prop · GE03150 · 1990-12-31 00:00:00 — Ett annat område där tvister förekommit har varitomfattningen av den hemsjukvård som skall föras över till kommuneraa samt hursamverkansavtalen skulle regleras. Underlagenfrån landsting och kommuner samt, i förekommande fall, från delegationen föröverförande av lokala sjukhem m.m. har legat till grund för beräkningsarbetetom reformens omfattning. De redovisade kostnadema har räknats upp till 1991 årsprisnivå. Den ekonomiska regleringen utgår års förhållanden även vadavser skatteunderlag, ersättningen till sjukvårdshuvudmännen från den allmännasjukförsäkringen m.m. Härigenom har beräkningaraa i huvudsak kurmat baseras påfaktiska uppgifter. Jag återkommer till frågan om skatteväxling och beskriverdå närmare vilken princip som enligt min mening bör tillämpas. Dentotala omfattningen av reformen beräknad prisnivå uppgår till 20,3miljarder kronor vilket innebär att reformens ekonomiska volym är betydande.Jag vill betona att bakom denna kostnadsangivelse finns betydelsefullaverksamhetsmässiga förändringar som kommer att beröra mänga människor. Jagavser då både de personer som kommer att ges service, omsorg och vård inomkommunema och den personal som skall ge reformen ett verksamhetsmässigtinnehåll. Regleringen av denna beloppsmässigt stora överflyttning av resurserfrån landstingen till kommuneraa är en fömtsättning för reformensförverkligande och görs vid ett enda tillfälle. Jag skall strax återkomma tillde olika instmment som ingår i regleringen. Jagkommer att nännare redovisa hur den totala reformen fördelar sig mellanolika verksamheter och några av de kostnadsslag som döljer sig i den totala regleringsvolymen20,prisnivå. TabeU 1 Den totala regleringsvolymen prisnivå,mi(jarder kronor Verksamheter inkl. bet.ansvar 17,53 (av totalkosuiad) geriatrik (av totalkostnad) 0,31 Dentotala regleringsvolymen är beräknad utifrån de imderlag huvudmännen redovisatsamt den centralt beräknade kostnaden för det obligato- riska betalningsansvaretför medicinskt färdigbehandlade inom somatisk Prop. 1990/91:150 akutsjukvårdoch geriatrik. Nettokostnaden för verksamheter som kom- Bil. 1:3 mer attöverföras respektive omfattas av kommunemas betalningsansvar uppgår fill 17,5miljarder kronor. Kostnader för fastigheter för verksamheten uppgår till 1,4miljarder kronor. I flertalet fall utgör denna kostnad kommunemashyreskostnader för dessa fastigheter. Detobligatoriska betalningsansvaret för medicinskt färdigbehandlade inom somatiskakutsjukvård och geriatrik skall enligt beslut med anledning avprop. 1990/91:14 finansieras till med skatteväxling. Det innebär att avden totala kostnaden på skall ingå iregleringsvolymen. Deuppgifter huvudmännen lämnat om verksamheter som skall föras över elleromfattas av ett obligatoriskt eller frivilligt betalningsansvar inklusivefasfigheter visar kostnader som uppgår till . Det är dennaverksamhetskostnad som i det följande utgör gmnd för de procentuellaberäkningar som redovisas. Denverksamhet som överförs till kommunema är personalintensiv och merparten av dentotala kostnaden avser personal i verksamheten. Andelen varierar över landetmen har genomsnittligt uppskattats till av de totala kostnaderaa exklusivedet obligatoriska betalningsansvaret. Den resterande delen, övrigakostnader, inrymmer bl.a. kostnader för fastigheter och förbmkningsmateriel. Somatisklångtidssjukvård och annan verksamhet Reformensyftar bl.a. till att ge kommunema ett samlat ansvar för långvarig somatiskvård och huvuddelen av de resurser som förs över från tillkommunema avser också denna verksamhet. I underlaget för beräkningama finnskostnadema för somatisk långtidssjukvård preciserade både vad gällerverksamhetsövertagande och betalningsansvar för kommunen. I beloppet kan ingåkostnader för dagverksamheter knutna till den somatiska långtidssjukvården meninte kostnader för fastigheter. Totalt utgör den somatiska långtidssjukvården64 % av den totala verksamhetskostnaden på . Figur 1 