prop · GE03154 · 1990-12-31 00:00:00 — aktuellatillståndsprövningarna skall vara enhetliga på så sätt. att försäkringsbolagsförvärv på motsvarande sätt som bankers prövas av regeringen vid principielllbetydelsefulla eller viktiga förvärv. Som redan framgått delar jag denuppfattningen. En motsvarande reglering bör därför införas iförsäkringsrörelselagen. Bankinspeklionen haranfört atl sekretessfrågor med anknyining till nu aktuella koncerner börbehandlas i detta sammanhang. En sekretessbestämmelse till skydd för enskildasförhållanden finns i BRL men inte i FRL. I samband med tillkomsten av FRL ansågföredraganden att frågan om sekreless behövde övervägas ytterligare och därförfick lösas i ett annat sammanhang (prop. 1981/82:180 s. 203). Enligt min meningbör frågor avseende sekretess inom finansiella koncerner utredas närmare. Jagavser atl återkomma lill regeringen i frågan. Jag är alltså inte nu beredd attföreslå några sekretessbestämmelser. Mitt förslag:Möjlighet öppnas för ulländska finansieringsföretag atl driva verksamhet frånfilial här i landet. För verksamheten skall tiUstånd enligt lagen (1988:606) omfinansbolag fordras. Departementspromemoriansförslag: Möjlighet bör öppnas för ulländska förelag all drivafinansieringsverksamhet här i landet i samband med att KMKs förslag till nykapitalmarknadslag som omfallar bl. a. de nuvarande finansbolagen ochkredilaktiebolagen prövas. Remissinstansernaär i allt väsentligt positiva lill arbetsgruppens förslag. RSV anser emeUertidatt frågan bör anslå lills vissa skattefrågor lösts. Skälen for mitt förslag:Det lidigare förbudet för utlänningar att förvärva aktier i svenskafinansbolag upphävdes (prop. 1989/90:116, NU38, rskr. 351,SFS 1990:830). är det möjligt för ulländska förelag alt etablera sigi genom dotterbolag. öppnades möjlighet för utländska bankeratt etablera filialer i.Sverige. För dessa filialer skall BRLs regler gälla itillämpliga delar. På motsvarande sätt har i lagen (1990:1114) omvärdepappersfonder ulländska fondföretag fått möjlighet att efter regeringenseller efter bemyndigande av regeringen bankinspektionens tillstånd bedrivafondverksamhet här i landel om verksamheten väsentligen uppfyller de krav somuppställs i lagen. Vidare föreslås enligt den beslutade prop.1990/91:142 om handel och tjänster på värdepappersmarknaden, m. m. atlulländska värdepappersföretag skall få möjlighet att etablera filial här eftertillstånd från bankinspektionen. De skäl som framförts fördenna ordning är bl.a. en anpassning till de regler som gäfler inom EG. Sammaskäl har till rätt stor del gillighet även beträffande andra ulländskafinansiella förelags möjligheter atl etablera filialer i . Oavsetträckvidden av EGs direktiv om kreditinstitut, somjag återkommer tilllängre fram, har ett starkt intresse av att så Prop. 1990/91:154 långldet är möjligt della i del europeiska och globala samarbetet för alt möjliggöraen finansmarknad som så lite som möjligt präglas av restriktioner, nationellasärregler och tjänslehandelsbegränsande hinder. Med liden torde utländskaföretags etablering i lämna etl värdefullt bidrag till konkurrensen påden svenska kreditmarknaden. Några skäl som talar mot alt utländskafinansieringsföretag får möjlighet atl driva verksamhet från filial i enligt min mening inte, givelvis under förutsättning av att de i alltväsentligt uppfyller de kvalitetskrav som gäller för svenska företag. ISverige drivs finansieringsverksamhet som inle är bankverksamhet av huvudsakligen finansbolag, kreditaktiebolag och hypoteksinstitut. f/wflns/jo/flär aktiebolag som fått bankinspektionens tillstånd att drivafinansieringsverksamhet. Med finansieringsverksamhet avses enligt 1 § andrastyckel lagen (1988:606) om finansbolag näringsverksamhet som har till ändamålall lämna eller slälla garanti för kredit, förmedla kredit till konsumentereller medverka till finansiering genom atl förvärva fordringar eller upplåtalös egendom till nyttjande. Kreditaktiebolag är enligt 1 § lagen (1963:76) omkredilakliebolag