prop · GE03169 · 1990-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1990/91:169 om ett nytt prövningsförfarande vid ansökan om vapenfritjänst Regeringenföreslår att anta det förslag som har tagits upp i bifogade utdrag urregeringsprotokollet . Ipropositionen föreslås ändringar i lagen (1966:413) om vapenfri tjänst i syfteatt förenkla prövningsförfarandet vid ansökan om vapenfri tjänst. Detgrundläggande kravet att den som vill ha vapenfri tjänst skall ha en övertygelsesom inte kan förenas med att använda vapen mot annan föreslås ligga fast.Möjligheten att göra vapenfri tjänst skall således fortfarande ses som ettundantag från den allmänna värnplikten. Enligtförslaget skall en ansökan om vapenfri tjänst innehålla en skriftlig försäkranfrån den värnpliktige alt han har en allvariig personlig övertygelse rörandebruket av vapen mot annan som är oförenlig med värnpliktstjänstgöringens krav. Omansökningen görs från den militära inskrivningsprövningen ochinnehåller en sådan försäkran, skall ansökningen bifallas utan ytteriigareutredning om det inte finns särskilda skäl att närmare pröva sökandensinställning till bruk av vapen. Enansökan som görs skall innehålla en skriftlig redogörelsefrån sökanden för de närmare förhållanden som han vill åberopa till stöd föratt han bör få göra vapenfri tjänst. Enansökan får aldrig avslås utan att sökanden har getts tillfälle att lämnamuntliga uppgifter i ärendet. Ansökningarom vapenfri tjänst skall som prövas i första instans avvapenfristyrelsen och i andra instans av totalförsvarets tjänstepliktsnämnd. Ettbeslut om tillstånd till vapenfri tjänst skall få upphävas endast om den tjänstepliktigeansöker om det och det föreligger särskilda skäl. En sådan ansökan skall prövasav värnpliktsverket. Denya reglerna föreslås gälla fr.o.m. den Ijuli 1991. 1 1990/91. Lag omändring i lagen (1966:413) om vapenfri tjänst Härigenomföreskrivs i fråga om lagen (1966:413) om vapenfri tjänst delsatt 1, 2, 13 och 22 §§ skall ha följande lydelse, dels att det i lagen, skallinföras fyra nya paragrafer, 1 a - 1 d §§, av följande lydelse. Värnpliktigäger enligt denna:lag erhålla tillstånd att /M7/öVa vapen- .. fri tjänst istället för värfiplikts-. : tjänstgöring, om del kan antagas alt - bruk av vapenmot annan ärsWoför-enligt med den värnpliktiges allvar-':-liga personliga övertygelseatt han icke kommer all fullgöra värnplikten. Värnpliktigsom erhållitUllstänå till vapenfri tjänst benämnes vapenfri tjänstepliktig. Envärnpliktig skall efter ansökan : !./2 tillstånd att göra vapenfri tjänst i . ställetvför värnpliktstjänstgöring, ■lom han kan antas ha en sådan all-..varlig personlig övertygelse rörande bruk avMvapen mot annan som är oförenlig >.med : värnpliktstjänstgöringen. Envärnpliktig som har fått tillstånd till vapenfri tjänst kallas vapenfri tjänstepliktig. 'Senaste lydelse 1978:524. Enansökan om tillstånd lill vapenfri tjänst skall vara skriftlig och innehållaen försäkran av sökanden att han har en sådan inställning lill bruk av vapensom avses i 1 §. Ansökningen skall också innehålla uppgifter lill ledning för ultagninglill Ijänstgöring enligt 4 §. Enansökan som görs från det att sökanden har genomgåttinskrivningsprövning som värnpliktig skall bifallas utan yllerligare ulredning,om det inte finns särskilda skäl att närmare pröva sökandens inställning tillbruk av vapen mol annan. Omsökanden har skrivits in som värnpliktig utan att ha inställt sig förinskrivningsprövning, skall vad som sägs i första stycket gälla om ansökningengörs efter det all sökanden har fått del avinskrivningsnämndens beslul om inskrivning. Nuvarandelydelse Föreslagen lydelse Prop. 1990/91: 169 En ansökan som görs senare än vad som anges i 1 b § skall, utöver vadsom följer av 1 a§, innehålla en redogörelse för de förhållanden som sökandenvill åberopa till stöd för silt påstående att han har en sådan inställning lillbruk av vapen som avses i 1 §. En ansökan om vapenfri tjänst får inte avslås utan att sökanden .fått. möjlighet