Somatisklångtidsukvård verksamhetsSvertagande och betalningsansvar (andel avverksamhetskostnaden ) 1990/91:150 Bil. EOD Somatisk ISngtids-sjukvSrd (övertagande) 3jukv8rd (betalningsansvar) Majoritetenav kommunema kommer att överta verksamhetsansvaret för den somatiskalångtidssjukvården (247 konimuner eller av landets konimuner).Betalningsansvaret utnyttjas således endast till mindre del (34 kommuner eller12 % av det totala antalet konimuner). De landstingsfria kommuneraa ingår intei denna redovisning. Ingen av landets kommuner har således avstått från att taöver verksamhetsansvaret för långtidssjukvården. I har redanunder ansvaret för somatisk långtidssjukvård till viss del tagits över. Jagavser att senare föreslå regeringen att besluta omförordnings-bestämmelser somnärmare anger vilka lokala sjukhem som skall föras över fill kommuneraarespektive omfattas av betalningsansvaret. I detta sammanhang kommer också delänspris som skall användas för betalningsansvaret för den somatiskalångtidssjukvården att anges. Reformenger möjligheter att utvidga kommuneraas ansvar utöver de obligatoriska delamaunder fömtsättning att huvudmännen är överens om detta. Skyldigheten attbedriva hemsjukvård i eget boende åvilar landstingen men kan således överlåtastill kommunen om huvudmännen är överens om detta och regeringen lämnartillstånd därtill. Denna möjlighet att utvidga kommunens ansvar har utnyttjatsi nio län men önskemål har funnits från konimuner också i andra län om attöverta skyldigheten att bedriva hemsjukvård i eget boende. Överenskommelsemamellan huvudmännen när det gäller hemsjukvårdens omfattning och avgränsningvarierar mellan länen. Nattpatmller överförs regelmässigt till kommunen. Kommunenkan överta ett verksamhetsansvar, altemativt betalningsansvar, också för andraverksamheter/vårdformer än den somatiska långtidssjukvården. I begränsadomfattning har denna möjlighet utnyttjats vad gäller den psykiatriska vården.I några län har huvudmännen kommit överens om att kommunenfår ett begränsat ansvar för psykogeriatrik Prop. 1990/91:150 respektivelångvarig psykiatrisk vård med omvårdnadsinriktning. I ett län Bil. 1:3införs också ett betahiingsansvar för medicinskt färdigbehandlade inom denpsykiatriska vården. Kommunensansvar för tekniska hjälpmedel angavs i prop. 1990/91:14 i första hand gällahjälpmedel i den dagliga livsföringen. Kommunens ansvar angavs också gälla dehjälpmedel som behövs för att utföra den hälso- och sjukvård samt rehabiliteringsom blir kommunens ansvar i och med reformen. Ordinationsrätten fömtsattesfölja den personal som övergår till . Landstingen fömtsattesockså fortsättningsvis ha ansvaret för de tekniska hjälpmedel som kräverspeciell kompetens och hjälpmedelscentralema skulle genom tjänsteköp kunnatillgodose kommuneraas behov av kvalificerade hjälpmedel. Avde uppgifter huvudmännen lämnat för den ekonomiska regleringen framgår attmånga län följt den i prop. 1990/91:14 föreslagna ansvarsfördelningen.Gränsdragningen mellan huvudmännen har inte varit föremål för tvist, däremothar ersättningsnivån orsakat tvist i ett län. Huvudmännen betonar i flera fallvikten av att hjälpmedelscentralen med dess speciella kompetens ocksåforsättningsvis skall hållas samlad. Flera län uppger att huvudmännentillsammans skall utreda hjälpmedelsfrågoma i syfte att undersökafömtsättningama för att gemensamt driva hjälpmedelscentralema . Dendel av den totala regleringsvolymen som avser tekniska hjälpmedel uppgår till av den totala kostnaden för verksamhetema. Jagvill också nämna något om dagverksamheter för psykiatrisk vård. Huvudmännen hari sina överläggningar om det framtida ansvaret utgått från vårdinnehållet iverksamheten. Där det medicinska vårdinnehållet dominerat blir verksamhetenfortsatt ansvar. Om i stället det sociala perspektivet domineratfår kommunen ta över ansvaret för verksamheten. I flera län har kommunen tagitöver hela dagverksamheten. Dagverksamheterknutna till de lokala sjukhemmen för somatisk långtidssjukvård harregelmässigt förts över till kommunema. Kommunemages genom reformen ett utökat ansvar vad gäller särskilda boendeformer förservice och omvårdnad. Detta innebär bl.a. att gmpp-boenden kommer att förasöver från landstingen till kommuneraa. Kostnaderaa för detta ingår också i denekonomiska regleringen. 