prop · GE03127 · 1990-12-31 00:00:00 — I punkt 4 behandlas påföljder för brotl enligt punkt 1.Besiänimelsen innebär att brotten skall beläggas med straff som står iproportion lill brottens allvarliga art såsom fängelse eller annanfrihetsberövande påföljd, ekonomiska sanklioner eller förverkande, Domslolenkan utöver sådan straffpåföljd förordna om l.ex. I ringa fall ellerdå gär- ningsmannenär missbrukare kan påföljd som innebär behandling komma i Prop.1990/91:127 fråga i ställel för någon av de lidigaie angivna påföljderna. Svensk lagstiftning är förenlig med de angivnabeslämmelserna. I punkt 5 anges exempel pä omständigheter som bör ansessom försvärande. Det gäller bl.a. alt det är fråga om en organiseradverksamhel, alt våld eller vapen kommit till användning, att brottet riktatsmot underåriga eller att underåriga utnyttjats i den brottsliga verksamheten..Även den omständigheten all brottet förövats pä en kriminalvårdsansialt böranses som försvårande liksom att gärningsmannen tidigare gjort sig skyldig lillliknande broll. Enligt 3 § narkotikastrafflagen skall vid bedömningen avom brotiei är grovl beaktas särskill bl.a. om brottet utgjort led i enverksamhet som bedrivits i stöne omfattning eller yrkesmässigt eller eljestvaril av särskilt allvarlig eller hänsynslös art. De omständigheter som enligtnarkotikastrafflagen kan föranleda atl ett brolt bedöms som grovt torde i storutsträckning motsvara sådana omständigheter som enligt konventionen bör verka iförsvårande riktning. Konventionsbestämmelsen innebär dock inte nägot krav påatt gradindela brotten, l.ex. i narkotikabrott och grovt narkotikabrott. Föratt uppfylla konvenlionen är del tillräckligt att domstolen har möjlighet attbeakta omständigheter av del angivna slaget vid bestämmande av påföljden. Detbör vidare noteras att de omständigheter som anges i konventionen endast ärexempel, vilkas belydelse självfallel också kan variera väsentligt mellan olikaenskilda fall. Bestämmelsen påminner i det hänseendet om 29 kap. 2 §brottsbalken där del också anges omständigheter som skall anses försvårande vidbedömningen av en gärnings slraffvärde. Exemplen i motsvarar tillstor del de omständigheter som anges i konventionen. Med hänsyn till det sagdamåste de svenska reglerna anses motsvara föreskrifterna i punkt 5. I punkt 6 föreskrivs all parlerna i fråga om brott enligtartikel 3 skall utöva den diskreiionära prövningsrätt i fråga om ålal som kanfinnas föreskriven i deras nationella lagar på elt sådant sätt altbrottsbekämpningen blir sä effektiv som möjligt och under hänsynstagande till behovetav att avskräcka frän sådana brotl. Beslämmelsen gäller för svenskl vidkommande möjlighelernaatt meddela ålalsunderlåtelse. Innebörden av konvenlionsbestämmelsen är attdessa möjligheler skall utnyttjas restriktivt. Allmänna bestämmelser om ålalsunderlåtelsefinns i 20 kap. 7 och 7 a §§ . När det gäller brott som någonhar begått före fyllda arton är finns särskilda bestänunelser i lagen(1964:167) om unga lagöverträdare. Allmänt sett är praxis i fråga om brottslighetsom hänger samman med narkotikahantering sådan alt uiryinmet för alt meddelaåtalsunderläielse ar litet, i varje fall när det gäller andra än ungalagöverträdare. Gällande ordning motsvarar konventionens krav. 1 punkt 7 behandlas möjligheter till frigivning för dem somdömts för sädana brotl som anges i punkl 1. Parterna skall .se till attdomstolar och andra behöriga myndigheter beaktar brottens allvariiga karaktärliksom omständigheter som anges i punkl 5 (försvårande omständigheter) närfråga uppkommer om frigivning av personer som dömts för sädana brotl. Bestämmelsensynes förulsälla en ordning som innebär au en prövning Prop. 1990/91:127 görs idet enskilda fallel. Beslämmelsen lorde därför inte direki omfalta rättssystemsom i likhel med det svenska bygger på principen om obligatorisk frigivningefter . Även om villkorlig frigivning efter avtjänande av halvastrafftiden är huvudregeln enligt svensk lag, lämnas dock enligt 26 kap. 