prop · GE0363 · 1990-12-31 00:00:00 — Denna lösning stäm mer överens med regleringen i KomL men avviker från den danska lagen som bara tar sikte på fall då agenten har medverkat vid avtalets tillkomst. Begreppet "kundkrets" omfattar vid försäljningsagentur köpare och vid 95 inköpsagentur säljare, jfrvad som sagts under 9 §. Agentenfår inte utan särskilt bemyndigande träffa något avgörande med Prop. 1990/91:63tredje man med anledning av reklamationer och andra meddelanden som han harmottagit. Det är härvid inte tillräckligt att agenten har bemyndigande attsluta avtal om försäljning eller köp enligt 17 § eller att uppbära betalningeller medge ändring i avtalet enligt 22 §. Som har påpekats under 22 § kan detdock ibland vara tveksamt om vissa åtgärder från agentens sida innebär enändring av avtalet enligt 22 § eller ett avgörande till följd av reklamationenligt förevarande paragraf Omagenten obehörigen har träffat ett avgörande med tredje man, måste huvudmannenenligt andra stycket reklamera till denne om han inte vill godkänna avgörandet.Annars blir han bunden av detta. Denna bestämmelse, som inte finns med i varesig KomL eller den danska lagen, har särskild betydelse vid konsumentköp. Enkonsument bör nämligen i de nu avsedda situationerna kunna räkna med att detbesked han får från agenten kommer att godtas av huvudmannen, om denne intelämnar motsatt besked inom en inte alltför . Det kan i sammanhangetpåpekas att bestämmelsen om s. k. legal ställningsfullmakt i 12 §hemförsäljningslagen inte vare sig i sin hittillsvarande lydelse eller i dennya lydelsen enligt lagförslag 3 ger agenten behörighet att på huvudmannensvägnar träffa sådana avgöranden som avses i förevarande paragraf Huvudmannansreklamation till tredje man skall ske utan oskäligt uppehåll från det atthuvudmannen har fått kännedom om agentens åtgärd. Det är tredje man som stårrisken för att en ändamålsenligt avsänd reklamation försenas, förvanskas ellerförkommer (se 36 §). I dessa frågor '.länvisas till vad som har anförts under18 och 22 §§. 1detta avsnitt regleras framför allt parternas möjligheter att frånträda ettagenturavtal och agentens rätt till avgångsvederlag då avtalet upphör. Dessafrågor spelar en central roll i EG-direktivet (artiklarna ). Avsnittetinnehåller också bestämmelser om verkan av konkurs och om agentens åliggandenefter agenturavtalets upphörande. Ettagenturavtal som inte har ingåtts får av agenten eller huvudmannenuppsägas att upphöra efter den uppsägningstid som anges i andra stycket. Uppsägningstidenär en månad av uppdragstiden. Uppsägningstiden föriängssedan med en månad för varje påbörjat år av uppdragstiden till dess attuppsägningstiden uppgår . Parternakan inte i förväg avtala om kortare uppsägningstid än vad som sägs i andrastycket. Dock får de avtala att uppsägning från agentens sida får ske med tremånaders uppsägningstid även om uppdragstiden har varat eller längre. Omparterna avtalar oni längre uppsägningstid än vad som sägs i andra stycket, får uppsägningstiden inte vara kortare vid uppsägning från huvud mannens sida än vid uppsägning från agentens sida. Uppsägningstidenräknas från utgången av den kalendermånad då upp- Prop. 1990/91: 63sägningen skedde. (Jfr26 § andra och tredje styckena i kommitténs förslag) Paragrafenhandlar om uppsägning av icke tidsbestämda agenturavtal. Bestämmelser imotsvarande hänseende finns i 76 § jämförd med 46 och 50 §§ KomL, 22 § i dendanska lagen och artikel 15 i EG-direktivet. Ettagenturavtal kan antingen vara tidsbestämt eller gälla för obestämd tid.Avtalet är tidsbestämt om man har angett att det skall gälla under en visstidsrymd eller har fastställt datum för dess upphörande. Ett avtal kan ocksågöras tidsbestämt genom att man ingår det för t. ex. "en säsong"eller på något annat sätt gör det möjligt att indirekt bestämma avtalstiden.Ibland kan det vara svårt att avgöra om avtalet är tidsbestämt eller inte, isynnerhet när det har ingåtts muntligen. Man får i sådana