bolag som har lill ändamål att driva lånerörelse och atl genomutgivande av obligalioner eller andra för den allmänna rörelsen avseddaförskrivningar upplåna för verksamhelen erforderliga medel men i vilkasverksamhel bankrörelse inle ingår. Etl kreditaktiebolags bolagsordning skallgodkännas av regeringen. Hypoteksinslitulio-nerna (Sverigesstadshypotekskassa med stadshypoteksföre-ningar, allmänna hypoteksbankmed landshypoleksföreningar samt ) har sinverksamhel reglerad i särskilda, för instituten specifika lagar. I likhet medkredilaktiebolagen finansierar hypoteksinstitutionerna sin verksamhet medupplåning genom obligalioner och andra löpande fordringsbevis. Jaghar i avsnitl 3.4.1 hänvisat till innehållet i EGs andra banksamord ningsdirektiv. Denna allmänl använda beteckning pä direktivet är egentli gen missvisande, eftersom del är tillämpligt på en vidare kategori av kreditinstitut. Ett "kreditinstitut" definieras i direktivet som eUförelag vars verksamhet beslår i att från allmänheten ta emot insättningar eller andra återbetalbara medel och att bevilja kredit för egen räkning. Finansi eringen av verksamhelen kan ske genom inlåning på räkning eller genom upplåning via l.ex. Av de svenska finansiella instituten pa ssar inle bara bankerna in under EG-definitionen, ulan även mellanhand- sinstiluten, dvs. kredilaktiebolagen och hypoteksinstitutionerna. Så länge finansbolagen inte har möjlighet att låna upp medel genom emission av löpande fordringsbevis, kan de inte självklart klassificeras som kreditinsti tut i EGs mening. Annoriunda blir förhållandet öm finansbolagen, så som jag föreslår i det följande, får räll alt ge ul obligalioner och andra liknande Ibrdringsbevis avsedda för allmän omsättning. För den händelse det andra banksamordningsdirektivels regler senare blir tillämpliga för del, kommer finansbolagen i egenskap av "kreditinstitut" alt med stöd avsin auktorisation i fritt kunna etablera filialer i andra länder för vilka direktivet gäller. Tillsynen över sådana filialer skall i princip ulövas av 80 Bankinspektionens befattning med de ut- Prop. 1990/91:154 ländskafilialer som etableras i kommer i stort sett att inskränka sig till enkontroll av att hemlandsauktorisationen är i sin ordning innanfilialverksamheten inleds. I avvaktan på en svensk anslutning till en ordningmed en enda auktorisation och hemlandstillsyn bör emellertid enligt min meningett tillståndsförfarande tillämpas. lillståndsförfarande kommer för övrigtunder alla förhållanden att behövas för företag från länder, sorri saknartillfredsställande regler om auktorisation och tillsyn. Finansbolagslagensdefinition av begreppet finansieringsverksamhet har en sådan räckvidd atl denomfattar även den verksamhet som bedrivs inom kreditaktiebolagen ochhypoteksinstitutionerna och för den delen även stora delar av bankernasverksamhet. Skälet till atl finansieringsverksamhet som utövas av sådanakreditinstitut inle är tillslåndspliktig enligt finansbolagslagen är givetvisatt instituten redan omfattas av tillsyn, enligt särskild lagstiftning. Enuttrycklig undantagsbestämmelse med sådanl innehåll finns också intagen ifinansbolagslagen (3 § sista styckel). Eftersomfinansbolagslagens auktorisalionsregler är avsedda all fånga upp sådanfinansieringsverksamhet som i och för sig motiverar offentlig tillsyn men sominle är föremål för auktorisation enligt annan finansiell lagstiftning, är detnaturligt att låla finansbolagslagens definition på finansieringsverksamhetbli bestämmande för i vilka fall ulländska institut skall kunna fåfilialtillstånd. Del blir då av mindre intresse i vilken rättslig form delutländska företagel verkar, huruvida det tillslåndssökande institutet kanidentifieras enligt svenska normer som t.ex. finansbolag, hypoteksinstituteller kreditaktiebolag. För filialtillstånd blir del en lillräcklig ochnödvändig förutsättning att företaget i sitt hemland ägnar sig åt finansieringsverksamheti den mening som finansbolagslagen ger begreppet. Lagtekniskt