prop · GE03179 · 1990-12-31 00:00:00 — 4. vara ledamot eller suppleant istyrelsen för ett aktiebolag, ett bankaktiebolag, en sparbank, ett försäkringsbolag,ett handelsbolag eller en ekonomisk förening eller en sådan ideell föreningeller stiftelse som driver näringsverksamhet, 5. vara verkställande direktör ellervice verkställande direktör i ett aktiebolag eller ett försäkringsbolag, 6. i annan egenskap varaställföreträdare för en sådan juridisk person som anges vid 4, 7. faktiskt utöva ledningen av ennäringsverksamhet eller av en sådan juridisk person som är bokföringspliktigäven om den inte driver näring, 8. äga så många aktier i ettaktiebolag, ett bankaktiebolag eller ett försäkringsaktiebolag att hans andelav röstetalet för samtliga aktier i bolaget överstiger . Näringsförbud utgör inget hinder Näringsförbud utgör inget hinder mot att sådan verksamhet bedrivs mot att sådan verksamhetbedrivs som innebär utövning av rättighet som innebär utövning av rättighet som avses i 2 kap. 1 8 regeringsfor- som avses i 2 kap. 1 8 regeringsfor men eller I kap. 1 S, 4 kap. 1 8, men eller 1 kap. 1 8, 4 kap. 1 8, 6 kap. 1 § eller 13 kap. 5 § tryckfri- 6 kap. 1 8 eller 13 kap. 1 § tryckfri hetsförordningen, hetsförordningen eller 1 kap. 1 §,3 kap. 1, 2 eller 8 § eller 10 kap. 1 § ytlrandefrihetsgrundlagen. Denna lag träder i kraft . Senaste lydelse 1987:628, 25 10 Förslag till Prop. Lag om ändring i lagen (1991:00) om privat 1990/91:179 arbetsförmedling och uthyrning av arbetskraft Härigenomföreskrivs att 1 8 lagen (1991:00) om privat arbetsförmedling och uthyrning avarbetskraft skall ha följande lydelse. Dennalag gäller arbetsförmedling Denna lag gäller arbetsförmedling som bedrivs av annan än den offent- som bedrivs av annan än denoffent- , liga arbetsförmedlingen och som liga arbetsförmedlingen och som inte sker genom utgivande av skrift inte sker på det sän som avses i tryck- på vilken tryckfrihetsförordningen frihetsförordningen e//er_yWran(/e/n- är tillämplig. Medarbetsförmedling enligt lagen avses verksamhet som har till ändamål att skaffaarbete till arbetssökande eller arbetskraft åt arbetsgivare och som inteinnebär uthyrning av arbetskraft enligt 2 8. Dennalag träder i kraft . Lydelse enligt prop. 1990/91:124, 26 Förslag till Prop. Lag omändring i lagen (1986:3) om 1990/91:179 Härigenomföreskrivs att 3 8 lagen (1986:3) om rundradiosändning av finländskatelevisionsprogram skall ha följande lydelse. 38 För sändningen gäller inte 6 och För sändningen gäller inte 7 8§ radiolagen (1966:755) och ej 6-18 8S radiolagen (1966:755).heller radioansvarighetslagen (1966:-756). Dennalag träder i kraft . Äldre föreskrifter gäller fortfarande ifråga om radioprogram som har sänts före ikraftträdandet. 1990/91:179 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträdeden Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden , S. , , , ,, , , , , , , ,, Proposition om följdlagstiftning till yttrandefrihetsgrundlagenm.m. Enligt beslut av regeringen har enproposition om yttrandefrihetsgrundlag m.m. överlämnats till (prop.1990/91:64). Propositionen innebär att en ny grundlag skall gälla till skyddför yttrandefriheten i ljudradio, television, filmer, videogram ochljudupptagningar m.fl. moderna massmedier. Yttrandefrihetsgrundlagen bygger påde tryckfrihetsrättsliga grundsatserna, vilka i väsentliga hänseenden ligger tillgrund också för den nuvarande radiorättsliga lagstiftningen. Förslaget innebäräven vissa ändringar i tryckfrihetsförordningen (TF), som skall fortsätta attgälla till skydd för det tryckta ordet, och regeringsformen (RF). Förslagenavses träda i kraft . Den nu omtalade propositionen innehåller endast förslag tilländringar i grundlag. I propositionen förutskickades att förslag tilllagstiftning på lägre nivå skulle läggas fram (prop.1990/91:64 s. 23). Jag skall nu ta upp frågan om sådana förslag. Till grund för propositionen i grundlagsärendet ligger detförslag som avgavs av" yttrandefrihetsutredningen (YFU) ibetänkandet (SOU 