prop · GE03120 · 1990-12-31 00:00:00 — Denrättspsykiatriska undersökningsverksamhetens nuvarande organisation har sin gmndi de principer som lades fast i samband med riksdagsbehandlingen avproposition 1961:85 angående riktlinjer för omorganisation av deträttspsykiatriska undersökningsväsendet (ILU 1961:49, rskr. Den tidigare,mellan kriminalvården och mentalvården delade, organisationen skulle enligtdetta beslut sammanföras till en enhetlig organisation - rättspsykiatriskakliniker och stationer nära anslutna till den dåvarande statligaanstaltsorganisationen för mentalvården. Avsikten var att man vid klinikemaskulle undersöka såväl häktade som icke häktade personer, medan stationema iregel skulle utföra undersökningar på icke häktade personer. Det betonades att klinikemaskulle inrättas på orter med medicinska lärosäten för att underlättaforskning, utbildning och rekrytering. 1 beslutet togs dock inte nännareställning till enhetemas förläggning och dimensionering. Dei propositionen (1961:85) angivna riktlinjema för organisationen av denrättspsykiatriska undersökningsverksamheten har i sina huvuddrag successivtgenomförts. Alla nuvarande kliniker och stationer återfinns på orter medundervisningssjukhus. Enhetema är lokaliserade i anslutning till psykiatriskavårdenheter hos sjukvårdshuvudmän - en enhet i varje sjukvårdsregion. IStockholm, , och finns rältspsykiatriska kliniker och iLinköping och rättspsykiatriska stationer. Denna organisation haradministrativt fungerat i samband med att lagen om rättspsykiatriskundersökning i brottmål trädde i kraft. är sedan år 1969chefsmyndighet för verksamheten. Enligtbokslutet för /90 uppgår kostnader för denrättspsykiatriska verksamheten (fyra kliniker, två stationer samt centralakostnader på ) till . Från detta belopp avgår intäkteri form av dels ersättning från för uthyrningen av en avdelningpå Göteborgskliniken, dels vårdavgifter från sjukvårdshuvudmännen för färdigutreddapatienter dessa blir kvar på de statliga klinikemai avvaktan på placering inom den Prop. 1990/91:120 psykiatriska vården efterlagakraflvunnen dom. Dessa intäkter uppgår för Bilaga 1 /90till sammanlagt . Statensnettokostnader för den rättspsykiatriska verksamheten /90uppgick således till ca . Fråganom det rättspsykiatriska undersökningsväsendets organisation och arbetsfömtsättningarharvarit föremål för överväganden . utredning om behandling av psykiskt avvikande (den s.k.Bexelius-kommittén) hade i uppdrag att göra en översyn av påföljdssystemet förpsykiskt avvikande lagöverträdare. Kommittén lämnade sitt betänkande (SOU1977:23) Psykiskt störda lagöverträdare, där man bl.a. förordade en förändringav regler så att de rättspsykiatriska undersökningama skullekunna göras mindre omfattande. Ensärskild arbetsgmpp inom med uppdrag att skyndsamt planeraframtida vårdformer för särskilt vårdkrävande patienter ()presenterade ett planeringsunderlag för uppbyggnad av en rättspsykiatriskregionvård. Denna föreslog en gemensam s.k. rättspsykiatrisk regionsjukvårdsorganisationför både rättspsykiatrisk undersökningsverksamhet och vård av vissa psykisktstörda patienter. Ibetänkandet (SOU 1984:64) Psykiatrin, tvånget och rättssäkerheten behandladesocialberedningen den psykiatriska tvångsvården och föreslog en ny lagstiftningpå området. Utgångspunkten var att anpassa reglema för tvångsåtgärder inompsykiatrin till vad som tillämpas inom andra samhällsområden och till det förnyelsearbetesom pågår inom den psykiatriska vården. Regeringenbeslutade den 21 febmari 1985 att uppdra åt statens förhandlingsnämnd attförhandla om överförande av den rättspsykiatriska undersökningsverksamhetentill landstingskommunema m.m. I skrivelse till statensförhandlingsnämnd anförde dock att förbundets styrelsebeslutat avbryta förhandlingama. Partemas ståndpunkter i förhandlingama ansågsvara så skiljaktiga att fömtsättningar för fortsatta förhandlingar inteförelåg. Idecember 1988 uppdrog regeringen åt statskontoret att genomföra en översyn avde administrativa mtineraa m.m. vid de rättspsykiatriska klinikema och stationema.Uppdraget redovisades och har legat till gmnd för vissa effektivitetshöjandeåtgärder inom ramen för nuvarande organisation. 