fall försökafastställa parternas mening enligt vanliga tolkningsregler. Ettavtal gäller för obestämd tid om det, tolkat på angivet sätt, enligt sittinnehåll gäller tills vidare eller då inte någon slutpunkt direkt ellerindirekt framgår av avtalet eller omständigheterna. Om avtalets slutpunkt ärknuten till ett faktum som är ovisst i den meningen att man inte med säkerhetvet om det över huvud kommer att inträffa, får avtalet anses vara slutet påobestämd tid. Som exempel kan nämnas att ett agenturavtal innehåller denklausulen att avtalet skall upphöra om råkar i krig. Avtalets slutpunktkan också vara knuten till ett faktum som visserligen med säkerhet kommer attinträffa men där tidpunkten för detta inte ens på ett ungefär kan beräknas.Dessa fall kan vara mer svårbedömda. Typexemplet är att avtalet har slutits påen parts livstid. Även i det fallet torde övervägande skäl tala för att avtaletskall anses slutet . Ensärskild fråga är hur man i sammanhanget skall se på agenturavtal som harslutits för mycket . Grundinställningen bör vara att även ett sådantavtal skall betraktas som tidsbestämt. Framstår avtalsvillkoret om avtalstidenslängd som oskäligt, finns det möjlighet att jämka det med stöd avbestämmelserna i 36 § avtalslagen. Den frågan kan dock inte analyseras närmarehär. Detligger i sakens natur att både agenten och huvudmannen när som helst kan drasig ur agenturförhållandet. Ingen av dem kan alltså tvångsvis t.ex. vid vite genomdriva att den andre mot sin vilja fortsätter samarbetet dem emellan.Innebörden av att en part säger upp agenturavtalet i enlighet medbestämmelserna i förevarande paragraf är att parten därigenom inte begår någotavtalsbrott som kan ge medkontrahenten rätt till skadestånd (se 34 § förstastycket). Bestämmelsernai förevarande paragraf ger inte uttömmande besked om under vilka förhållandenett agenturförhållande kan komma att avbrytas. I 26 § finns t.ex. bestämmelserom omedelbar uppsägning på grund av avtalsbrott och annan viktig grund.Försätts någondera parten i konkurs upphör avtalet enligt 27 § automatiskt attgälla. Vid dödsfall blir agenturavtalets bestånd beroende av de närmare omständigheternai varje enskilt fall. Den frågan behandlas under 26 och 28 §§. Förevarandeparagraf handlar som sagt om icke tidsbestämda avtal. 7 1990/91. 25§ framgår att ett tidsbestämt avtal under vissa förutsättningar omvänd- Prop.1990/91:63 las till att gälla för obestämd tid. Har så skett, tillämpasbestämmelserna i förevarande paragraf på avtalet. Avjörsta stycket framgår att ett icke tidsbestämt avtal när som helst kan sägasupp. Avtalet upphör sedan att gälla efter den uppsägningstid som anges i andrastycket. Uppsägning kan ske från antingen agentens eller huvudmannens sida. Enallmän rättsregel är att uppsägning av avtal inte får ske "i otid"eller i ond tro, dvs. på ett särskilt illojalt sätt eller somvalts i avsikt att skada medkontrahenten. Den som gör så kan bli skadeståndsskyldig,även om han inte bryter mot föreskrivna bestämmelser om uppsägningstid. Detskulle kunna göras gällande att denna allmänna regel vore tillämpbar i fall dåhuvudmannen säger upp en agent som just har börjat bli framgångsrik. På denfrågan kan följande synsätt anläggas. är ett bra instrument förhuvudmannen, då han vill komma in på en ny marknad. Lyckas agenten introducerahuvudmannens produkt på marknaden och bygga upp en kundkrets, blir huvudmannenofta intresserad av att säga upp agenten och själv ta över försäljningen.Agenten har i regel inte haft några intäkter av betydelse underinarbetningsskedet. På grund av provisionssystemets natur kommer de egentligaintäkterna först efteråt, då kundkretsen är uppbyggd och försäljningen hartagit fart. Det kan i detta läge vara naturligt att agenten uppfattar enuppsägning från huvudmannens sida som illojal. I sammanhanget måste man dockkomma ihåg att agentens väsentliga funktion är just att upparbeta en marknad.Att huvudmannen sedan säger upp avtalet får ses som