prop · GE0390 · 1990-12-31 00:00:00 — Alla lagar som avser att bevara, skydda och förbättratillståndet i miljön, att garantera medborgama rätten till en ren och hälsosammiljö och att säkerställa ett hänsynsfullt tillvaratagande av naturresurseraaskall därför samlas i en miljöbalk. Föreskriftersom motsvarar naturresurslagen, som bmkar betecknas som en paraplylag, bör i ensamlad lagstiftning överordnas de olika i lagen behandlade verksamheteraa.Härigenom får man också en naturlig koppling mellan de olika intressen som kanstå mot varandra i fråga om miljöhänsyn och exploatering. Dennaintressemotsättning har alltid funnits som en bakgmnd i all lagstiftning somsyftat till att väraa miljön. Miljöskyddslagen,hälsoskyddslagen, lagen om kemiska produkter och renhållningslagen är allalagar av skyddskaraktär. Lagama sammanfaller i fråga om skyddsområden och tillstor del när det gäller tillämpande myndigheter. Även lagen om förbud motdumpning av avfall i vatten, lagen om svavelhaltigt bränsle och lagen omspridning av bekämpningsmedel över skogsmark har samma skyddssfär. Om dessalagar tillsammans med andra miljölagar av mer begränsad omfattning sammanförs ien miljöbalk kan betydande samordningsvinster uppnås. Kravnivåeraa skulle kunnahöjas och eventuella motsägelser i lagama skulle kunna undanröjas. Naturvårdslageninnehåller särskilda regler som nära anknyter tiU miljövårdens intressen. Ävenhär bör det alftså vara befogat att föra in lagen i en samlad miljöbalk. Dettablir ytterligare förtydligat genom de förstärkningar av miljövårdens intressensom föreslås i denna proposition genom ändringar i naturvårdslagen. Deändringar som föreslås i naturvårdslagen skall inte ses som ett hinder förframtida samordning. Regeringengör den bedömningen att lagen om kemiska produkter bör ingå i en miljöbalk.Detta är av fundamental betydelse när det gäller att betona hur viktigt det äratt produktema redan vid tillverkningen anpassas till miljön. Regeringen anseratt den s. k. substitutionsprincipen, dvs. principen att en kemisk produktskall bytas ut mot en mindre hälso- och miljöfarlig när en sådan finns påmarknaden, måste få ökad genomslagskraft. I princip måste ett sådant systembygga på att produktens miljöfarlighet klassificeras på samma sätt som i dagsker i fråga om hälsofarligheten. TrafiklagstiftningenskaU anpassas tiU övrig miljölagstiftning. ningarnaatt öka det lokala inflytandet på trafikmiljön skall utredas av Prop.1990/91:90 kommittén. Tillåtlighetsreglemåbör skärpas i den nya miljölagstiftningen, så att det klart och tydligt framgåratt all verksamhet som riskerar att påverka omgivningen skall bedömas motmänniskors hälsa och förhållandena i miljön. Miljöhänsynen skall ha ökad tyngd.Frågan om hur kriterier för miljökvalitet skall vägas in i lagstiftningen skallingå i översynsarbetet. Omprövningsregleraabör, som all tillståndsprövning, utformas med den utgångspunkten att utsläppenfrån industrier och andra större verksamheter skall nedbringas till sådananivåer att människor och miljö inte tar skada. Kommittén skall studera omomprövningsregleraa behöver ändras. Möjlighetatt meddela föreskrifter med genereU räckvidd finns i mycket begränsadutsträckning enligt miljöskyddslagen. Däremot är denna lagstiftningsteknikutmärkande för lagen om kemiska produkter och anslutande andra lagar ochförordningar inom kemikalielagstiftningen, liksom också förarbetsmiljölagstiftningen. Regeringen gör den bedömningen att i en ny, samladmiljöbalk bör ett betydligt vidare utrymme ges åt generella föreskrifter.Generella föreskrifter kan vara ändamålsenliga, särskilt för sådana verksamhetersom finns i stort antal och har likartad teknisk utformning. Denindividuella prövningen av större miljöfarliga verksamheter skall emellertidfinnas kvar. Där är det motiverat att ta hänsyn till lokala förhållanden.Endast härigenom tillförsäkras också enskilda intressen möjligheter attpåverka utgången i ett ärende. om skyddsåtgärder bör i huvudsak komma till användning