prop · GE0368 · 1990-12-31 00:00:00 — Vidsidan av de straffbestämmelser i vilka endast böter, normerade böter ellerpenningböter är föreskrivet finns ett inte obetydligt antal bestämmelser ivilka dagsböter föreskrivs som söaff. I sak har dessa bestämmelser inte annaninnebörd än om endast böter föreskrivs. Dessa bestämmelser bör därför ändras säatt ordet dagsböter byts ut mot böter. Detta innebär att penningböter skallanvändas där brottet förskyller ett lägre sönff än nettio dagsböter. Ivissa av de bestämmelser i vilka dagsböter är föreskrivet anges ett särskiltminimum. Möjlighetema att föreskriva ett sådant minimum kommer att finnas kvaräven efter ett genomförande av mina förslag. Redan en föreskrift att dagsböterskall utdömas för brottet innebär emellertid att minimistraffet blir 30dagsböter. De flesta särskilda minima som är föreskrivna ligger kring dettaminimistraff Bestämmelserna bör därför ändras sä att dagsböter föreskrivs förbrotten utan att något särskilt minimum anges. Förslagtill ändringar av vissai bestämmelser i grandlag har tagits upp i propoposition(1990/91:64) om ytö-andefrihetsgrandlag m. m. Ikraftträdandetav de här föreslagna lagändringarna måste föregås av ett förhållandevisomfattande administrativt arbete. RÅ och RPS, som jag har samrått med underberedningen av detta lagstiftningsärende, har sålunda framhållit att en visstid efter ett liksdagsbeslut erfordras dels för den översyn av om ordlningsbot för vissa brott som påkallas av bl.a. höjningen avbötesminimum och dels för att fastställa nya blanketter och anvisningar och föratt förbereda information inom bl. a. polisväsendet om de nya reglerna. För atttillgodose behovet av tid föresläs att lagändringarna träder i kraft /92. Ienlighet med det anförda har inom upprättats delagförslag som framgår av hemstiillän (avsnitt 6). Lagförslagen1 och 2 i hemställan har granskats av lagrådet. Övriga lagförslag, somomfattas av 8 kap. 18 § regeringsformen, är följdändringar till ändringarna ibrottsbalken. Dessia ändringar är av sådan beskaffenhet att lagrådets hörandeskulle sakna betydelse. Bettäffandelagförslagen har jag samrått med andra berörda statsråd. 5 Spedalmotivering Prop. 5.1 Förslaget till lag om ändring i Densom för oljud pä allmän plats eller annars offentiigen beter sig pä ett sättsom är ägnat att väcka förargelse hos allmänheten, döms för förargelseväckandebeteende till penningböter. Ändringeninnebär endast att uttrycket penningböter införs i paragrafen för att betecknastraffet Böterskall dömas ut, enligt vad som är föreskrivet för brottet i fråga, i dagsböter,penningböter eller normerade böter. Är viss bötesiform inte föreskriven förbrottet, döms böter ut i dagsböter eller, om brottet förskyller lägre straff äntrettio dagsböter, i penningböter. Iparagrafens inledning sägs att böter skall dömas ut i den t>ötesform som ärföreskriven för brottet. Närmare bestämmelser om de olika bötesformema finns i2 - 4 §§. Det nuvarande uttrycket böter, högst visst belopp i kronor somanvänds i enskilda straffbestämmelser för att ange penningböter kommer attbytas ut mot termen permingböter. andra meningen anges att om viss bötesform inte är särskilt föreskriven förett brott så skall bötesstraffet som huvudregel dömas ut i dagsböter. Dettagäller alla brott för vilka det endast stadgas böter och som enligt nuvaranderegler skall bestraffas med dagsböter. Förskyller ett sådant brott lägre straffän 30 dagsböter skall i fortsättningen penningböter tillämpas i stället fördagsböter. I den allmänna motiveringen lämnas, med utgångspunkt i nuvarandestraffmämingspraxis, en redogörelse för hur gränsen skall dras mellan de bådabötesformema. Innebörden är att penningböter skall komma till användning endasti fall där brottet har ett ringa straffvärde. Härmed avses närmast de fall dådagsbotsantalet med nuvarande praxis blir lägre än 20 dagsböter. Detbör anmärkas att de allmänna reglema om stt-affmäöiing i 29 kap. BrB ärtillämpliga när ett bötesstraff skall dömas ut som dagsböter