prop · GE03166 · 1990-12-31 00:00:00 — Denna grupp har enligt de regler som gäller års taxering haft möjlighet till maximalt avdrag på en nivå som motsvarar den som gäller för egenföreta garna. Även enligt de nya reglerna kommer anställda utan pensionsskydd att göra sitt P-försäkringsavdrag som ett allmänt avdrag. Nuvarande procentsat ser och basbeloppsnivåer kan därför vara oförändrade. För att inte någon försämring skall uppstå jämfört med egenföretagarnas möjligheter till maxi malt avdrag - vilket jag strax återkommer till - bör även för anställda utan pensionsskydd införas möjligheten att först göra ett basbeloppsavdrag och därutöver behålla nuvarande begränsningsregel dvs. avdrag medges med 60 högst35 % av inkomsten till den del den inte översfiger 20 basbelopp och Prop. med25 % av inkomster mellan 20 och 30 basbelopp. Detta bör anges i punkt 1990/91:166 bi ovan angivna anvisningspunkt. Denmest ingripande justeringen måste göras för det avdrag som är hänförligt fillinkomst av aktiv näringsverksamhet och skall göras i förvärvskällan. Enligttidigare gällande system medgavs avdrag med maximalt av A-inkomst avjordbruksfastighet eller rörelse upp till en inkomst av 20 basbelopp samt medmaximalt av inkomster mellan 20 och 30 basbelopp. Denna regel måste - somtidigare nämnts - anpassas tili att avdraget nu görs i förvärvskällan. En sådanförändring kräver en omräkning såväl av de olika procenttalen som av de olikabasbeloppsgränserna. Vid en omräkning bör beaktas att avdraget enligt deföreslagna reglerna görs före avdraget för egenavgifter (egenavgifterna antasutgöra av inkomsten inkl. egenav-gift). Detta förhållande sammantaget medviss justering med hänsyn till det fasta basbeloppsavdraget och fill att vissaskattskyldiga har både inkomst av tjänst och näringsverksamhet och efter enviss avrundning leder till följande slutsats. Avdrag bör medges med sammanlagthögst ett basbelopp och av inkomst i förvärvskällan till den del den inteöverstiger 20 basbelopp jämte av inkomsten mellan 20 och 40 basbelopp. Debestämmelser som föreslagits för den som har inkomst av näringsverksamhetoch den som har inkomst av anställning utan pensionsskydd i anställningenskiljer sig från vad som föreslogs i den remitterade promemorian. Skälet tilldetta är främst att undvika att någon försämring av avdragsmöjlighetenuppkommer vid en jämförelse med de regler som gällde före skattereformen (1991och tidigare års taxeringar). En jämförelse mellan de föreslagna reglerna ochregler som gällde vid 1991 och tidigare års taxeringar för skattskyldiga medolika kombinationer av inkomst av näringsverksamhet och inkomst av tjänst handen att de föreslagna reglerna i de flesta fallen ger större maximaltavdrag. I de enstaka fall där det kan bli fråga om lägre maximalt avdrag enligtde föreslagna reglerna uppgår försämringen till endast tiondelar av ettbasbelopp. Vid en jämförelse av de föreslagna reglerna och de regler somgäller enligt SFS 1990:650 (prop. 1989/90:110, SkU30) uppkommer inte i någotfall en försämring av avdragsmöjligheten. Skillnaden mellan maximaltavdragsutrymme vid tillämpning av de regler som har gällt vid 1991 och tidigareårs taxeringar, de regler som gäller enligt SFS 1990:650 (prop. 1989/90:110)och de nu föreslagna reglerna kan åskådliggöras siffermässigt (tabell 1). Tabell1 Maximala avdrag vid regler (1990), regler enligt prop.1989/90:110 (110) och föreslagna regler (FR) vid olika kombinationer av inkomsti rörvärvskällan före avdrag och före avdrag för egenavgifter och särskildlöneskatt och inkomst av tjänst. Inkomsl av tjänst 0 1.45 1.37 1..0 2..';6 2.44 9,.50 8,00 11,00 Som tidigare redovisats bör endast det avdrag som beräknasmed utgångs- Prop. punkt från näringsinkomst få dras av i förvärvskällanmedan avdrag grundat /91:166 på tjänsteinkomst får dras av som allmäntavdrag. Detta bör klargöras genom ett förtydligande i punkt 21 avanvisningarna till 23 § KL. Genom den förändring som föreslås vad gällerkonstruktionen av avdragsbegränsningarna