för sådanaverksamheter som inte omfattas av tillståndsplikt. De generella föreskrifternautgör minimikrav som i det enskilda fallet skall kunna skärpas i samband medtillståndsprövning. I vissa speciella fall skall det vara möjligt att meddelagenerella föreskrifter även för tillståndspröva-de verksamheter. Genomdet ökande intemationella samarbetet och olika interaationella överenskommelserhar behovet av samordning av lagstiftningsregler blivit alftmer uppenbart. Vidutformningen av förslag till en miljöbalk skall särskilt beaktas hur förslagenförhåller sig till miljölagstiftningen i andra länder och gäUande produktkrav ide andra nordiska länderna och inom EG. Ivissa länder utgör ett interaationellt avtal automatiskt en del av den intema rättsordningen så snart det har trätt i kraft. För och de andra nordiska länderna tillämpas en annan ordning, som fömtsätter en nationell rättsakt, varigenom avtalets regler införlivas med den intema rättsordningen för att reglema skall bli tillämpliga på nationell nivå. gäller också påmiljöpolitikens område. I samband med översynen av lagstiftningen måste enkartläggning ske i vad mån den svenska lagstiftningen täcker innehållet i dekonventioner på miljörättens område som har anslutit sig till eller omdet krävs komplettering. Förhållandet mellan svenskmiljölagstiftning och internationella åtaganden aktualiseras också genom denlagharmonisering som blir en följd av ett närmande till EG. Även om nivån imiljökraven behålls intakt kan en viss teknisk anpassning av lagstiftningen blinödvändig. Från rättslig synpunkt kräveren EG-anpassning samma arbete som övrig anpassning till internationellaåtaganden. Lagstiftningsarbetet görs därför i ett sammanhang och ligger intenaturligt inom miljöskyddskommitténs arbetsområde. Kommittén bör därförbefrias från detta arbete. 3.5 Samhällsbyggande för en god miljö Sanimanfattningav avsnittet:: Regeringen föreslår att miljökon-sekvéhsbeskriyningar införs 1planerings-och beslutssystemet. Naturresurslagenstillämpning skall följas upp i planerings- och beslutssystemet. Miljöhänsynskallgesökåd tyngd i det kommunala ■planarbetet. Rättsfrågorom uttag och fördelning äv grundvatten för enskild vattenförsörjning utreds. Oinställnihgenav eriérgiförsöijnirigén uriderstöds av en utvecklad komrinunal och regionalenergiplanering, som särskilt uppmärksammar den ökande betydelsen avbiobränslen öch vindkraft. Buller som ettväxande problem skall uppimärksammas av berörda myndigheter. Hänsiyn tas tillbuller och andra miljöstömingar vid planering av bl. a. trafikleder,industriområden och bostadsömrå-■ den." process då planer eller beslut växer fram om hur marken och vattnet och denfysiska miljön i övrigt får användas kan det uppstå konflikter meUan dem somvill värna om det pågående utnyttjandet av naturresurserna och dem som harönskemål om förändringar. Statsmakterna har StäUt upp regler förhur olika intressen och önskemål skall vägas mot varandra i sådana situationer.Bestämmelser om detta finns i naturresurslagen och i en rad andra lagar.Hushållningsbestämmelsema i naturresurslagen ger en för olika lagar gemensamgmnd för att avgöra konkurrensfrågor i samband med beslut om användning avmark- och vattenresurserna. tyder dock erfarenheterna på attnaturresurslagens hushållningsbestämmelser inte tillämpats i den omfattningsom avsågs vid lagens tillkomst. Ansvaret för många av denödvändiga besluten för att genomföra miljöpolitiken har delegerats tilllänsstyrelser och kommuner. har lämnat en redogörelseför de viktigaste miljöproblemen i varie län i de Prop. 1990/91:90 regionalamiljöanalyseraa. Kommuneraa håller på att färdigställa kommuntäckandeöversiktsplaner enligt . En fungerande planeringsprocess ärbetydelsefull för det decentraliserade miljöarbetet. Dessutom krävs enåterföring av kunskap om hur tillståndet i miljön förändras. Detta kommer attbli möjligt genom den effektivisering av arbetet med miljöövervakning somtidigare nämnts. Somett led i arbetet med att