atl lämna uppgifter muntligt i ärendet. Vapenfritjänstepliktig skall full- Vapenfri tjänstepliktig skall full göra tjänst i verksamhet, som är göra tjänst i verksamhet, som är betydelsefull för samhället under betydelsefull för samhället under beredskap och krig. Tjänstgöringen beredskap och krig. Tjänstgöringen skall ske hos statlig, eller skall ske hos statlig, eller landstingskommunal myndighet el- landstingskommunal myndighet el ler hos förening eller stiftelse som ler hos bolag, förening eller stiftelse regeringen bestämmer. som regeringen bestämmer. Vapenfrislyrelsenfår återkalla ell Etl beslut om tillstånd till vapen tillstånd till vapenfri tjänst, «är den fri tjänster upphävas endast om tjänstepliktige ansöker om det eller den tjänstepliktige ansöker om det när ändrade förhållanden annars och det föreligger särskilda skäl. En föranleder det. sådan ansökan prövas av värnplikts- Vapenfrislyrelsen får även utan ansökan besluta atl en värnpliktig skallfullgöra vapenfri tjänst i stället för värnpliktstjänstgöring. Beslutav vapenfristyrelsen enligt Beslut av vapenfristyrelsen enligt dennalag i frågor som rör uttag- denna lag i frågor som rör uttag-ning, tjänstgöringeller tillstånd till ning, tjänstgöring eller tillstånd till vapenfri tjänstfår överklagas hos vapenfri tjänst saml beslul av värn-totalförsvaretstjänstepliktsnämnd. pliklsverket enligt 13 § fär överklagas hostotalförsvarets tjänstepliktsnämnd. Beslutav totalförsvarets tjänstepliktsnämnd får inte överklagas. Beslut i ärenden omomprövning av tillrättavisning får inte överklagas. Dennalag träder i kraft . ■Senaste lydelse 1989:277. ■* Senaste lydelse 1989:277. ti /91. 1 sami Nr 169 Utdragur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , ,, , , , , , , ,, Proposition om ett nytt prövningsförfarande vid ansökan omvapenfri tjänst Nugällande regler för vapenfri tjänst utformades i sina huvuddrag genom denändring i lagen (1966:413) om vapenfri tjänst (vapenfrilagen) som antogs avriksdagen (prop. 1977/78:159, FÖU28, rskr. somdessa regler gäUt har det riktats kritik mot de principer och den ordning somtillämpats vid prövningen av ansökningar om vapenfri tjänst. Mot den bakgrundentillkallade regeringen en särskild utredare med uppgift attutvärdera effekterna av lagändring (dir. 1989:14). I september 1990överlämnade utredningen sitt betänkande (SOU 1990:81) Vapenfriprövningenseffekter. Den14 beslutade (1990/91 :FöU4, rskr. 19) att regeringennärmare borde överväga och lämna förslag till om ett ändratförfarande vid ansökan om vapenfri tjänst. Riksdagensbeslut grundades på försvarsutskottets betänkande och uttalandet att dennuvarande prövningen borde ersättas med en annan ordning som lade ett störreansvar på den enskilde (1990/91:FÖU4). Den6 beslutade regeringen att det inom försvarsdepartementet skulletillsättas en arbetsgrupp med uppgift att utreda och lämna förslag till ettändrat prövningsförfarande i enlighet med beslut. I arbetsgruppen har ingått, förutom företrädare för försvarsdepartementet,företrädare för överbefälhavaren och vapenfristyrelsen. Arbetsgruppen har ifebruari 1991 överlämnat promemorian (Ds 1991:12) Ett nytt prövningsförfarandevid ansökan om vapenfri tjänst. Till protokollet i detta ärende bör fogasarbetsgruppens sammanfattning av sitt förslag som bilaga 1. Efterremiss har yttranden avgetts av ombudsmän, överbefälhavaren, chefenför armén, chefen för marinen, chefen för flygvapnet, försvaretscivilförvaltning, värnpliktsverket, överstyrelsen för civil beredskap, statensräddningsverk, vapenfristyrelsen, totalförsvarets tjänstepliktsnämnd,Vapenfria arbetsgruppen, och . Remissyttrandenafinns tillgängliga i lagstiftningsärendet (dnr Fo91/428/8) hosförsvarsdepartementet. Jag kommer i det följandeatt redogöra för mina överväganden och Prop. 1990/91: 169 förslag tilländrade regler i vapenfrilagen i fråga om prövningsförfarandet vid ansökan omvapenfri tjänst. Förslagen överenstämmer med promemorians förslag. Jagavser att i detta