prop · GE0358 · 1990-12-31 00:00:00 — Föreskrifteni andra stycket första meningen saknar motsvarighet i gällande rätt. Avsiktenmed regeln är att markera att någon onödig tidsutdräkt inte får ske i någotled i det rättspsykiatriska förfarandet. 1 andra stycket andra meningen angesden maximitid som här gäller för förfarandet vid undersökningsenheten. Bestämmelseni andra stycket tredje tneningen innebär att frågan om anstånd med att avgeutlåtande över undersökningen i fortsättningen skall prövas av domstolen. Detankommer således på huvudmannen för vederbörande undersökningsenhet att vidbehov hos domstolen göra en framställning i saken. I praktiken torde dennauppgift i linje med nuvarande ordning komma att åvila vederbörandechefsöverläkare eller motsvarande. Som har framgått av den allmännamotiveringen (avsnitt 3.8) är avsikten att det skall ske en restriktivbedömning av skälen för anstånd. Härbör betonas vikten av att huvudmännen för de olika enheterna träffaröverenskommelser om överflyttning av undersökningsfall mellanenheterna för attjämna ut arbetsbelastningen inorri organisationen och undvika anhopning avundersökningsfall vid någon viss enhet. Beslutom anstånd kan överklagas av den misstänkte och av åklagaren 551 medstöd av 49 kap. 6§ RB. Däremot kan huvudmannen för undersök- Prop.1990/91:58 ningsenheten inte överklaga rättens beslut att vägra medge anstånd. Detfår ankomma på i samråd med att utfärda denärmare föreskrifter eller allmänna råd som behövs beträffandeanståndsförfarandet för undersökningsenheternas del. 7§ Utlåtandet beträffande den rättspsykiatriska undersökningen skall avges av enläkare vid undersökningsenheten eller av någon annan läkare som huvudmannen förenheten utser. Utlåtandetskall innehålla uttalanden i de frågor som anges i beslutet. I utlåtandet skallde omständigheter anges som dessa uttalanden grundas på. Föreskrifterom kompetenskrav för läkare som får avge utlåtanden meddelas av regeringeneller, efter regeringens bemyndigande, . Paragrafenmotsvarar närmast 5 § LRPU. Frågan om fördelningen av självaundersökningsarbetet har berörts vid 5 §. Utlåtandet beträffande enundersökning bör enligt min mening i fortsättningen liksom nu avges av enläkare. Skälet till detta är att utlåtandet ytterst skall mynna ut i ställningstagandeni medicinska frågor. Att det är en läkare som ansvarar för utlåtandet hindrarnaturligtvis inte att andra funktionärer som deltagit i undersökningsarbetet t. ex. en kurator eller psykolog också undertecknar utlåtandet. Och i denmån det förekommer olika bedömningar av undersökningen bör naturligtvis dessa i linje med vad som gäller beträffande olika uppfattningar i påföljdsfråganvid personundersökningar (se 11 § personundersökningskungörelsen) redovisasför domstolen. Jag vill tillägga att min uppfattning om vad som bör gälla ifortsättningen i det nu aktuella avseendet i allt väsentligt överensstämmer medvad som angetts i nuvarande föreskrifter och allmänna råd. Bestämmelseni jörsta stycket innebär således att utlåtandet beträflfande en rättspsykiatriskundersökning även i fortsättningen skall avges av en läkare. För en läkare sominte är anställd vid undersökningsenheten är det naturligtvis fråga om ettfrivilligt åtagande. Tredje stycket innebär att det ankommer på regeringeneller, efter bemyndigande av regeringen, att föreskriva vilkakrav som skall ställas på undersökningsläkarens kompetens. Behörighetskravenanges i instruktionen för statens rättspsykiatriska kliniker ochstationer liksom i föreskrifter och allmänna råd på området.Avsikten är att det skall ställas motsvarande krav påundersökningsläkarens kompetens. 