ellerpenningböter. Dagsböterskall bestämmas till ett antal av minst b-ettio och högst etthundrafemtio. Varje-dagsbot fastställs till ett \'isst belopp från och med trettio ProD1990/91-68 tilloch ined , efter vad som bedöms som skäligt med hänsyn till dentilltalades inkomst, förmögenhet, försörjningsskyldighet och ekonomiskaförhållanden i övrigt. Om det finns särskilda skäl, får dagsbcitens beloppjämkas. Minstabötesbelopp är fyrahunclrafemtio la-onor. Iförsta stycket regleras det antal dagsböter som får dömas ut för ett brott.Bestämmelser om flerfaldig brottslighet och när dagsböter och penningböter färanvändas som gemensamt sttaif tas upp i 5 och 6 §§. Dagsbotsstraffethar skärpts genom att skalan för det antal dagsböter som får dömas ut harändrats från 1-120 till 30-150 för ett brott. Det högsta antal dagsböter somfär dömas ut som gemensamt straff för flera brott har ökats från 180 till 200.Detta framgår av 6 § andra stycket Iandra stycket återfinns regler om beräkningsgrandema för dagsbotens storlek.Minimibeloppet för dagsboten har höjts . Möjligheten attjämka dagsboten vid ringa brott har ersatts av en regel om att dagsbotensInlopp fär jämkas om det föreligger särskilda skäl. Angående dessa två frågorhänvisas till vad som har anförts i den allmänna motiveringen under 3.3.2. Itredje stycket anges att minsia bötesbelopp är . Det medför att dagsboteninte kan jämkas mer än till . i de fall där antalet dagsböter inte skallvara mer än 30. Det bcir dock understrykas att möjligheten till jämkning inteär avsedd särskilt för de lägsta bötesstraffen utan att den kan användas påalla nivåer. Penningböterskall bestämmas till lägst etthundra kronor och högst . Om ettlägre högsta belopp är särskilt föreskrivet gäller dock detta. Paragrafeninnehåller regler om lägsta och högsta belopp för penningböter. Det lägstabelopp som får dömas ut i penningböter har höjts frän . ochmaximibeloppet för i>enningböter vid ett brott har höjts från 1 000 till 2000kr. Möjlighet fmns dock att genom en särskild förskrift i en straffbestämmelsebestämma ett lägre maximibelopp än . Reglemaom sttaffmätning i 29 kap. BrB är tillämpliga ocksä när dagsböter ochpenningböter skall mätas ut. När domstolen bestämmer penningsböter skall denalltså beakta inte bara brottets straffvärde utan ocksä andra omständighetersom isnligt bestämmelsema i nämnda kapitel påverkar so-affmätningen, t. ex, omdet föreligger försvårande eller förmildrande omständigheter ellur om det ärfråga om återfall. Även gänungsmannens ungdom skall beaktas särskilt, närbrottet har begåtts av någon som inte fyllt 21 är. Vilket bötesbelopp som bördömas ut vid olika brott är alltså beroende av förhållandena i det enskildafallet Normeradeböter är böter som, enligt vad som är föreskrivet för brottet skall bestämmasefter särskild beräkningsgrand. Minsta bötesbelopp är etthundra kronor. Definitionenav normerade böter är densamma som i nuvarande 1 §. Minstabötesbelopp som får bestämmas är . Det innebär att om den särskildaberäkningsgrunden i en straffbestämmelse för en viss gärning egentiigen skulleföranleda ett lägre so-aff än . sä skall sttaffet ändå l>estämmas tilldetta belopp. Bestämmelsernaom gemensamt straff har sammanförts i 5 §. Böterfår användas som gemensamt straff för flera brott, om böter kan följa på vartoch ett av brotten. Omdet finns särskilda skäl, får rätten döma till penningböter för ett eller flerabrott för vilka sådan påföljd är föreskriven och döma till annan formav böter för brottsligheten i övrigt. Gemensamtstraff i böter får inte avse brott för vilket är föreskrivet normerade bötereller böter som inte får förvandlas till fängelse. Iparagrafen regleras användningen av böter som gemensamt straff för flera brott. Iförsta stycket slås fast att böter får användas som gemensamt sttaff för flerabron om böter kan följa på vart och ett av brotten. Av 30 kap. 3 § förstastycket följer att det alltid skall dömas till gemensam påföljd när någon dömsför flera brott om något annat inte är föreskrivet Iandra stycket