naturligt och grundat påekonomiska, affärsmässiga överväganden. Agentens anspråk på rättsskydd kan härtillgodoses genom reglerna om avgångsvederlag i 28 30 §§. Det kan därför intekomma i fråga att i denna situation anse huvudmannen skadeståndsskyldig enligten allmän regel av det slag som berörts. Lageninnehåller inga formkrav med avseende på uppsägningen utan lämnar utrymme föratt denna sker antingen muntligt eller skriftligt. Det står dock parterna frittatt i agenturavtalet föreskriva att uppsägningen skall ske i viss form. Ettmeddelande om uppsägning befordras på avsändarens risk (jfr 36 §). Iandra stycket finns bestämmelser om uppsägningstidens längd. De har utformatsefter förebild av den danska lagen. EG-direktivet ger i denna del visst utrymmeför olika lösningar. Det kan nämnas att regleringen i västtysk rätt skiljersig något från den danska. Uppsägningstidenslängd är beroende av hur länge uppdraget har varat. Den är en månad under detförsta året och förlängs sedan med en månad i taget för varje påbörjat år somavtalsförhållandet mellan agenten och huvudmannen består. Uppsägningstiden äralltså en månad , , dettredje året o.s.v. Den maximala uppsägningstiden är dock . Dentiden gäller när uppdraget har varat än . Det står dockparterna fritt att komma överens om längre uppsägningstid (jfr tredje stycket). Denuppdragstid som är avgörande för beräkningen av uppsägningsti dens längd är tiden från avtalsförhållandets början fram till uppsägningen. Uppsägningstidenräknas alltså vid denna beräkning inte in i uppdragsti- Prop. 1990/91:63 den.Om avtalsförhållandet har bestått och uppsägning skerden är uppsägningstiden således (räknat från den 1januari 1994, se sista stycket). Itredje stycket anges i vad mån andra styckets bestämmelserom uppsägningstid ärtvingande. Uppsägningstiden under uppdragets tre första år får aldrigunderstiga vad som sägs i andra stycket (dvs. en, två resp. ). Dettagäller vid uppsägning från såväl agentens som huvudmannens sida. Från och meduppdragets fjärde år gäller olika förutsättningar beroende på om det äragenten eller huvudmannen som säger upp avtalet. Förutsättningarna är strängarevid uppsägning från huvudmannens sida än vid uppsägning från agentens sida.När det gäller uppsägning från huvudmannens sida får parterna inte avtala omkortare uppsägningstid än vad som sägs i andra stycket (dvs. fyra, fem ). Däremot står det parterna fritt att komma överens om enuppsägningstid på endast vid uppsägning från agentens sida. Detvingande bestämmelserna i tredje stycket tar sikte bara på avtalsvillkor somtillkommit före uppsägningen. Efter det att uppsägning har skett är det ingetsom hindrar att parterna kommer överens om en snabbare takt för avveckling avavtalsförhållandet än vad som följer av dessa bestämmelser. Ingentinghindrar att parterna kommer överens om längre uppsägningstid än vad som sägs iandra stycket. Av flärde stycket framgår att uppsägningstiden i så fall intefår vara kortare vid uppsägning från huvudmannens sida än vid uppsägning frånagentens sida. Om parterna i strid mot denna regel har avtalat om en kortareuppsägningstid för huvudmannen än för agenten, bör den längre uppsägningstidengälla även vid uppsägning från huvudmannens sida. Femtestycket innehåller en bestämmelse om att uppsägningstiden skall räknas frånutgången av den månad då uppsägningen skedde. Om avtalsförhållandet harbestått och uppsägning sker den 15 december 1993upphör avtalet alltså att gälla vid utgången av . Bestämmelseni femte stycket är dispositiv. Parterna kan alltså avtala att uppsägningstidenskall börja löpa redan vid tiden för uppsägningen. Däremot kan de tvingandebestämmelserna i andra stycket inte kringgås genom ett avtalsvillkor omretroaktiv uppsägningstid, innebärande att uppsägningstiden skulle börja löpaviss tid före uppsägningen. Ettagenturavtal som ingåtts upphör vid avtalstidens slut. Omparterna fortsätter agenturförhållandet efter avtalstidens slut, skall avtaletdärefter betraktas