem som museerna har haft. Jag tänker då i första hand på museernasbevakningssituation. På arkivområdet har det varit möjligt att underperioden presentera lör första gången en sammanhållen arkivpolitik medmålpreciseringar, ansvarsfördelning m. m. Förstödet till .samekulturen har resurserna i stort sett fördubblats. Sektorsforskningen inom kulturområdet harförstärkts kraftigt och kommer att haflerdubblats. En redovisning av det kulturpolitiskautvecklingsarbetet är ofullständig om den enbartbehandlade insatser och åtgärder som har kanaliserats över denna huvudtitel.Det finns anledning att också uppmärksamma vissa för kulturpolitiken väsentligaställningstaganden som regeringen har gjort på föredragning av andra statsråd. Låt mig sälunda erinra om att i samband medskatteomläggningen har kulturens intressen i viktiga avseenden beaktats. Jagtänker framför allt på undantagen från mervärdeskatten och den fortsattaskattefriheten för vissa stipendier. Inom regionalpolitikens område har kulturensutvecklingskraft noterats och länsstyrelserna givitsmöjlighet att också mersystematiskt arbeta med kulturfrågorna i ett regionalt perspektiv. På område har kulturensinvesteringsbehov observerats och en särskild stödordning etablerats med betydelseför bl. a. de regionala kulturinstitutionerna. Samverkan mellan naturvården och kulturmiljövårdenhar utvecklats vidare och skapar goda förutsättningar för ett sammanhålletmiljöperspektiv . Vikten av att ta till vara odlingslandskapets kulturvärdenhar med eftertryck förts in i livsmedelspolitiken. Kulturpolitiken- liksom andra samhällsområden måste analyseras med utgångspunkt i vad denstatsstödda verksamheten faktiskt betyder för medborgarna, hur effektivt resursernautnyttjas och om verksamheten är ändamålsenligt organiserad. Det är nödvändigt att denna analys bedrivsfortlöpande men den blir givetvis särskilt angelägen i ekonomiskt besvärligatider. För kulturområdets vidkommande aktualiseras dessafrågor bl. a. i sam band med att sektorn inträder i systemet med treåriga budgetramar. Enligt den planering, som tillämpas, kommer regeringen att ta ställning till de direktiv som skall ligga till grund för myndigheternas 16 arbete med anslagsframställningarna.Dessa anslagsframställningar skall Prop. ges in till regeringenunder och ligga till grund för den första Bil. treårsbudgeten /94. I vissa fall kan underlaget behöva tas fram genom särskildautredningar eller genom ett arbete inom Även om etttämligen intensivt arbete med hithörande är det ännu för tidigt i detalj kunna redovisa de fortsatta tekniska förutsättningarna fördetta utvecklingsarbete och de ambitioner som det Det förefaller mig dock uppenbart att den framtidaanalysen bör omfatta frågor som rör kultursektorns myndighetsstruktur,ansvars- och kostnadsfördelning samt anslagsstrukturen. Här bör också fråganom marknadens betydelse för kulturverksamheten kunna belysas och analyseras. Jagavserattåterkomma till regeringen i dessa frågor . Deinternationella aspekterna tillmäts allt större betydelse inom olikasamhällsområden. Även inom kulturområdet kan vi notera ambitioner ochaktiviteter på den internationella arenan, som vi har anledning att noga följa. För information finns det därföranledning att förmedla en sammanfattning av den internationella utvecklingen påkulturområdet. Inom ramen för det nordiska samarbetet pågår enprocess som bl.a. syftar till att skapa förutsättningar för ett genomförande avden s.k. kulturhandlingsplanen, som fastställdes av Nordiska ministerrådetvåren 1988 och trädde i kraft den . Ett av de viktigaste målen med den nya planen äratt stödja de kulturella uttrycksformer som har en klar folklig förankring ochsom kan synliggöra skaparkraften och vitaliteten i de folkliga kulturerna. har efter hand ocksåförstärkt sin ambition att sprida kunskap och information utomlands om denordiska ländernas