sammanhang även ta upp frågan om möjligheten för bolag attanordna utbildning av vapenfria tjänstepliktiga. Regeringenbeslutade att inhämta lagrådets yttrande över förslaget tilllag om ändring i lagen (1966:413) om vapenfri tjänst. Lagrådethar i sitt yttrande, som bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga2, lämnat förslaget utan erinran. Propositionens lagförslag överensstämmer meddet till lagrådet remitterade förslaget. Lagförslaget i lagrådsremissen harinte tagits med i propositionen. Detsvenska militära försvaret bygger på allmän värnplikt. Enligt 1 § värnpliktslagen(1941:967) är en svensk man värnpliktig från och med det kalenderår undervilket han fyller till och med det år under vilket han fyller . Skyldighetenatt fullgöra värnpliktstjänstgöring enligt värnpliktslagen är emellertid inteundantagslös. har vi i vårt land en lagstiftning som medger att densom hyser samvetsbetänkligheter mot sådan tjänstgöring i stället får fullgöravapenfri tjänst. Nugällande lagstiftning om vapenfri tjänst kom . Den föregicks av1964 års utredning rörande vapenfria tjänstepliktiga (SOU 1965:71). Genomen lagändring fick vapenfrilagens bestämmelser om förutsättningarna föratt få vapenfri tjänst och om prövningsförfarandet sin nuvarande lydelse. 1978års lagändring byggde på ett betänkande avgivet av vapenfriutredning (SOU1977:7) Rätten till vapenfri tjänst. Utredningen hade tiil uppgift att bl. a.undersöka lämpligheten och möjligheten av att precisera lagens formuleringar avförutsättningarna för vapenfri tjänst. 1977/78:159 om ändring i vapenfrilagen (FÖU28, rskr. 371)betonade dåvarande departementschefen vikten av att tydligt uttrycka de villkorsom måste uppfyllas för att kunna ge tillstånd till vapenfri tjänst. Enligtdepartementschefen krävdes att respekten för människolivet var så villkorslösatt den inte kunde förenas med den medborgerliga skyldigheten att med vapenfullgöra den allmänna värnplikten och försvara vårt samhälle. Enligt1 § vapenfrilagen skall det för tillstånd till vapenfri tjänst kunna antasatt bruk av vapen mot annan är så oförenligt med den värnpliktiges Prop.1990/91:169 allvarliga personliga övertygelse att han inte kommer att fullgöravärnplikten. Vadbeträffade prövningsförfarandet anförde departementschefen att tillstånd tillvapenfri tjänst inte skulle beviljas utan att det genom någon form av prövningkunde klarläggas att sökanden uppfyllde de uppställda kraven för sådan tjänst. Enansökan om vapenfri tjänst skulle enligt departementschefen vara skriftlig ochinnehålla de skäl som sökanden ville åberopa samt hans önskemål om slag avtjänstgöring. Sökanden borde vidare kallas till ett obligatoriskt samtal med ensärskild utredningsman. Departementschefenanförde vidare att man vid prövningen borde utgå från att en ansökan var allvariigtmenad. En sökande som på angivet sätt hade bekräftat sin ansökan borde därförenligt departementschefen beviljas vapenfri tjänst, om inte påtagliga skältalade mot detta. Som exempel på sådana skäl angavs uppenbart organiserademassansökningar eller att det av omständigheterna klart framgick att sökandenegentligen eftersträvade ett anstånd med värnpliktstjänstgöringen. Den närmareavvägningen i dessa fall borde enligt departementschefen ankomma påvapenfrinämnden. Avslutningsvis framhöll departementschefen att de föreslagnaförändringarna särskilt i fråga om prövningsförfarandet var betydande och att tillämpningenoch verkningarna av förslagen måste noga följas så att alla som var berättigadetill vapenfri tjänst skulle få sådan som den allmänna värnpliktenupprätthölls. Departementschefenframhöll även (prop. s. 156 f) att avsikten var att en prövning av en ansökanskulle ske men att sökandens bevisbörda för att styrka den övertygelse hanhävdade inte borde vara tung. Enligt departementschefen låg det i sakens naturatt man, när det det gällde att bedöma en sä djup personlig fråga som någonsinställning till bruk av vapen mot andra människor, i allmänhet var hänvisad tillatt