prop · GE03126 · 1990-12-31 00:00:00 — Och för att kunna lämna en sådan underrättelse måstemyndigheten kunna söka i registret på uppgiften om arbetsgivaren. Inspektionenföreslog därför all de registeransvariga myndigheterna skulle tillåtas altanvända uppgift om arbetsgivare som sökord, men endast för att kunna fullgörasina skyldigheter enligt 10 S datalagen. En konsekvens av datainspektionens förslag är, såsominspektionen också själv påpekar, att uppgiften om arbetsgivare blir sökbar förallmänheten enligt offentlighetsprincipen utan inskränkning lill någol särskilländamål. Detta skulle alltså innebära dels atl integritetsskyddet urholkas kraftigt,dels att allmänheten får en vidare lillgång till registret än de regisierförandemyndigheterna själva. En sådan ordning framslår inle som rationell. Av dessa skäl vill jag inte förorda en lösning som innebäratl uppgift om arbetsgivare visserligen blir sökbar men alt myndigheterna fårbegränsade sökmöjligheter. Med hänsyn till att möjligheten lill sökning i utsökningsregistretfrån arbetsgivarsynpunkl rimligen är ett mindre integritetsproblem föreslår jagatl anteckning om arbelsgivare skall få ske utan atl kringgärdas med någrainskränkningar i sökningshänseende. Mitt förslag i delta avsnitt är inte beroende av någotannat av lagförslagen. Det bör därför kunna träda i kraft . I enlighet med vad jag nu har anfört har inom jusliliedepartementetupprättats förslag lill 1.lag om ändringi , 2.lag om ändringi utsökningsbalken, 3.lag om ändringi lagen (1990:748) om ändring i utsökningsbalken, 4.lag om ändringi jordabalken, 5.lag om ändringi lagen (1957:390) om fiskearrenden, 6.lag ombetalningsföreläggande för fordringar i arbetstvister och fordringar som skallprövas av statens va-nämnd, 7.lag om ändringi lagen (1976:839) om slalens va-nämnd, 8.lag om ändringi lagen (1929:145) om skiljemän, 9.lag om ändringi växellagen (1932:130), 10.lag om ändringi checklagen (1932:131), 11.lag om ändringi konkurslagen (1987:672), 12.lag om ändringi räntelagen (1975:635), 13.lag om ändringi lagen (1936:320) om skydd mot vräkning vid arbetskonflikter, 14.lag om ändringi lagen (1939:608) om enskilda vägar, 15.lag om ändringi lagen (1950:596) om rätt till fiske, 16.lag om ändringi naturvårdslagen (1964:822), 17.lag om ändringi miljöskyddslagen (1969:387), 18.lag om ändringi bosladsrältslagen (1971:479), 19.lag om ändringi väglagen (1971:948), 20.lag om ändringi lagen (1971:1154) om förbud mot dumpning av avfall i vatten, 21.lag om ändringi gruvlagen (1974:342), 22.lag om ändringi lagen (1974:890) om vissa mineralfyndigheter, 23.lag om ändringi lagen (1978:160) om vissa rörledningar, 24.lag om ändringi vattenlagen (1983:291), 25.lag om ändringi lagen (1985:620) om vissa torvfyndigheter, 26.lag om ändringi (1987:10), 27.lag om ändringi lagen (1988:450) om kullurminnen m.m., 28.lag om ändringi begravningslagen (1990:1144), 29.lag om ändringi minerallagen (1991:45), 30.lag om ändringi utsökningsregisterlagen (1986:617) samt 31.lag om registerför betalningsföreläggande och handräckning. Förslagen har upprättals i samråd med andra berördastatsråd. Förslagen har granskats av lagrådet. 4 Specialmotivering Prop. 1990/91:126 4.1 Förslaget till lag om ändring irättegångsbalken 1 kap. 3 d § och 18 kap. 8 a § 1 lagrummen föreslås redaktionella ändringar med anledningav den nya summariska processen. I det nya systemet används uttrycket alt eltmål "överlämnas till tingsrätt" i stället för alt det "hänskjulstill rättegång". I 18 kap. 8 a § omfattas även återvinningsfallen av detuttrycket (jämför 54 § BfL). 