7 Sbrousbalken utrymme för viss särbehandling i fråga om den som har dömts lillfängelse i lägst för särskilt allvarlig brottslighet som har riktat sigmot eller medfört fara för liv eller hälsa och påtaglig risk föreligger attgärningsmannen efler frigivningen fortsätter brottslighet av samma slag, Isådana fall får den dömde inte friges föiTän två tredjedelar av strafftiden avtjänats.Grov narkotikabrottslighet hör lill den brouslighet som avses i dennabestämmelse. Genom den bestämmelsen får konventionens krav anses uppfyllda. I punkt 8 föreskrivs alt parlerna där så är lämpligt skall införa en lång preskriptionslid för sädana brolt som anges i punkl I ochen ännu längre preskriptionstid i de fall gärningsmannen undandragit siglagföring. Preskriptionstiden för narkotikabrott som inte är ringa ärlio år och för grovt narkotikabrott (1 och 3 §§ narkotikastrafflagenjämförda med 35 kap. ] § ). Genom dessa bestämmelser torde kravetpå en lång preskriptionstid vara uppfyllt. När del sedan gäller förlängning av av preskriptionstideni de fall gärningsmannen undandragit sig lagföring vill jag i anledning av vaden remissinstans har anfört hänvisa lill att det enligt bestämmelsensordalydelse överiämnas ät parterna att själva avgöra hur preskriptionstiden börbestämmas närmare. Jag vill ocksä peka pä att den svenska regleringen innebärall preskriptionstiden förlängs, om någon undandrar sig lagföring sedan hanfått del av ålal eller en gäng häktats. Jag delar därför den uppfattning somredovisas i promemorian och som innebäj' att konventionens krav om en tillräckligpreskriptionstid mäste anses uppfyllda. Av övriga bestämmelser i artikel 3 bör putikt 10 anmärkassärskill. Enligt denna bestämmelse skall brotl som avses i artikel 3 inte ansessom skattebrott eller som poliliska eller politiskt grundade brott. Även pådenna punkt lämnas utrymme för undantag som följer av staternas konstitutioneller gmndläggande nationella lagstiftning. Det kan förefalla tveksamt om narkotikabrott någon gångkan anses som politiskt brotl, Enligt 6 § lagen (1957:668) om utlämning förbrotl får emellertid utlämning inte beviljas för politiskt brotl. Deltainnebär alt förbehällit sig rätlen att ulifrån förhållandena i delenskilda fallel bedöma humvida en viss gäming är atl anse som ett politisktbrotl. med hänsyn lillde grundsatser som i vårl land upprätthålls i fråga om asylrätten ansellsvara av säi-skild vikt (prop. har kommit lill uttryckbl.a. i att reserverat sig mot en föreskrift i den europeiska utlämningskonventionenenligt vilken en viss typ av gärningar inte skall anses som poliliska brott. Imotsats till den aktuella föreskriften i utlämningskonventionen måsteföreskriften i narkotikabroltskonventionen med hänsyn lillhänvisningen lill den nationella lagstiftningen anses lämna utrymme för den ståndpunkt som den svenskelagstiftaren intagit. Någonreservation lorde därför inle krävas. Däremol synes del lämpligt att Prop.1990/91:127 i samband med ratifikationen avger en förklaring om altsvensk lag innebär alt förbehåller sig rätten atl bedöma om eu visstbrott är atl anse som politiskt brott utifrån omständighetema i det enskildafallel. 3.2.2Svensk domstols strafTrättsliga kompetens Bestämmelserom svensk strafflags tillämplighet i rummet finns i 2 kap. . EnligtI § skall för brott .som har begåtts här i riket dömas efter svensk lag ochvid svensk domslol. Detsamma gäller om det är ovisst var brottet är begångetmen det finns skäl atl anta att del förövats inom riket. Med "här iriket" avses landterrilorium och svenskt sjöterritorium liksomluftrummet ovanför land- och sjöterritoriet. Ifråga om brott som har begåtts ulomlands är svensk domslol enligt 2 § förstaSlyckel 1 alltid behörig, om brottet har förövats av en svensk medborgare ellerav en utlänning med hemvist i . Enligt 2 § första Slyckel 2 kan ocksåutlänning utan hemvist i dömas här under förutsättning all han efterbrottet har blivit svensk medborgare eller tagit hemvist här eller att han ärmedborgaie i ett annat nordiskt land och finns i . Slutligen kan enligtförsta stycket 3 även annan utiänning dömas i , om han finns här och förbrottet kan följa fängelse . 