kultur. Beslut att inrätta nordiska informationskontor i debaltiska republikerna är ett tydligt uttryck för denna strävan. När det gäller Europasamarbete omfattar de pågåendeöverläggningarna mellan EG och EFTA inte kulturfrågorna. Inom det svenskaregeringskansliet har dock sedan slutet av funnits en arbetsgrupp förkultur-och informationsutbyte med , med företrädare för utrikes- ochutbildningsdepartementen, , och SverigesRadio. Arbetsgruppen har dels kartlagt det svenska kulturiivets kontaktytorgentemot , dels etablerat vissa direktkontakter med iBryssel. Inom övervägs de närmareformerna för en analys av konsekvenserna för svensk kulturpolitik och svensktkulturliv av ett närmande till EGs allmänna regelverk. Inom har genomförts enomorganisation, på bl.a. svenskt initiativ, som innebär en tydligare funktionell uppdelning mellan kulturstyrelsens (CDCC) olika arbetsområden. Sålunda finns nu- 17 2 1990/91. meraspecialkommittéer för kultur, kulturarv, utbildning och universi- Prop.1990/91: 100 tetsfrågor. Därmed torde förutsättningarna öka att få till ståndett effektivt Bil. 10 informations- och erfarenhetsutbyte mellankulturkonventionens medlemsländer, till vilka numera hör också flertalet av deösteuropeiska länderna. Det på svenskt initiativ etablerade programmet förgranskning av medlemsländernas kulturpolitik, som tor svenskt vidkommandegenomfördes , röner ett allt större intresse inom Europarådet.Antalet länder som vill bli examinerade växer ständigt. Närmast på tur står nuÖsterrike och . Kulturfrågorna har en etablerad statusinom ramen för den s. k. ESK-processen, dvs. det arbete som har sinutgångspunkt i den europeiska säkerhetskonferensen i . Frånsvensk sida förbereds deltagandet i den expertkonferens omkulturarvsfrågor, som skall äga rum i i /. Som jag anmälde budgetproposition fickstatens kulturråd regeringens uppdrag att i samråd med svenskaunescorådet, styrelsen för internationell utveckling (SIDA) och samordna de svenska insatserna inom ramen för FNs kulturårtionde.Cheferna för de nämnda organen har därefter bildat en årtiondekommitté, tillvilken även knutits chefen för statens invandrarverk. Kommittén skall senastden lämna en redogörelse till utbildningsdepartementetför vad som har åstadkommits under det gångna verksamhetsåret. Denföreliggande redogörelsen för kan sammanfattas enligt följande. Arbetet med att inventera projekt som är lämpadeatt ingå i kulturårtiondet har fortsatt. Kommittén har fastställt etthuvudtema för de svenska insatserna, nämligen det mångkulturella samhälletsmöjligheter och problem. För projektarbete med anknytning till detta tema harkommittén beräknat en kostnadsram på 10 milj.kr. utöver vad deltagande myndigheteroch organisationer kan anslå av egna medel. Regeringen har, inom ramen förinvandrarpolitiken, för ändamålet ställt 4,5 milj.kr. till kommitténsförfogande från huvudtitel, fördelat på trebudgetår. Syftet är bl.a. att främja goda etniska relationer och kommitténavser att stödja projekt som kan bli effektiva inslag i opinionsarbetet.Resterande medel tillskjuts av SIDA. Ett särskilt projekt har till syfte att genomvetenskapliga studier och vandringsutställningar belysa som länkmellan länder och kulturer. Medelsbehoven för projektet förutsätts blibeaktade inom ramen för det biståndsfinansierade samarbete med somregeringen uppdragit åt beredningen för internationellt tekniskt-ekonomisktsamarbete (BITS) och SIDA att svara för. En rad andra projektidéer med anknytning till målenför kulturårtiondet kommer att konkretiseras i det fortsatta arbetet. Enligt den svenska modellen för det bilateralakidturutbytet med andra länder sköts denna uppgift av kulturlivet självt, i vissa fall med stöd från och/eller . Det är en modell som har mycket klara fördelar och därför även bör utgöra grund för 18 Jag vill i detta sammanhang erinra om att både Svenska