prop · GE0358 · 1990-12-31 00:00:00 — Vid tillämpning av den nya lagen skall beslutet om intagning anses hafattats vid ikraftträdandet. Ett beslut enligt 20 a § andra stycket i den gamlalagen av en utskrivningsnämnd eller psykiatriska nämnden om fortsatt vårdskall dock anses som ett beslut av länsrätten om medgivande till tvångsvårdunder enligt 9 § i den nya lagen. 5.Har någon som genom domöverlämnats till sluten psykiatrisk vård inte tagits in på ensjukvårdsinrättning för sådan vård före ikraftträdandet, skall han anses genomdomen ha överlämnats till rättspsykiatrisk vård med särskildutskrivningsprövning enligt lagen (1991:000) om rättspsykiatrisk vård. 6.Den som vid ikraftträdandet ärintagen på en sjukvårdsinrättning med stöd av den gamla lagen och beträffandevilken det enligt 17 § andra stycket samma lag ankommit på utskrivningsnämndatt besluta om utskrivning skall anses genomgå rättspsykiatrisk vård medsärskild utskrivningsprövning enligt lagen (1991:000) om rättspsykiatriskvård. Ett beslut enligt 20 a § andra stycket i den gamla lagen av enutskrivningsnämnd eller psykiatriska nämnden i fråga om utskrivning skalldärvid anses som ett beslut av länsrätten enligt 16 § andra stycket lagen omrättspsykiatrisk vård i fråga om upphörande av rättspsykiatrisk vård. 7.Är en patient vidikraftträdandet utskriven på försök eller har han tillstånd att vistas på egenhand utom sjukhusområdet, skall han anses ha tillstånd att vistas utanförsjukvårdsinrättningens område under återstoden av vårdtiden respektive underdel av vårdtiden enligt 25 § i den nya lagen eller, om det är fråga om enpatient som avses i punkt 6 ovan, enligt 10 § lagen (1991:000) omrättspsykiatrisk vård. Särskilda föreskrifter som har meddelats med stöd av 14§ första stycket eller 19 § andra stycket i den gamla lagen, liksom ettförordnande enligt sistnämnda lagmm att patienten skall ställas under tillsynav lämplig person, skall därvid anses utgöra särskilda villkor enligt 25 § iden nya lagen eller, om det är fråga om en patient som avses i punkt 6 ovan,enligt 10 § lagen om rättspsykiatrisk vård. 8.Om ett ärende hos enutskrivningsnämnd eller psykiatriska nämnden inte är slutligt avgjort av sammanämnd vid utgången av , skall med iakttagande av vad som anges ipunkterna 9 och 10 rätten i stället pröva om det enligt lagen (1991:000) ompsykiatrisk tvångsvård eller, vid rättspsykiatrisk vård, enligt lagen(1991:000) om rättspsykiatrisk vård finns fömtsättningar för psykiatrisktvångsvård, för tillstånd att vistas utanför sjukvårdsinrättningens områdeeller för återkallelse av sådant tillstånd. Är det i ärendet fråga om att enpatient i samband med 289 19 1990/91. utskrivningpå försök skall åläggas att iaktta särskilda föreskrifter eller Prop.1990/91:58 ställas under tillsyn av lämplig person tillämpas dock föreskrifternai den Bilaga 1 gamla lagen. Densom har väckt ett ärende enligt den gamla lagen före ikraftträdandet får utföratalan i saken efter ikraftträdandet, även om han inte är behörig till detenligt lagen om psykiatrisk tvångsvård eller lagen om rättspsykiatrisk vård. Ärendenhos en utskrivningsnämnd som inte har avgjorts före ikraft trädandet och ärenden i vilka beslut enligt meddelad fullföljdshänvisning därefter överklagas hos nämnden skall efter ikraftträdandet prövas av länsrätten i det län som omfattar utskrivningsnämndens verksamhetsom råde. Ärendenhos psykiatriska nämnden som inte har avgjorts före ikraftträdandet och ärenden i vilka beslut enligt meddelad fullföljdshän visning därefter överklagas hos nämnden skall efter ikraftträdandet prövas av kammarrätten i . Ipunkt 1 anges att lagen om psykiatrisk tvångsvård träder i kraft den 1 januari1992 och att LSPV upphävs. Till en del ersätts LSPV av lagen omrättspsykiatrisk vård, som också träder i kraft den 1 januari 1992.