prop · GE0364 · 1990-12-31 00:00:00 — Yttrande av lagrådet bör inhämtas innan beslutar grundlag om tryckfriheten, lag om begränsning av rätten att taga del av-allmänna handlingar, lag som avses i 2 kap. 3§ andra stycket 12 § första stycket, 17-I9§§ eller 20 § andra stycket eller lag som ändrar eller upphäver sådan lag, lag om beskattning, lag som avses i 2 eller 3 § eller lag som a vses i 11 kap., om lagen är viktig för enskilda eller från allmän synpunkt. Vad nu har sagts gäller dock icke, om lagrådets hörande skulle sakna betydelse på grund av frågans beskaffenhet eller skulle fördröja lagstiftningsfrågans behandling så att avsevärt men skulle uppkomma. Föreslår regeringen att stifta lag i något av de ämnen som avses i första meningen och har lagrådets yttrande inte inhämtats, skall regeringen för redovisa skälen härtill. Att lagrådet icke har hörts över ett lagförslag utgör aldrig hinder mot lagens tillämpning. Yttrandeav lagrådet bör inhämtas innan beslutar gmndlag om tryckfriheteneller om tnot-svarande frihet att yttra sig i ljudradio, television och vissaliknande överföringar, filmer, videogram och, andra upptagningar av rörligabilder samt ljudupptagningar, lag om begränsning av rätten att taga del av allmännahandlingar, lag som avses i 2 kap. 3 § andra stycket, 12 § första stycket,17-19§§ eller 20§ andra stycket eller lag som ändrar eller upphäver sådan lag,lagom beskattning, lag som avses i 2 eller 3 § eller lag som avses i11 kap., om lagen är viktig för enskilda eller från allmän synpunkt. Vad nu harsagts gäller dock icke, om lagrådets hörande skulle sakna betydelse på grund avfrågans beskaffenhet eller skulle fördröja lagstiftningsfrågans behandling såatt avsevärt men skulle uppkomma. Föreslår regeringen att stifta lagi något av de ämnen som avses i första meningen och har lagrådets yttrandedessförinnan inte inhämtats, skall regeringen för redovisaskälen härtill. Att lagrådet icke har hörts över ett lagförslag utgör aldrighinder mot lagens tillämpning. I.hur förslaget förhåller sig till grundlagarna och rättsordningen i öv- hur förslagetsföreskrifter förhåller sig till varandra, hur förslaget förhåller sig tillrättssäkerhetens krav, om förslaget är så utformat att lagen kan antagastillgodose angivna syften, 5. vilka problem som kan uppstå vid tillämpningen.Närmare bestämmelser om lagrådels sammansättning och tjänstgöring meddelas ilag. Denna lag träder i kraftden . Utdragur protokoll vid regeringssammanträde , ordförande, och statsråden , S. ,, , , R. , , , , G.Andersson, Lönnqvist, , , , , , ,, , Lagrådsremiss om grundlagsskydd för yttrandefriheten iradio, television, filmer, videogram och ljudupptagningar m. m. 1.1 De frågor som tas upp År1984 avgav yttrandefrihetsutredningen (YFU) huvudbetänkandet (SOU 1983:70)yttrandefriheten. På gmndval av förslag i betänkandet beslutaderegeringen en proposition (1986/87:151) om ändringar i tryckfrihetsförordningenm. Ett förslag i betänkandet som inte fördes vidare till gällde enny grundlag om yttrandefriheten i andra medier än tryckta skrifter. Ett annatavsåg s. k. meddelarfrihet i förhållandet mellan enskilda. 1 båda dessa frågorbegärde vid sin behandling av propositionen att fortsatt beredningskulle ske. Sedande nämnda två frågorna beretts ytterligare vill jag nu ta upp dem till nybehandling i regeringen. Jag begränsar mig i detta sammanhang tillgrundlagsstiftningsfrågor och avseratt återkomma med förslagtill lagstiftning på lägre nivå. 1.2 En bakgrund till ärendet Fråganom att vidga det skydd våra grundlagar ger åt yttrandefriheten har varitaktuell . överlämnade regeringen ett förslag iämnet tiil lagrådet för granskning. Lagrådsremissen byggde till större delen påYFU:s förslag i betänkandet yttrandefriheten. Det remitterade förslagetinnebar att tryckfrihetsförordningen (omtryckt 1988:1448) skulle byggas ut meden andra avdelning om tio nya kapitel till skydd för yttrandefriheten i eter-och trådsändningar, filmer, videogram m. m. samt ljudupptagningar. Närden dåvarande