1983:70) yttrandefriheten. Det förutsatte i likhet medpropositionens förslag att vissa frågor skulle regleras genom vanlig lag.Yttrandefrihetsutredningen överlämnade betänkandet (Ds Ju 1986:4)Förslag om följdlagstiftning till en grundlagsreform angående yttrandefriheten. Det betänkandet har remissbehandlats (med undantag förnågra delar som inte är aktuella nu). En förteckning över remissinstanserna börfogas till protokollet i detta ärende som bilaga 1. En sammanställning avremissyttrandena har upprättats i och finns tillgängligi lagstiftningsärendet (dnr 86-3477). Yttrandefrihetsutredningensnyss nämnda betänkande med förslag om följdlagstiftning och remissyttrandena över det utgör en grundval för mina förslag i detta ärende. På samma sätt som i fråga om yttrandefrihetsgrundla gen aktualiserar emellertid den utveckling som har ägt rum efter det att be- 28 tänkandet avgavs en del ytterligare frågor. ärvissa andra av de för- Prop. slag utredningen lade fram i betänkandet intelängre aktuella. Dit hör frågan 1990/91:179 om rätt att överklaga marknadsdomstolensbeslut. Den frågan kan komma att övervägas i annat sammanhang. avgav betänkandet (SOU1990:12) Meddelarrätt. Betänkandet ligger till grund för vissa delar av förslageni prop. 1990/91:64. Det gäller grundlagsföreskrifterna om tystnadsplikt förjournalister m.fl. och källskyddet för skrifter som trycks utomlands. Vissaförslag till ändringar i vanlig lag som kommittén har lagt fram avser jag attbehandla i detta ärende. Hovrättslagmannen har i en framställningtill anfört att den nuvaranderegleringen vållar osäkerhet om hur rätten skall vara sammansatt iyttrandefrihetsmål som prövas i hovrätt. Ett klarläggande genom lagstiftningär därför enligt hans mening önskvärt. Framställningen bör fogas tillprotokollet i detta ärende som bilaga 2. Framställningen har remissbehandlats. Yttranden harinkommit från justitiekanslern (). , hovrätten för VästraSverige, , ombudsmän (), ,kabelnämnden, närradionämnden, , domareförbund.Svenska tidningsutgivareföreningen. , RadioAktiebolag och . Remissyttrandena finns tillgängliga ilagstiftningsärendet (dnr 89-506). Jag tar nu upp även denna fråga. Regeringen beslutade att inhämtalagrådets yttrande över vissa lagförslag som upprättats inomjustitiedepartementet. De till lagrådet remitterade lagförslagen bör fogas tillprotokollet i detta ärende som bilaga 3- Lagrådet har yttrat sig över förslagen ,Lagrådets yttrande bör fogas till protokollet som bilaga 4. Lagrådet harföreslagit en omformulering av 3 kap. 20 8 förslaget till lag med föreskrifterpå tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden. I övrigthar lagrådet lämnat förslagen utan erinran. Som framgår av vad jag anför i detföljande (specialmotiveringen till 3 kap. 20 S förslaget till lag medföreskrifter på tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagensområden) kan jag ansluta mig till vad lagrådet har anfört. Därtill bör vissaredaktionella justeringar göras i de remitterade förslagen. Jag disponerar min framställning i det följande så att jagförst berör en del lagstiftningsfrågor i anslutning tillyttrandefrihetsgrundlagen som inte tas upp i detta sammanhang (avsnitt 2.1).Därefter går jag in på utformningen av den nu aktuella följdlagstiftningen(avsnitt 2.2). Slutligen tar jag upp några speciella frågor, nämligen vissarättegångsfrågor (avsnitt 2.3) och en fråga om utgångspunkten för beräkning avtiden för preskription av yttrandefrihetsbrott i filmer (avsnitt 2.4). 