väraa om miljön, hushålla med naturresurserna ochatt komma till rätta med den pågående miljöförstöringen skall en miljöanpassadbeslutsteknik utvecklas och tillämpas i ökad utsträckning. Det innebär attbesluten skall gmndas på en genomlysning av miljökonsekvenserna av denaktuella åtgärden. Detta gäller beslut om åtgärder som var för sig ellersammantagna med andra åtgärder har en stor betydelse för miljön, hälsan ochhushållningen med naturresurser. Enmer systematisk användning av miljökonsekvensbeskrivningar kan medverka tillatt främja en användning av mark och vatten samt en hushållning mednaturresurser som ligger i linje med de gmndläggande välfärdspolitiska målen.Införandet av miljökonsekvensbeskrivningar utgör också en anpassning tillsituationen i EG. Regeringenföreslår att miljökonsekvensbeskrivningar införs i det svenska planerings- ochbeslutssystemet, att metoderna utvecklas för de regionala miljöanalyserna ochatt naturresurs- och miljöaspekterna ges ökad tyngd i den fysiska planeringen. Bestämmelserom miljökonsekvensbeskrivningar förs in i naturresurslagen. Miljöskyddslagensoch vattenlagens bestämmelser om vad en tillståndsansökan skall innehållautvidgas med krav på miljökonsekvensbeskrivning. Detsamma gäller lagen omkommunal energiplanering. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmerfår föreskriva att det i ett ärende enligt någon av de lagar som är anknutnatill naturresurslagen skall upprättas en miljökonsekvensbeskrivning. En sådanbeskrivning skall göra det möjligt att få en samlad bedömning av inverkan påmiljön av en planerad anläggning, verksamhet eller åtgärd. Även konsekvensernaför hushållningen med naturresurser skall kunna bedömas. 3.5.3Planering för en bättre miljö Naturresurslagensregler för hushållning med mark och vatten har stor betydelse i detförebyggande miljöarbetet. Reglerna skall tillämpas vid prövning avexploateringsfrågor enligt och en rad andra lagar, t.ex.väglagen och miljöskyddslagen. Den kommunala översiktsplanen är ett viktigt medelför att konkretisera naturresurslagens syften. Myndigheter som skall fattabeslut om ändrad användning av mark och vatten skall hämta information frånöversiktsplanen. Underförsta kommer de flesta av landets kommuner att ha antagit en kommunomfattande översiktsplan. Planen skall redovisa de 61 allmännaintressen som bör beaktas vid beslut om användningen av mark- Prop.1990/91:90 och vattenområden och om bebyggelseutvecklingen, samt hur kommunenavser att tillgodose riksintressen enligt naturresurslagen. Regeringenanser att den fysiska planeringen skall inrikta markanvändningen ochsamhällsbyggandet så att statsmakteraas mål avseende miljö-ochresurshushållning samt ekonomisk tillväxt beaktas. Kommuneraa har med plan- ochbygglagen fått självständigt ansvar för den fortsatta utvecklingen av denlokala miljön. De statliga myndigheteraas ansvar begränsas i huvudsak till attbevaka riksintressen, mellankommunala intressen och olika hälso- ochsäkerhetsfrågor. Samverkan mellan stat och kommun är ofta viktig i planeringenav utbyggnad av infrastmkturer. I regel behöver sådana frågor belysas i ettregionalt perspektiv. Länsstyrelsemas arbete inom den fysiska planeringen skalldärför inriktas mot sådana frågor. Regeringenanser att kopplingen mellan nationella miljömål och regionala och lokalabeslut skall bli tydligare. De regionala miljöanalyseraa utgör därvid ettvärdefullt underiag för kommuner och länsstyrelser såväl i det förebyggandemiljövårdsarbetet som för beslut om enskilda åtgärder. Utvecklingsarbetet börske i nära samverkan med centrala myndigheter. De åtgärdsförslag som redovisatsav de särskilt tillsatta miljödelegationerna bör följas upp av berördalänsstyrelser i det fortsatta miljöarbetet. Ioch med den införda naturresurslagen och harlänsstyrelseraa delvis fått en ny roll där de långsiktiga planeringsfråT gomaframhävs. En ökad decentralisering tih kommunema och ett vidgat ansvar försektorsmyndighetema att i sin egen verksamhet beakta miljö-ochhushållningsintressen är viktiga inslag i detta förändrade system. En viktiguppgift för bl. a. och är att stärka naturresurs-och miljöfrågomas roll i den fysiska planeringen genom erfarenhetsåterföring,metodutveckling och utbildningsinsatser. Även och andraberörda myndigheter bör delta i detta arbete. 