12 § andra slyckel anges undanlag från de nu nämnda reglerna. Svensk domslolsaknar domsrätl, orn gärningen är fri frän ansvar enligt lagen på gärningsorten.Detsamma gäller, om gärningen begåtts inom ett område som inte tillhör nägonstat och enligt svensk lag svårare straff än böler inte kan följa pä gämingen. 1de fall då svensk domsrätl föreligger enligt 2 § får inte dömas till påföljdsom är strängare än det svåraste suaff som är föreskrivet för brottet enligtlagen pä gärningsorten. om del finns i 2 § iredje stycket. Genom3 § utsträcks den svenska domsrätten yllerligare i vissa specialfall, där brotthar förövats utomlands. Det gäller bl.a. brott ombord på svenskt fartyg ellerluftfartyg. Arttkel4 punkt I a i narkolikabrottskonveniionen innehåller en föreskrift om allpanerna skall vidta de åtgärder som kan vara nödvändiga för atl utöva domsrätli fråga om brolt enligt artikel 3 punkt 1, om brottet har förövats inom partensområde eller ombord pä ett av dess fartyg eller luftfartyg. motsvaras isvensk rätt av bestämmelserna i 2 kap. 1 och 3 §§. 1artikel 4 punkt 1 b anges vissa situationer dä del överlämnas till varje partatt avgöra om parten vill fastställa domsrätl över brotten i fråga. Det gällerbrott som har förövats av en av dess medborgare eller av någon med hemvist istaten eller om brottet har förövats pä ell fartyg som panen fåll rätt attingripa mot enligt artikel 17. Som har berörts innebär artikel 17bl.a. att en paj-t kan begära tillstånd all få ingripa mot ett främmande landsfartyg, om det finns anledning all misstänka att fartyget utnyttjas för olaglignaikoiikahantering. Bestämmelsen i artikel 4 punkt 1 b gäller vidare siämp- ling,förberedelse, försök eller medverkan som har begåtts utomlands, om Prop.1990/91:127 brotlel var avsett atl fullbordas inom partens lemiorium. Iflertalet av de berörda situationerna föreligger domsrätl enligt svensk lag.Med den begränsning som gäller till följd av kravel på dubbel slraffbarhet ochsom inle bör vålla några problem i förhållande lill andra stater som anslutitsig till konvenlionen gäller enligt beslämmelserna i 2 kap. brottsbalkensvensk domsrätl i fråga om broll som förövats utomlands av svensk medborgareeller av någon med hemvist här. Av 2 kap. 4 § följer att ocksåmedverkan eller försök lill broll kan vara slraffbara i , oavsett omdessa handlingar förelagils ulomlands. Nägon lagstiftning krävs inie för altSverige skall kunna tillträda konventionen i denna del. Artikel4 punkt 2 a i narkotikabroltskonventionen behandlar jurisdiktion i de fallutlämning inte kommer i fiäga. Del gäller när brottet förövats inom partenslemiorium eller ombord på en av dess fartyg eller luftfartyg eller när brotlelförövats av en av partens medborgare. Vägras utlämning, framgår av enjämförelse med arttkel 6 putikt 9 atl parten är skyldig atl vidta åtgärder föratl själv lagfora den misstänkte gärningsmannen. Förbrott förövade inom eller pä svenskt fartyg eller luftfartyg föreliggersom tidigare nämnts alltid svensk domsrätl (2 kap. 1 och 3 §§ ).Även i fråga om svenska medborgare föreligger domsrätl för brott som förövatsutomlands, under förutsättning att gärningen är straffbelagd även pägärningsorlen (2 kap. 2 §). Enligt 2 kap. 5 ij gäller emellertiddessutom att ålal för brott som förövats utom riket i vis.sa fall kräversärskill medgivande. Narkotikabroltskonventionen lorde emellertid inte innebäranågon förpliktelse atl under alla förhällunden medge ålal i sådana situationersom omfattas av bestämmel.sen utan endast atl åtalsfrågan skall behandlas päsamma säll som gäller i andra fall. Flera andra länder tillämpar den s.k.opportunitetsprincipen vilkel innebär atl åklagaren har en diskretio-närprövningsrätt i fräga om brotl under allmänt åtal. Denna prövningsrätt påverkasinte av konvenlionen. De fall då svensk lag kräver särskill medgivande lillåtal