som ett icke tidsbestämt avtal. Vid beräkningen avuppsägningstiden enligt 24 § för ett sådant avtal skall därvid tas hänsyn tillhela den tid som agenturförhållandet har varat. Avtalsvillkorsom strider mot bestämmelserna i andra stycket är inte bindande för parterna. (Jfr25 § och 26 § första stycket i kommitténs förslag) Iparagrafen finns bestämmelser om upphörande av tidsbestämda agentur- Prop.1990/91:63 avtal. Den har ingen direkt motsvarighet i KomL. Däremot har fråganreglerats i 23 § i den danska lagen samt artikel 14 och artikel 15 punkt 6 iEG-direktivet. Under24 § har lämnats en redogörelse för skillnaden mellan tidsbestämdaagenturavtal och sådana som har ingåtts för obestämd tid. På samma sätt som vidicke tidsbestämda avtal kan båda parter när som helst dra sig ur ett avtal somingåtts . Men om så sker i strid mot vad som följer av avtalet,jämfört med tillämpliga lagbestämmelser, begår parten i fråga ett avtalsbrottmed de konsekvenser som har berörts under 24 §. Iförstastycket slås fast att ett tidsbestämt avtal upphör vid avtalstidens slut. Detkrävs alltså inte att avtalet sägs upp för att agenturförhållandet skallupplösas. Däremot står det partema fritt att komma överens om enuppsägningstid. En sådan överenskommelse kan t.ex. innebära att avtalet upphöratt gälla en viss dag under fömtsättning att någon av parterna har sagt uppavtalet senast ett visst tidigare datum och att avtalet, om uppsägning intesker, fortsätter att gälla tills vidare. Parterna kan också komma överens omatt agenturavtalet skall gälla för en viss minsta tid. Ett sådant avtal kan t.ex. gå ut på att avtalet skall gälla tills vidare men inte får sägas upp förränefter . I det fallet torde en uppsägning inte vara tillåtenförrän den angivna tiden har löpt ut. Därefter får avtalet sägas upp som etticke tidsbestämt avtal enligt bestämmelserna i 24 §. Möjligheterna tillsärpräglade konstmktioner på detta område begränsas av bestämmelserna i andraoch tredje stycket. Avandra stycket framgår att ett tidsbestämt avtal omvandlas till ett icketidsbestämt avtal om parterna fortsätter avtalsförhållandet dåavtalet enligt sitt urspmngliga innehåll skulle ha upphört. Detta innebär attbestämmelserna om uppsägning i 24 § blir tillämpliga på agenturförhållandet.Av tredje stycket framgår att regleringen i andra stycket är tvingande. Förhållandenakan variera från fall till fall. Partema kan komma överens om att ett frånbörjan tidsbestämt avtal skall fortsätta att gälla tills vidare. Det kan ocksåhända att partema fortsätter sitt samarbete utan någon uttryckligöverenskommelse därom. I båda dessa fall kommer avtalet fortsättningsvis attgälla för obestämd tid. Men även om parterna kommer överens om en ny tidsperiodför avtalets fortsatta bestånd, förvandlas detta till ett icke tidsbestämtavtal enligt bestämmelsen i andra stycket. Avtalsvillkoret om en ny slutpunktför agenturavtalet är alltså inte bindande för någondera parten. Enförutsättning för tillämpning av bestämmelserna i andra stycket är att det rörsig om en fortsättning av det urspmngliga avtalsförhållandet. Om det företasväsentliga ändringar i agenturavtalets innehåll eller om samarbetet mellanparterna upphör för , är denna fömtsättning inte uppfylld.Fortsätter agenturförhållandet på samma villkor som tidigare, bör dock inte ettkortvarigt uppehåll i samarbetet mellan parterna hindra att bestämmelserna iandra stycket blir tillämpliga. I övrigt får frågan huruvida det rör sig om enfortsättning av det ursprungliga agenturförhållandet avgöras efter en samladbedömning av förhållandena i varje enskilt fall. Ätgärdersom en part vidtar endast för att avveckla ett avtal som har löpt Prop.1990/91:63 ut kan naturligtvis inte medföra att avtalsförhållandet skall ansesfortsätta (jfr 32 §). Däremot rör det sig om ett fortsatt avtalsförhållande omagenten driver verksamheten vidare "som vanligt" och detta accepterasav huvudmannen. 