3.5.4Bebyggelse och trafik m. m. Sambandenmellan bebyggelse och trafik har fått ökad betydelse för kommunemas och destatliga myndighetemas arbete för en god miljö. Genom att utveckla kunskapemaom dessa samband skapas en grand för de åtgärder som behövs för ensamhällsutveckling som minskar behovet av transporter. Det gäller således attvända den utveckling som inneburit ett kraftigt ökat transportarbete, bl.a.till följd av att stora småhusområden byggts i perifera lägen. Detaljhandelnsutveckling mot externa, storskaliga köpcentra och koncentrationen avarbetsområden har också påtagligt ökat bilresandet. Deplaner på investeringar i järavägar, vägar och flygplatser som aktualiseras kommer att ställa stora krav på samordning mellan uppbygg nad av infrastmktur och övrig planering. Regeringen föreslär i propositio nen om näringspolitik för tillväxt att investeringar i jämvägar, vägar och storstäder skall fördubblas , bl. a. med syfte att minska miljöproblemen. har regeringens uppdrag att senast 62 1991redovisa vilka konsekvenser trafikinvesteringar får på hushållningen Prop.1990/91; 90 med naturresurser och på bebyggelseutvecklingen. Närdet gäller lokalisering av bebyggelse i närheten av miljöstörande verksamheterbör särskild hänsyn tas till risken för lokala stömingar förorsakade avbuller, luftföroreningar m. m. Härvid är avståndet till bostäder ofta av storbetydelse. , f d. statens planverk och socialstyrelsenhar utarbetat rekommendationer för skyddsavstånd till olika typer avindustrianläggningar. Regeringen anser att dessa rekommendationer börtillmätas stor vikt i kommuneraas planeringsarbete och normalt tillämpas vidprövning enligt bl. a. och miljöskyddslagen. Kommunema m.fl. bör således tiUämpa rekommenderade skyddsavstånd och undvika attbebyggelse tiUåts komma närmare etablerade industriområden samt undvika attmiljöstörande verksamheter tillåts komma närmare etablerade bostadsområden. 3.5.5Vattenresursernas nyttjande och skydd Deregionala miljöanalyseraa ger kommuneraa stöd för hur vattenfrågorna skaUhanteras. De av utarbetade nationella miljömålen försötvatten bör utvecklas till regionala mål som kan vägleda det kommunalaarbetet för vattenresursemas nyttjande och skydd. Kommunen bör vidare iöversiktsplanen kunna redovisa sin inställning till hur en god vattenkvalitet skaUkunna behållas både i yt- och gmndvatten. Detär en uppgift för länsstyrelsema att i ett regionalt perspektiv belysa hur engod vattenkvalitet skaU kunna nås och bibehållas. Kommuneraa bör vidplaneringen av bebyggelse, infrastmktur m. m. ta hänsyn till vattenförsörjningenoch möjligheteraa tiU miljöanpassade lösningar av avloppsfrågan. Sverigeär i förhåUande till många andra länder rikt på vatten. På gmnd av vårt landsspecifika klimat- och markförhållanden är emellertid en stor del av landets yt-och gmndvatten känsligt för påverkan från miljöstörande verksamheter. Myndighetemasarbete för långsiktigt skydd av gmndvattnet bör samordnas. Formeraa för ensådan samordning bör gemensamt övervägas av berörda myndigheter. Kvalitetenpå gmndvattnet försämras i bl.a. vissa kustområden tiU följd av att saltvattentränger in, vilket i sin tur beror på för stora vattenuttag och felaktigtlokaliserade bmnnar. Den enskilde fastighetsägaren har rätt att ta uppgrandvatten för husbehov, dock med de begränsningar som följer av bl. a.vattenlagens allmänna aktsamhetsregler. För att säkra tillgången pågrundvatten av god kvalitet kan det i vissa faU krävas en bättre reglering änvad som är möjlig med gällande lagstiftning. Regeringen avser därför atttillkalla en särskild utredare för att utreda frågor om hur rätten till rentgrundvatten skall kunna säkras bl. a. genom lagreglering av vattenuttag urenskilda bmnnar. Utredaren skall också se över myndighetsansvaret i dettasammanhang. 