för brott begångna utomlands kan ses som undantag frän den allmännaåtalsplikt som annars föreligger I dessa situationer gäller i slällel en sådandiskretionär prövningsrätt som är regel i vissa andra länder (jfr prop. 55 ff). Svensk lagstiftning fär därför anses förenlig med konventionen pådenna punkt. Artikel4 punkt 2 b innehåller en fakultativ jurisdiktion.sregeI i fall där utlämningvägras av andra skäl än som behandlas i punkl 2 a. Som redan lidi-gai-e harberörts föreligger i flertal fall svensk slraffrätlslig kompetens även i frågaom brotl som förövats utomlands av utländsk medborgare som bor i , underförutsättning atl kravet pä dubbel slraffbarhet är uppfyllt (se l.ex. 2 kap. 2§ ). Något behov av utvidgad straffrättslig kompetens föreliggerinte för svensk del. Enligt6 § narkotikastrafflagen skall narkotika, som varil föremål för brolt enligtlagen eller värdet därav samt av sådanl brott förverkas, om det inle är uppenbartobilligi. Även förlag, dvs. ersättning för koslnader, för Prop.1990/91:127 brott enligt lagen eller dess värde kan förverkas, om förlagetmottagits och mottagandet ulgör brott enligt lagen. Förverkandefår också ske i fräga om egendom som använts som hjälpmedel vid brott enligtnarkotikastrafflagen liksom av egendomens värde under fömtsättning att del ärpåkallat för att förebygga brott eller det annars föreligger särskilda skäl.Även egendom med vilken har tagils befattning som Ulgör broll enligt lagen kanförverkas. Ifräga om brott enligt gäller i huvudsak motsvarande regler enligt36 kap. . Narkotikabroltskonventionenuppställer i artikel 5 putikt I krav på att förverkande skall kunna ske dels ifråga om som hänör från brott enligt artikel 3 punkl 1 eller egendomsom motsvarar värdet av sådan , dels av narkotika, material ochutmstning eller andra hjälpmedel som använts vid eller varit avsedda atlanvändas vid brollel. Somjag har redovisal tidigare (avsnitt 3.2.1) torde samtiiga gämingar som av.ses iartikel 3 punkt 1 a motsvaras av handlingar som är belagda med straff enligtnarkotikastrafflagen, antingen som narkotikabrott, medhjälp lill narkotikabrotteller försök till sådant brotl eller som förberedelse eller stämpling lillsådanl brott. Narkotikastrafflagenger således möjlighet lill förverkande i berörda avseenden. Somjag också har angett i det föregäende omfattar artikel 3 punkt 1 olika fonnerav medverkan till att omsätta eller dölja brottsligt förvärvad egendom (punkt boch c:i). Som har påpekats i anslutning till dessa bestämmelser krävskompletterande lagstiftning i detta hänseende, om skall kunna anslutasig till narkotikabrottskonventionen. Ändras straffbestämmelserna sä atlSverige uppfyller konveniionsåtagandena, leder detta till all även konvenlionenskrav beträffande förverkande tillgodoses. Artikel5 omfattar även gärningar enligt artikel 3 punktema 1 c:ii-iv, dvs. innehav avegendom som hänör från narkotikabrott samt medverkan, försök m.m. Som haranmärkts lidigare i anslutning till dessa bestämmelser är gärningarna i slorutsträckning belagda med sttaff enligt svensk lag och möjligheter tillförverkande föreligger i motsvarande mån. Det kan ånyo understrykas all de nuberörda siraffbeslämmelsema i konventionen inte innebär något tvingandeåtagande för panerna. Som jag redan har berört har panerna möjlighet att ta hänsynbl.a. till gmndläggande rättsliga principer 1 det sammanhangel redogjorde jagför vilket uttymme för nationella hänsynstagande som bör anses föreligga. Ävenom någon av de avsedda gärningsformerna inte skulle vara belagd med straffenligt svensk rätl, anser jag därför alt lagstiftningen inte behöver ändras pågrund av konvenlionen. Iartikel 5 punkt 6 behandlas situationer när egendom som härrör frän brott haromvandlats eller omsatts lill annan egendom. Denna egendom skall kunna varaföremål för samma åtgärder som vinningen. Om har blandats med egendomsom har förvärvats legitimt, skall sådan egendom kunna förverkas till den delsom molsvarar vinningen. Dessutom skall intäkter och annat utbyte