departementschefen anmälde lagrådets yttrande över förslaget vid regeringssammanträdet kunde han konstatera att lagrådet i allt väsentligt hade anslutit sig till deställningsta- 23 ganden i sak somredovisats i remissen. Lagrådet hade också i princip Prop. 1990/91:64godtagit den lagtekniska utformning av ett utbyggt gmndlagsskydd föryttrandefriheten som där hade föreslagits. Departementschefen såg sig docktvungen att avstå från att förorda att de remitterade förslagen skullegenomföras i alla delar. Dethängde samman med att det efter offentliggörandet av lagrådsremissen hadeuppstått osäkerhet om möjligheterna att uppnå en bred enighet i omden lagtekniska lösning som hade förordats i remissen. Eftersom fortsattberedning därför måste äga mm, ansåg departementschefen att frågan om enförstärkning av gmndlagsskyddet för radio, TV, filmer, videogram ochljudupptagningar borde brytas ut från det lagförslag som skulle föreläggasriksdagen. Ienlighet med detta ställningstagande överlämnades före sommaren 1987propositionen om ändringar i tryckfrihetsförordningen m.m. till (prop. 1986/87:151). Propositionen upptog huvudsakligen endast förslag somsyftade till att förstärka det rättsliga skyddet för tryckta skrifter.Propositionen antogs av (KU 1987/88:36, rskr. 290, 1988/89:KU2, rskr.11, SFS 1988:835-838, 1448). Beträffande den nuvarande tryckfrihetsrättsligaregleringen hänvisas till nämnda proposition. Såsomdepartementschefen hade fömtskickat i propositionen inleddes på hösten 1987inom en fortsatt beredning av frågan om ett meraomfattande gmndlagsskydd för yttrandefriheten. Det skedde under medverkan avföreträdare för partierna i . Den beredning som då ägde mm syftadetill att förbereda ett förslag i gmndlagsfrågan som skulle kunna behandlas avriksdagen som prop. 1986/87:151 och då samla en bred majoritet. Någotsådant förslag kom emellertid inte till stånd. Vidsin behandling av prop. 1986/87:151 uttalade sig om denfortsatta handläggningen av frågan om gmndlagsreglering också beträffande andramedier än det tryckta ordet. Utskottet fann det angeläget att det utrednings-och beredningsarbete som nedlagts i syfte att åstadkommagmndlagsskydd för vissa andra uttrycksformer än det tryckta ordet skulle ledatill gmndlagsreglering. Myckettalade enligt utskottet för att en sådan bred enighet i som bordeeftersträvas vid gmndlagsändringar av här aktuellt slag kunde uppnås. Detfortsatta beredningsarbetet syntes enligt utskottet i huvudsak kunna inriktaspå att underkasta det omfattande sakliga material som förelåg efter dettidigare utredningsarbetet en ny prövning som i stor utsträckning syntes kunnautgå från de bedömningar som gjorts av YFU. Med tanke på frågans betydelse ochdet angelägna i att uppnå en bred politisk enighet ansåg utskottet attberedningsarbetet skulle ske under medverkan av representanter för de politiskapartierna i . Närdet gällde den författningsmässiga frågan konstaterade utskottet att den beredning som ägt mm efter propositionens avlämnande visat att den teknik som valts i lagrådsremissen inte ansetts utgöra en framkomlig väg. Med hänsyn till den kritik som framförts och som gick ut på att en samlad gmndlag skulle kunna leda till en uttunning av skyddet för skrifter enligt den nuvarande TF, borde beredningsarbetet enligt utskottets mening in- 24 riktas mot en lösning ienlighet med principerna i YFU:s förslag, dvs. 1990/91:64 sårskildgmndlag för de nu aktuella medierna. Iett särskilt hänseende fann utskottet det material som förelåg i ärendet intetillräckligt som underiag för ett förslag. Det gällde det förslag tillgmndlagsföreskrifter om meddelarskydd i förhållandet mellan enskilda, som förtsfram av YFU och förordats i motioner med anledning av prop. 1986/87:151.Utskottet ansåg att det fanns skäl att utvidga meddelarskyd-det till att iprincip gälla förhållandet även utanför den offentliga sektom. mening borde regeringen se till att frågan blev föremål för skyndsamutredning. anfört gav som sin mening regeringen till känna (rskr.1987/88:290). Iöverensstämmelse med mening har beredningen av frågan om en ny gmndlagfortsatt inom . Därvid har YFU:s förslag tjänat som enutgångspunkt. Beredningsarbetethar bestått i fömyade överväganden av de frågor som väcktes genom YFU:sförslag. Men även frågor som har aktualiserats av den senare utvecklingen hartagits upp. Arbetet har genomförts i en särskild beredningsgmpp underordförandeskap av statssekreteraren i riksdagspartierna har medverkat riksdagsledamöterna () ochAllan (), tredje vice talmannen (), samtriksdagsledamötema (), (), () och (). Ioktober 1988 bemyndigade vidare regeringen chefen för justitiedepartementetatt tillkalla en kommitté med högst tio ledamöter med uppdrag att utreda fråganom meddelarfriheten i förhållandet mellan enskilda (dir. 1988:57). Med stödhärav förordnades hovrättspresidenten (ordförande), chefredaktörenOve , riksdagsledamöterna ,civilingenjören , tredje vice talmannen ,riksdagsledamötema , och samtpartisekreteraren att ingå i kommittén. Kommittén antog namnetmeddelarskyddskommittén (Ju 1988:03). Genomtilläggsdirektiv den 2 febmari 1989 (dir. 1989:3) fick kommittén i uppdrag attäven överväga justeringar av vissa föreskrifter i TF dels om tystnadsplikt fördem som är verksamma inom bl. a. tidningsföretag och nyhetsbyråer i fråga omvem som har lämnat uppgifter för publicering, dels om utomlands trycktaskrifter. Kommitténöveriämnade sitt betänkande (SOU 1990:12) Meddelarrätt. sammanfattning av innehållet i betänkandet bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 1. Kom mitténs lagförslag bör fogas till protokollet som bilaga 2. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna bör fogas som bilaga 3 till protokollet i detta ärende. Remissvaren skall sammanställas i 25 endepartementspromemoria och finns tillgängliga i justitiedepartemen- Prop.1990/91:64 tets ärende 90-770. 2.1 utredningsarbete och förslag Ettbehov av att förstärka det rättsliga skyddet för yttrandefriheten i de nyamedierna har länge varit kännbart. Redan vid tillkomsten av den nu gällanderadiolagen (1966:755) väcktes tanken på att gmndlagsfästa vissa inslag i denradiorättsliga regleringen. Det föredragande statsrådet uttalade då att fråganlämpligen torde kunna övervägas i samband med det fortsatta arbetet på en totalgmndlagsreform (prop. 1966:149 s. 27). Hansyftade därvid på det författningspolitiska reformarbete som då pågick. Detresulterade i den nya regeringsformen (RF) . Reformsträvandenahar emellertid inte avstannat. Efter ett omfattande utredningsarbete harriksdagen i två omgångar, , kunnat anta viktiga tillägg tillRF i syfte att förstärka och bygga ut skyddet för medborgarnas gmndläggandefri- och rättigheter. RF innehåller numera ett generellt skydd föryttrandefriheten, men detta saknar den mera detaljerade utformning somgmndlagsskyddet för tryckfriheten har . Somett led i strävandena att förbättra det konstitutionella skyddet för degmndläggande fri- och rättigheterna har möjligheterna att åstadkomma ettdetaljerat gmndlagsskydd för yttrandefriheten i andra medier än trycktaskrifter utretts av först massmedieutredningen, som tillkallades , ochsedan av YFU. Båda kommittéerna har lagt fram förslag till omfattande nyagmndlagsregler efter tryckfrihetsrättsligt mönster, massmedieutredningen ibetänkandet (SOU 1975:49) Massmediegmndlag och YFU i det tidigare nämndabetänkandet Väma yttrandefriheten. Pågmndval av massmedieutredningens förslag lade regeringen i prop. 1975/76:204fram förslag om vissa gmndlagsändringar angående tryckfriheten. Propositionenantogs av (KU 1975/76:54, rskr. 394, KU 1976/77:1, rskr. 2, SFS1976:955). Däremot ledde den kommitténs förslag till gmndlagsregler för andramedier inte till lagstiftning. YFU:sförslag till nya gmndlagsregler innebar att en ny gmndlag,yttran-defrihetsgmndlagen, skulle gälla vid sidan av TF. Den skulle innehållaregler till skydd för yttrandefriheten som skulle omfatta eter- och trådsändningar,ljudupptagningar och upptagningar av röriiga bilder. Under fömtsättning att