2 1990/91. I saml Nr 150. Figur2 Procentuell fördelning mellan olika verksamheter och kostnadsslag som Prop. 1990/91:150 ingår i verksamhetskostnaden I9,0nii(j årder kronor(regleringsvolymen exklusive Bil. 1:3 obligatoriskt betahiingsansvar) m Somatisk ISngtidssjuk-v8rd (övertagande) n Somatisk ISnqtidssjuk-v8rd (betalningsansvar) Sammanfattningsvisinnebär reformen att kommuneraa ges ett samlat ansvar för den somatiskalångtidssjukvården. Kommunema skall vidare ta över dagverksamheter och får ettutökat ansvar för att lösa boende-frågoma för dem med särskilda behov.Kommunema får också skyldighet att bedriva hälso- och sjukvård i de särskildaboendeformer som blir kommunens ansvar. Om huvudmännen är överens kan kommunensansvar utvidgas ytterligare. Kommuneraa skall genom den ekonomiska regleringenges möjligheter att ta på sig detta utökade ansvar. Gmnden för denna regleringär de lokala överenskommelser huvudmännen träffat eller, i förekommande fall,ställningstaganden av delegationen för överförande av lokala sjukhem m.m. Fördessa verksamheter som förs över gäller att kommunema vid överförandet skall fåtäckning för de tillkommande kostnadema genom den ekonomiska regleringen. Reformeninnehåller också ett obligatoriskt betalningsansvar för medicinskt fårdigbehandladeinom den somatiska akutsjukvården och geriatriken som finansieras i särskildordning. Detta betalningsansvar kommer i huvudsak att regleras på gmndval avcentralt beräknade kostnader. bedömde vid behandlingen av prop.1990/91:14 totalkostnaden för medicinskt fårdigbehandlade till 2 340 milj. kr.Jag kommer i det följande att föreslå vissa förändringar på denna punkt. 1990/91:150 Bil. Mittforslag: Kommunens obligatoriska betalningsansvar för medicinsktfårdigbehandlade inom somatisk akutsjukvård och geriatrik avser endastpatienter som vistas inom vårdinrättningar i avvaktan på serviceoch vård genom kommunens försorg. Dentotala kostnaden för betalningsansvaret beräknas uppgå till 1 870 milj.kr. Idet framräknade beloppet har hänsyn tagits fill antalet fårdigbehandlade inomgeriatriken samt till de patienter som avvaktar fortsatt vård inom landstingensansvarsområde. Av den beräknade totala kostnaden ersätts kommunema till 70 %genom skatteväxling. Kommuneraa får dämtöver ett statsbidrag som trappas avunder . Bidraget utbetalas också till de landstingsfria kommunema efterderas andel medicinskt fårdigbehandlade. Bidraget uppgår för till 700milj.kr., för fill 500 milj.kr. och för fill 300 milj.kr. Statsbidragetfördelas utifrån varje kommuns faktiska kostnad för betalningsansvaret fördemedicinskt fårdigbehandlade. Ersättningen gmndas på respektive kommuns antalmedicinskt fårdigbehandlade enligt ett genomsnitt baserat påLandstingsförbundets undersökningar , 1990 och 1991. Skälenför mitt förslag: Under riksdagsbehandlingen av prop! 1990/91:14 föreslogsocialutskottet att ett obligatoriskt betalningsansvar för medicinsktfårdigbehandlade skulle införas för kommunema i stället för den möjlighet tillfrivilliga överenskommelser som föreslogs i propositionen. Detta obligatoriskabetalningsansvar föreslogs avse medicinskt fårdigbehandlade inom somatiskakutsjukvård och geriatrik bl.a. för att påskynda kommuneraas och landstingensutbyggnad av alteraativa vård-och boendeformer. följdeutskottets förslag och fastsfållde också den modell för finansiering somutskottet anvisade. Denna innebar att den totala kostnaden skulle beräknasutifrån två undersökningar från den 21 mars 1989respektive 1990 av antalet medicinskt fårdigbehandlade inom somatiskakutsjukvård. Med ledning av dessa undersökningar beräknades detgenomsnittliga antalet medicinskt