2 Allmänmotivering Prop. 1990/91:179 2.1 Utgångspunkter för följdlagstiftningen I yttrandefrihetsgrundlagen liksom itryckfrihetsförordningen är en av de bärande principerna att grundlagen ärexklusiv i den meningen att den inom sitt tillämpningsområde uttömmande angervilka begränsningar av yttrandefriheten som är förenliga med grundlagen. Ocksåi likhet med sin äldre förebild tillåter yttrandefrihetsgrundlagen attföreskrifter om sådana begränsningar meddelas på lägre konstitutionell nivågenom att den hänvisar till sådan lagstiftning på vissa punkter. Till en del rör det sig om föreskrifter som är nödvändigamen som har tett sig alltför detaljbetonade för att behöva finnas i grundlagsamtidigt som de ofta måste vara tämligen utförliga. Till denna kategori hör iförsta hand närmare bestämmelser om rättegången (jämför lagen /1949:164/ omrättegången i tryckfrihetsmål). I andra fall tillåter grundlagen attbestämmelser meddelas i annan lag utan att dessa bestämmelser behövs för attgrundlagen skall kunna tillämpas. En viktig kategori av sådana bestämmelser ärde som utgör den s.k. brottskatalogen och som motsvaras av olika ansvarsregleri . På de olika punkter i yttrandefrihetsgrundlagen där detsålunda finns hänvisningar till regler i annan lagstiftning uppkommer fråganom vilken följdlagstiftning som bör ske. Det kan också nu finnas föreskriftersom strider mot den nya grundlagen och som alltså måste upphävas eller anpassastill denna. Slutligen kan det finnas bestämmelser som blir överflödiga därföratt de reglerar samma sak som föreskrifter i yttrandefrihetsgrundlagen. Det kan alltså finnas många frågor som behöver tas upp somen konsekvens av yttrandefrihetsgrundlagen. I en del fall föreligger det dockredan lämpliga bestämmelser, och något följdlagstiftningsbehov finns därförinte. I andra fall pågår det överväganden vars resultat bör avvaktas innanställning tas till hur framtida regler bör vara utformade. Inte heller i de fallenär det aktuellt att behandla frågorna i detta sammanhang. Jag avser att nu närmast redovisa de frågor som inte upp i detta lagstiftningsärende av skäl som jag nämnt. Jag kommerdärvid att följa den ordning i vilken yttrandefrihetsgrundlagens paragraferhänvisar till andra bestämmelser. Enligt 1 kap. 3 § andra stycket får genom lag meddelasföreskrifter om granskning och godkännande av filmer, videogram och andraupptagningar av rörliga bilder som skall visas offentligt. Sådana föreskrifterfinns redan i lagen (1990:886) om granskning och kontroll av filmer ochvideogram. Dessa är förenliga med den nya grundlagen. Radiolagens bestämmelse med förbud mot censur (8 §) ärtillämplig också på radio- och TV-sändningar som faller utanför yttrandefrihetsgrundlagens tillämpningsområde och blir därför inte överflödig. Bestämmelsen föreslås dock ändrad i prop, 1990/91:149. Även föreskrifterna i 3 8 radiolagen om rätt att inneha mottagare m.m., i 5 S tredje stycket radiolagen om redaktionell självständighet och i 5 a 8 första stycket radiolagen om rätt att vidaresända rundradioprogram i trådnät kan fortsätta att gälla utan hinder av att de delvis 3q fårmotsvarigheter i 1 kap. 3 8 tredje stycket, 3 kap 1 8 och 3 kap. 4 8 yttran- Prop. Enligt direktiven till radiolagsutredningen (dir. 1990/91:179 1985:27) ingår det i utredningens uppgifter att se överradiolagstiftningen i systematiskt, terminologiskt och lagtekniskt hänseende.De frågor jag nu har pekat på bör därför anstå till det sammanhanget. Tredjestycket i 1 kap. 6 § medger att det i lag föreskrivs om undantag frånyttrandefrihetsgrundlagen i fråga om radio- och TV-program som huvudsakligenär avsedda att tas emot utomlands och sådana program som sänds genom tråd meninte är avsedda för någon större allmänhet. Denförsta frågan kommer att beröras i det följande (se specialmotiveringen till 3kap. 11 8). I ett större sammanhang blir den aktuell i samband med denlagstiftning rörande radioprogram som länkas upp till satelliter för vidarebefordran till allmänheten som förbereds av radiolagsutredningen. Syftet meddet lagförslaget är att göra det möjligt för att uppfylla de åtagandensom följer med en anslutning till den europeiska konventionen omgränsöverskridande television. Som framgått av min redogörelse för konventioneni grundlagsärendet (prop. 1990/91:64 s. 50 f.) medför detta att det ilagstiftningen kan komma att tas in bestämmelser om programmens innehåll ivissa hänseenden liksom föreskrifter om tillsynen av att bestämmelsernaefterlevs. Fråganom lagstiftning för trådsändningar