1andra stycket regleras frågan vad utlåtandet beträffande en rättspsykiatriskundersökning skall innehålla. Syftet med ett sådant utlåtande är att det skallge domstolaraa svar på den eller de frågor som domstolen vill få besvaradegenom undersökningen. Av 1 § andra stycket följer att dessa frågor skall angesi domstolens beslut. Undersökningsläkarenskall enligt nuvarande ordning (5 § första stycket andra meningen LRPU), om han anser att den misstänkte på grund av sin sinnesbeskaffenhet bör bli föremål för någon annan åtgärd än sluten psyki atrisk vård eller vård i specialsjukhus, anmärka det i utlåtandet. Någon motsvarande föreskrift har inte tagits in i den nya lagen. naturiigtvisinte att denne ändå, när det finns anledning till det, ger uttryck Prop.1990/91: 58 för sin uppfattning i frågan om lämplig påföljd. I4 § andra meningen KRPU föreskrivs att utlåtandet beträffande en rättspsykiatriskundersökning bör skrivas så kort som fallet medger och ej belastas med sådantsom kan antas sakna betydelse för rättens ställningstagande. Det ärnaturligtvis även i fortsättningen angeläget att de aktuella utlåtandena ges enkoncentrerad avfattning och inte belastas med onödiga uppgifter. Jag avserdärför att återkomma till regeringen med ett förslag till en föreskriftmotsvarande den nyssnämnda i en förordning i anslutning till den nyalagstiftningen angående de rättspsykiatriska undersökningarna. Jagvill i sammanhanget påpeka att i sina föreskrifter och allmännaråd på området utförligt behandlat frågan om utformningen av rättspsykiatriskautlåtanden. Behov av vägledning från i denna fråga kommernaturligtvis att finnas också med den nya lagen. 8§ Den som är häktad och skall genomgå rättspsykiatrisk undersökning skall utandröjsmål och senast från det att beslutet om undersökning kom intill undersökningsenheten föras över till denna. Sedan den rättspsykiatriskaundersökningen har avslutats, skall den misstänkte föras tillbaka till häktet,om hans hälsotillstånd inte ger anledning till något annat. Omdet finns särskilda skäl, får dock en rättspsykiatrisk undersökning beträffandeden som är häktad utföras i häktet. Beslut om detta meddelas avkriminalvårdsstyrelsen. Förbehandlingen av den som är häktad och genomgår rättspsykiatrisk undersökningfinns bestämmelser i lagen (1976:371) om behandlingen av häktade och anhållna m.fl.och i lagen (1991:000) om rättspsykiatrisk vård. 1paragrafen regleras olika frågor om hur man skall förfara vid en rättspsykiatriskundersökning, om den misstänkte är häktad. Bestämmelserna motsvarar delvis 7 § LRPU. Bestämmelseni jörsta .stycket första meningen , som har behandlats i den allmännamotiveringen (avsnitt 3.9), innebär en uppstramning i förhållande tillnuvarande reglering. Avsikten med föreskriften är att i lagen markera attväntetider på häkten inte skall få förekomma. Syftetmed bestämmelsen i första stycket andra meningen , som har sin förebild isocialberedningens lagförslag (7 §), är att den misstänkte inte skall behövaföras tillbaka till häktet efter avslutad undersökning, om han har behov avpsykiatrisk vård. Stöd för en sådan ordning ges för övrigt redan i 4 §häkteslagen. Frågan om psykiatrisk tvångsvård och psykiatrisk vård i frivilligaformer för bl.a. häktade har behandlats av chefen för socialdepartementettidigare (bil. 1 avsnitt 4.5 och 4.6). Ettviktigt syfte med en tilltänkt ny rättspsykiatrisk organisation är att det skall bli möjligt att integrera undersökningsverksamhet med psykiat risk vård. Chefens för förslag till lagstiftning innebär sålunda bl. a. att den som är häktad och genomgår eller som har genomgått rättspsykiatrisk undersökning skall kunna, ges psykiatrisk tvångsvård rättspsykiatrisk vård eller psykiatrisk vård i frivilliga former vid under sökningsenheten, om denna hör till hälso- och sjukvården. också att rättspsykiatriskvård som brottspåföljd i ert sådant fall skall Prop. 1990/91:58 kunna gesutan att den dömde förflyttas från sjukvårdsinrättningen efter Bilaga 2avslutad undersökning. 