Övergångsfrågornas reglering har tagits upp samlat i anslutning till den nuaktuella lagen. Övergångsreglerna bygger med vissa undantag på principen attden nya lagstiftningen skall tillämpas fullt ut såväl när fråga uppkommer efterikraftträdandet om intagning på en sjukvårdsinrättning för psykiatrisktvångsvård som när det gäller patienter som vid ikraftträdandet är föremål förvård enligt LSPV. Övergångsbestämmelsemai punkt 2 innebär att ett vårdintyg som har utfärdats enligt den gamla lagenunder vissa förutsättningar kan användas som underlag för ett beslut omintagning på en sjukvårdsinrättning för psykiatrisk tvångsvård enligt 6 § i dennya lagen. Intagningsbeslutet måste i sådana fall fattas senast den 10januari1992. Intyget får vid beslutsfattandet inte vara dagar. Efterikraftträdandet får självfallet ett intagningsbeslut gmndat på ett vårdintygenligt den gamla lagen fattas endast om det framgår att fömtsättningaraa förtvångsvård enligt 3 § i den nya lagen är uppfyllda. Ett beslut om övergång frånfrivillig vård till tvångsvård, s. k. konvertering, får efter ikraftträdandetfattas endast enligt föreskrifteraa i 11 § i den nya lagen. Ett vårdintyg somhar utfärdats för en patient som på egen begäran är intagen för psykiatrisk vårdpå en sjukvårdsinrättning utgör således efter ikraftträdandet inte någonformell förutsättning för ett konverteringsbeslut (jfr 6 § tredje stycket iden gamla lagen). Omen patient vid ikraftträdandet är intagen för vård enligt 8 § i den gamla lagen innebär intagningsbeslutet att endast en preliminär bedöm ning av fömtsättningarna för psykiatrisk tvångsvård har gjorts. Det har därför i pun/c/i föreskrivits att chefsöverläkaren senast den 3januari 1992 skall pröva om patienten skall vara intagen för tvångsvård enligt 6 § i den nya lagen. Intill dess frågan om intagning har avgjorts skall den gamla lagen gälla i de delar som kan tillämpas i den nämnda situationen. Däref ter skall den nya lagens bestämmelser tillämpas vid den fortsatta handlägg ningen. Bestämmelserna i punkt 3 har utformats enligt lagrådets förslag. Enligtpunkt 4 skall ett beslut om intagning enligt 9 eller 10 § eller Prop.1990/91:58 återintagning från försöksutskrivning enligt 20 § i den gamla lagenanses Bilaga 1 som ett beslut om intagning enligt 6 § i den nya lagen. Vidtillämpning av den nya lagen skall beslutet om intagning anses ha fattats vidikraftträdandet. Om chefsöverläkaren finner att patienten behöver fortsatttvångsvård, skall han således senast från ikraftträdandetansöka hos länsrätten enligt 7 § i den nya lagen om medgivande till tvångsvård. Ettbeslut av en utskrivningsnämnd eller psykiatriska nämnden om fortsatt vårdenligt 20 a § i den gamla lagen skall anses som ett beslut om sådan vård enligt 9 § i den nya lagen. Det innebär att chefsöveriäkaren, omhan finneratt patienten behöver fortsatt vård, senast fråndagen för nämndens beslut skall ansöka hos länsrätten om medgivande tilltvångsvård. Denna föreskrift skall inte tillämpas i de fall nämnden, efter enanmälan av chefsöverläkaren enligt 20 a § i den gamla lagen, inte har tagit uppfrågan om utskrivning till prövning. Det bör vara lämpligt attutskrivningsnämnderna före ikraftträdandet prövarfrågan om utskrivning i så många anmälda fall som det är möjligt. Detta kanbidra till en tidsmässig spridning av målen hos länsrätteraa efterikraftträdandet. Som lagrådet har anmärkt kan ett nämndbeslut om fortsatt vårdenligt 20a § LSPV som vid ikraftträdandet är äldre än inte åberopassom gmnd för tvångsvård efter ikraftträdandet. 1 denna situation bör detemellertid föreligga en anmälan enligt nämnda lagrum från chefsöverläkaren ombehovet av fortsatt vård. Därvid skall gälla den handläggningsordning och dentidsfrist för länsrättens prövning som regel från den nyalagens ikraftträdande som lagrådet har redovisat. Genompunkt 5 klargörs att den som genom en dom har överlämnats till slutenpsykiatrisk vård men inte har tagits in på en sjukvårdsinrättning för sådanvård före ikraftträdandet skall anses genom dom ha överlämnats tillrättspsykiatrisk vård med beslut om särskild utskrivningsprövning enligt lagen(1991:000) om rättspsykiatrisk vård. Övergångsbestämmelsemai