3.5.6 Energi Prop. Defömybara energikälloraa kommer att spela en större roll inte minstför elproduktionen. Kännetecknande för t.ex. vindkraft och biobränsle är att deär arealkrävande och att fömtsättningaraa för energiutvinning varierarregionalt. Den fysiska planeringen bör utformas så att dessa energikällor skallutnyttjas optimalt och föranleda så begränsade konflikter som möjligt med andramarkanspråk. Kommunernas översiktsplaner får stor betydelse för att uppnådessa mål. Påregional nivå är det en uppgift för länsstyrelsema att stödja kommunema ochkraftföretagen när det gäller att utnyttja de regionala energitillgångarna påett från miljö- och hushållningssynpunkt riktigt sätt. Bullerutgör en påtaglig miljöstöraing som drabbar ett stort antal människor i vårtland. Många utsätts för buller såväl på arbetsplatser som i bostäder och dessomgivningar. Ofta förekommer buller av olika slag även i vårarekreationsområden. regionala miljöanalyseraa uppger samtliga länsstyrelser att buller är ettbetydande miljöproblem. Allt fler människor i vårt samhälle lider avbullerstöraingar i en sådan omfattning att deras hälsa riskerar att påverkas.Bullerstöraingar orsakas framför allt av vägtrafik, flygtrafik och industrianläggningar.Lokalt kan även skjutbanor och motorsportbanor uppfattas som störande. Trafikverkenhar i sina miljöanalyser redovisat sin syn på bullerproblemen och utifrån sinamålsättningar föreslagit vissa åtgärder. Det är en uppgift för de berördamyndigheteraa att ansvara för att bullerbegränsande åtgärder vidtas. De mestutsatta boendemiljöerna och arbetsplatsema åtgärdas först. Kommunerbör på motsvarande sätt behandla bullerfrågoraa i den översiktliga planeringenoch i program för hälso- och miljöskyddsarbetet. Detfortsatta arbetet bör inriktas på att nå ned till de bullemivåer som kanbetecknas som god miljökvalitet. Ettproblem som skall uppmärksammas särskilt är behovet av helt bullerfria miljöer,t. ex. i fjäll- och i skärgårdsområdena. Regeringen kommer därför att genaturvårdsverket i uppdrag att i samråd med lämna förslag tillåtgärder mot buller i sådana områden. Målet är att det även skallvara möjligt att uppleva tystnaden i vissa naturmiljöer. 'Sahinianfatthihgjav.aysnittep I det-fortsafta.hiiljöarbefet ,kömriier"; sektorsinyndighetémasmiljöånsyaratt,vara'åy stor betydelse. /cehtraliseringav arbetet inom miijömyndigheterhä /fortsätter.-kommunernas roll i nii.ljöarbetetökårsuccessivt; '«', -. * \E»é iriiljömåLsorii foriniilerats skallöverföras.till séktorsmål och .ätgä/dspfogram ay sektorsiriyndighétériia for olikLs ;De'natix)hellä målenbiyts ner för olika geografiska génömökar möjligheterna att prioritéraoeh genomföra de åtgärder"-.'Som.behqvsföråttfprbättfä-miljön."-/.'/','','■,'.;.■-.''. ■,'-. -'■. "',*%,'-/-"-"■ ;/,Decentrala iniljömyridiglietémäsrpn att såriiordnå, driva på och:/.föyäuppåtgärderriaiiibm olika sektorer görs tydligare .- Miyömyridighétertas arbete effektiviséras:,Natu gahisatiön* ses över, liksomsqciåjsfyrelséns roll. vad gäller hälsq. ',' skyddsarbetet., pé,régibnäiämyndigheterrias'åiisvar stärks'i/såih;; barid'méä.attlärissfyréisérna orii*organisei:%s.'.' /\ 'O*-'-.'-,'".' '■/."/'. Iarbetet med bl.a. planering, prövning och tillsyn enligt olika miljölagar harlänsstyrelsema och kommunerna en framträdande roll. Redan i samband med 1988års miljöpolitiska proposition genomfördes en decentralisering i miljöskyddsarbetet.Miljö- och hälsoskyddsnämnderna i kommunerna fick ett obligatoriskttillsynsansvar enligt miljöskyddslagen. Kommuneraa har också fått ökat ansvarpå avfallsområdet. Länsstyrelseraa fick ett större ansvar för prövning avmiljöstörande verksamheter och ökade resurser. fastställdes att allasamhällssektorer har ett miljöansvar inom sitt verksamhetsområde. Såvällänsstyrelseraa som miljö- och hälsoskyddsnämndema har haft ettomfattande tillsynsansvar enligt