prop · GE0387 · 1990-12-31 00:00:00 — Olika typer av strukturåtgärder har kommit att fåallt större betydelse i förhållande till traditionell finans-ochpenningpolitik. Det gäller bl.a. strukturåtgärder som syftar till att skapa debetingelser och de spelregler som krävs för en stabil och långsiktig ekonomisktillväxt. Då avvikelser gentemot omvärlden vad gäller penning-och finanspolitikär begränsade, blir betydelsen av de inhemska produktionsförutsättningarna allttydligare. Näringspolitiken får därigenom en viktigare roll och måste samtidigtbetraktas i ett brett perspektiv där insatser inom olika områden och på olikanivåer samverkar. Underde har näringslivet utvecklats mot ett ökat kunskapsinnehåll,internationaliseringen har intensifierats och konkurrens från nyaindustriländer har gjort sig gällande i inånga traditionella industribranscher.De bedömningar som gjorts i långtidsutredningen motsäger inte att dennautveckling kominer att fortsätta även . Långtidsutredningensanalys belyser tillsammans med historiska erfarenheter vikten avnäringspolitiska insatser vad gäller bl.a. utbildning, forskning ochutveckling, kommunikationer och konkurrensfrämjande åtgärder. Ivissa fall kan det också finnas skäl att anpassa de näringspolitiska insatsernatill de problem soin är specifika för en viss grupp av företag eller enbransch. Det är då viktigt att åtgärderna utformas så att de får en offensivinriktning. Defensiva branschstöd är därför ingen framkomlig väg. Hursvensk ekonomi och svenskt näringsliv utvecklas är beroende av en rad beslut som fattas av enskilda och företag. Det är inte näringspolitikens uppgift att i detalj förutse denna utveckling eller ersätta de initiativ som tas av olika aktörer. Näringspolitiken måste istället inriktas på att under lätta den strukturomvandling som betingas av hl. a. ändrade efterfråge- 31 mönster, tekniskutveckling, ökad internationell integration och framväx- Prop. 1990/91: 87ten av nya konkurrentländer. I denna omställning spelar tillgången på välutbildad arbetskraft, en god forsknings- och utvecklingsmiljö, en ändamålsenliginfrastruktur och väl fungerande marknader en viktig roll. 3 Näringspolitikens inriktning och sambanden med andrapolitikområden Deförutsättningar och utgångspunkter för näringspolitiken som redovisades iföregående kapitel leder till följande inriktning av de näringspolitiskainsatserna. Näringspolitikenutformas utifrån marknadsekonomins förutsättningar och består följaktligen avolika medel för att förbättra, stödja och komplettera marknadensfunktionssätt. Strukturomvandlinginnebär en överfiyttning av resurser mellan branscher och sektorer avekonomin. En fortsatt strukturomvandling kommer liksom tidigare att ställa kravpå och underlättas av en politik som mildrar kostnaderna för de individeroch regioner som berörs av strukturförändringar. En aktivarbetsmarknadspolitik med förmedlings- och utbildningsinsatser är tillsammansmed regionalpolitiska åtgärder som förbättrar tillväxtförutsättningarnaväsentliga i det sammanhanget. Däremot är inte bransch- eller sektorsinriktadeåtgärder av det slag som tillämpades lämpliga. Deraseflektivitet kan starkt ifrågasättas. Denna typ av åtgärder är också svåra attförena med ett fördjupat svenskt deltagande i det europeiska samarbetet. Detstatsfinansiella utrymmet för sådana åtgärder saknas ocksä. Statenkan genom näringspolitiska insatser bidra till att öka tillväxten genom attskapa goda tillväxtförutsättningar bl. a i form av en välutveckladinfrastruktur samt ett utbildningsväsen som kan tillgodose företagens efterfråganpå kvalificerad personal. Forskning och utveckling är exempel på ytterligareett område där statliga insatser är av strategisk betydelse. Ett annathuvudområde är att undanröja marknadsbrister av olika slag eller att på annatsätt förbättra marknaders funktionssätt. För att utveckla näringslivsstrukturen på detta sätt krävs som redovisatsinsatser inom en rad olika områden. De förslag som strax kommer att redovisashar tre huvudsyften nämligen att förbättra förutsättningarna för tillväxt, allfrämja tillväxt genom jörnyelse och återväxt samt alt öka utbytet av insaltaresurser. I kapitel 4 lämnas förslagavseende utbildning och forskning. Förslag till förbättringar av transportsystemet redovisas i kapitel 5. I det därpå följan de kapitlet 6 redovisas hur afiarsverkens verksamhet och och statsmakter nas styrning av denna bör anpassas till nya förutsättningar bl. a. på grund av avreglering och ökad internationalisering. Åtgärder som ökar konkur rensen och som innebär avreglering presenteras i kapitel 7. 