1de fall undersökningsenheten drivs av staten kan dock den angivna ordningeninte gälla. Så länge den rättspsykiatriska undersökningen pågår kan enligt vadchefen för har föreslagit (bil. 1 avsnitt 4.5.4) denhäktade ges psykiatrisk tvångsvård vid en sådan enhet. Psykiatrisk vård i frivilligaformer kan och bör naturligtvis, i likhet med vad som sker vidrättspsykiatriska kliniker enligt nuvarande ordning, komma till stånd så längeden häktade är intagen vid enheten, även om detta inte är en egentligarbetsuppgift för en undersökningsenhet (jfr 3 § femte meningen hälso- ochsjukvårdslagen 1982:763). Avsiktenär att den häktade i ett fall av det nämnda slaget när undersökningen haravslutats skall kunna föras över till hälso- och sjukvården för fortsattpsykiatrisk tvångsvård eller psykiatrisk vård i frivilliga former. Det blir härfråga om vård vid en sådan sjukvårdsinrättning som enligt vad chefen försocialdepartementet har föreslagit (bil. 1 avsnitt 4.5 och 4.6) skall få gepsykiatrisk tvångsvård och frivillig psykiatrisk vård åt häktade. I den mån denrättspsykiatriska undersökningen har mynnat ut i ställningstagandet att det finnsmedicinska förutsättningar för att ge den häktade rättspsykiatrisk vård sombrottspåföljd, är det naturligtvis angeläget att denne efter undersökningenförs över till just den sjukvårdsinrättning där den rättspsykiatriska vårdenkan antas komma att påbörjas, om påföljden också bestäms till rättspsykiatriskvård. Det får förutsättas att den nya organisation som är avsedd att skapasinom hälso- och sjukvården för rättspsykiatrisk undersökning och psykiatriskvård av lagöverträdare skall ha möjligheter att på detta sätt ta emot patienterfrån de statliga undersökningsenheter som kan finnas . Motdenna bakgmnd anserjag att det i regleringen av det rättspsykiatriskaförfarandet inte behövs några föreskrifter motsvarande de nuvarandebestämmelserna i 7 § andra stycket andra meningen och tredje stycket LRPU omvar den skall förvaras som är häktad och som har behov av sluten psykiatriskvård (eller vård i specialsjukhus). Den nu aktuella paragrafen innehållerdärför inga sådana föreskrifter. Bestämmelseni första stycket andra meningen kan naturligtvis tillämpas även när denmisstänkte har behov av somatisk vård, vilket innebär att denne kan behövaföras över till någon enhet för sådan vård inom hälsooch sjukvården i stäUetför att föras tillbaka till häktet. Isammanhanget bör erinras om bestämmelserna i 7 § i förslaget till lag om rättspsykiatriskvård. Enligt andra stycket första meningen i den paragrafen skall vården avden som av domstol överiämnats till rättspsykiatrisk vård påbörjas redan innanbeslutet har vunnit laga kraft, om den dömde är häktad och tillsammans medåklagaren har medgett att vården påbörjas. Denna föreskrift tar i första handsikte på de fall då den häktade är intagen i häkte. Andrastycket i förevarande paragraf, som har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 3.10), motsvarar närmast 7§ första stycket andra meningen LRPU och 2 § KRPU. Som har framhållits är avsikten 554 attmöjligheten att genomföra en rättspsykiatrisk undersökning, när den Prop.1990/91:58 misstänkte är intagen i häkte, skall utnyttjas i undantagsfall när förhållan- Bilaga 2 dena kräver det. beslut skall självfalletföregås av samråd med vederbörande undersökningsenhet. Hurden rättspsykiatriska undersökningen skall gå till i de fall då den misstänkteär intagen i häkte beror naturligtvis på omständigheteraa i det särskildafallet. Undersökningen bör i allmänhet kunna utföras på motsvarande sätt somsker . I klarhetens intresse kan påpekas att undersökningsenhetens ansvarför undersökningen är oförändrat i de aktuella fallen. 1tredje stycket erinras om bestämmelserna i häkteslagen och den föreslagnalagen om rättspsykiatrisk vård. 9 §Rättspsykiatrisk undersökning av den som inte är häktad skall äga rum på tid och plats som bestäms av den läkare som skall avge utlåtandet över undersökningen. Undersökningen skall såvitt möjligt bedrivas så att den misstänkte inte hindras i sin förvärvsverksamhet eller utsätts för någon annan olägenhet. Paragrafenöverensstämmer i sak i allt väsentligt med 8 § LRPU. Beträffandebestämmelsen i första meningen bör pekas på att den som skall genomgå rättspsykiatriskundersökning kan vara frihetsberövad i annan form än genom att vara häktad, t.ex.med stöd av lagen (1988:870) om vård av missbmkare i vissa fall ellerutlänningslagen (1989:529). I sådana fall får naturligtvis den misstänkteställas till förfogande för undersökningen efter överenskommelse mellanundersökningsläkaren och den myndighet som ansvarar för verkställigheten av frihetsberövandet.Frågan om möjlighetema att ingripa mot den som inte är frihetsberövad i någon formoch som underlåter att inställa sig eller annars inte frivilligt medverkartill undersökningen regleras i 10 §. 