Prop.1990/91: 100 institutet och har fått ökade resurser för att kunnamedverka Bil. 10 till att öka utbytet. I enstaka fall kan det dock vara motiverat attregeringens engagemang ges en mer konkret roll än normalt. Sålunda har under det senaste åretkulturdelegationer, ledda av representanter för , besöktde baltiska republikerna för att sondera förutsättningarna för ökatkulturutbyte. Det bör betonas att delegationernas uppgift har varit att svaraför kontaktetableringen. Det fortsatta utbytet förutsätts ske i direktkontaktermellan institutioner, organisationer m. fl. bemyndigades jag av regeringenatt träffa en överenskommelse med den grekiska staten om särskWda fondmedelför kulturutbyte mellan och . En sådan överenskommelse harockså undertecknats vid ett möte i mellan mig och dengrekiske ministern . .Avslutningsvis vill jag notera att inomramen för det kulturpolitiska erfarenhetsutbytet och med somarrangör på begäran av det sovjetiska kulturministeriet under hösten 1990engagerades i en seminarieverksamhet, där de svenska kulturpolitiskaerfarenheterna förmedlades till representanter för och de olikarådsrepu-blikcrna. Utbildningsdepartementetlörordnade generaldirektören att göra en översyn avde statliga insatserna för att förbättra konstnärsskapets villkor. Utredarenöverlämnade betänkandet (SOU 1990:39) Konstnärens villkor.Betänkandet har remissbehandlats. En sainmanfattningav förslaget samt enförteckning över remissinstanserna och en sammanställning av remissyttrandenabör fogas till protokollet i detta ärende som bilagorna 10.1 10.2. Grundenför den gällande statliga konstnärspolitiken lades genom det kulturpolitiska reformarbetet . Efter ett omfattande utredningsarbete formulerades i de tre kulturpropositionerna (prop. 1974:28, 1975:20 och 1975/76:135) dels generella mål för kulturpolitiken, dels förslag till en rad reformåtgärder bl.a. på det konstnärspolitiska området. Kring både kulturpolitiska mål och medel nåddes en bred poli tisk uppslutning och detta förhållande har i allt väsentligt präglat den fortsatta utvecklingen på bl.a. konstnärsområdet. Av de kulturpolitiska mål. som formulerades i den första kulturpropositioncn. är det främst två som har särskild betydelse för fria konstnärliga yrkesutövare, nämligen att kulturpolitiken skall 19 - medverka till att skydda yttrandefriheten ochskapa reella förutsätt- Prop. 1990/91:100 ningar för att denna frihet skall kunna utnyttjas, Bil. möjliggörakonstnärlig och kulturell förnyelse. Ett viktigt motiv för statens stöd till sinsemellanmycket olika strömningar i kulturlivet är att främja mångsidigheten. Kulturellverksamhet erbjuder ett medel att utforska verkligheten och granskaförhållanden i samhället. Det är naturligt att den då ofta blir inopportun ochinte stämmer överens med gängse värderingar. Väsentliga delar av denkulturella verksamheten är inte lönsam och kan inte förväntas bli det. För attfortleva är den beroende av ekonomiskt stöd från bidragsgivare som samtidigtkan kritiseras av olika konstnärer. Vill vi ha ett fritt och mångsidigtkulturliv får den samhällskritik som konstnärer kan utöva inte tas till intäktför påtryckningar och styrning från de anslagsbeviljande organens sida. Dettillkommer de politiska organen att svara för kulturpolitikens utformning mendetta får inte innebära att också verksamhetens innehåll styrs av dem. Det konstnärliga arbetet består avfortlöpande försök och experiment. Detta är ett arbete som måste få bedrivasutan att efterfrågan är säkrad. Samhället måste genom olika slags insatsergarantera att det finns konstnärer som får möjlighet att inriktasig på experiment och förnyelse utan krav på att kunna försörja sig på dennaverksamhet. Här liksom på andra områden måste man tolerera att försök misslyckas.Tidigare eftersatta verksamhetsformer inom de olika konstarterna bör också fågoda möjligheter att utvecklas.