punkt 6 innebär att N-, O- och PN-fallen efter den nya lagstiftningens ikraftträdande skall behandlas som patienter vilka genomgår rättspsykiatrisk vård med särskild utskrivningsprövning enligt den föreslagna lagen om rättspsykiatrisk vård. Chefsöverläkaren skall sålunda enligt 16 § andra stycket i förslaget till lag omrättspsykiatrisk vård senast från den dag domstolens beslut blivit verkställbart hos länsrätten anmäla frågan om särskild utskrivningspröv ning (jfr 20 a § andra stycket LSPV). Andra meningen i den nu aktuella punkten medför att, om utskrivningsnämnden har prövat frågan om utskrivning, chefsöverläkaren enligt vad som föreskrivs i andra stycket i nämnda paragraf skall göra sådan anmälan från utskrivningsnämndens beslut (jfr 20 a § tredje stycket LSPV). I denna fråga hänvisas till vad som har anförts under punkt 4. Det bör påpekas att länsrätten i de nu aktuella fallen liksom beträffande ordinära fall av rättspsykiatrisk vård med särskild utskrivningsprövning har möjlighet att anförtro chefsöverläkaren prövningen av frågan om vistelse utanför vård inrättningens område under viss del av vårdtiden. övergångsbestämmelsema ipunkt 7 innebär att ett beslut om utskriv- Prop. 1990/91: 58 ning på försökenligt den gamla lagen skall anses som ett beslut om Bilaga 1 tillstånd attvistas utanför sjukvårdsinrättningens område under återstoden av vårdtidenenligt den nya lagen. Vidare skall ett beslut om tillstånd att vistas på egenhand utom sjukhusområdet enligt den gamla lagen anses som ett beslut omtillstånd att vistas utanför sjukvårdsinrättningens område under del avvårdtiden enligt den nya lagen. Som en yttersta gräns för tillståndetsgiltighetstid gäller den enligt den gamla lagen längsta medgivna tiden förutskrivning på försök eller tillstånd att vistas utom sjukhusområdet. Ettbeslut om utskrivning på försök kan således under fömtsättning att det fattasden vara giltigt längst t.o.m. den 30juni 1992 (jfr 19 § andrastycket i den gamla lagen). Vad lagrådet har uttalat i anslutning tillförevarande punkt har föranlett att en i lagrådsremissen intagen bestämmelse omden enligt LSPV längsta medgivna tiden för utskrivning på försök eller förtillstånd att vistas utom sjukhusområdet har fått utgå såsom överflödig. Ifall som avses med övergångsbestämmelserna i punkt 7 gäller vidare, iöverensstämmelse med de synpunkter som lagrådet har anfört, att chefsöverläkarenefter den nya lagens ikraftträdande kan enligt den lagen, om förhållandenakräver det, återkalla tillståndet att vistas utanför sjukvårdsinrättningensområde eller meddela ett nytt tillstånd med ändrade villkor. För en enligt LSPVförsöksutskriven patient, som ju skall anses ha tillstånd till vistelse utanförinrättningens område, förutsätts att, om tillståndet inte har återkallats,chefsöverläkaren ansöker hos länsrätten inom den tid som gällt förförsöksutskrivningen om medgivande till fortsatt tvångsvård, om han anser attsådan vård behövs. Bestämmelsernai I0§ i förslaget till lag om rättspsykiatrisk vård skall tillämpas på deaktuella situationerna beträffande dem som enligt punkt 6 anses genomgårättspsykiatrisk vård. Chefsöverläkaren får således återkalla sådana beslutliksom med stöd av 23 § nämnda lag överlämna åt en annan läkare att fattabeslut i en sådan fråga Gfr 14 § tredje stycket och 20 § andra stycket LSPV).Andra meningen i förevarande punkt innebär att särskilda föreskrifter m. m. somhar meddelats med stöd av LSPV vid försöksutskrivning eller vid tillstånd attvistas på egen hand utom sjukhusområdet skall anses utgöra sådana särskildavillkor som kan meddelas med stöd av den nya lagen resp. lagen omrättspsykiatrisk vård. Somhar nämnts under punkt I skall den nya lagstiftningen med vissa undantagtillämpas fullt ut efter ikraftträdandet. Detta gäller, som framgår av punkt 8,i princip även i ett ärende som handlagts av utskrivningsnämnd ellerpsykiatriska nämnden och som skall övertas av allmän förvaltningsdomstol. ILSPV finns bestämmelser om besvär