42 kap. II § I sin nuvarande lydelse innehåller paragrafen enbefogenhet för rällen alt i dispositiva tvistemål förelägga svaranden att avgeskriftligt svaromål vid påföljd att tredskodom annars kan komma alt meddelasmot honom. Av 44 kap. 7 a § framgår vad som krävs av svarandenför att tredskodom inte skall kunna meddelas mot honom. Sålunda skall hanklargöra sin inställning till yrkandet och ange s.k. relevanta skäl för sininställning. Däremot behöver han inte prestera några bevis för sin ståndpunkt. Genom den nya lagstiftningen om summarisk process infördesen ny 7 b § i 44 kap. Denna paragraf innehåller en särskild regel för de falldär kärandens yrkande grundas på elt skriftligt fordringsbevis ellermotsvarande. I dessa fall får tredskodom meddelas mot svaranden även om dennehar uppfyllt vad han måste enligt 44 kap. 7 a § men inle förmått visa sannolikaskäl för sin inställning. Delta gäller dock inte i de fall där kärandensyrkande grundar sig på ett ömsesidigt förpliktande avtal och svaranden görinvändning om vederlaget. Den nyordning som införts genom 44 kap. 7 b § innebär attdet slälls olika höga krav på svaranden beroende på vad käranden har grundatsitt yrkande på. Detta medför i sin tur atl det i rätlens föreläggande tillsvaranden att avge skriftligt svaromål klart måste anges vad som i del enskildafallet krävs av svaranden. Vad somkrävs av svaranden enligt 44 kap. 7 a § kan sägas vara en del av vad som krävs enligt 42 kap. 7 §. Sålunda skall i svaromål enligt 42 kap. 7 § anges de invändningar om rättegångshinder som svaranden vill göra, i vad mån kärandens yrkande medges eller bestrids, grunden för elt eventuellt be stridande med yttrande över kärandens grunder för sin talan samt uppgift om de bevis som svaranden åberopar. Detta betyder att tredskodom i många fall inte kan meddelas mot svaranden fastän han inte har uppfyllt alla krav som gäller enligt 42 kap. 7 §. Sålunda kommer det, såsom framgår av 44 kap. 7 a §, inte i fråga att meddela tredskodom mol en svarande bara därför att han inte yttrat sig över kärandens grunder eller inte angett sin bevisning. I stället fyller dessa regler processekonomiska syften och kan även, om de inle följs, få belydelse t.ex. för fördelning av rättegångskostnaderna. Även om del inte uttryckligen sägs i laglexten att det skall anges iföre läggandet till svaranden vad som krävs av honom för att han skall undvika tredskodom, lorde tingsrätternas förelägganden ändå regelmässigt ange 54 1 de blanketter som ger ut och somanvänds vid skrift- Prop. liga tredskodomsförelägganden upplyses svaranden omatt han måste lämna 1990/91:126 in ett motiverat skriftligt svaromål för altundgå tredskodom. Med den nya och mera utvecklade regleringen talar under allaomständigheter övervägande skäl för att man inför en lagregel enligt vilkendet tydligt skall framgå av föreläggandet vad som krävs av svaranden i delaktuella fallet för all tredskodom inle skall kunna meddelas mol honom. Ensådan regel föreslås alltså som en ny andra mening i förevarande paragraf. Endast en redaktionell ändring har gjorts i tredjestycket. Äldre bestämmelser skall alltjämt gälla i mål som inlettsenligt den gamla ordningen för summarisk process. De nya reglerna i 42 kap. 11och 18 §§ kan naturligtvis tillämpas även i mål där talan väckts föreikraftträdandet. 4.2 Förslaget till lag om ändring i utsökningsbalken 2 kap. 2 § I enlighet med vad som anförts i den allmänna motiveringen(avsnitt 2.3) föreslås i etl nytt fjärde stycke ett undanlag från regeln atlexekutionstiteln måsle ges in vid ansökan om verkställighet. Del gäller delfallet all ansökan görs på ADB-medium och exekutionstiteln utgörs av ell utslagi elt mål om belalningsföreläggande som meddelats av en kronofogdemyndighetunder den senasle treårsperioden. 3 kap. 1 § Genom BfL tillskapas en ny grupp av exekutionstitlar,nämligen kronofogdemyndighetens utslag och beslul i mål enligt den lagen.Uppräkningen av exekutionstitlar i första styckel i förevarande paragraf måstealltså kompletteras med dessa utslag och beslut. Enligt paragrafens andra stycke gäller atlvad som sägs om dom i UB i tillämpliga delar skall gälla även domstols utslageller beslut, om annal inle föreskrivs. Samma sak bör i fortsättningen gällaäven kronofogdemyndighetens utslag och beslul i mål enligi BfL. En regel omdelta har därför tagits in i della stycke. Paragrafens andra punkt reglerar verkställighet av