1.4 Problem inom undersökningsverksamheten Verksamheteninomdenrättspsykiatriskaundersökningsorganisationenhar under en följd av årvarit mycket problematisk. Väntetiderna för undersökning är ofta oacceptabeltlånga på gmnd av att färdigutredda personer i vissafall finns kvar mycket länge på klinikema. Anledningen till detta kan Prop.1990/91:120 t.ex. vara att den misstänkte har överklagat sin dom eller att hanmåste Bilaga 1 vänta på placering inom den allmänpsykiatriska vården.Befintliga undersökningsplatser kan därmed inte utnyttjas effektivt. Dessutomär vänte-och undersökningstiden ofta längre än vad lagen maximalt tillåter utanall anstånd medges. Till och med genomfördes av undersökningamainom den lagstadgade längsta tiden och alltså utan att anståndbehövde begäras. skedde en förbättring så att motsvarande andeldetta år ökade till . Det var främst kliniken i somsvarade för det förbättrade resultatet. Kvalitetenpåtindersökningama är ojämn och inte alltid jämförbar mellan skilda kliniker.Detta beror bl.a. på att det har utvecklats lokala traditioner vid de olika klinikema.För att åtgärda detta problem har börjat samla de inomverksamheten anställda läkama till konferenser för att säkerställa en merenhetlig undersökningspraxis. Ytterligareett problem är att personalen inom den rältspsykiatriskaundersökningsverksamheten inte har erbjudits vidareutbildning i sammaomfattning som personalen inom den allmänna psykiatrin. Som följd ärkompetensnivån bland personalen inom rättspsykiatrin inte lika hög som inomallmänpsykiatrin. Härtillkommer att har dubbla roller. Dels är styrelsen chefsmyndighet,dels tillsynsmyndighet för verksamheten. Denna dubbelroll har skapatkonflikter som styrelsen haft svårt att hantera och som har bidragit till attden nuvarande verksamheten inte fungerar tillfredsställande. Forskningeninom området är eftersatt. Resurserna för forskning och utbildning inskränkersig till en professur samt det kriminologiska centralarkivet vid kliniken iStockholm. Konsekvensema av detta har blivit att rekryteringen av läkare medspecialistkompetens har försvårats. De otillräckliga resursema för forskningoch utbildning har även varit en bidragande orsak till att kvaliteten är ojämnoch att praxis skiljer sig mellan klinikema. Attspecialiteten inte är eftertraktad av dem som studerar till läkare beror sannolikttill stor del på de begränsade utvecklingsmöjlighetema både vad gällerakademisk och klinisk karriär. Dessutom är vård- och behandlingsinslagen iverksamheten, av naturliga skäl, mycket begränsade. Omden framtida undersökningsverksamheten skall kunna fungera på ett tillfredsställandesätt är det angeläget att skapa fömtsättningar för att lösa de redovisadeproblemen. Förutsättningar för den framtida rättspsykiatriska °P' 1990/91:120 verksamheten ' 2.1 Propositionen 1990/91:58 om psykiatrisk tvångsvård, m.m. Regeringenhar i prop. 1990/91:58 om psykiatrisk tvångsvård, m.m. bl.a.föreslagit en ny reglering av det medicinska utredningsförfarandet vidstraffrättsliga åtgärder mot psykiskt störda lagöverträdare. Ett viktigt syftemed detta förslag är att begränsa behovet av rättspsykiatriska undersökningar.Regleringen av det rättspsykiatriska undersökningsförfarandet stramas upp iolika avseenden som möjlighetema för domstolama att använda sig avandra former av medicinsk utredning utvidgas. Undersökningenskall enligt den nya lagstiftningen utföras med största möjliga skyndsamhet.Den skall anpassas efter domstolens syfte med undersökningen och övrigaomständigheter i fallet. Avsikten är att den endast skall göras så omfattandeoch bara bedrivas så länge som krävs för att ge svar på de frågor som domstolenönskar få besvarade. Bedömningar och utredningsarbete som enbart tar sikte påden misstänktes behandling skall anstå till dess vård kommer till stånd.Undersökningsfallets