enutgivare hade utsetts skulle den också omfatta sceniska framställningar ochutställningar. (Det skulle stå arrangören fritt att välja om han ville utse enutgivare för sådana framställningar.) Fömtomden nya gmndlagen föreslog YFU vissa ändringar i RF och TF i syfte att stärkaskyddet för yttrandefriheten. Som redan nämnts och som kommer att behandlasnärmare i avsnitt 4 föreslog YFU vidare att den s. k. meddelarfriheten i dentryckfrihetsrättsliga regleringen skulle utvidgas såvitt gällde förhållandetmellan enskilda. Underutredningsarbetet hade YFU övervägt möjligheterna att få till 26 stånden gmndlag som skulle omfatta även det tryckta ordet och således Prop.1990/91:64 ersätta TF. Kommittén redovisade en sådan lag som ett alternativ isitt betänkande. Kommittén förordade dock den särskilda lagen. Avgörande fördet ställningstagandet synes ha varit risken för att tryckfriheten skulleförsvagas, om TF ersattes med en ny gmndlag. 2.2 Behandlingen av yttrandefrihetsutredningens förslag Remissvaren sammanställdes i endepartementspromemoria (Ds Ju 1985:4). Därefter utarbetades i justitiedepartementeten lagrådsremiss med förslag till nya gmndlagsregler. Enligt förslaget skullereglema gälla till skydd för yttrandefriheten i eter- och trådsändningar (dvs.radio och TV m. filmer, videogram och andra upptagningar av rörliga bildersamt ljudupptagningar. Förslagetinnebar att de nya gmndlagsreglema skulle tas in i TF och där bilda en andraavdelning om tio kapitel (15 24 kap.). om det tryckta ordetskulle behållas i princip ombbade som en första avdelning av förordningen (114 kap.). Avsikten med denna lösning var att undvika en försvagning avtryckfriheten som risken att två skilda gmndlagar skulle leda tilldivergerande tillämpning förebyggdes (prop. 1986/87:151 s. 58). Avskäl som redovisas i avsnitt 4 innehöll lagrådsremissen inte något förslag ifrågan om meddelarfriheten i förhållandet mellan enskilda. 1sitt yttrande över det remitterade förslaget uppehöll sig lagrådet tämligenutföriigt vid frågan var de nya gmndlagsreglema borde placeras. Enligt lagrådettalade starka skäl mot det av YFU förordade alternativet med två parallellagmndlagar. Lagrådet uttalade att en ny, samlad gmndlag hade ett klart företrädefrån allmänna, systematiska utgångspunkter. Å andra sidan hade enligt lagrådetviktiga skäl också anförts mot en sådan lösning. De sammanhängde enligtlagrådet främst med att de olika medierna mäste regleras olika på fleraväsentliga punkter. Man kunde inte helt avfärda de farhågor som hade uttalatsför att en "sammansmält" gmndlag skulle kunna leda till uttunning avskyddet för skrifter enligt den nuvarande TF. Lagrådet stannade för att iprincip ansluta sig till remissens förslag i detta avseende (se prop.1986/87:151 s. 292). Somfömt har framgått ledde emellertid det till lagrådet remitterade förslaget intetill lagstiftning i fråga om andra medier än tryckta skrifter. 1 stället harberedningen av lagstiftningsärendet fortsatt i de former som redovisats iavsnitt 1.3. 3 Frågan om en ny grundlag Mittförslag: En ny gmndlag bör efter mönster av TF skydda yttranden i vissa andra medier äntryckta skrifter. 3.1Allmänna utgångspunkter för ett grundlagsskydd Prop. Vårtkonstitutionella skydd för de gmndläggande fri- och rättigheterna tillförsäkrarvar och en yttrandefrihet och informationsfrihet. TF innebär att en viss del avyttrandefriheten har ett särskilt skydd. Den innebär emellertid i praktiken ettskydd också för informationsfriheten. I själva verket är yttrandefriheten ochinformationsfriheten väsentligen två sidor av samma sak. Denfria tillgången till en så rikhaltig information som möjligt och tillvarierande åsiktsyttringar är en fömtsättning för att medborgama själva skallkunna ta ställning i olika frågor som angår dem. Bland de medborgerliga fri-och rättigheterna intar därför yttrandefriheten en central ställning. Den är avgmndläggande värde för var och en som den är en fömtsättning för ettdemokratiskt styrelsesätt och en god utveckling av samhället. Den