vissa iredskodomar,näm ligen sådana där betalningsskyldighet har ålagts den uteblivna parten. mera kan tredskodom meddelas även utan samband med muntlig förhand ling. Sålunda kan tingsrätten med stöd av 42 kap. 11 § RB förelägga svaran den atl avge skriftligt svaromål enligt 7 § samma kap. vid påföljd att annars tredskodom meddelas mol honom. Vad som krävs av svaranden för att han skall undgå tredskodom framgår av 44 kap. 7 a § RB. Genom den lagstiftning som hänger samman med den nya summariska processen har 55 tillskapatsell nytt skriftligt tredskodomsförfarande som beskrivs i den nya 7 Prop. b§ i 44 kap. RB. I förevarande paragraf bör nu uttryckligen anges atl treds- 1990/91:126 kodom mol svaranden efler föreläggande om skriftligt svaromål skalli verkställighetshänseende behandlas likadant som tredskodom mot en part som uteblivitfrån en muntlig förhandling. Paragrafen föreslås ändrad i enlighet härmed. 27 § och 13 kap. 14 § Redaktionellaändringar har företagits i båda lagrummen och i rubriken före 4 kap. 27 § förall läcka de nya situationer som uppkommer i mål enligt BfL. Lagändringarnaföreslås träda i kraft den dag regeringen bestämmer. Detta kan komma attinnebära olika datum för olika förslag. Såsom framgått av den allmännamotiveringen är avsiklen alt de lagändringar som har alt göra med ADB-ansökan iverkställighelsmål skall träda i kraft . Av förslagen idetta avsnitt gäller delta 2 kap. 2 §. Övriga förslag har samband med den nyasummariska processen, där siktet är inställt på etl ikraftträdande den 1januari 1992. skall allljäml gälla för utslag och beslut som meddelats enligtäldre rätt, dvs. i mål där ansökan om lagsökning, betalningsföreläggande ellerhandräckning kommit in till tingsrätt före ikrafllrädandet. 4.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:748) om ändringi utsökningsbalken Genomrubricerade lag fick paragrafen ett nytt tredje stycke. Den lagändringenträder i kraft samtidigl som BfL och den dag regeringen bestämmer Så har ännuinte skett. I förevarande sammanhang föreslås i första styckel en möjlighet förregeringen eller den myndighel som regeringen bestämmer alt medge att ansökanom verkställighet görs på ADB-medium. Förslaget har utvecklats i den allmännamotiveringen (avsnitl 2.3). Iandra stycket föreslås redaktionella ändringar. Isin lydelse enligt rubricerade lag anger 3 kap. 12 § UB att utslag i mål om handräckning (i den mån det inte gäller betalningsskyldighet) verkställs så som lagakraftägande dom, om inte något annat förordnas med anledning av ansökan om återvinning eller besvär Enligt lagrummets tidigare lydelse fick utslag eller beslut i handräckningsmål verkställas under samma förutsätt ningar. Den nya lydelsen innebär atl interimistiska beslul i mål om särskild handräckning enligt 63 § BfL inte är uttryckligen nämnda i 3 kap. 12 § UB. 163 § BfL anges alt i mål om särskild handräckning får den sökta åtgärden beviljas , om sökanden yrkar det och gör sannolikt att saken inte tål uppskov. I propositionen lill BfL uttalade jag i specialmotiveringen till63 56 §: "Att åtgärden får beviljas betyder attsvaranden Prop. varken måste delges ansökningen eller få lillfälleatl yttra sig över den. Att 1990/91:126 åtgärden får beviljas betyder får både beslutas och verkställas," Regeln i 63 § torde alltså i och för sig ge stöd för attverkställa ett interimistiskt beslul. Själva ramarna för verkställigheten bliremellertid inte angivna därigenom. Avsikten är att de nya interimistiskabesluten skall kunna verkställas i samma utsträckning som interimistiskabeslut enligt den nu gällande handräckningslagen. För att det tydligt skallframgå att de nya interimistiska besluten skall få verkställas såsom lagakraftägandedom men att hovrätten, eller högsta domstolen, efter besvär skall kunna inhiberaverkställigheten, bör alltså de interimistiska beslulen uttryckligen omfattasav 3 kap. 12 § UB. 1 enlighet med lagen (1990:748) om ändring i utsökningsbalkenkommer de nu föreslagna lagändringarna att träda ikraft den dag regeringenbestämmer Såsom beskrivits i avsnitt 4.2 kan ikraftträdandet komma att ske vidolika tidpunkter. 