1 fall då kundkretsen är upparbetad och agentens arbete beståri att vidmakthålla förbindelserna med gamla kunder kan det vara svårt attbedöma om agenten fortsätter sin verksamhet som vanligt, särskilt ombeställningarna går direkt från kunderna till huvudmannen. Även i fall dåbeställningar råkar komma in till agenten, bör denne kunna vidarebefordra demtill huvudmannen utan att avtalet av det skälet skall anses föriängt. Nären agent sluter avtal med en kund åtar sig agenten ofta att ge service åtkunden. Uppfyllandet av denna biförpliktelse bör inte medföra att avtaletfortsätter att löpa. Etttidsbestämt agenturavtal kan innehålla en klausul om att huvudmannen har rättatt frånträda avtalet , om uppställda försäljningsmål inte uppnås. Ensådan klausul påverkar inte avtalets karaktär av att vara tidsbestämt. Däremotkan den ha betydelse vid en bedömning humvida huvudmannen har rätt att säga uppavtalet på grund av avtalsbrott enligt bestämmelserna i 26 § första stycketpunkt 1. Närett tidsbestämt avtal har omvandlats till ett avtal för obestämd tid gäller,som tidigare nämnts, bestämmelserna om uppsägningstid i 24 § med avseende pådet förlängda avtalet. Av andra stycket andra meningen i förevarande paragrafframgår att man vid beräkningen av uppsägningstiden skall ta hänsyn till heladen tid som agenturförhållandet har varat, dvs. även till tiden innan avtaletförlängdes. Som exempel kan tas att ett agenturavtal har slutits för tiden den1 och att agenturförhållandet sedan fortsätter.Om avtalet sägs upp är uppdragstiden då inne på det tredjeåret, vilket innebär att uppsägningstiden enligt 24 § andra stycket blir tremånader. Avtredje stycket framgår att bestämmelserna i andra stycket är tvingandegentemot bägge parter. Denna reglering syftar till att motverka, att parternakringgår bestämmelserna om uppsägningstid vid icke tidsbestämda avtal genomatt i stället träffa upprepade tidsbestämda avtal. Agenteneller huvudmannen får säga upp agenturavtalet med omedelbar verkan, om 1. motpartenhar underiåtit att fullgöra sina förpliktelser enligt avtalet eller lagen och avtalsbrottet är av väsentlig betydelse för den andre samt motparten insåg eller borde ha insett detta, eller 2. detannars finns en viktig gmnd för att frånträda avtalet . Den som vill säga upp avtalet skall göra detta utan oskäligt uppehållefter det att han fick eller borde ha fått kännedom om den omständighet som hanåberopar. Gör han inte det, föriorar han rätten att åberopa omständigheten. Agentenär inte bunden av avtalsvillkor som är mindre fördelaktiga för honom änbestämmelserna i denna paragraf (Jfr27 § i kommitténs förslag) 101 Paragrafenreglerar parternas möjligheter att säga upp ett agenturavtal i Prop. 1990/91:63förtid. I KomL kan parternas möjligheter härtill utläsas av 46, 51 och 76 §§.Frågan regleras i den danska lagen i 24 §. EG-direktivet överlämnar åt deenskilda medlemsstaterna att självständigt reglera frågan (artikel 16). Såvälagenten som huvudmannen kan när som helst dra sig ur ett agenturförhållande(jfr vad som har sagts under 24 §). Men om någon gör så i strid mot tillämpligabestämmelser om uppsägning, kan han bli skadeståndsskyldig gentemot den andre.Bestämmelserna i 24och 25 §§ ger möjlighet för vardera parten att säga upp ettagenturavtal som löper tills vidare utan att ange något skäl härför. Avtaletupphör då att gälla efter utgången av en uppsägningstid. 1 förevarande paragrafregleras möjligheten att säga upp ett agenturavtal utan att iakttabestämmelserna om uppsägningstid. En sådan förtida uppsägning får ske baraunder speciella förhållanden. Antingen skall uppsägningen motiveras avpliktförsummelse från motpartens sida (första stycket punkt 1). Uppsägningenhar i det fallet karaktären av hävning på gmnd av avtalsbrott. Eller ocksåskall det finnas någon annan viktig grund att frånträda avtalet (första stycket punkt 2). Innebördenav att en part får säga upp agenturavtalet med omedelbar verkan är alltså atthan kan bringa detta till upphörande utan att ådra sigskadeståndsskyldighet