kan den skattskyldige få avdrag medett basbelopp i "botten". Om den skattskyldige har både inkomst av tjänst ochinkomst av näringsverksamhet uppkommer frågan hur det fasta basbeloppsavdragetskall få utnyttjas, i förvärvskällan eller som allmänt avdrag. Det mestkorrekta torde vara att avdragsramen proportioneras mellan förvärvskällan ochallmänt avdrag. En sådan bestämmelse har emellertid den nackdelen att den kanmedföra administrativa problem. Det kan vara i fall där man vid taxeringen gören ändring i t.ex. beräkningen av inkomst av tjänst. Redan en relafivt litenändring kan leda till att yrkade avdrag för pensionsförsäkringspremie integodtas. En justering av avdraget medför konsekvensändringar i inkomsten avnäringsverksamhet och eventuellt också i egenavgifterna. Ett annat sätt att lösa fördelningen av det fastabasbeloppsavdraget skulle därför kunna vara att låta det inkomstslag,näringsverksamhet eller tjänst, varfill den övervägande delen av inkomstenhänför sig vara styrande i fråga om avdraget skall göras i förvärvskällan ellersom allmänt avdrag. En sådan lösning skulle emellertid få negativa effekter förde näringsidkare där inkomsten av tjänst är något högre än näringsinkomstenoch som yrkar avdrag för P-försäkringspremie med högst ett basbelopp. Minbedömning är- trots det administrativa merarbete som kan bli följden - att enproportionerings-metod bör väljas. En bestämmelse bör därför införas i vilken detanges att i fall av kombinerade inkomster skall högst en så stor del av detfasta basbeloppsavdraget dras av i förvärvskällan som motsvararnäringsinkomstens andel av de sammanlagda avdragsgrundande inkomsterna. Vidare påverkas de bestämmelser som reglerar dispensfallenav mitt förslag. Det gäller de situationer där den skattskyldige har bedrivitnäringsverksamhet genom förmedling av juridisk person och upphört medverksamheten. I dessa fall bör givetvis den inkomst av kapital som är hänförligtill försäljningen av förvärvskällan få beaktas vid bestämmandet av avdragetsstorlek. En möjlighet att få göra avdrag för P-försäkringsavgiften motkapitalinkomsten bör också införas. Bestämmelser härom föreslås i punkt 6sjätte stycket av anvisningarna till 46§ KL och i 3 § 2 mom. åttonde stycketlagen (1947:576) om statlig inkomstskatt (SIL). De kommenteras närmare i specialmotiveringen.I fall där den skattskyldige bedrivit verksamheten som enskild näringsidkareoch upphört med driften beskattas t.ex. - om det i verksamheten har funnits ennäringsfastighet - en del av vinsten vid avyttringen av förvärvskällan sominkomst av kapital. Om den skattskyldige får dispens så att kapitalinkomstenfår utgöra underlag vid bestämmandet av P-försäk-ringsavdragets storlek ochavdraget leder till att underskott i näringsverksamheten uppkommer i sambandmed verksamhetens upphörande finns redan enligt nu gällande regler enmöjlighet för den skattskyldige att vid reavinstberäkningen av avyttringenutnyttja underskottet (25§ 11 mom. I dessa fall behövs således inte någonytterligare reglering. Regeringen har i prop. 1990/91:89 föreslagit att 62 ärenden(rättsnämnden) bryts ut från verket och i fortsättningen i eget namn -skatterättsnämnden - fattar beslut i ärenden om förhandsbesked. Uppgiften attbesluta om dispens i flera av de ärendetyper som ligger pårättsnämnden föreslås bli nedflyttad till skattemyndigheterna med RSV sombesvärsinstans. Även de dispensbestämmelser som finns i punkt 6 tredje stycketav anvisningarna till 46 § KL bör ändras så att skattemyndigheten blirbeslutsmyndighet i första instans. beslut bör få överklagastill RSV. Övriga ändringar i tredje stycket kommenteras i specialmotiveringen.Folksam har i sitt remissvar framhållit bl.a. att RSV bör följa uppskattemyndigheternas tillämpning av dispensreglerna för att hindra att detuppstår skillnader i bedömningen mellan de olika länen. Jag vill på grund häraverinra om vad jag anförde i prop. 1990/91:89, nämligen att befarade brister inu nämnt hänseende bör kunna botas genom att RSV ger ut praxissamlingar, rådoch rekommendationer och bedriver en effektiv uppföljning avdispensverksamheten. Enligtnuvarande regler beräknas inkomstunderlaget i 8§ lagen (1990:654) omskatteutjämningsreserv på den till statlig inkomstskatt beräknade inkomsten avförvärvskällan före vissa avdrag. Inkomstunderlaget bör beräknas före även avdragför P-försäkringspremie och före avdrag för särskild löneskatt påpensionskostnader enligt 3 § lagen (1991:000) om särskild löneskatt påpensionskostnader. Bestämmelser härom föreslås införda i 8 § lagen omskatteutjämningsreserv. 