kan de ulländskafilialerna också lämpligen inordnas under finansbolagslagens regler, oavsellom liknande svenskbildade institut skulle ha kunnat betecknas somkreditaktiebolag eller hypoteksinstitut. Några ändringar ikreditaktiebolagslagen eller hypotekslagarna behövs alltså inte. Detta ärfördelaktigt också av det skälet att lagarna är föremål för översyn. KMK harföreslagil att kredilaktiebolagen skall utmönstras som särskild företagsformoch hypoteksutredningen har i etl betänkande (SOU 1989:103) lagt fram förslagom hypotekslagarnas upphävande. Dessa frågor är föremål föröverväganden inom . Beträffande kredilaktiebolagen ochfinansbolagen utgör KMKs förslag om en gemensam lag en av utgångspunkterna förarbetet. Engrundläggande förutsättning för filialtillstånd enligt finansbolagslagen börvara att det utländska företaget i sill hemland lyder under verksamhelsreglerlikvärdiga dem som gäller för svenska finansbolag. Del ulländska företagelmåste också stå under tillsyn i sitt hemland av vederbörlig myndighel.Filialetablering förutsäller också alt bankinspektionen skall ha möjlighet atlsamarbeta med tillsynsmyndighelen i förelagels hemland. Vidare erfordrasgivelvis alt hemlandet har belryggande kapilalläckningsregler. Ilikhel med vad som gäller för bl.a. banker bör etl tillstånd avse rätten att öppna filial verksamhet. Om det sker vid ett eller flera kontor bör inte 81 6 1990/91. spela någon roll. Det börinte heller finnas något hinder mot alt ett utländskt företag driver verksamhetsåväl genom dotterbolag som via filial. Verksamheterna måste.emellertid varaklart åtskilda. Förutom finansbolagslagenkommer också reglerna i lagen (1968:555) om rätt för utlänning ochutländsktfdrelag att idka näring här i riket att bli tillämpliga på filialertill utländska finansieringsföretag, bl.a. rörande filialens ledning. RSV tog i samband medremissbehandlingen av departementspromemorian upp frågan om detbeskatlningsmässigt behövs utförligare reglering när del gäller utländskafilialer i . 1989/90:116 om ägande i banker och andrakreditinstitut, m. m., ansågs att det inte fanns tillräckliga skäl att föreslånågon ändring av skattelagstiftningen, se s 74 f. Jag gör samma bedömning . 3.6.2Förvärv av organisationsaktier m. m. Mitt förslag:Finansbolags förvärv av organisalionsaktier samt etablering av filial iullandel skall kräva bankinspektionens tillstånd. KMKs förslag: Tillståndskall krävas för bl.a. förvärv av aktie eller andel i förelag. Departementspromemoriansförslag: Svenska finansinstituts etablering utomlands genom dotterbolag ellerfilial skall kräva tillstånd. Remissinstanserna:Remissinstanserna är över lag positiva lill förslagen. Skälen for mitt furslag:Som framgår i avsnirt 3.6.3 avser jag att senare lägga fram förslag till nylagstiftning för bl. a. finansbolag. Därvid kommer frågan om verksamhelsreglerför finansbolag atl behandlas. Vidare kommer, somjag nämnl (avsnitt3.5.6), frågan om lillsyn över holdingbolag i finansiella koncerner altbehandlas. Somjag tidigare nämnl(avsnitt 3.6.1) kommer etl sannolikt att medföra att EGs ordning medhemlandsauklorisation och hemlandstillsyn blir gällande för del. Iandra banksamordningsdirektivet föreskrivs aU eU kreditinstitut - vartill desvenska finansbolagen kommer att räknas - skall anmäla till hemlandetstillsynsmyndighet all man ämnar etablera en filial ulomlands. Tillsynsmyndighetenskall i sin tur inom viss lid underrätta värdlandels vederböriiga myndighet ometableringen. kan emellertid med hänsyn tillfinansbolagels finansiella siluation och administrativa struktur vägra aU lämnaen sådan underrättelse. Detta innebär aU bankinspeklionen kommer alt göra enprövning av ett svenskl finansbolags ullandsetablering. Del finns emellertid fleraskäl som talar för att redan nu införa en ordning varigenom etl finansbolagsetablering utomlands prövas. Det är nämligen otillfredsställande alt som förnärvarande, bankinspeklionen har möjlighet all ingripa endast om etableringenter sig så olämplig att den