över beslut om att en patient i samband med utskrivning på försök skall iaktta särskilda föreskrifter eller stå under tillsyn av lämplig person (jfr 21 och 22 §§ i den gamla lagen). Dessa besvärsbestämmelser saknar motsvarigheter i den nya lagen. Det föreskrivs bl. a. därför att äldre föreskrifter skall tillämpas vid prövning av frågan om särskilda föreskrifter eller tillsyn i ett ärende som har överläm nats från utskrivningsnämnd eller psykiatriska nämnden till allmän 292 förvaltningsdomstol.Det bör påpekas att äldre föreskrifter skall tillämpas Prop. 1990/91:58 vidprövning av en sådan fråga även om ärendet gäller en patient som Bilaga 1enligt punkt 6 anses genomgå rättspsykiatrisk vård med särskild utskrivningsprövning. ILSPV finns vidare bestämmelser om att bl. a. patientens make, barn, far, moreller syskon får föra talan inför en utskrivningsnämnd eller psykiatriskanämnden (jfr 18 och 24 §§ den gamla lagen). Eftersom dessa bestämmelser omtalerätt saknar motsvarigheter i den nya lagstiftningen har det ansettslämpligt att föreskriva att den som har väckt ett ärende före ikraftträdandetfår utföra talan även om han inte är behörig till det enligt den nyalagstiftningen. Detta gäller självfallet endast om han är behörig att utföratalan enligt den gamla lagen. Genomatt utskrivningsnämnderna och psykiatriska nämnden enligt den föreslagnalagstiftningen inte skall finnas kvar krävs särskilda föreskrifter somreglerar vad som skall hända med de LSPV-ärenden i dessa nämnder som ännu intehar avgjorts vid ikraftträdandet. Detsamma gäller beslut som har meddelatsunder tiden närmast före den nya lagstiftningens ikraftträdande. Dessa frågorregleras i punkterna 9 och 10. Innebörden av dessa föreskrifter är attlänsrätterna tar över de ärenden som inte har hunnit avgöras avutskrivningsnämnderna. Kvarvarande ärenden i psykiatriska nämnden skallavgöras av kammarrätten i . Detta är naturligt med hänsyn till dedomkretsregler som gäller. 7.2 Förslaget till lag om rättspsykiatrisk vård 1§ Föreskrifter om psykiatrisk vård som är förenad med frihetsberövande ochannat tvång i andra fall än som avses i lagen (1991:000) om psykiatrisktvångsvård {rättspsykiatrisk vård) ges i denna lag. Lagen gäller den som 1. efterbeslut av domstol skall ges rättspsykiatrisk vård, 2.är anhållen, häktad ellerintagen på en enhet för rättspsykiatrisk undersökning eller 3.är intagen i eller skallförpassas till kriminalvårdsanstalt. Bestämmelsernai paragrafen reglerar lagens tillämpningsområde. Paragrafen har ändratsredaktionellt i förhållande till förslaget i lagrådsremissen. Avförsta stycket framgår att lagen omfattar fall av psykiatrisk tvångsvård sominte regleras i förslaget till lag om psykiatrisk tvångsvård och att vården idessa fall benämns rättspsykiatrisk vård. En erinran om föreskrifterna i dennu aktuella lagen har tagits in i den nyssnämnda lagen (1 § andra stycket). Denerinran som tagits in i I § första stycket första meningen nämnda lagförslag om att föreskrifterna i HSL gäller all psykiatrisk vård har avse ende även på rättspsykiatrisk vård enligt förevarande lag. Det innebär bl. a. att skall utöva tillsyn över rättspsykiatrisk vård som bedrivs av sjukvårdshuvudmännen (jfr 18 § HSL). Beträffande rättspsyki atrisk vård som kan komma att ges på en enhet för rättspsykiatrisk under- 293 sökning,som drivs av staten (jfr 6 § andra stycket förevarande lag), bör Prop.1990/91:58 också kunna utöva tillsyn. Jag avser att återkommatill Bilaga 1 regeringen med en bestämmelse om detta i förordning, om någonsådan statligt driven enhet kommer att finnas efter lagens ikraftträdande. Iandra stycket anges de fall där lagen är tillämplig. Av punkt 1 följer attlagen reglerar vården för dem som efter beslut av domstol - med stöd av debestämmelser i 31 kap. 3 § (BrB) som chefen för justitiedepartementetsenare kommer att föreslå skall ges rättspsykiatrisk vård. Det är härfråga om två olika typer av fall. En kategori utgörs av de fall som regleras i31 kap. 3 § första