ges en möjlighet att döma särskilt till penningböter för etteller flera pentungtwtsbrott och döma till annan form av böter förbrottsligheten i övrigt. För att detta skall vara möjligt krävs det att detföreligger särskilda skäl. Föratsätmingama är således desamma som när rättenenligt 30 kap. 3 § andra stycket BrB får döma till mer än en påföljd. Det börvara fråga om brottslighet av olika art där ett gemensamt straff skulle ge ettorimligt resultat. Exempel pä detta kan vara ett förmögenhetsbrott somförskyller ett lågt antal dagsböter och ett antal trafikförseelser somförskyller höga penningböter. Dagsböter som gemensamt straff skulle i en sädansituation kunna ge ett proportionellt sen för lågt straff i kronor. Detbör anmärkas att möjligheten att döma särskilt till penningböter ägertillämpning också när åklagare utfärdar strafföreläggande. Regleringeni paragrafens tredje stycke motsvarar nuvarande 4 § andra stycket Bestämmelserom bötesstraff som inte får förvandlas till fängelse fmns i bl. 22 §bötesverkställighetslagen (1979:189). Bötersom gemensamt straff för flera brott döms ut i dagsböter, om något av brottenförskyller dagsböter. Somgemensamt straff får dagslxiter bestämmas till ett antal av högst tvåhundra ochpenningböter till ett belopp av högst . Omdet för något av brotten är föreskrivet ett visst lägsta bötesstraff, fårdetta inte underskridas. Iförsta stycket föreskrivs att dagsböter döms ut som gemensamt straff om ett avbrotten förskyller dagsbötei- och de andra förskyller dagsböter ellerpenningböter. Det räcker således inte sä som gäller enligt nuvarandebestämmelse att dagsböter är föreskrivet. Domstolen eller, vidstrafföreläggande, åklagaren mäste bedöma om något av brotten sett för sigförskyller dagsböter. Om så inte är fallet skall det gemensamma sttaffet dömasut i penningböter. Dagsböter skall säledes inte användas vid flerfaldigbrottslighet om brotten var för sig förskyller endast penningböter. Antaletdagsböter som skall kunna dömas ut som gemensamt stt-aff har höjts från 180till 200. Högsta belloppet för penningböter som gemensamt sOBff har höjts frän2 . till 5 iDOO kr. Itredje stycket anges att om det är föreskrivet ett visst lägsta bötessöaff förnågot av brotten så får detta Ibelopp inte underskridas vid su-affmät-ningenbeträffande flerfaldig brottslighet Paragrafenär tillämplig ocksä när nägon skall dömas till böter för flera brott ochsamtidigt dömas till annan påföljd för brottsligheten i övrigt enligt 30 kap. 3§ andra stycket. Paragrafenersätter bestämmelsemai i nuvarande 6 §. Lagrådet har föreslagit att paragiafenskall innehålla endast en bestämmelse om att böter tillfaller staten. Jag villinte motsätta mig lagrådets förslag mot bakgrand av att det såvitt kunnatuttönas i detta ärende, sedan lagen (1983:274) om rätt till jakt upjihörde attgälla är 1988, endast i en författning, reglementet (1891:23 s.l) för farten åSnömsholms kanal, finns bestämmelser om att böter skall tillfalla annan änstaten. Dessa bestämmelser torde inte tillämpas numera. Bestämmelsenär genom hänvisning i 9 § tillämplig även när det gäller viten, som i särskiltfall förelagts genom beslut av domstol eller annan myndighet. Inte hellerbeträffande sådana viten torde det numera förekomma att vitet skall tillfallaannan än staten. Om uppbörd och indrivningav böter finns bestämmelser i bötesverkställighetslagen (1979:189). Bötersom inte betalas får, om inte annat är föreskrivet, för- pj-pp1990/91-68 vandiastill fängelse i lägst och högst tre mänader ' enligtbestämmelsema i bötesverkställighetslagen. Bestämmelsenmotsvarar nuvarande 7 §. Beträffandevite som blivit någon i särskilt fall förelagt genom beslut av domstol ellerannan myndighet skall 7 och 8 §§ äga motsvarande tillämpning. I fråga om annatvite skall tillämpas vad i detta kapitel är föreskrivet om böter. Paragrafenmotsvarar nuvarande 8 §. I enlighet med lagrådets förslag har hänvisningen iparagrafen jämkats med anledning av de ändringar som gjorts i 7 §. Detta medförinte någon ändring i sak eftersom det inte torde finnas några bestämmelser omatt viten av ifrågavarande slag skall tillfalla annan än staten. 