aktualiserar en återkallelse av finansbolagetstillstånd att driva verksamhel över huvud taget. Del är angelägel attbankinspektionen har en klar bild av ettfinansbolags engagemang och verksamhet, dels för atl möjliggöra en effektivtillsyn, dels för alt minska riskerna för att allmänna intressen skadas avolämpliga engagemang. Vad gäller etableringutomlands genom filial bör del för tillstånd tills vidare krävas att det i detland där etableringen sker utövas en tillfredsställande tillsyn överföretaget. En annan förutsättning bör vara alt det kan etableras ell fungerandeinformationsutbyte mellan bankinspektionen och tillsynsmyndigheten ivärdlandet. Visar det sig atl bolagel inte sköter verksamheten utomlands på ettgodtagbart sätt bör bankinspektionen kunna återkalla filiallillståndel. Det kan förutses att deregler som införs kommer att behöva justeras efter ikraftträdandet av ettEES-avtal. Däremot kommer med all sannolikhet regler av det slag jag nuföreslår alt även därefter behövas vad gäller elableringar i länder som saknartillfredsställande regler om auktorisation och tillsyn. Delvis samma skäl gör siggällande för atl införa elt krav på bankinspektionens tillstånd för ettfinansbolag att över huvud taget förvärva organisationsaktier. Etl finansbolagkan nu föra över finansbolagsnära verksamhel till ett bolag som inle stär undertillsyn. Hittillsvarande erfarenheler gör det angeläget att tillskapa en reellprövningsmöjlighet för bankinspeklionen. Inte minst är det viktigt att ettfinansbolags organisationsförvärv av försäkringsbolag blir föremål förprövning. Den möjlighet för finansbolag att ge ut obligationer som föresläs iavsnitt 3.6.3 motiverar också en förstärkning av tillsynen. Mitt förslag:Finansbolagen får rätl att ge ut obligalioner och andra fordringsbevis som äravsedda för allmän omsättning. KMK föreslår att bl.a.lagen (1988:606) om finansbolag och lagen (1963:76) om kreditaktiebolag skallersättas av en ny lag, kapitalmarknadslagen, och att de bolag vilkasverksamhet regleras av den lagen skall ha rätt alt ge ul obligationer. Remissinstanserna ärhuvudsakligen positiva till förslagel. Bankinspeklionen uttalar dock att enöppning av obligationsmarknaden för nya emittenler bör ske med försiktighet.Kammarrällen i Göleborg uttalar viss oro för att bankerna kommer att utsättasför skadlig konkurrens. efterlyser regler avkonsumenlskyddskaraklär och Stadshypolekskassan förespråkar viss kontroll avobligationsulgiv-ningen. , motsättersig all t. ex. finansbolag med riskfylld utlåning får möjlighet alt utanbegränsningar ge ut långfristiga obligationer. intar sammahållning som . hävdar att bolagsom koncentrerar sin verksamhet till för samhället angelägna finansieringsverksamheterbör erhålla speciella rättigheter i utbyte mot alt de uppfyller vissa krav. Skälen för mitt förslag:Kreditaktiebolag har enligt 1 § kreditaktiebo- Prop. 1990/91:154 lagslagen rätlatt ge ut obligalioner. En motsvarande bestämmelse finns inle förfinansbolagen. Dessa finansierar i stället sin verksamhet på penningmarknadengenom att ge ul enkla skuldebrev med kort löplid i form avfinansbolagsreverser, marknadsbevis och finansväxlar eller genom att utnyttjacheckräkningskredil hos bank. Delta för med sig atl finansbolagen måslefinansiera såväl kort som lång utlåning med kortfristig upplåning.Obligationsmarknaden har förbehållits kreditaktiebolagen eftersom dessa ärspecialiserade på långfristig kreditgivning. Enbärande tanke bakom den pågående översynen av lagsliflningen för de finansiellamarknaderna är att de olika grupperna av institut i ökad utsträckning skallkunna konkurrera med varandra på sä likartade villkor som möjligt. att den strikta uppdelning på kort- resp. långfristig finansiering som päolika sätt föreligger i lag och praxis bör mjukas upp eller avskaffas. Det varen av utgångspunkterna för KMKs arbete. Ändringar på detta område framslårockså som en följdriktig anpassning till den faktiska utvecklingen med merobestämda gränser mellan kort och lång marknad. Jag har lidigare (avsnitt3.4.4) redogjort för mitl förslag att ta bort reglerna om lids- ochbeloppsbegränsningar vad gäller en banks rätt till obligationsutgivning. 