4.4 Förslaget till lag om ändring i jordabalken (utom 12 kap. 26 §) 8 kap. 8 §, 12 kap. 8 § och 13 kap. 26 § Endast redaktionella ändringar har vidtagits med anledningav de nya bestämmelserna om betalningsföreläggande och handräckning. 8 kap. 32 § I paragrafen ges regler om laga domstol i arrendetvister Iandra stycket hänvisas till lagsökningslagen och handräckningslagen vad gällerforum i arrendetvister som skall prövas enligt de lagarna. Denna hänvisningskall givelvis inte vara kvar. Det kan inte heller anses påkallat med någonerinran i denna lagtext om all vissa arrendetvister kan handläggas enligt BfLoch all det finns särskilda forumregler i den lagen. Den nuvarande hänvisningenkan alltså saklösl utgå. Äldre föreskrifter skall alltjämt gälla för mål i densummariska processen som inletts enligt den gamla ordningen. 4.5 Förslaget till lag om ändring i lagen om fiskearrenden 1 17 § ges regler om forum i tvister om fiskearrenden. Påsamma sätt som beskrevs beträffande arrendetvister (avsnitt 4.4) görs förnärvarande en hänvisning till lagsökningslagen och handräckningslagen. Dennahänvisning kan även här utgå. Den nuvarande hänvisningen skall alltjämt gälla i mål sominleds enligt den 5-7 4.6Förslaget till lag om betalningsföreläggande för Prop. fordringari arbetstvister och fordringar som skall prövas av 1990/91:126 statensva-nämnd Handläggningen av belalningsmål inom den summariskaprocessen är alt se som ett alternativ till det vanliga tvistemålsförfarandelvid tingsrätt. Om en tvist enligt särskilda regler skall handläggas av någonannan myndighel än tingsrätt, får den därför inte utan vidare handläggas inomramen för den summariska processen. 1 slället är detta möjligt bara om detfinns särskilda regler som tillåter det. I gällande rätt finns två lagar som öppnar möjlighet atthandlägga mål inom ramen för den summariska processen vid tingsrätt, trots alttvister om sådana anspråk egentligen skall handläggas av annan myndighet äntingsrätt. Det är dels lagen (1974:372) om lagsökning och belalningsföreläggandeför fordringsanspråk i anställningsförhållanden, dels lagen (1976:841) om belalningsföreläggandeför fordringar som skall prövas av slalens va-nämnd. Om enligt nu gällande ordning gäldenären i etl mål omlagsökning eller betalningsföreläggande bestrider ansökningen, skall måletunder vissa omständigheter hänskjutas till rättegång. Om gäldenären ansöker omåtervinning mot etl avgörande som meddelats i den summariska processen, skallmålet också gå lill rättegång. Om den tingsrätt som handlagt målet i densummariska processen inte är behörig alt handlägga målet efter hänskju-landeeller återvinning, skall tingsrätten överlämna målet lill en behörig myndighel.I de fall som behandlas i detta avsnitt är det till arbetsdomslolen resp.statens va-nämnd målet skall överlämnas. Av lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister (arbetstvistlagen)framgår i vilka fall arbetstvister skall handläggas av tingsrätt resp. arbetsdomstolensom första instans; därvid bortses från handläggningen på del summariskastadiet. Kort uttryckt skall målet handläggas av arbetsdomstolen som förstainstans, om talan väckts av en arbetsgivar- eller arbetstagarorganisationeller av en arbelsgivare som själv har slutit kollektivavtal, och i andra fallav tingsrätt. Har talan väckts vid tingsrätt av en enskild arbelsgivare ellerarbetstagare, skall dock i vissa fall organisationen beredas tillfälle atl föratalan vid arbelsdomslolen. Del är den tingsrätt där talan väckts som har atlombesörja all organisationen bereds tillfälle all föra lalan i arbetsdomstolen.Om organisationen förklarar alt den vill föra talan i arbetsdomstolen, skallmålet överlämnas dit. I annat fall skall målet handläggas vid tingsrätten. Beslul atl överlämna mål till arbetsdomstolen får inleöverklagas. Om arbetsdomstolen finner atl den inle är behörig att