2 §, 28 kap. 2 §, 31 kap. 1 § samt 34 kap. 5 och 6 §§ Dethögsta antal dagslxiter som får dömas ut i samband med villkorlig dom,skyddstillsyn och överlämnande till värd enligt socialtjänstiagen och medtilllämpning av 34 kap. 5 eller 6 § har höjts från 180 till 200. Dessutom harnågra språkliga ändringar gjorts i 34 kap. 5 och 6 §§. 1.Denna lag träder i kraft den 1januari 1992. 2.Är i äldre bestämmelser förböter utsatt ett visst högsta belopp som inte överstiger skallböter dömas ut i penningböter till högst det utsatta beloppet. I fråga om brottför vilket det i en bestämmelse som har trätt i kraft före den 1 januari 1965har utsatts ett högsta belopp för böter som överstiger femhundra kronor skalldock straffet dömas ut i dagsböter eller, orn brottet förskyller lägre straffän trettio dagsböter, i penningböter. 3.Äldre bestämmelser om böter somskall tillfalla annan än staten, skall fortfarande tillämpas. Detsamma skallgälla beträffande äldre bestämmelser om viten, som blivit någon i särskilt fallförelagda av domstol eller annan myndighet och som skall tillfalla annan änstaten. Dennya lagstifmingen o-äder i kraft . Såsomtidigare redovisats är avsikten att penningböter skall föreskrivas i samtligastraffbestämmelser där ett visst högsta belopp som inte överstiger I 000kr. Sammantaget gäller detta ett mycket stort antalstraffbestämmelser. I andra stycket har därför tagits in en föreskrift om attpenningböter skall tillämpas i de aktuella fallen även om för-fatmingstexteninte blivit ändrad. Enligtövergångsbestämmelsema till de ändringar i 25 kap.BrB som ö-ädde 1982 skall 25 kap. 1 § i dess äldre lydelse fortfarande till lämpas i fråga om bjöter för vilka det i en bestämmelse som trätt i kraft före den har utsatts ett högsta belopp som överstiger . Detta innebär att böter i dessa fall skall dömas ut i dagsböter. Om ett sådant brott förskyller inindre än trettio dagsböter bör straffet i fortsätmingen kunna 25 dömas ut i penningböter. Iandra stycket har därför föreskrivits att dessa fall Prop. skall behandlas på sammasätt som fall där någon särskild bötesform inte är Förden händelse det skulle bli aktuellt att tillämpa nägon nu gällande äldrebestämmelse om att böter Oi:h vissa slag av viten skall tillfalla annan änstaten har i tredje stycket tagits in en föreskrift om att bestämmelsen i såfall fortfarande gäller (jfr. tidigan; 25 kap 7 §). Närdet gäller frägan om enligt vilken lag som sö-aff skall bestämmas när en gämingbegåtts före ikraftttädandet men bedöms därefter, har ingen särskild regleringansetts behövlig. Enligt 5 § andra stycket lagen (1964:163) om införande avbrottsbalken gäller nämligen som huvudregel att straff skall bestämmas efterden lag scm gällde när gämingen företogs. Gäller annan lag när dom meddelasskcJl den lagen tillämpas om den leder till frihet från straff eller lindrigaresöaff. Andringaraaav dagsbötemas minimi- och maximiantal, minimibeloppet för vaije dagslxjt samtde generella minimibeloppen för de olika bötesformema innebär samtiigaskärpningar av lagstiftoingen. Härav följer att äldre lag skall tillämpas ibedömningen av gärningar som begåtts före ikraftträdandet. Närdet gäller bron för vilka snaffet enligt tidigare lagstiftning skall dömas ut idagsböter men som enligt den nya lagstiftoingen förskyller penningböter ärsituationen något mer komplicerad. Emellertid torde den principen gälla att enjämförelse skall ske mellan de resultat till vilka man kommer i det konkretafallet genom tillämpning av äldre och ny lag. Bötema bör således i principutmätas i penningböter endast om det står klart att detta innebär ett beloppsmässigtlägre straff än ett enligt äldre bestämmelser i dagsböter utmätt siraff. Föreliggerflera brott till bedömande för vilka ett gemensamt straff skall dömas ut, skalljämförelsen i princip utgå frän varje särskilt brott. Den nya regleringeninnebär ju ingen ändring när det gäller granderaa för utmätande av gemensamtstraff. En föratsätöiing för att de maximum som enligt äldre bestänunelsergäller för gemensamt straff skall kunna överskridas är dock att minst tvä av debrott som föreligger till bedömning har begåtts efter ikraftöädandet. 