10 §Om en misstänkt som inte är häktad eller annars berövad friheten underlåter att inställa sig till en rättspsykiatrisk undersökning eller om det finns något annat skäl att anta att han inte kommer att frivilligt medverka till undersökningen, får rätten besluta att han skall tas in på undersök ningsenheten. I beslutet skall bestämmas den längsta tid, högst , under vilken den misstänkte får hållas kvar på enheten. Kan undersök ningen inte avslutas inom den bestämda tiden, får rätten besluta att han får hållas kvar under ytterligare högst . Framställningom intagning görs av undersökningsläkaren. Den misstänkte skall ges tillfälleatt yttra sig över framställningen. 11 §Den som är intagen med stöd av 10 § kan ges vård enligt bestämmel serna i lagen (1991:000) om rättspsykiatrisk vård. Beträffande intagen som inte genomgår rättspsykiatrisk vård tillämpas bestämmelserna i 18 24 §§ lagen (1991:000) om psykiatrisk tvångsvård. Bestämmelsernai paragraferna har behandlats i den allmänna motivering en (avsnitt 3.13.). Reglerna i 10§ motsvarar 9 § första och tredje styckena LRPU. I första meningen i 11 § i förevarande lagförslag finns en erinran 555 omföreskrifteraa i lagen om rättspsykiatrisk vård medan andra meningen Prop.1990/91: 58 i paragrafen kan sägas motsvara 9 § andra stycket LRPU. 12 §Rätten får inhämta yttrande av över sådan utredning som avses i 3 eller 4 §. Omdet behövs, skall styrelsen komplettera utredningen. Skall en rättspsykiatriskundersökning kompletteras gäller i tillämpliga delar vad som sägs i 5 §, 6§första stycket och 811 §§ om en sådan undersökning. Styrelsen får uppdra åt enviss läkare att utföra kompletteringen. Bestämmelsernai paragrafen har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 3.15). Demotsvarar delvis 6 § LRPU. Iförhållande till nuvarande ordning innebär föreskriften i första stycket denändringen att rätten i mål av det aktuella slaget får möjlighet att inhämtasocialstyrelsens yttrande över också andra former av medicinsk utredning än en rättspsykiatriskundersökning. 1 den mån domstolen anser det särskilt angeläget attsocialstyrelsen yttrar sig över utredningen i en viss fråga eller något vissthänseende, bör detta naturligtvis anges i domstolens beslut att inhämtastyrelsens yttrande. Och självfallet är det väsentligt att styrelsen gertillräckligt utförliga motiveringar till sina ställningstaganden, särskilt i defall då styrelsen har en annan uppfattning än den som redovisas i den tidigareutredningen. Iandra stycket regleras frågan om komplettering av utredningen hossocialstyrelsen. Bestämmelsen i andra meningen innebär att, om styrelsen önskarkomplettera en rättspsykiatrisk undersökning, de angivna föreskrifterna ilagen om en sådan undersökning skall tillämpas i den utsträckning som krävs förkompletteringen. Exempelvis följer av 5 § var den misstänkte skall undersökas.Möjligheterna att t.ex. använda tvångsåtgärder mot denne är också desamma somunder det tidigare förfarandet. Enligt bestämmelsen i andra stycket tredjemeningen i förevarande paragraf gäller den avvikelsen från reglerna förrättspsykiatriska undersökningar att får uppdra åt en vissläkare att utföra den kompletterande undersökningen. En motsvarande bestämmelsefinns nu i 9 § KRPU. Somhar framhållits i den allmänna motiveringen är det angeläget att prövningsförfarandetsker så snabbt som möjligt, särskilt då den misstänkte är häktad. 