motiverasinte sällan och med goda argument. Men den kräver egentligen inte någon motivering. Yttrandefrihetenhar aldrig varit någon självklarhet. Hos oss har dess ställning stärktskontinueriigt och den har givits ett starkt genomslag i rättsordningen. Men derättsliga garantierna för yttrandefriheten är inte fullständiga. Det fria ordethar inte samma villkor i alla uttrycksformer. Sedanlänge har det tryckta ordet en särställning i vår rättsordning. Den förstatryckfrihetsförordningen utfärdades . Alltsedan år 1810 har ettdetaljerat skydd för tryckfriheten upprätthållits genom regler i gmndlag. Vårnuvarande tryckfrihetsförordning utfärdades . Den bygger på en revisionav de äldre föreskrifterna, företagen i ljuset av krigsårens erfarenheter. Frihetenatt yttra sig i andra framställningar har inte ett lika starkt skydd som tryckfriheten.För radions och TV:s del har visserligen efter hand utvecklats ett regelverk,som till stora delar bygger på det mönster som TF ger. Med undantag för reglemaom etableringsfrihet kan det därför sägas att tryckfrihetsrättsliga principerhar fått bli vägledande för användningen av radio och TV i vårt land. Men tillskillnad från det tryckta ordet saknar friheten att yttra sig i radio och TVett detaljerat skydd i gmndlag med den särskilda styrka ett sådant skydd ger. Vidsidan om tryckta skrifter samt radio, TV och andra liknande elektromagnetiskasändningar finns många sätt att förmedla upplysningar, tankar, åsikteroch känslor till allmänheten. Två framställningsformer som har fått särskiltstor betydelse är ljudupptagningar och upptagningar av rörliga bilder.Framställningar i de mest skiftande ämnen kan spridas med sådan teknik.Marknaden för skivor, band, filmer och videogram m. m. är mycket betydande. Hittillstorde det vara övervägande konstnäriiga och underhållningsbe-tonade framställningarsom har spritts i form av ljud- eller bildupptagningar. Men tekniken utvecklassnabbt. tillanvändning på fler områden. Några särskilda lagfasta garantier för yttrandefrihetenfinns dock inte i fråga om ljudupptagningar och upptag- Prop. 1990/91: 64ningar av rörliga bilder. Denrättsliga särställning som tillkommer det tryckta ordet är förklarlig. Den harvuxit fram genom en historisk utveckling. Tryckning var den teknik som tidigastkunde tas i bruk för att sprida meddelanden till en vid och obestämd krets.Böcker och andra tryckalster spelade redan tidigt en betydande roll i denintellektuella och politiska utvecklingen. Den moderna dagspressens historia ivårt land kan följas bakåt åtminstone till 1800 talets förra hälft. 1dagens situation framstår emellertid de nyare möjligheterna att förmedlayttranden till allmänheten som minst lika betydelsefulla som trycktekniken.Både nyhetsförmedlingen och spridningen av information av annat slag sker i mycketstor omfattning genom nya medier. 1 ett långsiktigt perspektiv måste man ocksåräkna med att ekonomiska faktorer kan ändra förutsättningarna för olika sättatt förmedla yttranden till allmänheten. Inte minst utvecklingen påtelekommunikationernas och datateknikens områden kan få en djupgåendebetydelse. Pådet mellanfolkliga planet har åtagit sig att respektera yttrandefriheteni enlighet med internationella konvention om medbor-geriiga ochpolitiska rättigheter (prop. 1971:125, SÖ 1971:42). Ett sådant åtagande följerockså av anslutning till den europeiska konventionen angående skyddför de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (Art. 10). Sombekant övervakas efterlevnaden av denna konvention av främst kommissionen ochdomstolen för mänskliga rättigheter i (jämför t.ex. domstolens domarden i målet m.fl. mot och den 22 maj1990 i det s.k. Case). Engrundlag skyddar mot ingrepp YFUuttryckte sig i sina överväganden om möjligheterna att i gmndlag skyddafriheten att yttra sig i andra former än genom tryckta skrifter så attyttrandefriheten tillhör alla eller ingen. Den som ger efter för en önskan atthindra andra från att uttrycka sin uppfattning riskerar även friheten att förafram sin egen. Uppdelningen på grundlagsskyddade och icke grund-lagsskyddademedier saknade enligt YFU principiell motivering. YFU såg saken så attyttrandefriheten är odelbar (SOU 1983:70 s. 80 ff). Denåskådning som YFU gav uttryck åt utesluter emellertid inte att man skiljermellan olika moment i yttrandefriheten. Ett är friheten eller möjligheten attalls komma till tals. Ett annat är vad som får yttras utan risk för straffeller andra påföljder. Dessa faktorer avgör vilken yttrandefrihet som råder. 