handläggamålet, skall detta återförvisas till den domstol som överlämnat del (dock inteom det är högsta domslolen som har överlämnat målet lill arbetsdomstolen). Bestämmelser om va-nämndens kompetensområde finns i 1 §lagen (1976:839) om statens va-nämnd. I 2 § lagen om belalningsföreläggande förfordringar som skall prövas av slalens va-nämnd finns regler om överlämnandeav mål lill va-nämnden och ålerförvisning av mål från va-nämnden, vilka i princip är lika med dem som redogjorts för närdet gäller arbets- Prop. I den nya summariska processen enligt BfL handläggs målenhos kronofogdemyndigheten. De mål som gäller penningfordran handläggs i ettenhetligt förfarande, som kallas betalningsföreläggande. Någon motsvarighettill institutet lagsökning finns i den summariska processen. Om svarandenbestrider ansökningen, skall målet på sökandens begäran överlämnas lilltingsrätt. Om svaranden ansöker om återvinning mot kronofogdemyndighetensutslag i ett mål om betalningsföreläggande, skall målet också överlämnas tilltingsrätt. Med tingsrätt förstås därvid även arbetsdomstolen och mål som skall handläggas där (5 § BfL). Om den tingsrätt som mottar ell mål om belalningsföreläggandefrån en kronofogdemyndighet finner all det inte framgår av handlingarna att denär behörig all handlägga målet, skall tingsrätten lämna målet vidare till en annantingsrätt eller annan myndighel som kan vara behörig (61 § BfL). För dennaordning finns i korthet följande skäl. De mål om penningfordran som överlämnas från kronofogdemyndighetlill tingsrätt enligt BfL är av dispositiv nalur och för de flesta av demgäller inga tvingande forumregler. Del är meningen att kronofogdemyndighetensjälv - med ledning av de uppgifter som framgår av handlingarna i målet -skall beslämmavart ell mål skall överlämnas. Det vilar därför ell ansvar på myndigheten atlse lill att målet hamnar rält i den meningen att det skall finnas någonforumregel som ger behörighet för den mottagande tingsrätten alt handläggamålet. Annars är risken stor all svaranden kan göra en befogad foruminvändningvid tingsrätten, till följd varav målet måsle avvisas. Den nya ordningeninnebär också att den mottagande tingsrätten, om den vid sin granskning avhandlingarna i någol fall skulle finna att dessa inte utvisar någon omsländighetsom kan göra tingsrätten behörig, skall lämna målet vidare till en annantingsrätt eller annan myndighet som enligt vad handlingarna utvisar ärbehörig. Atl målet i denna siluation inte skall återförvisas tillkronofogdemyndigheten motiveras med att målet, i del skede lill vilkel det dåkommit, aldrig slutligt skall handläggas där Det är därför en mera praktiskordning att den mottagande myndigheten i ställel själv lämnar målet vidaretill rätl instans. 1 propositionen angående den nya summariska processen (prop.1989/90:85 s. 142) uttalade jag avsiklen att de arbetstvister och va-mål somöverlämnas från den summariska processen så långt det är lämpligt skall följasamma mönster som jag nu beskrivit för de vanliga betalningsmålen. I dendärefter remitterade promemorian gjordes bedömningen att det - med tanke på deförhållandevis slora tekniska förändringar som krävs - är lämpligast allersätta den nu gällande lagen om lagsökning och belalningsföreläggande förfordringsanspråk i anställningsförhållanden med en helt ny lag. Och därvidskulle den särskilda lagen om betalningsföreläggande för fordringar som skallprövas av statens va-nämnd med fördel kunna upphävas och behövliga reglerinarbetas i den nya lagen. Någon remissinstans har föreslagit atl behövliga regler omförfarandel i slället skall inarbetas i arbetstvistlagen resp. lagen om statensva-nämnd. anseremellertid atl det är mindre lämpligt att belasta dessa lagar med regler Prop. som i storutsträckning gäller förfarandet hos kronofogdemyndigheten. Del har vid remissbehandlingen också från någol hållframförts tanken atl inarbeta reglerna i BfL. Men detta skulle på motsvarandesätt belasta BfL med etl flertal specialregler för