gentemot motparten. Den som säger upp avtalet löperrisken av att det vid en kommande domstolsprövning skulle befinnas att han harfelbedömt situationen och att han sålunda inte hade rätt att säga upp avtalet iförtid. Uppsägningen kan i den situationen föranleda skadeståndsskyldighet förhonom enligt 34 § första stycket. I29 och 30 §§ finns bestämmelser som inskränker agentens rätt tillavgångsvederlag. Många av de omständigheter som kan ha betydelse vidtillämpningen av dessa bestämmelser kan inverka på bedömningen avrätten till omedelbar uppsägning enligt förevarande paragraf Rekvisiten i deolika paragraferna skiljer sig dock åt på flera punkter. Uppsägningkan ske antingen skriftligt eller muntligt. Ett meddelande om uppsägningbefordras på avsändarens risk (jfr 36 §). jörsta stycket punkt 1 behandlas rätten till förtida uppsägning till följd avavtalsbrott från motpartens sida. Gmndfömtsättningen är att motparten har underlåtitatt fullgöra sina förpliktelser enligt avtalet eller lagen. Rätten att säga uppavtalet är i princip oberoende av orsaken till att motparten inte har fullgjortsina förpliktelser. Det krävs alltså inte att han har varit oaktsam. Endast omen förpliktelse går ut på att visa omsorg, ingår vållande i rekvisitet föravtalsbrott och därmed också i rekvisitet för förtida frånträdande. Vidare förutsätts attavtalsbrottet är av väsentlig betydelse för den som vill frånträda avtalet. Väsentlighetsbedömningen tar inte sikte på avtals brottet som sådant utan på dess verkan. Det är således inte av avgörande betydelse vilken typ av avtalsbrott det rör sig om eller humvida avtalsbrot tet avser en huvudförpliktelse eller en biförpliktelse. Vid väsentlighetsbe dömningen bör man först och främst se på avtalsbrottets ekonomiska verkningar för den drabbade parten. Men även andra omständigheter kan vara av betydelse. Om ett avtalsbrott upprepas kan upprepningen vara en 102 Ett avtalsbrott kan vidare, utan att direkt innebä- Prop.1990/91: 63 ra en ekonomisk föriust, leda till en sådan mbbning avförtroendeförhållandet mellan parterna att den drabbade parten av det skäletbör ha rätt att frånträda avtalet . Detta är fallet särskilt ommotparten har handlat illojalt eller grovt försumligt. Enytterligare förutsättning för att en part skall få frånträda agenturavtalet iförtid enligt punkt 1 är att den som begick avtalsbrottet insåg eller borde hainsett att avtalsbrottet var av väsentig betydelse för den andra parten. Omsålunda ett mindre avtalsbrott av viss karaktär allmänt sett inte kan ansesvara väsentligt för en part i ett agenturförhållande men det på grund avsärskilda förhållanden hos den aktuelle parten kommer att få stor betydelse,har denne inte rätt att häva agenturavtalet med mindre den som begickavtalsbrottet insåg vilken betydelse avtalsbrottet hade för den drabbade parteneller på grund av omständigheterna borde ha insett det. Detär inte möjligt att räkna upp alla de situationer som kan tänkas utgöraavtalsbrott. Bedömningen huruvida avtalsbrott föreligger får i första hand skemot bakgmnd av vad parterna har kommit överens om i agenturavtalet och vad somi lagen föreskrivs om parternas skyldigheter mot varandra. Andra förhållandensom kan ha betydelse för bedömningen är vad som är sedvanligt inom branschenoch vad som får anses ha varit underförstått mellan parterna. Ävenomständigheter vid sidan av de nu berörda kan beaktas, t.ex. i vad mån ettavsteg från avtalsinnehållet har föranletts av någon åtgärd från motpartenssida. 1 det följande berörs några praktiskt viktiga situationer där frågan omavtalsbrott aktualiseras. Huvudmannenkan lägga agenten till last att denne inte har gjort tillräckligaförsäljningsansträngningar eller inte har uppnått tillfredsställande försäljningsresultat.Man får här skilja mellan fall då avtalet ger ledning för vad agenten skallgöra och fall då avtalet inte ger någon sådan ledning. 1 det senare fallet fårman bedöma vilka generella krav som kan ställas på agenten.