stycket BrB, dvs. de fall där regleringen av det rättsligaförfarandet vid vården i princip inte är avsedd att skilja sig från vad somgäller enligt förslaget till lag om psykiatrisk tvångsvård (se avsnitt 4.4). Enannan kategori utgörs av de fall där den rättspsykiatriska vården enligt 31kap. 3 § andra stycket BrB är förenad med särskild utskrivningsprövning, dvs.de fall där brottet har begåtts under påverkan av en allvarlig psykisk störningoch där det till följd av störaingen finns risk för att lagöverträdarenåterfaller i brottslighet, som är av allvarligt slag. Ipunkt 2 och 3 anges i vilka fall i övrigt rättspsykiatrisk vård kan komma tillstånd. Utgångspunkten för avgränsningen av den personkrets som bör omfattas avbestämmelserna om rättspsykiatrisk vård vid sidan av dem som ges sådan vårdsom brottspåföljd har varit att patienten är dömd för eller misstänkt förbrott och frihetsberövad efter domstolsprövning. Denna princip har emellertidmed hänsyn till det praktiska behovet ansetts inte kunna gälla fullt ut. Punkt2 i andra stycket omfattar sålunda såväl personer vars frihetsberövande intehar prövats av domstol som personer vars frihetsberövande inte grundas på brotteller misstanke om brott. Kategorin anhållna omfattar visserligen personer somär misstänkta för brott. Förutsättningarna för frihetsberövandet har emellertidinte prövats av domstol utan av en åklagare. Med hänsyn till att den maximalatiden för ett sådant frihetsberövande är kort (se 24 kap.. 12, 13, 15 och 16§§ RB) har anhållna personer ansetts böra omfattas av den nu aktuella särskildaregleringen av psykiatrisk tvångsvård, eftersom det är praktisktbetydelsefullt att dessa personer här behandlas på samma sätt som övrigakategorier vilka avses komma att falla under regleringen. Beträffandekategorin häktade, som också anges i punkt 2 i andra stycket, har frågan omfrihetsberövande alltid prövats av domstol. Däremot behöver frihetsberövandetinte grundas på misstanke om brott. Detta gäller t. ex. beträffande ett vittnesom har häktats med stöd av 36 kap. 21 § RB eller en gäldenär som häktatsenligt 6 kap. 9 § konkurslagen (1987:672) eller 2 kap. 16 § utsökningsbalken.Något principieflt hinder mot att låta dessa fall omfattas av den nu aktuellaregleringen har inte ansetts föreligga. Dessa fall torde dock vara ytterst få ipraktiken. 1 punkt 2 i andra stycketanges slutligen en kategori personer som visserligen är misstänkta för brott och där frågan om frihetsberövande har prövats av domstol. Frihetsberövandet kan emellertid inte sägas vara grundat på misstanken om brott. Det är personer av denna kategori som avses med uttrycket "intagen på en enhet för rättspsykiatrisk undersök- 294 ning".Jag får här hänvisa rill vad chefen för justiriedepartementet kom- Prop.1990/91: 58 mer att föreslå i detta hänseende (bil. Även Bilaga 1 beträffande denna kategori har regleraa omrättspsykiatrisk vård ansetts böra kunna tillämpas. Gemensamtför de i punkt 2 angivna kategorieraa är att de med undantag för desistnämnda fallen omfattas av häkteslagens bestämmelser. Häkteslagen ärsålunda tillämplig inte bara på häktade utan också vid en rad andrafrihetsberövanden av straffprocessuell eller annan art. Enkategori som omfattas av häkteslagens föreskrifter utgörs av dem som gripits pågmnd av misstanke om brott (se 17 § första stycket 1 häkteslagen). Reglerna omrättspsykiatrisk vård har emellertid ansetts inte böra omfatta denna gmpp redanav det skälet att det här är fråga om ett alltför kortvarigt frihetsberövande idenna form. Även andra kategorier av frihetsberövanden där häkteslagensföreskrifter skall tillämpas faller utanför den nu aktuella lagenstillämpningsområde. Det gäller sålunda den som tagits i förvar med stöd avutlänningslagen, jfr 5 kap. 13 § utlänningsförordningen (1989:547). Behovet avpsykiatrisk tvångsvård får i dessa fall tillgodoses med stöd av den föreslagnaallmänna regleringen av sådan vård. Vissakategorier frihetsberövade som omfattas av häkteslagen utan att falla underpunkten 2 i andra stycket (se 17 § första stycket 2 och 3 häkteslagen) tillhöremellertid den krets av personer som anges i punkt 3 i detta stycke, nämligenintagna i kriminalvårdsanstalt liksom personer som enligt lagen (1974:202) omberäkning av strafftid m. m. skall förpassas till en fängelsestraff och som således i denna egenskap kan ges rättspsykiatriskvård. 