beskaffenhet avgör hur ingående undersökningen behövergöras. I klara fall bör det vara möjligt att - ibland kanske efterredan några dagar - ge domstolen ett tillräckligt medicinskt underlag. Densom är häktad och skall genomgå undersökning skall utan dröjsmål och senastinom från det att beslutet om undersökning kom in tillundersökningsenheten föras över till denna. När den rättspsykiatriska undersökningenhar avslutats skall den misstänkte föras tillbaka till häktet, om hanshälsotillstånd inte ger anledning till något annat. Om det finns särskildaskäl, får emellertid en rättspsykiatrisk undersökning av den som är häktadutföras i häktet. Beslut om detta skall meddelas av . Ettutlåtande skall utan dröjsmål ges in till rätten sedan undersökningen haravslutats. Utlåtandet skall ges in , om den misstänkte ärhäktad, och annars från det att beslutet om undersökning komin till undersökningsenheten. Rätlen får medge anstånd, om det finns synnerligaskäl. Avsikten är att bedömningen av skälen för anstånd skall vara restriktiv. Dehuvudsakliga förändringarna jämfört med nu gällande lagstiftning kan sammanfattasenligt följande. - behovetav rättspsykiatriska undersökningar begränsas genom en uppstramning av undersökningsförfarandet som möj lighetema för domstolama att använda sig av andra former av medicinsk utredning utvidgas, - omden misstänkte är häktad skall undersökningsförfarandet ha slutförts inom lyra veckor i stället för som . 3 1990/91. - den som är häktad skall senast frånbeslutet om under- Prop. 1990/91:120 sökning föras över tillundersökningsenheten, Bilaga 1 - domstolen - i stället för som -skall få medge anstånd med att avge utlåtande över en rättspsykiatriskundersökning, om det finns synnerliga skäl, - rättspsykiatriska undersökningar skall ifortsättningen kunna utföras vid undersökningsenheter som drivs av stateneller, efter överenskommelser mellan staten och sjukvårdshuvudmännen, videnheter inom hälso- och sjukvården. 2.2 Rättspsykiatriska undersökningar på häkte Denföreslagna nya lagstiftningen tillåter rättspsykiatriska undersökningar påhäkte endast om det föreligger särskilda skäl t.ex. när den misstänkte ärvåldsam eller kraven på säkerhet är särskilt höga. Beslut om att enundersökning skall göras på häkte fattas av . Enligtnuvarande ordning är det som beslutar om undersökningen av densom är häktad skall ske på häkte. har tidigare ansett attundersökningar på häkte är ett mindre humant förfaringssätt och därförtillåtit sådana i mycket liten omfattning. har det dock ägt mmen viss förskjutning i styrelsens uppfattning i denna fråga. Representanterför styrelsen har under hand bl.a. framfört att det kan vara mer humant för denmisstänkte att bli undersökt inom lagstadgad tid på häkte än att få vänta iveckor på att få komma till klinik förundersökning. De häktesundersökningar somhittills gjorts tyder inte på att ett sådant förfaringssätt medför någrapåtagliga olägenheter för den enskilde. vill därför enligtuppgift under hand utvidga möjlighetema att utföra rättspsykiatriskundersökning på häkte. Sådana undersökningar har också varit ett sätt attminska vänte- och undersök-ningstidema. 2.3 Det framtida behovet av rättspsykiatriskaundersökningar Ipropositionen om psykiatrisk tvångsvård m.m. föreslås bl.a. att det s.k.jämställdhetsbegreppet avskaffas. Det betyder att relativt sett en mindre andelmisstänkta kan komma att dömas till psykiatrisk tvångsvård (rättspsykiatriskvård). Vidare tillkommer möjligheten att överlämna en person till rättspsykiatriskvård utan särskild utskrivningsprövning enbart med stöd av ett läkarintygenligt 7 § lagen om personundersökning i brottmål. Om dessa förändringar ocksåkommer att leda till en minskad efterfrågan på rättspsykiatriskaundersökningar går att bedöma med säkerhet först sedan den nya lagstiftningentillämpats . De nya reglema torde dock komina att minskadet totala behovet av rättspsykiatrisk undersökningsverksamhet. Underslutet av och gjordes 800 - 900 rättspsykiatriskaundersökningar . Därefter har