lagen om hälso- och miljöfarliga varor resp.lagen om kemiska produkter. Verksamheteninom så gott som alla samhällssektorer påverkar tillståndet i miljön. Genomatt tydligare miljömål nu formuleras ökar förutsättningarna för olika sektoreratt omforma generella miljömål till sektorsmål för sina resp.verksamhetsområden. Därigenom stärks sektorsansvaret ytterligare, somfömtsättningarna för att genomföra miljöpolitiken förbättras. På samma sätt måstemiljömålen också brytas ned till konkreta mål och åtgärdsplaner för olikageografiska områden, vilket ger en gmnd för de regionala och lokalamyndigheternas arbete. Inomvissa områden finns förvaltningsmyndigheter, som är inriktade på tillämpning avlagstiftning, utredningsverksamhet och främjande av forskning och utveckling.Inom andra områden finns företrädesvis aflarsdrivan- 5 1990/91. 1 sami Nr 90. deverk, som närmast kan ses som utövare av en viss verksamhet. Flera Prop.1990/91:90 statliga myndigheter har i uppgift både att driva vissa verksamheteroch att svara för myndighetsutövning. Ettsektorsansvar för miljön och för vården av naturresurserna innebär ett ansvarför såväl näringsidkare som myndigheter som driver verksamheter att anpassasig till de fastlagda miljömålen. Trafikenär ett exempel på ett område där ett tydligt uttalat sektorsansvar har börjatinföras. Samtliga trafikverk har på regeringens uppdrag redovisat miljöanalyserför verksamheten och för de utbyggnadsplaner som finns för de olikatrafikslagen. Miljöanalyseraa kommer att utgöra en viktig del avbeslutsunderlaget för den framtida trafikplaneringen. Sektorsansvaret blirockså tydligt bl. a. genom de fortsatta åtgärder för sjöfarten, flyget ochvägtrafiken som genomförs. Ett annat exempel på sektorsansvar finns hoslantbmksstyrelsen, som sedan den ansvarar för att utfärdaföreskrifter om hur gödselhantering m. m. skall ske för att begränsastömingaraa i den yttre miljön. Regeringen avser nu att förstärka sektorsmyndigheternasmiljöansvar ytterligare genom att detta ansvar skrivs in i instmktionen förbl.a. trafikverken, de centrala fiskeri- och jordbmks-myndigheteraa ochskogsvårdsorganisationen. Till sektorsansvaret hör också att ta hänsyn tillkulturvården i de miljöer som berörs av sektorsorganens verksamhet. Isektorsansvaret bör ingå att utarbeta sektorsplaner och åtgärdsprogram medpreciserade mål för miljövården och naturskyddet som omsätter nationelltfastlagda mål på det mest kostnadseffektiva sättet. ochkemikalieinspektionen har som centrala myndigheter på miljöområdet ett ansvaratt tillhandahålla kunskap och vara pådrivande och bör därför delta i arbetetatt utforma och följa upp sektorsplaneraa. Föratt förstärka miljöarbetet inleddes ett arbete med ökad decentralisering avansvar och arbetsuppgifter för miljömyndigheteraa i samband med 1988 årsmiljöpolitiska proposition. tillfördes myndigheterna ökade resurserför tillsynsarbetet. Tillsynsverksamhetenhar därigenom ökat kraftigt. Länsstyrelserna genomförde ca 3 600 besökeller inspektioner. En undersökning har genomförts av , somvisar att genomfördes eller initierades ca 2 700besiktningar eller inspektioner av länsstyrelsema, vilket på årsbasis motsvarar5400 besiktningar eller inspektioner. Antalet handläggare hos länsstyrelsernasom arbetar med prövning och tillsyn har ökat . Ökningen av antalet handläggare är dock större i de kommunalamiljö- och hälsoskydds-nämnderaa, som byggt upp sin verksamhetmed tillsyn enligt hälsoskyddslagen och miljöskyddslagen. Detär ännu för tidigt att utvärdera resultatet av denna förändring. Prövnings- ochtillsynsverksamheten är viktiga delar i det kommande arbetet med att begränsautsläppen från industrin och andra punktkällor till sådana nivåer att miljöninte tar skada. Regeringen bedömer fömtsättningaraa för att genomföra denplanerade omprövningen av prioriterade verksamheter som mycket goda. Regeringenanser att arbetet med att förbättra den yttre miljön skall ske i 66 samverkanmed strävandena att förbättra arbetsmiljön.