4 Bilförmånsvärde för egenföretagare Mittförslag: Reglerna om jämkning av värdet av bilförmån skall gälla även förenskilda näringsidkare. Skälen förmitt förslag: Genom en lagändring (prop. 1989/90:110, SkU30, SFS1990:650) infördes nya bestämmelser för egenföretagare som för privat brukdisponerar en bil som ingår i hans näringsverksamhet. medgavs, enligtpraxis, avdrag för bilkostnader efter fördelning av kostnaderna. De totalakostnaderna fördelades mellan den privata och den yrkesmässiga användningen iförhållande till körsträckan för vardera ändamålet. Egenföretagaren ficksåledes avdrag för de bilkostnader som enligt proportioneringen betingades avrörelsen. Bilens övriga kostnader utgjorde egenföretagarens privataicke avdragsgilla levnadskostnader De nya bestämmmelsernainnebär att enskilda näringsidkares avdragsrätt för bil i näringsverksamhetanpassades till vad som gäller för löntagare. En näringsidkare uttagsbeskattasför ett förmånsvärde i inkomstslaget näringsverksamhet beräknat på samma sättsom en löntagares bilförmån. Bilförmånen skall således värderas till 0.8basbelopp med tillägg av av nybilspriset, dock att värdet inte får överstiga42 % eller understiga av nybilspriset. Författningsteknisktgjordes ändringen på det sättet att det i sista stycket Prop. avanvisningspunkt 1 till 22 § KL angavs att värdet av bilförmån skall beräk-1990/91:166 nas enligt bestämmelserna i punkt 2 av anvisningarna till 42 § KL.Hänvisningen i anvisningspunkten 1 fill 22 § KL omfattar emellertid inteuttryckligen - som bl.a. RSV uppmärksammat - bestämmelsen i punkt 4 av anvisningarnatill 42 § KL om att förmånsvärdet får jämkas om det finns synnerliga skäl. Dethar inte varit avsikten att någon skillnad skall föreligga mellan inkomst avtjänst och inkomst av näringsverksamhet i fråga om möjligheten till jämkning avförmånsvärdet vid inkomsttaxeringen. Ett förtydligande bör därför göras i sistastycket av punkt 1 av anvisningarna fill 22 § KL så att det klart framgår attjämkningsmöjligheten även gäller skattskyldiga som skall redovisabilförmånsvärde i inkomstslaget näringsverksamhet. Denföreslagna regeln bör fillämpas första gången vid taxering. Med hänsynfill att möjligheten att jämka förmånsvärdet uppåt är till den skattskyldigesnackdel bör denna bestämmelse inte fillämpas vid taxering för den delav räkenskapsåret som belöper före ikraftträdandet, dvs. den 1 juli1991. Genom en ändring i samband med skattereformen (SFS 1990:665) har rättentill brutet räkenskapsår avskaffats för bl.a. enskilda näringsidkare (12 §första stycket bokföringslagen, 1976:125). Endast i vissa speciella fall kandispens medges (12§ andra stycket). Det kan alltså undantagsvis förekomma attenskilda näringsidkare har brutet räkenskapsår även i det nya systemet. Detskulle kunna innebära att en enskild näringsidkare vid taxeringbeskattas för t.ex. ett brutet räkenskapsår som påbörjats (1maj 1991 - ). En del av räkenskapsåret skuUe då belöpa på tid föreikraftträdandet. Undantaget från tillämpningen bör för sådana fall även avse1993 års taxering. 5 Följdändringar i andra lagar De i det föregåendelämnade förslagen leder till att vissa följdändringar behövs i lagen(1962:381) om allmän försäkring, lagen (1981:691) om socialavgifter, lagen(1990:655) om återföring av obeskattade reserver och skattebrottslagen(1971:69). 