övervägs av radiolagsutredningen(U 1985:05), varför jag inte tar upp den . I/ kap. 12 § första stycket hänvisas till bestämmelserna i 1 kap. 8 och 9 SS TFsom medger att det i lag meddelas föreskrifter i fråga om upphovsmäns rättigheter,annonser om alkohol eller tobak, kreditupplysningsverksamhet ochtillvägagångssätt för anskaffande av uppgifter. Den nya grundlagen medför intenågot behov av att ändra nuvarande föreskrifter i dessa ämnen. Andrastycket i samma paragraf uWåter att det i lag meddelas föreskrifter om förbud iövrigt mot kommersiell reklam m.m. i radio- och TV-program. Frågan om i vilkenutsträckning reklam m.m. skall få förekomma i radio och TV har behandlats i enparlamentarisk beredningsgrupp inom . Förslag tilllagstiftning om sådan reklam m.m. har lagts fram i prop. 1990/91:149.Det saknas därför anledning att här gå in på denna fråga. Enligt3 kap. 1 § hindrar inte den principiella rätten att sända radio- och TV-programgenom tråd att det i lag meddelas föreskrifter i fråga om skyldighet förnätinnehavare att ge utrymme för vissa program i den utsträckning det behövsmed hänsyn till allmänhetens intresse av tillgång till allsidig upplysningeller om ingripanden mot fortsatt sändning av ett utbud som inriktas påvåldsframställningar, pornografiska bilder eller hets mot folkgrupp. Minuppfattning är att de nu berörda frågorna bör anstå, och jag skall strax motiveradetta. Innandess vill jag dock nämna att nuvarande lagstiftning om lokala kabelsändningarbygger på ett system med tillståndskrav som inte är förenligt med den nyagrundlagen. Frågan om nya regler om trådsändningar behandlas av radiolagsutredningenvars förslag väntas under denna vår. Jag går därför inte in på dettaanpassningsproblem. 1frågan om skyldighet att upplåta utrymme för sändningar (s.k. must 31 carry)lämnar grundlagen utrymme för lagstiftning bl.a. om plikt för nätinne- Prop. havare attgenom avtal upplåta sådant utrymme till den som önskar begagna 1990/91:179 Igrundlagsärendet anfördes som ett led i de allmänna övervägandena ommöjligheterna att föreskriva etableringsfrihet för trådsändningar att en föreskriftom skyldighet för innehavare av kabelnät att upplåta tillgängligt utrymme åtden som begär det skulle undanröja en invändning mot tanken på etableringsfrihet(prop. 1990/91:64 s. 88). En sådan föreskrift skulle enligt vad somanfördes ha till ändamål att säkerställa tillgång till trådnäten för framhölls emellertid att en upplåtelseskyldighetinte skulle kunna vara utan begränsningar. Den borde inte kunna innebära enförpliktelse att öka sändningskapaciteten, om denna inte räckte till. Och dennärmare utformningen av de föreskrifter som skulle bli nödvändiga antogs bjudapå flera problem. De väntades komma att gälla t.ex. regleringen av prisfrågor,tvistlösning och sanktioner. Problemen kunde överväga fördelarna. Föreskrifter om en upplåtelseskyldighet av det slag somdiskuterades i grundlagsärendet är inte nödvändiga för att den nyagrundlagsregleringen skall kunna tillämpas. Som framgått i grundlagsärendetskulle de tillgodose mediepolitiska hänsyn snarare än konstitutionella (jämför prop.1990/91:64 s. 87). Den nya lagstiftning om trådsändningar som förbereds avradiolagsutredningen skall enligt direktiven utformas med hänsyn tagen till bl.a.de erfarenheter som vunnits i den praktiska tillämpningen av den ordning somhar gällt . Först om det skulle visa sig att utvecklingen påtrådsändnings-området får konsekvenser som inte kan anses godtagbara frånallmän synpunkt finns det enligt min mening anledning att aktualisera fråganom lagstiftning till skydd för möjligheterna för var och en att fä tillgångtill trådnäten på det sätt som diskuterats i grundlagsärendet. Denna fråga böralltså inte behandlas vidare i det nu aktuella lagstiftningsärendet. Ävenövriga frågor om skyldighet att befordra vissa program i trådnät bör behandlasi annan ordning. Dessa frågor kommer att aktualiseras av de förslag som radiolagsutredningenlägger fram. Beträffande frågan om