25 kap. 5 § andra stycket öppnade möjligheten att döma särskilt för brott förvilka penningböter äi- föreskrivet får endast utoyttjas för brott som begåttsefter ikraftträdandet. 5.2 Förslaget till lag om ändring i 9 kap. Om straff, vite och hämtning Enpart, som mot bättte vetande inleder eller föranleder rättegång i tvistemål,döms till böter. Förslaget innebär atttermen dagsböter ersätts med böter. 1990/91:68 kommer således i fortsättningen att kunna bestraffas även med penningböter.Ändringen är påkallad av att lägsta antalet dagsböter höjs från en till ö-ettio. Omen part mot bättre vetande för talan mot dom eller beslut döms han till böter. 1paragrafen görs motsvarande ändring som i 1 §. I paragrafens nuvarande lydelse fmnsupptaget ett särskilt sö-affminimum på 25 dagsböter, när det gäller överrättsdom. Denna särregel kan med dagens synsätt och regelsystem knappast ansesbefogad och har därför tagits bort. Även i dessa fall skall således göras enfri bedömning av överträdelsemas söraffvärde. Självfallet kan det vid en sädanbedömning finnas anledning att beakta att överklagandet avsett en högre rättsavgörande. Försökeren part i tvistemål eller en målsägande i brotunål förhala rättegängen genompåståenden eller invändningar, som är uppenbart ograndade, eller genominnehållande av bevis eller nägon annan otillbörlig åtgärd döms han tillböter. Vad nu sagts om part gäller ocksä intervenient även om han inte harställning som part. Ändringenmotsvarar den som föreslagits för 1 §. Densom vid sammann-äde inför rätten stör förhandlingen eller fotograferar irättssalen eller bryter mot föreskrift eller förbud, som har meddelats med stödav 5 kap. 9 §, döms till penningböter. Till samma straff döms den som muntiigeninför rätten eller i rättegångsskrift uttalar sig otillböriigt. Ändringeninnebär att uttrycket böter, högst ersätts med termenpenningböter. Bötesbelopppets storlek regleras i 25 kap. 3 § BrB. Röjernågon utan giltigt skäl vad enligt rättens eller undersök-ningslediffensförordnande inte får uppenbaras, döms han till böter. Ändringenmotsvarar den som har föreslagits för 1 §. 48 kap. Omstrafföreläggande »ch föreläggande av ordningsbot p 990/91 -68 Strafföreläggandefår utfärdas beträffande brott, för vilket inte föreskrivs svårare straff änböter., dock inte normerade b)öter, och beträffande brott för vilket föreskrivsböter eller fängelse i högst sex mänader. Om dagsböter skall användas sompåföljd för brottet får dock strafföreläggande utfärdas endast när brottetensamt eller tillsammans med annat sådant brott som har nämnts förskyllerhögst etthundratjugo dagsböter. Detfinns särskilda bestämmelser om strafföreläggande för brott som har tegätts av nägonsom är . Ändringeninnebär att det maximala antalet dagsbxiter som får föreläggas genomstrafföreläggande höjs fräln 100 till 120. Höjningen föranleds av att dethögsta antalet dagsböter som får dömas ut för ett brott enligt förslaget ändrasfrån 120 till 150. Enligt förslaget skall detta medföra en straffskärpning på30 dagsböter i det översta skiktet. För att utrymmet för att använda sttafföreläggandeinte skall ändras höjs taket till 120 dagsböter Förslagenär rena följdändringar som bör göras med anledning av förslagen om ändring i 25kap. Däratöver har i de flesta förfatmingar gjorts vissa redaktionellaändringar. Det bör särskilt anmärkas att de bestämmelser som finns i vissaförfattningar om att böter och vissa viten skall tillfalla kronan inte längrebehövs rned hänsyn till den föreslagna regleringen i 25 kap. 7 och 9 §§ BrB.Dessa bestämmelser har därför tagits bort. Vidare finns i några författningarbestämmelser om att böter som inte betalas får förvandlas enligt allmännastrafflagen. Dessa föreskrifter är överflödiga. Frågan regleras i de nugällande bestämmelsema i 25 kap. 7 § BrB. De bestämmelser som finns i vissaförfattningar om åklagare och domstol i mål angående förseelser mot denaktuella författoingen bör också tas bort. Vad som gäller i dessa frågorregleras i . Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslårriksdagen att anta förslagen till 1.lag om ändring i , 2.lag om ändring irättegångsbalken, 3.lag om ändring i kungörelsen(1885:56 s.l) med vissa föreskrifter till beredande av skydd för undervattenstelegrafkablar, 4.lag om ändring i kungörelsen(1915:288) angående förbud att utan särskilt tillstånd framdraga enskildtelegraf-, telefon- eller annan svagströmsledning över , 5.lag om ändring i lagen(1918:163) med vissa bestämmelser om 6.lag om ändring i lagen(1919:426) om flottoing i allmän flottied, Prop. 7.lag om ändring i lagen(1929:116) om tillsyn över stiftelser, 8.lag om ändring i lagen(1932:55) om viktmärkning i vissa fall av gods som skall inlastas ä fartyg, 9.lag om änciring i checklagen(1932:131), 10.lag om ändring i lagen(1932:242) om skyldighet i vissa fall att tillhandahålla förnödenheter m. m.för ordningsmaktens behov, 11.lag om ändring i förordningen(1933:78) angående beteckning för vissa slag av vin, 12.lag om ändring i skeppsklarerarförordningen(1934:119), 13.lag om ändring i kungörelsen(1935:47) angående viss uppgiftsskyldighet i fråga om hamnar och lastageplatserävensom kanaler och andra vattentrafikleder, 14.lag om ändring i lagen (1935:113)med vissa bestämmelser om arbetsförmedling, 15.lag om ändring i lagen(1939:299) om förbud i vissa fall mot överlåtelse eller upplåtelse av fartyg m.m., 16.lag om ändring i kungörelsen(1939:707) angående skyldighet för förvaltare av fastighet att biträda vid utiämnandeav inköpskort, m. m., 17.lag om ändring i lagen(1940:176) med vissa bestämmelser om fraktfart med svenska fartyg, 18.lag om ändring i lagen(1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt, 19.lag om ändring i vämpliktslagen(1941:967) 20.lag om ändring i kungörelsen(1942:155) angående förbud mot försäljning av vissa kemikalier, 21.lag om ändring i lagen(1942:335) om särskilda skyddsåtgärder för vissa kraftanläggningar m. m., 22.lag om ändring i lagen(1942:723) om skyddsympning inom försvarsväsendet, 23.lag om ändring i lagen(1943:459) om tillsyn över hundar och katter, 24.lag om ändring i lagen(1944:133) om kastrering, 25.lag om ändring i kungörelsen(1945:174) med vissa bestämmelser till skydd mot skada frän gengasdrivet fordoneller redskap, 26.lag om ändring i kungörelsen(1945:494) angående lån från vämpliktslånefonden, 27.lag om ändring i lagen(1947:164) om förbud mot politiska uniformer, 28.lag om ändring i kungörelsen(1947:175) angående postverkets ensamrätt till brevfordran m. m., 29.lag om ändring i lagen (1949:183)om flottoingen i och gränsälvar, 30.lag om ändring i kungörelsen(1949:491) om förbud att använda bensolhaltigt ämne vid tillverkning avläderskodon, 31.lag om ändring i lagen(1949:722) om pantiånerörelse, 32.lag om ändring i lagen(1950:272) om rätt för utiändska försäkringsföretag att drivaförsäkringsrörelse i , 33.lag om ändring isjönödskungörelsen (1952:581), 129 9 1990/91. 34.lag om ändring i lagen(1952:270) om skyddsympning vid krig eller Prop. 1990/91:68 krigsfara m.m., 35.lag om ändring i lagen (l<)56:245)om uppgiftsskyldighet rörande pris- och kotikurrensförtiållanden, 36.lag om ändring i förordningen(1956:413) om klassificering av kött, 37.lag om ändring i allmännaordningsstadgan (1956:617), 38.lag om ändring i taxeringslagen(1956:623), 39.lag om ändring i allmännatjänstepliktslagen (1959:83) 40.lag om ändring i lagen(1959:118) om krigsansvarighet för liv- och invaliditetsförsäkring, 41.lag om ändring icivilförsvarslagen (1960:74), 42.lag om ändring i lagen(1960:409) om förbud i vissa fall mot verksamhet på hälso- och sjukvårdensområde, 43.lag om ändring i lagen(1960:418) om straff för varasmuggling, 44.lag om ändring i lagen (1961:181)om försäljning av teknisk sprit och alkoholhaltiga preparat,