1 detta sammanhang lämnas även ytterligare förslag tillföljdändringar hänförliga till annan lagstiftning, men som av samordningsskälframförs i detta sammanhang. Dessa förslag leder till ändringar i lagen (1968:430)om mervärdeskatt, skattebrottslagen (1971:69), lagen (1971:1072) om förmånsberättigadeskattefordringar m.m. och lagen (1984:151) om punktskatter ochprisregleringsavgifter Förslagen presenteras närmare i specialmofiveringen. 1enlighet med vad jag nu har anfört har inom upprättatsförslag till 1. lag om särskild löneskatt på pensionskostnader, 2. lag om ändring i lagen (1990:659) om särskildlöneskatt. 3. lag om ändring i lagen (1962:381) om allmänförsäkring, Prop. 4. lag om ändring i lagen (1981:691) omsocialavgifter, 1990/91:166 5. lag om ändring i lagen (1990:655) om återföring avobeskattade reserver, 6. lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370), 7. lag om ändring i lagen (1947:576) om statliginkomstskatt, 8. lag om ändring i lagen (1990:654) omskatteutjämningsreserv, 9. lag om ändring i taxeringslagen (1990:324), 10. lag om ändring i lagen (1968:430) om mervärdeskatt, 11. lag om ändring i uppbördslagen (1953:272), 12. lag om ändring i lagen (1990:325) omsjälvdeklaration och kontrolluppgifter, 13. lag om ändring i lagen (1951:442) om förhandsbeskedi taxeringsfrågor, 14. lag om ändring i skattebrottslagen (1971:69), 15. lagom ändring i lagen (1971:1072) om förmånsberättigadeskattefordringar m.m., 16. lag om ändring i lagen (1984:151) om punktskatteroch prisregleringsavgifter, 17. lag om sänkning av den allmänna löneavgiften intillutgången av . Förslagenunder punkterna 3 och 4 har upprättats i samråd med chefen för . Lagrådetsyttrande har inhämtat i sin helhet eller i vissa delar beträffande förslagenunder punkterna 1, 2, 6-9 och 11-13. Förslagen underpunkterna 3-5,10 och 14-17 har inte granskats av lagrådet. Dessa förslag,liksom de delar av de övriga förslagen som inte har granskats av lagrådet, ärav sådan beskaffenhet att lagrådets hörande skulle sakna betydelse. 7.1 Lagen om särskild löneskatt på pensionskostnader Degrundläggande bestämmelserna om skatteplikt och vem som är skattskyldig tas ini en första paragraf. Att det är den som utfästen tjänstepension som skall betala skatten innebär att det är arbetsgivareeller f.d. arbetsgivare som är skattskyldiga. Detta gäller även om någon annananlitas för utbetalning av pensionerna, t.ex. för kommunernas del KPA. Detfinns naturligtvis inget som hindrar att den som betalar ut pension också åtarsig att betala särskild löneskatt för arbetsgivarens räkning. Att det är den som utfästen tjänstepension som skall betala skatten innebär vidare att arbetsgivarenskonkurs kan medföra att löneskatt inte kan tas ut t.ex. när ettpensionsåtagande har säkerställts genom att arbetsgivaren har tecknat enkapitalförsäkring som pantsatts till pensionstagaren. Medelsom betalas ut utan att grunda sig på en utfästelse om tjänstepen- Prop. Sålunda kommer pensioner som betalas ut med statsme- 1990/91:166 del av inte att beskattas enligt den nuföreslagna lagen. Inte heller utbetalningar från vinstandelsstiftelser kommeratt träffas av särskild löneskatt. Avandra styckel framgår att det, i likhet med vad som gäller vid bl.a. inkomsttaxeringen,är delägarna i ett handelsbolag och i ett handelsbolagsbe-skattat dödsbo som ärskattskyldiga. Paragrafenreglerar vad som skall ingå i skatteunderiaget och hur detta skall beräknas. Paragrafensförsia stycke innehåller ett avräkningsförfarande. Avräkningsförfarandetmedför att skatten på flertalet tryggade pensionsutfästelser, oavsett omavdrag har medgetts vid inkomsttaxeringen eller inte, tas ut i takt medintjänandet. Otryggade åtaganden beskattas däremot vid utbetalningen. Detgäller även sådana åtaganden som har säkerställts t.ex. genom företagshypotek,bankgaranti eller kapitalförsäkring. Medtjänstepensionsförsäkring avses försäkring enligt punkt 1 andra stycket avanvisningarna till 31 S KL (se 4§). Föi'säkringom särskild tilläggspension (STP) är en speciell typ av tjänstepensionsförsäkringsom omfattar ålderspension. För STP-försäkringen