13 §Om den misstänkte är på fri fot, skall polismyndigheten på begäran av den läkare som skall avge utlåtande enligt 7 § lämna biträde för att inställa den misstänkte till undersökningen. Paragrafenmotsvarar i allt väsentligt föreskriften i 10 § andra stycket LRPU. 14 §Från en verksamhet där sekretess gäller enligt 7 kap. 1 § eller 4§ första och tredje styckena sekretesslagen (1980:100) skall utan hinder av sekretessen lämnas utsådana uppgifter om den misstänkte som behövs för 556 Detsamma gäller uppgifter om den miss- Prop.1990/91:58 tänkte som behövs för ett läkarutlåtande som anges i 4 § andrastycket Bilaga 2 liksom för ett yttrande av över ett sådantutlåtande eller sådant läkarintyg som anges i 4 § första stycket. Paragrafenmotsvarar 10 § första stycket LRPU. I förhållande till den sistnämndabestämmelsen innebär de nya föreskrifterna att skyldigheten för myndigheterinom hälso- och sjukvården samt att lämna ut uppgifter sombehövs för det rättspsykiatriska förfarandet delvis avser andra situationer.Paragrafen har en motsvarighet i förslaget till reglering av den psykiatriskatvångsvården (se 43 § lagen om psykiatrisk tvångsvård och 24 § lagen om rättspsykiatriskvård). Uppgiftersom behövs för en rättspsykiatrisk undersökning eller för socialstyrelsenskomplettering av en sådan (jfr 12 § andra stycket andra meningen) skall liksomi dag lämnas ut enligt bestämmelsen i första meningen. Nytt är enligt andrameningen att uppgifter skall lämnas ut till vid dess prövning iövriga fall enligt 12 §, dvs. när det är fråga om att avge yttrande över ett § 7-intygeller ett utlåtande av en chefsöverläkare. Föreskriften i andra meningenomfattar även de uppgifter som den sistnämnde behöver för sitt utlåtande. Fråganom uppgiftslämnande till en läkare som skall avge ett § 7-intyg enligt 4 §första stycket regleras i 8 § personundersökningslagen. 15§ Beslut av ratten enligt 10 § får överklagas särskilt. Beslutsom rätten har meddelat med stöd av denna lag gäller . Beträffandebeslut enligt 10 § gäller detta dock endast om beslutet avser förordnande omfortsatt kvarhållande för undersökning. Paragrafenmotsvarar närmast 11 §LRPU. Detbör påpekas att domstolens beslut om rättspsykiatrisk undersökning kanöverklagas av den misstänkte och av åklagaren med stöd av 49 kap. 6 § RB. Ävenett beslut av domstolen enligt 6 § andra stycket sista meningen i den nuaktuella lagen om anstånd kan, som har anförts vid nämnda paragraf, överklagasav dessa med stöd av den nyssnämnda bestämmelsen. 16 §Kriminalvårdsstyrelsens beslut enligt 8 § andra stycket får överkla gas hos kammarrätten. Enmotsvarighet tiU bestämmelsen finns nu i 11 a § LRPU. 17 §Tillsyn över efterlevnaden av denna lag och de föreskrifter som meddelas med stöd av lagen utövas av . Iparagrafen slås fast att skall utöva tillsyn över den rättspsykiatriskaundersökningsverksamheten i fortsättningen. En viktig del av detta arbete avsersamordningen av den totala verksamheten i landet. I det föregående har iolika sammanhang förutskickats att närmare reglering krävs av vissa frågor. Som exempel kan nämnas olika frågor om 557 självade rättspsykiatriska undersökningarna och utformningen av utlåtan- Prop.1990/91:58 dena över undersökningarna. Föreskrifter i dessa frågor kan gesinom Bilaga 2 ramen för regeringens befogenhet enligt regeringsformen attmeddela verkställighetsföreskrifter. 1.Denna lag träder i kraft den 1januari 1992, då lagen (1966:301) om rättspsykiatrisk undersökning i brottmålupphör att gälla. 2.Utlåtande som avges till rättenefter ikraftträdandet över en rättspsykiatrisk undersökning i fall då gäraingenhar begåtts före ikraftträdandet skall innehålla uttalanden i de frågor somanges i 1 § första stycket 1 och 2 i den nya lagen och även humvida denmisstänkte begått brottet under inflytande av sinnessjukdom, sinnesslöhet ellerannan själslig abnormitet av så djupgående natur att den måste anses jämställdmed sinnessjukdom. 