fårdigbehandlade inom den somatiskaakutsjukvården uppgå till ca 4 0(X) personer. Kostnaden per vårdplats angavsav utskottet till (prisnivå). Utskottet förordade attbetalningsansvaret skulle inträda dagen efter det att ansvarig läkare förklaratpatienten som medicinskt fårdigbehandlad under fömtsättning att ochkommunen inlett en gemensam vårdplanering senast . Utskottetförordade även att en viss reduktion av kostnadema bör göras till följd avdenna varseltid. Den totala kostnaden för betalningsansvaret för medicinsktfårdigbehandlade beräknades av utskottet uppgå till 2,34 miljarder kronor.Enligt utskottet skulledet också vara möjligt att komma överens om annan konstmktion Prop.1990/91:150 av varseltiden. Utskottetförordade en finansiering av kommuneraas betalningsansvar som innebar attskatteväxling skulle ske motsvarande av den totala kostnaden, medanresterande del av kommunemas kostnader skulle täckas med ett statsbidrag på sammanlagt . Landstingen skulle genom dennafinansiering få behålla ett utrymme av skatteunderlaget motsvarande av denberäknade kostnaden. Landstingsförbundetgenomförde ytterligare en undersökning per av antaletmedicinskt fårdigbehandlade. Vid denna senare mätning framkom att antaletmedicinskt fårdigbehandlade var ca 3 500 personer, dvs. ca 500 fårre än vid detidigare mätningama. Vidare redovisades att närmare en tredjedel av demedicinskt fårdigbehandlade väntade på vård inom annan landstingskommunalvårdinrättning, företrädesvis inom den geriatriska klinikftinktionen. Underden fortsatta beredningen avseende den ekonomiska regleringen bar detobligatoriska betalningsansvaret övervägts från min sida. Särskilt gäller dettaberäkningama av kostnadema för betalningsansvaret som jag anser bör justeras ivissa avseenden. mätningar framgick att av det totala antalet medicinskt fårdigbehandlade väntar på plats inom densomatiska långtidssjukvården. Ingen uppdelning mellan somatisk långtidssjukvårdoch geriatrik redovisades varför det ur under-sökningaraa inte kunde utläsashur många av de medicinskt fårdigbehandlade som avvaktar fortsatt vård somockså efter reformen kommer att vara ansvarsområde. I den senasteundersökningen finns dock en sådan uppdelning mellan somatisklångtidssjukvård och geriatrik. Av denna framgår att det finns patienter som ärmedicinskt färdigbehandlade men som avvaktar fortsatt vård inom landstingskommunalavårdinrättningar. Enligtmin uppfattning bör förekomsten av denna gmpp medicinskt fårdigbehandlade somavvaktar fortsatt vård inom landstingen föranleda vissa justeringar av dentidigare beräknade kostnaden för betalningsansvaret. Jag föreslår också ettförtydligande i lagen (1990:1404) om kommuneraas betalningsansvar för visshälso- och sjukvård för att klarlägga att kommunens betalningsansvar förmedicinskt fårdigbehandlade endast kan aktualiseras då pafienten väntar påservice och vård inom kommunens ansvarsområde. Förekomsten av "interaaköer" till annan landstingskommunal vård innebär inte att kommunen idessa fall skall åläggas ett betalningsansvar. Medicinsktfårdigbehandlade inom geriatriken ingick inte i Landstingsförbundetsundersökningar . Med anledning härav begärdes uppgifter idetta avseende in i det underlag som kommuner och landsting skulle lämna tillsocialdepartementet för den ekonomiska regleringen. Resultatetfrån denna inventering visade att det finns ca 1 100 medicinsktfårdigbehandlade inom geriatriken. Jaganser att de uppgifter som begärts in beträffande medicinskt fårdig- Prop.1990/91:150 behandlade inom geriatriken bör ingå i beräkningsunderlaget. 