till-lämpas ett kapitaltäckningssystem.Systemet innebär att de arbetsgivare som är anslutna erlägger premiermotsvarande kapitalvärdet av pensioner till de arbetstagare inom det anslutna arbetstagarkollektivetsom uppnår pensionsåldern. Årspremien för en arbetsgivare bestämssom en procentsats av den totala lönesumman för de hos honomanställda arbetstagarna inom det försäkrade kollektivet. För att enarbetstagare skall ha rätt till pension krävs en viss pensionsbevarandeanställningstid. Om den anställde inte har en sådan går han miste ompensionsrätten. Även denna typ av tjänstepensionsförsäkringar omfattas av lagen. Någraremissinstanser anser att försäkringspremier som erläggs av arbetsgivare tillutländska bolag inte skall belastas med särskild löneskatt. För att enförsäkring som har meddelats i en utomlands bedriven försäkringsrörelse skallanses som en pensionsföräkring krävs att lämnar en förklaringatt så är fallet enligt punkt 1 sjuttonde stycket av anvisningarna till 31 §KL. Det finns inte skäl att undanta avgifter för sådana försäkringar frånbeskattning. Vadsom avses med pensionsstiftelse och konto Avsatt till pensioner framgår avpunkt 20 av anvisningarna till 23 § KL och lagen (1967:531) om tryggande avpensionsutfästelse m.m. Ipunkten d har efter lagrådets påpekande (prop. 1990/91:54 s. 381 f.) tagits inorden "eller på grund av tjänstepensionsförsäkring". Ipunkterna e och / har tagits in "utgiven ersättning för av annan övertagenpensionsutfästelse" resp. "erhållen ersättning för övertagenpensionsutfästelse". Punkterna reglerar övertagandesituationer ochinnebär att skatten normalt kommer att belasta den arbetsgivare hos vilkenpensionsrätten tjä- Bestämmelserna gäller alla övertaganden oavsett hur pensionsutfäs- Prop. telsentryggats och oavsett om den över huvud taget har tryggats. När det 1990/91:166 gällerarbetsgivare som gör avsättningar till pensionsstiftelse eller konto Avsatt fillpensioner kommer underlaget för särskild löneskatt för den som befrias från utfästelsenatt ökas med värdet av den överlåtna utfästelsen. Hos sådana arbetsgivareneutraliseras ökningen av att avdrag normalt kan göras enligt posterna fellerg. Skatten påverkas således normalt inte. För den som övertar utfästelsen skallmotsvarande belopp minska underlaget för den särskilda löneskatten. Hos dennearbetsgivare neutraliseras det av den kostnad arbetsgivaren har för det nyatryggandet. Inte heUer skatten hos denne arbetsgivare påverkas således normaltav övertagandet. Om den nye arbetsgivaren skulle göra en större utfästelse ochtrygga den ökar emellerfid underlaget för skatten med den ökade kostnaden förtryggandet. När det gäller byten till arbetsgivare som inte tryggar sinautfästelser leder förslaget fill att den nye arbetsgivaren får en avdragspostsom beträffande den aktuelle arbetstagaren inte uppvägs av någon posifiv postförrän pensionen betalas ut. Däremot kan arbetsgivaren naturligtvis omedelbartutnyttja den som en avdragspost mot annat underlag för särskild löneskatt. Ombytet i stället sker från en arbetsgivare som inte tryggar sinpensionsutfästelse kommer den arbetsgivaren att redovisa underlag för särskildlöneskatt i samband med befrielsen från utfästelsen. utgår ersättninginte i samband med att den anställde byter arbetsgivare utan först närpensionen betalas ut. Även i sådana fall skall beskattningsunderlagetpåverkas. Detbelopp den övertagna utfästelsen skall bestämmas fill skattemässigt kanpreciseras på olika sätt. För att få ett värde som är lika stort för båda arbetsgivarnaoch som de båda känner till bör man välja den utgivna ersättningen förövertagandet. Skulle arbetsgivarna bestämma att någon ersättning inte skallutgå eller att den skall utgå med ett belopp som under- eller överstiger detekonomiskt riktiga beloppet kommer det att leda till att skatten inte tillfullo belastar den arbetsgivare hos vilken pensionsrätten intjänats. Detpåverkar emellertid inte den sammanlagda skattebelastningen för de tvåarbetsgivarna eftersom