lagstiftning mot fortsatt sändningav ett utbud som inriktas på våldsframställningar, pornografiska bilder ellerhets mot folkgrupp bygger avfattningen av grundlagsförslaget på den regleringsom nu gäller enligt lagen (1985:1057) om ansvarighet för lokalakabelsändningar (jämför prop. 1990/91:64 s. 115). Den nu gällande ordningen attprövning av frågor om sådana ingripanden skall göras av domstol med jury läggsfast i 3 kap. 5 S andra stycket yttrandefrihetsgrundlagen. Lagen om ansvarighet för lokala kabelsändningar innebäratt fortsatt vida- resändning av en programkanal från satellit får förbjudas i vissa fall. Det gäl ler om kanalen i viss närmare angiven omfattning har innehållit skildringar av sexuellt våld eller tvång eller vissa andra särskilt grova våldsskildringar, om kanalen har varit ensidigt inriktad på sändningar av pornografiska bilder eller våldsskildringar i bild eller det vid upprepade tillfällen har förekommit program med ett rasistiskt innehåll (11 S). Ett tillstånd till s.k. egensänd- ningar kan återkallas på liknande grunder (12 S). Beslut om förbud och återkallelse enligt lagen omansvarighet för lokala Prop. kabelsändningar får fattas endast om det medhänsyn till gärningarnas art 1990/91:179 och programkanalens karaktär ochinriktning är godtagbart från yttrande-och informationsfrihetssynpunkt. Frågorom sådana beslut skall i övrigt bedömas enligt samma grunder som gäller förbedömning av missbruk av tryckfriheten enligt 1 kap. 4 8 TF (13 8). Beslutenskall komma till efter ett förfarande inför domstol med jury och på talan av justitiekanslern.Förfarandet är uppbyggt efter tryckfrihetsrättsligt mönster. Eftersom det interör sig om en straffrättslig process eller en tvist mellan enskilda är docköverensstämmelsen inte fullständig. En reglering av den typ som har beskrivits kan finnasäven enligt yttrandefrihetsgrundlagen. Det finns därför inte anledning att gånärmare in i sak på föreskrifterna om förbud och återkallelse i lagen omansvarighet för lokala kabelsändningar i det nu förevarande sammanhanget. Om övriga delar av den lagen upphävs uppkommer emellertidfrågan var de åsyftade reglerna bör placeras. En möjlighet är givetvis att defår sin plats tillsammans med de övriga föreskrifter som enligt vad jagförordar i detta ärende bör meddelas på TFs och yttrandefrihetsgrundlagensområden. Det skulle innebära att de arbetades samman med de rättegångsreglersom skall gälla för brottmål och tvistemål som skall handläggas iyttrandefrihetsrättsliga former. En annan lösning torde dock från lagsystematisk synpunktligga närmare till hands. Den skulle innebära att föreskrifterna fick sin platsi en ny lagreglering av trådsändningarna. En sådan förbereds nu av radiolagsutredningen.Frågan bör därför bedömas först när resultatet av utredningens arbete föreligger.Föreskrifterna om ingripanden mot trådsändningar utan samband med ansvarstalanbör alltså inte tas upp i det nu aktuella lagstiftningsärendet. Enligt 3 kap. 2 § första stycket får rätten att sändaradio- och TV-program på annat sätt än genom tråd regleras genom lag sominnehåller föreskrifter om tillstånd och villkor för att sända.Andra stycket iparagrafen anger att det allmänna skall eftersträva att radiofrekvenserna tas ianspråk på ett sätt som leder till vidaste möjliga yttrandefrihet ochinformationsfrihet. Radiolagen innehåller föreskrifter om rätt att sändaradio- och TV-program. Vissa ändringar av den lagen föreslås i den förut nämndaprop. 