det skett en successiv minskning. /90 utfördestotalt 559 rättspsykiatriska undersökningar, Prop. 1990/91:120 varav 437 påmisstänkta som var häktade, (H), och 122 på misstänkta på Bilaga 1 fri fot,(F).Undersökningama fördelades på respektive klinik/station enligt följande: Klinik/station H F Under"Övrigt" ingår 16 undersökningar som utförts hos ochVästerbottens läns landstingskommuner i enlighet med särskilt träffade avtalfrån . Resterande sju undersökningar har utförts på häkte eller sjukhusav utredningspersonal från Umeåstationen. Utgångspunkten föratt bedöma behovet av rättspsykiatriska undersökningar från och med år 1992måste vara den undersökningsvolym som gäller . De förändringar som den nyalagstiftningen innebär gör att det är vanskligt att nu beräkna detta behov. Denföreslagna möjligheten att i fortsättningen i vissa fall ersättarättspsykiatriska undersökningar med s.k. § 7-intyg innebär en minskning avundersökningsbehovet. är det svårt att bedöma hur andra faktorerpåverkar detta behov. Sammantaget kan det emellertid beräknas att behovet avrättspsykiatriska undersökningar kommer att minska med totalt cirka tioprocent i förhållande till nuläget. Minskningen kan därvid fömtses bli störstrelativt sett för undersökningar av misstänkta som är på fri fot. Medutgångspunkt i att det kommer att göras lika många rältspsykiatriskaundersökningar som under /90, dvs. ca 550, kan behovet avundersökningar totalt sett beräknas till ca 500. Mittuppdrag har varit att - under fömtsättning av godtagbara ekonomiska villkor -träffa avtal om att överföra driften av den rältspsykiatriskaundersökningsverksamheten till sjukvårdshuvudmännen. Genom attsjukvårdshuvudmännen åtar sig att utföra rättspsykiatriska undersökningarskapas fömtsättningar för att samordna undersökningsverksamheten med denallmänna psykiatriska verksamheten. En sådan samordning innebär bl.a. ett ökatutbyte av erfarenheter och kunskaper mellan rättspsykiatri och övrig psykiatri,vilket kommer att främja utvecklingen av den rättspsykiatriska verksamheten. Domstolamasbeslut styr hur många undersökningar som efterfrågas vid Prop. 1990/91:120 enviss tidpunkt. Detta innebär att undersökningsorganisationen totalt sett Bilaga1 måste ha en sådan kapacitet att den kan anpassas till de aktuella behoven. Möjlighetematill detta ökar ju stöne organisation man har att repliera på. Genom attsammanföra vård och undersökningar i en gemensam organisation breddas fömtsättningamaför en tillfredsställande flexibilitet och därmed också ett bättreresursutnyttjande. Fördelamamed en gemensam organisation är bl.a. - bättre utnyttjande av tillgängliga resurser i formav personal och lokaler, - lättare att rekrytera kvalificerad personal, - "bredare" arbetsuppgifter för personalenfår en kompetenshöjande effekt, - bättre utvecklingsmöjligheter för personalen. Vidarebör nuvarande problem med färdigundersökta patienter, som blockerarundersökningsplatser i väntan på placering inom den psykiatriska vården,minska. En av anledningama till detta är att undersökningsverksamheten tordeinordnas i de regionsjukvårdsavtal som träffas mellan sjukvårdshuvudmännen ochsom bl.a. reglerar kostnadsansvaret om vård av patient sker hos annan huvudmanän patientens hemlandsting. Sammantagetbör detta skapa goda fömtsättningar för att undersökningsverksamheten skallkunna bedrivas effektivt och därmed producera rättspsykiatriska undersökningarav god kvalitet till lägre kostnader än vad som gäller . 