1gmndlagssammanhang är det yttrandefriheten som en laglig rättighet för var och en som står i centrum. Detta gäller både de grundläggande fri- och rättigheterna enligt regeringsformens andra kapitel (prop. 1975/76:209 s. 153) och tryckfriheten enligt TF. Enligt detta synsätt inne bär ett konstitutionellt frihetsskydd att var och en är rättsligt oförhindrad att handla på ett visst sätt, t. ex. att skaffa sig och begagna vad som behövs 29 fören massmedial verksamhet. De praktiska och ekonomiska möjligheter- Prop.1990/91: 64 naatt sprida yttranden genom massmedier garanteras däremot inte genom Vadsom nu har anförts innebär att ett grundlagsskydd för yttrandefriheten inteensamt kan åstadkomma ett fritt meningsutbyte och en allsidig upplysning. Mendet kan säkerställa rätten att få bidra till att nå dit, och detta är nog såviktigt. Detanförda kan också sägas innebära att det skydd för ett fritt meningsutbyte ochen allsidig upplysning som kan åstadkommas genom en ny grundlag blir i vissmening begränsat, om skyddet för yttranden anknyts till vissa medier. Bmket avdessa medier kan vara alltför kostsamt för den enskilde. Ett konstitutionelltskydd för friheten att yttra siggenom medierna saknar givetvis inte värde förden skull. Den fria opinionsbildning som sker utan hjälp av särskiltgrundlagsskyddade massmedier är heller inte utan skydd. Ett sådant finns dels iRF, dels i skilda bestämmelser på andra håll i vår rättsordning. Detbör också påpekas att ett skydd i grundlag för friheten att ta till orda intestår i någon motsättning till att det saknas garanti för att var och en har enverklig möjlighet att komma till tals genom massmedier. Tvärtom, ett skydd igrundlag för friheten att sprida yttranden genom massmedier hindrar ingrepp motatt ett medium över huvud taget kommer till bruk. Ett rättsligt skydd för attanvända medier förbättrar möjligheterna för alla att komma till tals, vanligamedborgare lika väl som dem med särskilda resurser. Detbetyder inte att man kan ta ställning till frågorna om ett grundlagsskydd föryttrandefriheten utan att beakta de reella möjligheterna för var och en att tamedierna i bruk. Detta visar sig i fråga om medier där det finns praktiskahinder mot etableringsfrihet eller särskild risk för monopol. Möjligheternaatt använda medierna främjas i andra former Utgångspunktenför tanken på ett utvidgat skydd i grundlag för friheten att yttra sig i andramedier än tryckta skrifter är att de nya medierna bör få ett skydd som så långtdet är möjligt likställer deras villkor med vad som redan gäller för dettryckta ordet. Denna utgångspunkt förutsätter att medierna i viktiga hänseendenföreter sådana likheter med tryckta skrifter att lika villkor kan åstadkommas.Det arbete som har utförts i gmndlagsfrågan visar att detta kan åstadkommas iså hög grad att ett reellt förbättrat skydd är möjligt. Denlikhet som kan uppnås är emellertid inte fullständig. Som utvecklas senare kani fråga om radiosändningar t.ex. någon etableringsfrihet inte fastslås.Skillnaderna mellan medierna är också påtagliga när det gäller möjligheternaatt ta dem i bruk. Att förmedla ett televisionsprogram via satellit till enpublik inom ett vidsträckt område kräver givetvis helt andra resurser än vad somgår åt för att sprida en tryckt skrift på hemorten. Olikheternamellan medierna bör inte hindra att friheten att använda dem säkerställs i grundlag. Men det skydd en grundlag kan ge är inte nog. Yttrandefrihetenföriorar mycket av sin betydelse, om medborgarna sak- Prop.