1:3 dömer att omvårdnadskostnaden per vårdplats och dag inomgeriatriken skall vara . prisnivå och att samma reduktionbör göras för varseltiden som för somatisk akutsjukvård. Den totala kostnadenför medicinskt fårdigbehandlade inom geriatriken kan då beräknas fill 441milj.kr. Av denna totala kostnad skall , 309 milj.kr., ligga till grund förskatteväxling. Delandstingsfria kommunema har en andel av de medicinskt fårdigbehandlade somuppgår till av det totala antalet. Kostnaderaa för dessa kommuner ingicki den tidigare angivna totalkostnaden. För att ett korrekt utfall skall uppnåsbör totalkostnaden reduceras med de landstingsfria kommunemas andel. Somjag påpekat baserades den tidigare beräknade totalkostnaden för medicinsktfårdigbehandlade på undersökningar och 1990.En ytterligare undersökning av antalet medicinskt fårdigbehandlade genomfördesav . Enligt min bedömning ökar säkerheten vidberäkningen av totalkostnaden för medicinskt fårdigbehandlade om denna gmndaspå samtliga dessa tre undersökningar. Jagvill här framhålla att i de fall där huvudmännen lokalt träffat inbördesöverenskommelser som avviker från utskottets modell kommer dessa att bligällande. Dentotala kostnaden för medicinskt fårdigbehandlade inom den somatiskaakutsjukvården och geriatriken kan mot nu angiven bakgrund uppskattas till 1870 milj.kr. I enlighet med vad angett bör skatteväxling genomförasmotsvarande av beloppet, dvs. 1 309 milj.kr. Kommuneraa får dämtöver ettstatsbidrag uppgående till totalt 1 500 milj.kr. Till gmnd för utbetalningenskall ligga antalet medicinskt fårdigbehandlade under de senaste tre åren.Statsbidrag bör sammanlagt lämnas med 700 milj. kr , 500 milj. kr för1993 och 300 milj.kr . Bidraget bör utbetalas per kalenderår iefterskott och administreras av . Jag avser att föreslåregeringen att besluta om förordningsbesfåmmelser beträffande den närmareutformningen av statsbidraget. Jagvill i sammanhanget föreslå att detta statsbidrag även skall kunna lämnas tillde landstingsfria kommunema. Det finns ett relativt stort antal medicinsktfårdigbehandlade i dessa kommuner. Antalet har också ökat ochuppgår enligt senaste undersökning till 457 personer. Omdessa kommuner inte omfattas av det obligatoriska betalningsansvaret kanföljden bli att antalet medicinskt fårdigbehandlade fortsatt kommer att varahögt med negativa effekter för såväl enskilda som samhällsekonomin. Mot dennabakgmnd anser jag det motiverat att ocksä de landstingsfria kommunema får delav statsbidraget. Det skall dock lämnas endast under fömtsättning att dessakommuner internt tillämpar ett motsvarande styrsystem som betalningsansvaret mellan landsting ochkonimuner. Jag har erfarit att de landstingsfria Prop. 1990/91:150 kommunema avser att införa ett sådant system. 4.2.3 Allmämia överväganden kring rleringen Innanjag redovisar förslaget till ekonomisk reglering och regleringsinstmmenten idetalj vill jag nämna några punkter som haft betydelse vid utformningen avförslaget. Denkombination av regleringsinstmment jag valt innebär att ingendera avhuvudmännen ensidigt blir beroende av statligt stöd för den verksamhet som ärföremål för verksamhetsförändringen. Inte heller kan någondera av huvudmännenensidigt tillgodogöra sig positiva effekter av skatteunderlagets utveckling.Denna modell har också vunnit gillande. Modelleninnebär att kommunema, som genom reformen får ett långsiktigt åtagande, gesekonomiskt utrymme främst genom skatteväxling men också genom att statsbidragetför service och vård till äldre och handikappade avsevärt utökas. Den förändringjag föreslår i skatteutjämnings-systemet är en följd av ändradeansvarsförhållanden beträffande den somatiska långtidssjukvården på gmnd avreformen. Jagvill i sammanhanget påminna om det arbete som bedrivs ikommunalekonomiska kommittén (dir. 1990:20). Kommittén har bl.a. i uppgift attutforma förslag till ett nytt system för statens bidrag till konimuner ochlandsting, baserat på generella fördelningsprinciper. Enligt direktiven börförändringar på gmndval av utredningens förslag kunna börja genomföras fr.o.m.