3.1fråga om tid för att avge utlåtande över en rättspsykiatrisk undersökning somhar beslutats före ikraftträdandet gäller äldre bestämmelser. Harsocialstyrelsen inte före prövat en framställ ning om anstånd enligt 4 § andra stycket tredje meningen i den gamla lagen skall den bestämmelsen fortfarande tillämpas i ärendet. Styrelsens beslut om anstånd överklagas även efter den nya lagens ikraftträdande enligt 11 a § i den gamla lagen. Avgersocialstyrelsen efter ikraftträdandet ett utlåtande som begärts enligt 3 §andra stycket i den gamla lagen, skall utlåtandet utformas i enlighet med vadsom föreskrivs i punkt 2 ovan för ett utlåtande över en rättspsykiatriskundersökning och i 3 eller 4 § i den nya lagen för ett utlåtande av chefsöveriäkaren.Ett sådant utlåtande av styrelsen ersätter ett utlåtande av chefsöverläkarenenligt sistnämnda paragrafer. I fråga om ett utlåtande av styrelsen enligt 6 §i den gamla lagen, som inte har avgetts före ikraftträdandet av den nya lagen,skall nämnda paragraf fortfarande tillämpas. Harrätten före med stöd av 9 § första stycket i den gamla lagen beslutat om den misstänktes intagning på viss rättspsykiatrisk klinik skall beslutet efter den nya lagens ikraftträdande anses som ett beslut enligt 10 § i den nya lagen. Genomden nya lagen upphävs LRPU. Utgångspunkten för bedömningen av när den nya lagenbör träda i kraft har varit att en tilltänkt organisationsförändring skallkunna genomföras . Genom att tidpunkten för den nya lagensikraftträdande och en organisationsförändring sammanfaller bör det bli möjligtatt utan några mer betydande praktiska problem tillämpa den nya regleringen påde undersökningar som pågår /92. Detkan fömtses att en ny organisation kan komma att innebära att enheter för rättspsykiatriska undersökningar som finns tas över av sjukvårdshuvudmän och att de rättspsykiatriska klinikerna och stationer na fr.o.m. den utgör sådana undersökningsenheter som avses i 5 § i den nya lagen, vare sig de drivs vidare av staten eller övertasav sjukvårdshuvudmän. Några särskilda svårigheter att tillämpa den nya lagens regler i stället för regleraa i LRPU på de personer som vid ikraftträ dandet finns intagna på de rättspsykiatriska klinikerna bör därför inte uppkomma. I vissa avseenden krävs emellertid särskilda övergångsbe stämmelser. Dessa situationer regleras i punkterna 2 5, vilka i förhållan- 558 detill förslaget i lagrådsremissen getts en ny utformning i framför allt Prop.1990/91:58 redaktionellt avseende. Bestämmelseni punkt 2 tar sikte på utlåtanden över rättspsykiatriska undersökningar somavser gärningar begångna före den nya lagens ikraftträdande. Såvälundersökningar som har beslutats före ikraftträdandet, men där utlåtandet överundersökningen avges efter denna tidpunkt, som undersökningar som har beslutatsefter det att den nya lagen har trätt i kraft omfattas. Avsikten är attdomstolen i samtliga dessa fall skall ha tillgång till den medicinska utredningsom behövs för att den straffrättsliga regleringen för de olika situationernaskall kunna tillämpas. Kravetenligt bestämmelsen på uttalanden "i de frågor som anges i 1 § förstastycket 1 och 2 i den nya lagen" tar i första hand sikte på de situationerdå en rättspsykiatrisk undersökning inte har avslutats . 1 ettsådant fall har ju domstolen beslutat om undersökning med stöd av LRPU och intemed tillämpning av 1 § i den nya lagen angett vilka av de där angivna frågornaundersökningen skall omfatta. Om undersökningen däremot har avslutats före dennya lagens ikraftträdande, gäller enligt punkt 3 i övergångsbestämmelserna tillförslaget till ändringar i BrB att tingsrätt eller högre rätt som avgör måletefter /92 skall tillämpa 31 kap. 3 § BrB i dess nuvarandelydelse, vilket innebär bl.a. att domstolen får överlämna den tilltalade tillsluten psykiatrisk vård enligt LSPV. 1de fall där domstolen har beslutat om undersökningen med stöd av den nya lagenmen där gärningen begåtts före ikraftträdandet har det visseriigen i beslutet angettsvilken eller vilka av de i 1 § angivna frågorna som undersökningen skallomfatta.