1990/91:142 om handel och tjänster på värdepappersmarknaden, m. m.föreslås alt förbudet för fondkommissionsbolag all la upp lån för verksamhetengenom atl ge ul obligalioner, föriagslån eller andra förskrivningar som äravsedda för den allmänna rörelsen upphävs. Det förtjänar att påpekas att,eftersom del inte finns något allmänt förbud mot att emittera obligationer,t.ex. ett industriföretag är oförhindrat atl finansiera sin verksamhet på dettasätt. Motdenna bakgrund är därför frågan närmast om finansbolagen redan nu bör fä rättatt ge ut obligalioner eller om della bör genomföras i samband med dengemensamma lagstiftning för de nuvarande finansbolagen och kreditaktiebolagensom jag anmält i del föregående (avsnitt 3.6.1). Fleraskäl talar enligt min mening för atl redan nu ge finansbolagen tillgång lill enbredare upplåningsmarknad. Det framslår som rimligl alt finansbolag, banker ochvärdepappersbolag får tillgång till obligationsmarknaden på samma villkor frånsamma tidpunkt. I den pågående strukturanpassningen kan det också vara avvärde alt nya spelregler klargörs i etl så tidigt skede som möjligt. Vidare kandet inle uteslutas att de ansträngda förhållandena på kreditmarknaden ävenframöver kan leda till onödiga blockeringar av verksamheten om inle finansbolagenhar lillgång till långfristig finansiering. En sådan möjlighet leder också tillaU finansbolagen kan anpassa villkoren för upp- och utlåning på etl merändamålsenligl sätt. Finansbolagen kan i förhållande lill kreditinstitut medandra finansieringsmöjligheter sägas befinna sig i en ogynnsamkonkurrenssituation. I sin tur kan detta leda lill ur allmän synpunkl oönskade,deslabiliserande effekter på kreditmarknaden. Marknadensförtroende för ell bolags soliditet och betalningsförmåga är och bör vara avgörande för finansieringsmöjligheterna. Obligationsmark nadens funktion bygger i själva verkei på all ett betydande förtroende för 84 aktörerna måste finnas.Det finns skäl att anta inte minst mot bakgrund av händelserna på finansmarknadenunder alt ett finansbolags ekonomi kommer att bli föremål för engenomgripande analys i samband med ett emissionsförfarande. Detta kommer atllämna nyttiga bidrag till en sund ulveckling på finansmarknaden. Finansbolag bör därför, påsätt som gäller för kredilakliebolag och som enligt regeringens förslagskall gälla även för värdepappersbolag, få rätt att ge ut obligationer. KMKs förslag om gemensamlagstiftning för finansbolag och kredilakliebolag övervägs, somjag tidigare nämnt,inom . 1 avvaktan på ställningstagandet på della område bördock gränsdragningen mellan de två slagen av kreditinstitut i annat avseende änrätten att ge ut fordringsbevis avsedda för allmän omsättning upprätthållas.Institut som bedriver finansieringsverksamhet med företrädesvis blandadinriktning och varierande säkerheter bör sålunda endast få arbeta somfinansbolag. Det kan erinras om alt finansbolag i motsats till kreditaktiebolagf n. är föremål för kassakrav. För godkännande av nya bolag enligtkreditaktiebolagslagen är del bl. a. av detta skäl angeläget att etl sådanlbolags verksamhel företrädesvis avser finansiering av standardiserad natur ochatl denna verksamhetsinriktning framgår av bolagsordningen. Mitt förslag:Bestämmelsen om straff för den som obehörigen driver finansieringsverksamhetutmönstras och ersätts med ett vitesförfarande. KMK anser altstraffbestämmelser erfordras. Kommittén föreslår bl.a. alt det i den avkommittén föreslagna kapitalmarknadslagen skall tas in en bestämmelse somstadgar böter eller fängelse för den som utan tillstånd uppsåtligen driverlillståndpliktig verksamhet. Remissinstanserna: Fåremissinstanser yttrar sig särskill i frågan. Bankinspektionen delar ihuvudsak KMKs synsätt. Försäkringsinspekiionen liksom riksåklagaren förespråkardäremot atl straffbestämmelserna ulgår och