3.2 Redovisning av förhandlingsarbetet Målsättningenför de förda förhandlingama har varit att träffa ett "generalentreprenadavtal"mellan staten och ett antal sjukvårdshuvudmän. Varje huvudman skulle från ochmed förbinda sig att utföra ett visst antalrättspsykiatriska undersökningar . För detta åtagande skulle statenbetala en fast ersättning per utförd undersökning oavsett undersökningstidenslängd i det enskilda fallet. Avtalet skulle inte reglera hur eller var undersökningamautförs. Huvudmännen föreslogs överta arbetsgivaransvaret för samtlig personal.På klinikortema skulle de även överta befintliga fastigheter. En sådan lösningskulle ha inneburit att den nuvarande statliga klinikorganisationen avvecklatsi sin helhet. Förslagtill avtal med den inriktning som här beskrivits överlämnades till ,, , och läns landstingskommuner samttill . Avdessa sjukvårdshuvudmän har avtal kunnat träffas med ochVästerbottens läns landstingskommuner. Avtalen - som gäller tills vidare med enuppsägningstid av - innebär bl.a. att de två huvudmännen tillsammansåtagit sig att utföra 120 rältspsykiatriska undersökningar . Personalen vid derättspsykiatriska stationema i och Prop. 1990/91:120 kommerenligt avtalen att erbjudas anställning hos respektive landstings- Bilaga 1kommun. Göteborgskommuns förhandlingsdelegation har i skrivelse konstateratatt den inte anser sig kunna tillstyrka att kommunen åtar sig att utförarättspsykiatriska undersökningar med de lösningar, som avtalsutkasten innebär.För närvarande föreligger det heller inga fömtsättningar att träffa avtal medStockholms och läns landstingskommuner på villkor, som kan godtas avstaten. Malmöhusläns landstingskommun har klargjort att man inte är beredd att överta vare sigLundaklinikens personal eller fastighet. Däremot har man förklarat sig bereddatt mot ersättning utföra ett visst antal rättspsykiatriska undersökningar perår. Därvid avsågs beträffande häktade personer i första hand undersökningar påhäkte och endast undantagsvis undersökningar på klinik inom den egnavårdorganisation. Med dessa fömtsättningar har det inte bedömts möjligt attträffa avtal med landstingskommun om kliniken i . Påförfrågan har dock andra sjukvårdshuvudmän visat intresse för etl samarbete medstaten angående rättspsykiatrisk verksamhet. Sålunda har kommun förklaratsig beredd att inom sin vårdorganisation utföra 50 undersökningar mot sammataxa som gäller i avtalen med de tidigare nämnda sjukvårdshuvudmännen. Malmökommun åtar sig även att bygga upp en verksamhet som ger möjlighet att utföra125 rältspsykiatriska undersökningar . Avtal härom har träffats den 18januari 1991. Avtalhar således träffats med tre sjukvårdshuvudmän som tillsammans åtagit sig attutföra 170 rättspsykiatriska undersökningar . Dettainnebär att det saknas fömtsättningar att träffa avtal med sjukvårdshuvudmänneni den omfattning som krävs för att med nuvarande undersökningsbehov kunna drivahela undersökningsverksamheten i sjukvårdshuvudmännens regi. På gmnd avrådande osäkerhet om kommande undersökningsbehov bör man för den närmasteframtiden överväga kompletterande övergångslösningar med stor flexibilitet vadgäller undersökningsvolym. Enaltemativ organisationsform - som dock ligger utanför mitt förhandlingsuppdrag skulle kunna vara att koncentrera verksamheten till en stor undersökningsenhet. Klinikeni torde vara den enda enhet i landet som i dagens läge harförutsättningar att klara en verksamhet av denna omfattning. Driftansvaret fören storenhet i måste tills vidare - i varje fall - åvila staten då någon uppgörelse om elt övertagande avStockholmskliniken inte kunnat träffas med landstingskommun. Förnärvarande utnyttjas två avdelningar (26 vårdplatser) för undersök- Prop.1990/91:120 ningsverksamhetvidStockholmskliniken. Återstående tvåavdelningarhyrs Bilaga 1 ut till landstingskommun, somutnyttjar avdelningamaför psykiatrisk vård av särskilt vårdkrävande patienter. löper ettår i taget med sex månaders uppsägningstid. Säger staten upp avtalet före den 1juli 1991 upphör avtalet att gälla vid utgången av . Staten har såledesmöjlighet att förfoga över hela kliniken (ca 50 vpl) från och med den 1 januari1992. Budgetåret1989/90 utförde kliniken 142 undersökningar av häktade personer. Genom attutveckla och effektivisera undersökningsverksamheten i enlighet med de förslagsom redovisas i denna rapport (avsnitt 5.3) torde det finnas fömtsättningar förkliniken att med ca 50 vårdplatser kunna prestera ca 400 undersökningar avhäktade personer , dvs i princip täcka stöne delen av det förväntadebehovet. En sådan koncentration är dock inte problemfri. Sårbarheten skulle bl.a.