2§ Föreskrifteraa i hälso-och sjukvårdslagen (1982:763) om skyldighet för enlandstingskommun att erbjuda hälso- och sjukvård gäller även rättspsykiatriskvård. Vadsom sägs i denna lag om en landstingskommun gäller också en kommun som inteingår i en landstingskommun. Innehålleti paragrafen har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 4.3).Bestämmelseraa innebär att sjukvårdshuvudmännen, dvs. landstingskommuner ochkommuner som inte ingår i någon landstingskommun, har skyldighet att gerättspsykiatrisk vård på samma sätt som vid all annan hälso- och sjukvård.Andra stycket motsvarar 1 § tredje stycket i förslaget till lag om psykiatrisktvångsvård. 3§ Föreskrifter om beslut av domstol om överlämnande till rättspsykiatrisk vårdfinns i 31 kap. 3 § . Paragrafeninnehåller en erinran om att bestämmelser om när en domstol får besluta om rättspsykiatrisk vård finns i det förslag till ny utformning av 31 kap. 3§ BrB som chefen för kommer att lägga fram . 4§ Den som avses i I § andra stycket 2 eller 3 får ges rättspsykiatrisk Prop. 1990/91: 58 vård om Bilaga 1 1. hanlider av en allvarlig psykisk störning, 2.han med hänsyn till sittpsykiska tillstånd och sina personliga förhållanden i övrigt har behov avpsykiatrisk vård, som kan tillgodoses genom att han är intagen på ensjukvårdsinrättning, och 3.han motsätter sig sådan vårdeller till följd av sitt psykiska tillstånd uppenbart saknar förmåga att geuttryck för ett grundat ställningstagande i frågan. Omnågon som vårdas enligt lagen (1991:000) om psykiatrisk tvångsvård anhålls,häktas, tas in på en enhet för rättspsykiatrisk undersökning eller tas in ieller förpassas till kriminalvårdsanstalt, skall beslutet om sådan vård ansessom ett beslut om rättspsykiatrisk vård. Ijörsta stycket regleras fömtsättningarna för att ge häktade m. fl. personer somanges i I § andra stycket 2 eller 3 psykiatrisk tvångsvård. Dessaförutsättningar har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 4.5.2). Innebördenav begreppet allvarlig psykisk störaing är naturligtvis densamma som i denföreslagna lagen om psykiatrisk tvångsvård. Fömtsättningen att patienten skallmotsätta sig vården eller till följd av sitt psykiska tillstånd uppenbart saknaförmåga att ge uttryck för ett grundat ställningstagande i frågan har ocksåsin motsvarighet i den lagen. Jag får därför här hänvisa tillspecialmotiveringen till 3 § första stycket 1 och 3 nämnda lag. Deytterligare förutsättningarna för vård har utformats något annorlunda änenligt lagen om psykiatrisk tvångsvård. De krav på vårdbehovet och hur detskall kunna tillgodoses som gäller enligt nämnda lag har inte någonmotsvarighet i de nu aktuella fallen. Här är det tillräckligt att patienten medhänsyn till sitt psykiska tillstånd och sina personliga förhållanden i övrigthar behov av psykiatrisk vård, som kan tillgodoses genom att han är intagen påen sjukvårdsinrättning. När det gäller motsvarande fömtsättning vidrättspsykiatrisk vård som brottspåföljd får jag hänvisa till chefens för justitiedepartementetförslag (se bil. 2 avsnitt 2.4 och specialmotiveringen till 31 kap. 3 § BrB).Det bör påpekas att, eftersom patienten i de ifrågavarande fallen redan ärfrihetsberövad, bedömningen av de omständigheter som skall få vägas in vidprövningen av fömtsättningen enligt punkt2, t.ex. risk för att han skadar sigsjälv eller andra, blir något annorlunda än bedömningen vid motsvarandeförutsättning då vården kommer till stånd som en brottspåföljd. Attde nu aktuella personerna skall beredas psykiatrisk vård i första hand ifrivilliga former följer av bestämmelsema i HSL samt 4 § häkteslagen och 37 §KvaL.