ersätts av etl vitesförfarande.Riksåklagaren menar att andra sank-tionsformer än siraff är effektivare, allrahelst som bankinspektionens tillsyn ger goda möjligheter till snabba ocheffektiva tillrättalägganden av missförhållanden. Skälen för mitt förslag:Enligt 27 § lagen (1988:606) om finansbolag skall den som drivertillslåndspliktig finansieringsverksamhet ulan tillstånd dömas till bötereller fängelse i högst . Straffsanktionen inflöt i lagstiftningen isamband med att kravet på auktorisation för finansbolag infördes. Bestämmelsenutformades efter förebild från BRL. Som framgått tidigare(avsnitt 3.4.1) förslår jag alt den nuvarande regeln om straff för den somdriver bankrörelse utan tillstånd skall ersättas med en möjlighet förbankinspektionen atl vid vite förelägga den som ulan tillstånd driverinlåningsverksamhet att upphöra med verksamhelen. 1990/91; 154len för det förslaget gör sig gällande också när det gäller ingripanden mol densom utan tillständ driver sådan verksamhet som omfattas av finansbolagslagen.Jag föreslår alltså att nuvarande straffregel i finansbolagslagen byts ut motregler om ett vitesförfarande. 3.7 Övertagande av del av en central föreningsbanksrörelse () har i en framställning till finansdepartementetden hemställt om bl.a. ändring i 10 kap. 8§ föreningsbankslagen(1987:620) för att göra det möjligt för en lokal föreningsbank att ta över delav en central föreningsbanks rörelse. Ändringen föranleds av ett inomföreningsbanksrörelsen fattat principbeslut att de nuvarande tolv centralaföreningsbankerna skall sammanföras till en enda riksomfattande centralföreningsbank. Till stöd för sin framställning har SFF anfört bl. a. följande. Avde tolv centrala föreningsbankerna har elva en enhetlig organisationsformbestående av central föreningsbank med anslutna lokala föreningsbanker. Tillde senare är de enskilda medlemmarna anslutna. I en av de centrala bankerna,Mälarprovinsernas Föreningsbank (MÄL), tillämpas med stöd av lagstiftningensedan 1960-talet en annan organisationsmodell, s k tvåledsorganisation. Dennaorganisationsform kännetecknas av att lokala föreningsbanker saknas, vilketinnebär att medlemmarna är anslutna direkt lill den centrala banken. Enförutsättning för att den nya banken skall bli rationell är att den får enenhetlig rnedlemsslruktur. Detta blir inte fallel om MÄL i oförändrat skickskulle ingå i fusionen. Man skulle då få en medlemskader bestående av ca 350lokala banker, härrörande frän de elva centrala bankerna som har en likartadorganisation saml ca 58000 enskilda medlemmar som är direktanslutna tillMÄL, ett förhållande som givetvis inte är tillfredsställande. Föratt uppnå formell likställighet med övriga centrala banker krävs att man inomMÄLs verksamhetsområde bildar en eller flera lokala föreningsbanker. Tilldenna eller dessa överföres de tillgångar, skulder och delar av fonderna somskall eller bör tillkomma lokal föreningsbank. Likaledes skall givetvis även deenskilda medlemmarna i MÄLs centrala föreningsbank överföras till vederböriiglokal bank. Detlagrum som i detta sammanhang är aktuellt är 10 kap 8§ FBL, Övertagande av delav annan föreningsbanks rörelse. Imotsats lill vad som gäller vid fusion enligt 1 och 2 §§ reglerar inte 8 §frågan om överförande av medlemskapen till den överlagande banken. Detta får närmastses som ell förbiseende vid lagens tillkomst. Kravet på medlemskap för personsom önskar erhålla kredit har alltid varit en central princip inomjordbrukskasse-föreningsbanksrörelsen. Lagsladgandet härom är visserligennumera avskaffat men kravet kvarstår ändå fullt ul genom stadgebestämmelse. Idet aktuella fallel gäller det alltså aU överföra ca 58000 medlemmar i central föreningsbank till en eller flera lokala banker. Att införskaffa nya 86 inträdesansökningar frånalla dessa medlemmar är i praktiken omöjligt. Förbundet hemställer därför ometl sådant tillägg till 10 kap 8 § FBL att ett överlagande av del av annanföreningsbanks rörelse även innefattar medlemskapet för berörda.