bygga på vad den enskilde själv uppgav. (FöU 1977/78:28) godtog den ordning för prövning av ansökningar om vapenfritjänst som departementschefen hade angett. Utskottet anförde att den föreslagnaordningen innebar att prövningsförfarandet förenklades så långt detta varmöjligt utan att man avstod från ett underlag för vapenfrinämndens prövning. Utskottet(s. 17) ansåg vidare det angeläget att framhålla att det ankom på sökanden attge ett underlag för det antagande som förutsätts för tillstånd till vapenfritjänst. Någon bevisning i vedertagen mening var det emellertid inte fråga om.Enligt utskottet gällde det snarare att finna fog för antagande att den sökandehade ett eget, varaktigt engagemang i fråga om bruk av vapen mot annan tillförsvar av vårt samhälle enligt värnplikten. Utskottet påpekade attövertygelsen måste framstå som mera förankrad i sökandens person än deninställning till vapenbruk som värnpliktiga i allmänhet omfattar. Ärendenom vapenfri tjänst handläggs fr.o.m. av den då nyinrättade myndigheten vapenfristyrelsen som tog över pröv ningen av dessa ärenden från vapenfrinämnden. I samband därmed blev 6 totalförsvaretstjänstepliktsnämnd, som inrättades , besvärsin- Prop. 1990/91:169stans i fråga om beslut om tillstånd till vapenfri tjänst. Försvarsutskottethar i sitt betänkande 1990/91:FÖU4 behandlat fyra motioner om vapenfri tjänst.I dessa föreslås en översyn av vapenfrilagen. Motionerna inriktas på att detnuvarande prövningsförfarandet i samband med ansökan om vapenfri tjänst skallavskaffas eller ändras. Imotion I989/90:FÖ713 sägs följande. Kritiken mot det nuvarandeprövningsförfarandet gäller dels svårigheten att från fall till fall göra en konsekventbedömning av en ansökans överensstämmelse med lagens villkor, dels attförfarandet särskilt gynnar dem som har lättast att "tala för sig".En viktig anmärkning är också att den vapenfrisökande till utredaren kanöverlåta ansvaret för dokumenteringen av sin uppfattning. Trots att frågornaställs till och att svaren lämnas av den värnpliktige uppfattar han lätt sinroll som passiv. Det är utredaren som tolkar hans uppfattning och känslor. Ettalternativt prövningsförfarande har tidigare aktualiserats där huvuddokumenteti ansökan om vapenfri tjänst är en skriftlig förklaring från den värnpliktige.Förklaringen skall vara tydlig i fråga om lagens centrala punkter och klartredovisa att ansökningen bygger på en allvariig personlig övertygelse.Förklaringen skall ges in efter ett obligatoriskt samtal där den värnpliktigeinformeras om syftet med allmän värnplikt, lagens villkor för vapenfri tjänst,tjänstgöringsalternativen m. m. En målsättning med prövningsförfarandet börvara att huvudansvaret för ställningstagandet vilar på den värnpliktige ochinte på en utredare. Försvarsutskottetkonstaterar i betänkandet att utskottet tidigare behandlat ett flertalmotioner om att avskaffa prövningsförfarandet, vilka på förslag av utskottet avslagitsav . Frågan övervägdes senast i anslutning till behandlingen av ettregeringsförslag om vissa ändringar av vapenfrilagen (prop. 1987/88:81, FöU 8).Utskottet framhöll därvid att det var angeläget att en utvärdering avprövningsförfarandet kom till stånd. Som nämnts har dennaöversyn nu slutförts (se SOU 1990:81). Iutskottsbetänkandet noteras att kritiken mot gällande prövningsförfarande harvuxit, såväl från värnpliktiga som från organisationer. Enligt utskottet harpåpekanden gjorts främst beträffande det orättvisa i systemet genom att det gerverbalt begåvade bättre förutsättningar än andra att få sina ansökningarbeviljade. Utskottet anför också att det hävdas att en del sökande kan upplevaprövningen som kränkande. Utskottet uttalar sin förståelse för att den nutillämpade ordningen kan uppfattas på angivet sätt och konstaterar attutskottet är berett att frångå sin tidigare restriktiva inställning till attavskaffa det nuvarande prövningsförfarandet. Enligt utskottet bör den nuvarandeprövningen ersättas med en annan ordning som lägger ett