som hänörfrän , från egendom som vinningen har omvandlats lill eller egendom med vilken vinningen harblandats kunna Prop. 1990/91:127 förverkas på samma säll och i sammaomfattning som . Som jag har nämnt ger såväl narkotikastrafflagen sombrottsbalken möjligheler att i Slällel för viss egendom förverka egendomensvärde. Därigenom är del möjligt att förverkande kan ske trots atl egendomenl.ex, efter försäljning inte längre går att komma åt. Genom dessa bestämmelserlillgodoses narkoiikakonventionens laav på förverkande i del fall egendomenomsatts till annan egendom. När del gäller möjligheterna alt förverka intäkter fränegendom som hänör frän brott har under remissbehandlingen salts i fråga omsvensk rätt ger möjlighet lill förverkande i den utsträckning som konvenlionenkräver. Därvid har påpekats all konvenlionen föreskriver alt förverkande skallske av intäkter eller annat utbyte som hänör från egendom med vilken vinningenhar blandats och alt del då ocksä skulle kunna gälla egendom som inte kanhänföras lill brottslig verksamhel. För egen del menar jag all hänvisningen i konventionentill atl förverkande i dessa fall skall kunna ske på samma sätt och i sammaomfattning som måste tolkas sä att förverkande skall kunna ske till dendel som molsvarar vinningen. Det ger de svenska förverkandereglerna uDymme för. Nägra remissinslanser hai' anförl an del är iveksami omsvensk räll alls ger möjlighet till att förverka avkastning från brottsligtförvärvad egendom. Frågan berördes vid tillkomsten av förverkandebestämmelseniai 36 kap. . I del lagstiftningsärendet anförde lagrådet attbetänkligheterna mot alt föl-verka även avkastning av brottsligt åtkommenegendom förlorade i styrka genom att del alltid stod öppet för domstolen altunderlåta föi-ver-kande eller låta föi"verkandet bli endast partiellt.Enligt lagrådet borde frågan kunna överlämnas åt rättstillämpningen ulan någrauttryckliga regler i lagtexten (prop. 1968:79 s. 76 f). Förverkandebestämmelserna utesluter således inte att ävenavkastning kan förverkas. Avgörandet torde fä bero på omständigheterna i detenskilda fallet. Enligt min mening finns det i nuvarande läge inte behov avnägon lagändring. I del fall del i framliden visar sig att nuvarande regler ärotillräckliga, får frågan las upp för nyll övervägände. Punkterna 2 och 3 i artikel 5 behandlar användandet avtvångsmedel för au säkra elt förverkande. Behöriga myndigheter skall gesmöjlighet att identifiera, spåra, spana eller beslagta , egendom,hjälpmedel eller annan egendom för att föi-verkande skall kunna ske.Anteckningar från banker och andra anteckningar rörande ekonomiskatransaktioner skall kunna tas i beslag eller göras tillgängliga pä annat sättför att kunna användas i ulredningen. Banksekretessen får inle ulgöra hindermot sådana åtgärder Dessa bestämmelser motsvaras för svensk del av reglerna omkvarstad, beslag och husrannsakan i . Vad gäller banksekretessfinns det inte några särskilda begränsningar som hindrar att handlingar som rörekonomiska förhållanden tas i beslag, om de har betydelse för ulredning ombrott. I punkt 4 behandlas internationellt samarbete i fråga omverkställighet av beslut om förverkande. Efterframställning av annan part som har jurisdiktion över brott enligt ar- Prop.1990/91:127 tikel 3 punkt 1 skall sålunda den part inom vars lemioriumegendomen i fräga finns vidla åtgärder för att låla verkställa ellförverkandebeslut. Två alternativa möjligheter anvisas. Det ena alternativet äralt den anmodade parten vidarebefordrar framställningen till sina behörigamyndigheter för att utverka elt beslut om förverkande och, om etl sådant beslutmeddelas, verkställa detta. Den andra möjligheten är att ett beslut omförverkande utfärdat av den ansökande parten vidarebefordras av den anmodadeparten till dess myndigheter för verkställighet. Parternaskall vidare lämna varandra bistånd i syfte atl säkra verkställigheten av ettsenare förverkande. Partema åtar sig att efler framställning från en annan partlåta spåra och omhänderta egendom. Förförfarandel vid förverkande och vid de olika ivångsätgärderna .skall gällareglerna i den anmodade partens nationella lag eller i överenskommelse sompanen kan vara bunden av i förhållande till den ansökande parten. 