förfarandel vid arbetsdomslolenoch statens va-nämnd. Jag förordar alltså en lagteknisk lösning som i likhelmed den nu gällande innebär en frislående reglering. Några remissinstanser har uttryckt tveksamhet lillpromemorians förslag alt reglera arbelstvislerna och va-målen i en och sammalag. Man menar all en sådan reglering riskerar atl bli otydlig. Själv anser jagatt det har både lagtekniska och pedagogiska fördelar atl samla alla regler somgäller överlämnande av mål till annan myndighet än tingsrätt i en enda lag.Däremot håller jag med remissinstanserna om atl lagens rubrik bör göras merabeskrivande än enligt promemorian. Som rubrik föreslår jag lag ombetalningsföreläggande för fordringar i arbetstvister och fordringar sotn skadprövas av statens va-nämnd. Enligt denna paragraf, som med etl par redaktionellaändringar molsvarar 1 § lag, öppnas belalningsföreläggandesystemeläven för fordringar där tvist om anspråket skulle handläggas av arbetsdomslolen.Paragrafen innebär vidare atl de vanliga reglerna i BfL gäller förhandläggningen vid kronofogdemyndigheten även i nu aktuella mål (se 3 § 1974års lag). Vad som i BfL sägs om tingsrätt skall därvid i tillämpliga delar istället avse arbetsdomstolen (5 § BfL). Den sistnämnda hänvisningen medför bl.a.att kronofogdemyndighetens beslul all överlämna elt mål till arbetsdomsloleninte får överklagas (56 § BfL). Av förevarande paragraf följer vidare atl reglerna i 55-57§§ BfL om alt kronofogdemyndighetens beslut i vissa fall skall överklagas lillhovrätten gäller även i nu akluella mål (se 1 § andra stycket lag).Att talan i mål som överlämnats lill arbetsdomstolen skall anses väckt näransökan om betalningsföreläggande gjordes hos kronofogdemyndigheten följer av60 § jämförd med 5 § BfL (se 2 § sisla stycket lag). Arbetsdomstolen har i sitt remissvar påpekat alt det råderviss osäkerhet om huruvida lag omfattar en organisations anspråk föregen del gentemot en part på motsidan. Att en sådan tvist är en arbelstvisl ärvisserligen klart, men det är iveksami om det är fråga om anspråk ianställningsförhållande (jämför rubriken lill lag). Med den nyalagrubrik som jag nu föreslår försvinner den renl språkliga tveksamheten. Ochsåsom arbetsdomstolen har anförl finns del knappast några sakliga skäl för attundanta de nu akluella anspråken från lagens tillämpningsområde. Första stycket motsvarar, med en redaktionell anpassningtill BfL, helt 2 § första styckel lag. Regleringen syftar till attsäkerställa den rätt som organisationerna på arbetsmarknaden har i vissa fallatt vid arbetsdomslolen föra en medlems lalan. 1 det nya systemet är detalltså kronofogde- myndighetens uppgift atl bereda organisationen i frågatillfälle att uppge om Prop. den vill föra medlemmens lalan vid arbetsdomslolen.Om organisationen då 1990/91:126 förklarar alt den vill föra talan vid arbetsdomslolen,skall kronofogdemyndigheten överlämna målet dit. I annat fall skall måletöverlämnas till en tingsrätt. Några remissinstanser har ställt frågan vad en tingsrättskall göra om kronofogdemyndigheten överlämnar ett mål av den aktuella typentill lingsrälten utan att ha kommunicerat med vederbörande organisation. Del lordeäven ulan någon särskild lagregel få ankomma på tingsrätten all i denna siluationunder hand ta kontakt med kronofogdemyndigheten och begära komplettering innandel avgörs var målet skall handläggas. Arbetsdomstolen har i sitt remissvar erinrat om atthanteringen av mål om belalningsföreläggande där sökanden är en arbetsgivaresom själv har slutit kollektivavtal inte är reglerad vare sig lageller i promemorians förslag. Det skulle därför - synes arbetsdomstolen mena -möjligen vara tveksamt om ett sådant mål skall överlämnas till en tingsrätteller till arbetsdomstolen. Genom arbetsdomstolens avgörande AD 1978 nr 158 lordeemellertid vara tillräckligt klarlagt att etl mål i en sådan situation skallöverlämnas till arbetsdomstolen endast om arbetsgivaren begär det. Därförfinns det inte något behov av atl lagreglera frågan.