t.ex. en lägre skattepliktig ersättning för den tidigarearbetsgivaren ger ett motsvarande lägre avdrag för den nye arbetsgivaren.Fördelningen av skattebetalningen meUan arbetsgivarna kan därför göras beroendeav den av arbetsgivarna avtalade ersättningen utan att detta normalt ger upphovtill olikformigheter Om den nye arbetsgivaren inte är skattskyldig för särskildlöneskatt på pensionskostnader får posten e dock inte understiga värdet av denövertagna pensionsutfästelsen. Om å andra sidan den tidigare arbetsgivareninte är skattskyldig för särskild löneskatt på pensionskostnader får posten iinte överstiga värdet av den övertagna pensionsutfästelsen. Omen utfästelse förfaller innebär det att underlaget för den särskilda löneskattenminskar Någon pluspost skall då inte redovisas. Vidaretas det i första stycket in en punkt j avseende negativa belopp. Den harkommenterats i avsnitt 2.2. I avsnitt 2.2 har ocksåkommenterats hur posten h har räknats fram. I de fall ett beskattningsår omfattar annan tid än bör posten h jämkas. En sådan bestämmelse har tagits in i andra styckel. Vidare har efter förslag från 67 lagrådet tagits in en bestämmelse om att posten h skalljämkas på motsva- Prop. rande sätt om pensionsskulden helt upplöses under beskattningsåret. Bestämmelserna i iredje styckel har kommenterats ovan isamband med första stycket punkterna e och i. {fjärde styckel föreskrivs att beskattningsunderlagetskall beräknas enligt bokföringsmässiga grunder Det har kommenterats i avsnitt2.2. Paragrafen reglerar enskilda näringsidkares särskildalöneskatt på för egen pensionsförsäkring. Förslaget har kommenterats iavsnitt 2.2. Att skatt skall betalas endast på avgift för vilken avdragmedges leder bl.a. till att om en näringsidkare har sparat ett avdrag förpensionsförsäkringspremie med stöd av punkt 6 fjärde stycket av anvisningarnatill 46 § KL skall skatten betalas för det beskattningsår som avdraget medges. 1 paragrafen föreskrivs att begreppen i denna lag harsamma innebörd som i KL och SIL. Det gäller t.ex. tjänstepensionsförsäkring,som definieras i punkt 1 andra stycket av anvisningarna till 31 § KL. Likasåblir bestämmelsen i 3 § KL om beskattningsår tillämplig. För staten,landstingskommuner, kommuner och andra menigheier föreskrivs dock att medbeskattningsår avses kalenderår. Av försia styckel framgår att bestämmelserna i och UBLgäller för särskild löneskatt på pensionskostnader. TLs regler om omprövningoch överklagande gäller således för beslut angående underlaget. I lagrådsremissen föreslogs särskilda bestämmelser omvilken skattemyndighet som skall vara beslutsmyndighet i fråga omlandstingskommuner och kommuner. Både TL och UBL utgår från att det ärskattemyndigheten i hemortskommunen som är beslutsmyndighet. Båda lagarnahänvisar i fråga om begrepp bl.a. till SIL. I 14 § 1 mom. SIL finnsbestämmelser om hemortskommun. Dessa bestämmelser kan tillämpas även för dennu föreslagna lagen. Av andra siyckei framgår att löneskatt som staten skallbetala fastställs och redovisas enligt bestämmelser som meddelas av regeringen(jfr 1 § andra stycket USAL och förordningen (1984:674) om uppbörd av vissaarbetsgivaravgifter från staten). I punkt 1 föreskrivs att reglerna träder i kraft den 1juli 1991 och skall avse förhällanden som inträffar fro.m. ominte annat följer av punkterna 2 och 3. punkt2 och 3 Prop. Bestämmelsernahar kommenterats utförligt i den allmänna motiveringen iyyo/yi.loo (avsnitt2.2). Punkt2 och 3 blir tillämpliga vid taxering samt vid taxering förett mindre antal skattskyldiga som på grund av övergångsbestämmelser tilllagen (1990:335) om ändring i KL inte beskattas vid taxering. Denskattskyldige kan välja om huvudregeln eller alternativregeln skall tillämpas,men samma metod skall väljas för hela beskattningsunderlaget. Sådanapensionsförsäkringar som avses i punkt 20. e. åttonde stycket av anvisningarna till24 § KL samt sådana pensionsförsäkringar som avses i 3 § den nu föreslagnalagen kopplas normalt inte till någon intjänandetid.