1förhållande till ulomnordiska länder sker verkställighet i av enutomlands meddelad brotlmålsdom enligt lagen (1972:260) om internationelltsamarbete rörande verkställighet av brotlmålsdom (internationellaverkställighetslagen). Lagen förutsätter i princip ömsesidighei, dvs. alt Sverigehar ingått en internationell överenskommelse med en främmande stat omverkställighet. Den är efler regeringens förordnande tillämplig på domar som ärmeddelade dels i stater som har tillträtt europeiska konvention ombrottmålsdoms internationella rättsverkningar (brottmåls-domskonventionen)eller europeiska konvention om överförande av dömda personer(överförandekonventionen), dels i en stat med vilken har ingått enannan överenskommelse än de nämnda (2 § första -iredje stycket). Enligtinternationella verkställighetslagen kan även beslut om förverkande sommeddelats efter rättegång i en främmande stal verkställas i undervissa förutsättningar. Såväl sakförverkande som värdeförverkande kan komma ifråga (14 §). Hinder mot verkställighet i föreligger bl.a. om domeninte har vunnil laga kraft, om den gärning som påföljden gäller inte motsvararbrolt enligt svensk lag eller om verkställighet skulle vara oförenlig medgrundläggande principer för den svenska rättsordningen. Har ett visst föremålförklarats förverkat, gäller dessutom att verkställighet får ske endast omföremålet hade kunnat föi-verkas enligt svensk lag, om lagföringen ägt rum här. Egendomsom har förklarats förverkad i en utländsk brotlmålsdom kan tas i beslag sedanframställning om verkställighet av domen har gjorts i . Föratt uppfylla åliggandena enligt narkolikabrottskonveniionen torde inte någralagändringar krävas. Regeringen kan enligt 1 § internationella verkställighetslagenföreskriva att lagen skall gälla i förhållande till stater som har tillträttkonventionen och därvid meddela de bestämmelser om verkställigheten sombehövs. Mellande nordiska länderna gäller lagen (1963:193) om samarbele med , , Islandoch angående verkställighet av siraff m.m. (nordiskaverkställighetslagen). Enligt denna lag kan en dom i brottmål som Prop.1990/91:127 gäller förverkande verkställas här. Detsamma gäller beslutmeddelade i annat nordiskt land om kvarstad, skingringsförbud eller beslag tilltryggande av anspråk på bl.a. förverkande. Möjlighelernaatt innan dom föreligger meddela beslut om beslag och husrannsakan regleras ilagen (1975:295) om användning av vissa tvångsmedel pä begäran av främmandestat (tvångsmedelslagen). har det i lagen vidtagits ändringar sominnebär atl beslag och kvarstad kan ske även för att säkerställa framtidaverkställighet av etl utiändski beslul i brottmål om sak- ellervärdeförverkande. Som fömtsättning gäller att det kommande förverkandebeslutetkan verkställas här (prop. 1989/90:82, JuU30, rskr. 264, SFS 1990:273 ff).De»nya reglerna innebär att svensk lag motsvarai' de krav somnarkotikabroltskonventionen släller i fräga om tvångsåtgärder. 1artikel 5 punkt 5 anges att en avtalspart som beslutat om förverkande skallförfoga över egendomen i enlighel med sina nationella lagar och administrativabestämmelser Ianslutning till denna bestämmelse kan anmärkas atl enligt 36 § internationellaverkställighetslagen penningbelopp eller annan egendom som förklarats förverkadmed stöd av lagen tillfaller svenska staten. Har föremål förklarats förverkat,kan regeringen dock förordna alt föremålet i fråga skall överlämnas till denfrämmande staten. Enligip«/iA-f 7 kan parten överväga att låla bevisbördan vara omvänd vid prövning avfräga om förverkande. Konvenlionsbestämmelsen är alltså inte tvingande. Försvensk del gäller här att det är åklagaren som har att bevisa all sådanaomständigheter föreligger att egendomen kan förverkas. Någon ändring i dennaordning bör inte ske.