1990/91:149, bl.a i anslutning till yttrandefrihetsgrundlagen. Frågan omfördelningen av radiofrekvenser utreds av frekvensrättsutredningen (K1990:02). Jag går därför inte in på de frågor som aktualiseras av de nubehandlade grundlagsbestämmelserna. Av 3 kap. 2 § tredje stycket följer att närmareföreskrifter om möjlighet för sammanslutningar att få tillstånd att sändaradioprogram i lokala radiosändningar meddelas i lag. Utredningen (U 1988:07)om vissa närradiofrågor har lagt fram förslag till ändringar i närradiolagstiftningen.Remissbehandlingen av förslagen har avslutats, och jag saknar anledningatt nu ta upp frågan om denna lagstiftnings framtida utformning i sak i annanmån än som beror på nästa grundlagsparagraf som jag behandlar. IJ kap. 5 §första stycket slås fast att frågor om rätt att sända radioprogram skall kunna prövas av domstol eller av en nämnd, vars sammansättning är 33 3 1990/91. bestämd i lag och vars ordförande skall vara eller havarit ordinarie domare. Prövningen av beslut av regeringen skall göras avdomstol och behöver en- 1990/91:179 dast avse beslutets laglighet. Enligt andrastycket skall en sådan fråga prövas av domstol under medverkan av jury enligtde närmare bestämmelser som meddelas i lag, om det gäller ett ingripande pågrund av missbruk av yttrandefriheten och saken inte rör överträdelse avsådana föreskrifter eller villkor i fråga om kommersiell reklam m.m. som avsesi I kap. 12 8 andra stycket. Grundlagens föreskrifter om tillgång till domstolsprövningkan bli av betydelse i frågor av flera slag. Jag tar i det närmast följandeupp deras betydelse i två hänseenden, nämligen i fråga om rätten att sändaradioprogram genom träd och rätten att sända radioprogram på annat sätt i vissafall. Jag kommer senare (avsnitt 2.3.2) att ta upp frågan om tillgång tilldomstolsprövning vad giiller närradiosändningar. Såvitt gäller trådsändningar innebär som förut harframgått det medgivande till lagstiftning som framgår av 3 kap. I 8 andrastycket yttrandefrihetsgrundlagen att frågor om skyldighet att lämna utrymmeför vissa program kan uppkomma. Vidare kan frågor om ingripanden mot fortsattatrådsändningar med ett visst innehåll bli aktuella. Det gäller ursprungligatrådsändningar såväl som vidaresändningar av eterburna sändningar, t,ex. sådanasom förmedlas via satellit. Kravet på tillstånd för trädsändningar kan som förut harframgått inte längre uppriitthållas när yttrandefrihetsgrundlagen har trätt ikraft. Den nu gällande regleringen är dock uppbyggd kring tillståndskravet. Föreskrifternamåste därför göras om. Det gäller såväl föreskrifterna om ingipanden motfortsatta sändningar med en viss inriktning av utbudet som reglerna om skyldighetatt bereda utrymme för vissa program i trådnäten. Om ny lagstiftning om trådsändningar i de avseenden somyttrandefrihetsgrundlagen medger antas av måste den uppfylla kravetpå tillgång till domstolsprövning enligt 3 kap, 5 S yttrandefrihetsgrundlagen.Denna fråga kommer att beaktas i det fortsatta arbetet med en lagreglering avtrådsändningarna. Trådlösa radiosändningar kan äga rum bl.a. enligt lagen(1981:508) om radiotidningar. Tillstånd till sådana sändningar meddelas av taltidningsnämnden(2 S förordningen /1981:512/ om radiotidningar). Nämnden kan också på administrativagrunder återkalla tillstånd (5 8 förordningen). Beslut om tillstånd får inteöverklagas (6 S förordningen). Beslut om återkallelse får överklagas hoskammarrätten. om det har meddelats av en annan myndighet än regeringen (7 stycket lagen om radiotidningar). Föreskrifter om taltidningsnämndens sanmiansättningfinns i förordningen (1988:674) med instruktion för taltidningsnämnden. Enligt det i prop. 1990/91:64 framlagda förslaget tilllagom ändring i tryck frihetsförordningen (1 kap. 7 S ) kommer sådana sändningar som avses i la gen om radiotidningar att i stor utsträckning behandlas enligt TF som en bi laga till den tryckta skrift som utgör förlaga för sändningens innehåll, dvs. I fråga om rätten att bedriva sändningar gäller emellertid enligt förslaget 3 kap. yttrandefrihetsgrundlagen. Därav följer att kravet på tillgång till domstolsprövning i frågor om rätt att sända radioprogram blir tillämpligt. Och för sådana radiotidningar som sammanställs ur flera förlagor 34 gäller yttrandefrihetsgrundlagens föreskrifter omradioprogram i alla av- Prop. Det kan möjligen sättas i fråga om den ordning som enligtdet nu anförda gäller i fråga om radiotidningarna fullt ut tillgodoser det kravpå prövningsmöjligheter som gäller enligt yttrandefrihetsgrundlagen.