år 1993. Medhänsyn till det pågående arbetet i kommittén har jag försökt begränsaingreppen i befintliga regelsystem. Jag anser emellertid att en omläggning avstatsbidraget till äldreomsorgen är nödvändig . De förändringar jagföreslår bör inte ändra fömtsättningama för kommitténs överväganden angående engenerell bidragsgivning. Det har också varit nödvändigt att införa ettmellankommunalt kostnadsutjämningssystem för att enskilda kommuner år 1992skall få fåckning för sina tillkommande kostnader för äldrereformen. bör, som framgår av dess direktiv, prövamöjlighetema att inarbeta eller eventuellt avlösa regleringsåtgärdema ianslutning till äldrereformen i ett nytt generellt system. Prognoserhar i huvudsak undvikits i de fall där det funnits ett faktisktberäkningsunderlag att tillgå. Jag har vidare så långt möjligt eftersträvatenkla lösningar framför komplicerade. Jag har också sett det som viktigt att nusamlat undanröja oklarheter beträffande de ekonomiska förhållandena införgenomförandet av reformen och de närmast därpå följande åren. Detta är enviktig orsak till att jag nu föreslår ett samlat beslut om hur den ekonomiskaregleringen mellan huvudmärmen skall genomföras. Enfråga som varit föremål för noggranna överväganden från min sida är vilket årsom skall ligga till gmnd för skatteväxlingen mellan huvudmännen. De år somövervägts är 1991 resp. 1992. Vid valet mellan dessa bör enligt minmening skatteväxling förhållanden Prop. 1990/91:150 väljas. Detviktigaste skälet till detta är att det är verksamhetens omfattning ochutfonnning fram till ikraftträdandet som skall ligga till gmnd för regleringen.Det är såväl verksamhetens kostnader som dess finansiering som försöver från landsting till konimuner. Enskatteväxling med som gmnd ger vidare ett långsiktigt korrekt resultatför den totala ekonomiska regleringen mellan huvudmännen. En fördel ärdessutom att regleringen då kan ske på i huvudsak kända förhällanden. Enskatteväxling med som gmnd skulle sfålla krav på ett omfattandeprognosarbete bl.a. i fråga om skatteunderlagets utveckling på kommun- ochlandstingsnivå. Prognoser av detta slag skulle enligt min mening vara förenademed så stora mått av osäkerhet att växling pä förhållanden inte kanbetraktas som en framkomlig väg. Jaghar i beräkningaraa utgått från huvudmännens egna uppgifter om kostnaderaa förde verksamheter som omfattas av reformen. I de fall där huvudmännen inte varitöverens har kostnaderaa isfållet beräknats med ledning av ställningstagandenfrån delegationen för överförande av lokala sjukhem m.m. Detär den sammantagna effekten av de använda regleringsinstmmenten som skallåstadkomma att kommuneraa ges fåckning för sina tillkommande kostnader för år1992. Dessa regleringsinstmment bör användas i en viss ordning för attresultatet på riksnivå och länsnivå skall bli korrekt. Utgångspunkten för denekonomiska regleringen är att den skall vara kostnadsneutral mellan kommuneroch landsting. Den ekonomiska regleringen avses ske på ett sådant sätt attstatens sammanlagda stöd till landsting och konimuner totalt sett skall varadetsamina som före regleringen. Hämtöver tillkommer dock de stimulansbidragsom staten tillskjuter under en övergångstid. Jagväljer att redovisa de olika regleringsinstmmenten i den ordning som de börkomma till användning. De regleringsinstmment som kommer i fråga är desamma somföreslogs i prop. 1990/91:14. *Reducering av ersättningen frånsjukförsäkringen till landstingen, den s.k. Dagmarersättningen. *Nytt statsbidrag för serviceoch vård till äldre och handikappade i kommunema *Mellankommunalt system för kostnadsutjämning. (Enligt min uppfattning speglar benämningen mellankommunal kostnadsutjämningden funktion som systemet skall ha bättre än benämningen mellankommunalomfördelning som användes i prop. 1990/91:14.) 4.2.3.1 Förändring av ersättningen från sjukförsäkringen till sjukvårdshuvudmännen 1990/91: Bil. Mittförslag: Ramen för ersättningaraa från sjukförsäkringen tillsjukvårdshuvudmännen, den s.k. Dagmarersättningen, skall från och med år 1992reduceras med hänsyn till den kostnadsandel för hälso- och sjukvård som lyftsav sjukvårdshuvudmännen genom äldrereformen. Reduceringen skall fastsfållastill ett visst antal kronor per invånare och fördelas länsvis. Skälenför mitt forslag: I prop.