öka, t.ex. på gmnd av brist på kompetenta läkare. Det skulle därför varamotiverat att - i varje fall inledningsvis och i avvaktan på effektema av dennya lagstiftningen - ha tillgång till en viss reservkapacitet för att klaratillfälliga toppbelastningar. Det torde inte föreligga några större problem attträffa avtal med någon utomstående intressent om ett sådant begränsat åtagande. Enstorenhets för- och nackdelar kan kortfattat beskrivas på föjande sätt: - det finns ändamålsenliga lokaler, - en stor del av våldsbrotten, som föranlederundersökning, äger mm i , - goda fömtsättningar för forskning och utbildning, - de höga fasta kostnadema för förvaring av dehäktade i form av tillsyn dygnet mnt begränsas till en enhet, - enhetlighet i undersökningspraxis underlättas.Nackdelar - den önskvärda samordningen med den psykiatriskavården uteblir, - dålig regional balans, - ökad sårbarhet, - avsaknad av konkunens från andra enheter. Enlösning som iimebär att landets rättspsykiatriska undersökningsverksamhetkoncentreras till en stor enhet torde ha goda fömtsättningar att kunna drivas kostnadseffektivt.Skälen till detta är bl.a. att de höga fasta kostnadema för förvaring avhäktade med tillsyn dygnet mnt begränsas till en enhet. Nackdelar såsomutebliven samordning med den psykiatriska vården, geografisk centralisering,sårbarhet, etc. anser jag dock väga tyngre än de eventuella kostnadsfördelarsom kan uppnås. I dagens läge avvisar jag därför denna lösning. 5 Förslag pp- 1990/91:120 Bilaga1 Detta avsnitt inleds med en redovisning av mitt förslag till organisationslösningför den rättspsykiatriska verksamheten. Som avslutning redovisar jag åtgärdersom - oavsett organisationsform - måste vidtas för att utveckla ocheffektivisera undersökningsverksamheten. 5.1 Undersökningsverksamheten bedrivs - så långt möjligt- i sjukvårdshuvudmännens regi Detframtida behovet av rättspsykiatriska undersökningar av häktade på särskildundersökningsenhet är en avgörande faktor då det gäller atl bedöma deekonomiska och organisatoriska fömtsättningama för den rättspsykiatriska imdersökningsverksamheten.Det är svårt att fömtse volymeffekteraa av den nya lagstiftningen.Framtida möjligheter till undersökningar på häkte är också oklara. Dennaosäkerhet kräver - i varje fall inledningsvis - en stor flexibilitet hos dennya organisationen. Detta innebär att man bör undvika att nu bygga upp en"fast" organisation baserad på nuvarande imdersökningsvolymer. Deavtal som träffats med respektive och länslandstingskommuner samt kommun iimebär att dessa sjukvårdshuvudmänåtagit sig att utföra 170 undersökningar , varav 110 avser undersökningarav häktade personer som tas in på respektive huvudmans undersökningsenhet.Malmö kommun har dessutom åtagit sig att bygga upp en verksamhet som germöjlighet att utföra ytterligare 75 undersökningar, varav 65 avserundersökningar av häktade. När en säkrare bedömning kan göras av den framtidaundersökningsvolymen kan det bli aktuellt att ta upp nya diskussioner medsjukvårdshuvudmännen om ett utökat engagemang i undersökningsverksamheten.Enligt vad jag erfarit under hand torde det finnas fömtsättningar att träffaavtal - i varje fall om små volymer imdersökningar - med flersjukvårdshuvudmän. Önskemålet om en samordning mellan undersökningsverksamhetenoch den psykiatriska vården talar också för en utveckling som innebär att rättspsykiatriskaimdersökningar kommer att utföras på fler platser i landet men där varje enhethar en relativt begränsad undersökningskapacitet. 1avvaktan på att en någorlunda säker bedömning av den framtida under-sökningsvolymenkan göras måste staten tills vidare bedriva undersökningsverksamhet i vissutsträckning för att svara upp mot differensen mellan dagens behov avundersökningar och den volym som sjukvårdshuvudmännen enligt avtal åtagit sigatt utföra. Detta innebär att den statliga verksamheten måste ha enkapacitet som motsvarar cirka 300 imdersökningar av häktade .