större ansvar på denenskilde. I betänkandet sägs att en möjlighet därvid kan vara att införa ettsystem med en skriftlig försäkran, som föreslås i motion 1989:90:FÖ7I3, men attdet även kan finnas andra lösningar. Mittförslag: Till grund för prövningen av en ansökan om vapenfri tjänst skall liggaen skriftlig försäkran från den värnpliktige att han har en allvarlig personligövertygelse rörande bruket av vapen mot annan som är oförenlig medvärnpliktstjänstgöringen. Omansökningen görs efter inskrivningsprövningen och innehålleren sådan försäkran som nämnts, skall ansökningen bifallas utan ytteriigareutredning om det inte finns särskilda skäl att närmare pröva sökandensinställning till bruk av vapen. Enansökan som görs skall innehålla en redogörelse för denärmare förhållanden som sökanden vill åberopa till stöd för att han bör fågöra vapenfri tjänst. Enansökan får inte avslås utan att sökanden getts tillfälle att lämna muntligauppgifter i ärendet. Promemoriansförslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Remissinstanserna har inte något att erinra mot förslaget om attprövningsförfarandet förenklas. Överbefälhavaren betonar dock att vapenfritjänst skall vara ett undantag från den allmänna värnplikten. Ett beslut omtillstånd tiU vapenfri tjänst, som enbart grundats på en försäkran, innebär irealiteten inte ett undantag från den allmänna värnplikten. Vapenfri tjänstkommer att framstå som ett alternativ till värnpliktstjänstgöringen. Detta kanenligt överbefälhavaren innebära brist på värnpliktigt befäl då denvapenfria tjänsten kan framstå som mer tilltalande. Överbefälhavaren anserdärför att det förfarande som föreslås för den som söker vapenfri tjänst senareän efter inskrivningsprövningen, skall gälla samtliga sökandeoavsett tidpunkt för ansökan, dvs. att försäkran skall kompletteras med enskriftlig redogörelse. Överbefälhavaren vill också peka på att arbetsgruppen imycket ringa omfattning behandlat vapenfrifrågan i samband med kris och krig.Hur vapenfriansökningar skall behandlas i krig bör enligt överbefälhavaren närmarepenetreras. Chefenför armén, chefen för marinen och chefen för flygvapnet framför liknandesynpunkter som överbefälhavaren. Chefen för armén tillägger att helavapenfrisystemet bör ses över i ett sammanhang. Detta innebär attprövningsförfarandet måste kopplas ihop med utbildningens längd. Chefen förarmén anser därför att förändringar i vapenfrisystemet bör samordnas medarbetet med ny värnpliktslag och inte träda i kraft förrän den . Värnpliklsverkel,överstyrelsen för civilberedskap och anför sammauppfattning som överbefälhavaren i frågan. Vapenfristyrelsen,som i allt väsentligt godtar promemorians förslag, framhåller att styrelseninte ser sambandet med tidsgränsen . Här bör i stället övervägas omkravet på en redogörelse för skälen för ansökan kan kopplas till frågan om densökande har fått inkallelseorder ellerinte vid tiden för ansökan. Har en inkallelseorder mottagits, bör krav Prop.1990/91:169 ställas på att den sökande utvecklar sina skäl. , totalförsvarets tjänstepliktsnämnd, S.CO och Broderskapsrörelsenhar inte haft något att erinra mot förslaget i denna del. Vapenfriaarbetsgruppen framhåller att gruppen drivit kravet på ettavskaffande av prövningsförfarandet till vapenfri tjänst och anser att promemorianhar en alltför snäv utgångspunkt genom att behålla prövningsförfarandet. sökande kommer även i fortsättningen att få avslag och därefter totalvägra.Detta innebär att personer kommer att dömas till böter eller fängelse på grundav sina samvetsbetänkligheter. Detta innebär ytterligare brott mot FN-resolutionen1989/59. Vid ett eventueUt genomförande av förslaget med direktrekrytering avvärnpliktiga till det civila försvaret kommer en absurd situation att uppståom man behåller prövningsförfarandet. Sådana problem kan åtgärdas om prövningsförfarandetavskaffas. Vapenfria arbetsgruppen framhåller också bl. a. att samma regler börgälla för alla sökande oavsett man lämnar in ansökan. Denförsäkran som föreslås är tillräcklig för att bevisa sökandens övertygelse motvapenbruk och bör räcka för att man skall få vapenfri tjänst. Trots de bristersom finns i promemorieförslaget innebär det för de vapenfrisökande självklartett steg i rätt riktning. Skälenfiir mitt förslag: Undervissa i lag angivna förutsättningar skall värnpliktstjänstgöring kunna bytasmot vapenfri tjänst. Någon frihet att välja mellan tjänstgöring som värnpliktigoch vapenfri föreligger emellertid inte. Den särskilda lagstiftningen tillförmån för dem som av personlig övertygelse inte kan bruka vapen mot annan förförsvaret av sitt land är ett undantag från principen om allmän värnplikt.Undantaget har sin grund i samhällets respekt för individens åsiktsfrihet (se bl.a.prop. 1977/78:159 s. 105). Detligger i sakens natur att de två principerna, den ena om allmän värnplikt somgrund för ett militärt försvar och den andra om respekt för den enskildessjälvbestämmande och integritet i fråga om att använda vapen mot annan, står ikonflikt med varandra. Densvenska lagstiftningen om vapenfri tjänst kan sägas utgöra en kompromiss sominnebär att hänsyn kan tas till medborgarnas åsiktsfrihet och integritetsamtidigt som det militära försvarets personalförsörjning säkerställs. Vapenfrilagstiftningenhar setts över . Översynerna har avsett såvälförutsättningarna för tillstånd till vapenfri tjänst som prövningsförfarandet. Dennu aktuella översynen, som initierats av försvarsutskott (1990/91:FÖU4),tar enbart sikte på prövningsförfarandet. Dagens förfarande bör enligtutskottet ersättas med en annan ordning som lägger ett större ansvar på denenskilde (FöU s. 4). Möjligheten att få ett tillstånd till vapenfri tjänst ärenligt utskottet fortfarande att se som ett undantag i ett system där grunden utgörsav den allmänna värnplikten och där huvudre- Prop. 1990/91:169 geln är att envärnpliktig skall tjänstgöra inom det militära försvaret. För att envärnpliktig skaU undantas från tjänstgöring.med .vapen inom det militäraförsvaret måste han uppfylla vissa krav vad gäller inställningen till attanvända vapen. Den värnpliktiges motvilja mot bruk av vapen mot annan skall hasin grund i eri allvarlig personlig övertygelse. Detta kommer för närvarandetill uttryck i 1 § vapenfrilagen som säger att det skall kunna antas att brukav vapen mot annan är så oförenligt med den värnpliktiges allvarliga personligaövertygelse att han inte kommer att fullgöra värnplikten. Dennu föreliggande reformen omfattar således inte förutsättningarna för vapenfritjänst. De krav som vapenfrilagen ställer upp i fråga om den värnpliktigesinställning till bruk av vapen mot annan ligger aUtså fast. På sätt somframhållits i andra sammanhang (prop. 1966:107 s. 46 och prop. 1977/78:159 s.105 f) är det emellertid - inte minst för den enskilde medborgaren av störstavikt att tydligt uttrycka de villkor som måste uppfyllas för att ett tillstånd tillvapenfri tjänst skall ges. Att i lagtexten klart uttrycka dessa villkor ärsärskilt viktigt i ett prövningssystem som i högre grad än det nuvarande läggeransvaret för prövningsunderlaget på den enskilde. Jag återkommer senare i dettaavsnitt till frågan om utformningen av vapenfrilagens grundläggandebestämmelse om förutsättningarna för vapenfri tjänst. Ettsystem som - i enlighet med nu uttalade önskemål -innebär att ettstörre ansvar läggs på den enskilde vad gäller förutsättningarna för vapenfritjänst måste bygga på en tiUtro till sökandens uppgifter. Självfallet måste detdock skapas rimliga garantier mot.ett missbruk av systemet. Avbetydelse när det gäller att bedöma riskerna för missbruk torde vara framförallt tidpunkten för en ansökan om vapenfri tjänst. En värnpliktig kan förnärvarande söka vapenfri tjänst när som helst till dess han lämnarvärnpliktsåldern. Ansökningar om vapenfri tjänst ges därför in inte bara i sambandmed inskrivning utan också inför inryckning till grundutbildning ellerrepetitionsutbildning eller under pågående tjänstgöring av olika slag.