1 kapitel 8 redovisas förslag angående riskkapitalförsörjning och investeringsfrämjan- 32 I kapitel 9 redovisas förslag till effektiviseringar av vissa Prop. 1990/91:87 statliga myndigheter. Av kapitel 10 framgår på vilka punkteroch på vilket sätt har att ta ställning till de framfördabedömningarna och förslagen. Medde syften som angivits för näringspolitiken finns förutom med den generellaekonomiska politiken inklusive skattepolitiken uttalade beröringspunkter medytterligare några andra politikområden. Vi vill här särskilt peka påmiljöpolitiken, arbetsmarknadspolitiken och energipolitiken. 3.2 Miljöpolitikens betydelse för strukturomvandling ochtillväxt Välfärd,trygghet och rättvis fördelning är som vi tidigare angett viktiga hörnstenar idet svenska samhällsbyggandet. De sociala trygghetssystemen har kunnat byggasut och den materiella välfärden har blivit möjlig att förbättra genom entillväxt i ekonomin. Målet om en hög tillväxt är alltså centralt för enekonomisk politik med sikte på ökad välfärd, social trygghet och god miljö. Miljösituationenpåkallar en förändring av grundläggande attityder i vår livsföring. 1 ettlängre perspektiv hotas såväl den materiella tillväxten som vår allmännavälfärd av en pågående miljöförstöring. Konsumtion på bekostnad avinvesteringar leder till såväl långsiktiga ekonomiska problem som miljöproblem. Ekonomisktillväxt måste vägas mot andra mål i politiken. Tillväxt innebär ökadkapacitet att tillverka varor och tillhandahålla tjänster. En ökad varu- ochtjänsteproduktion till priset av försämrad hälsa eller miljö är inte enönskvärd utveckling i ett välfärdssamhälle. Enkortsiktig syn på tillväxt som inte beaktar miljöeffekter försämrar tillväxtmöjligheterna på eftersom resurser förbrukas och kost naderna för att återställa och bekämpa uppkomna miljöskador i ett senare skede kan öka. Föratt säkerställa tillväxtmöjligheterna måste vi vårda samhälletstillgångar inklusive naturresurserna. En hållbar utveckling är med dettasynsätt en utveckling där framtida generationer får ta över en nationalförmögenhetsom är minst lika stor som . Möjligheternaatt förena ambitionerna om ekonomisk tillväxt med målet om en god livsmiljöhar ibland ifrågasatts. Erfarenheterna visar dock, att avsevärdamiljöförbättringarna har kunnat åstadkommas genom de resurser den ekonomiskatillväxten skapat. Ökademiljökrav har härigenom framgångsrikt kunnat mötas med ny produktions- ellerreningsteknik och industriproduktionen har kunnat öka som utsläppenhar minskat. Ekonomisk tillväxt och miljökrav initierar investeringar iexempelvis miljövänlig produktions-, energi- eller transportteknik, som behövsför att driva utvecklingen i riktning mot ett miljövänliga re samhälle. Miljökravenfär dock inte ses för snävt. Miljöskydd är inte bara fråga om reningsteknik vid själva tillverkningen. God miljö- och resurshållning 33 3 1990/91. ! måste tillgodoses i allaled från råvara till slutligt avfall. Detta blir allt mer Prop. 1990/91:87tydligt ju bättre reningstekniken blivit. Framtidens miljöproblem kommer meroch mer att relateras till varornas innehåll och utformning, samt tillkonsumtionen. Denekonomiska tillväxten har som nämnts stor betydelse för våra möjligheter attlösa miljöproblemen. Det är därför viktigt att förutsättningarna för ekonomisktillväxt säkerställs genom att olika insatser görs för att främja främst enutveckling och förnyelse av näringslivet. Eftersom ökade ambitioner inom miljö-och näringspolitiken ömsesidigt påverkar varandra är långsiktighet, förutsägbarhetoch omställningstid väsentliga i detta sammanhang. Föratt hålla omställningskostnaderna på en rimlig nivå behöver industrin ochandra aktörer erforderlig tid för att genomföra nödvändiga investeringar ochutveckla nya miljövänliga tekniker, processer eller produkter. Längreomställningstider kan också möjliggöra längre gående miljökrav. Det är vidareväsenligt att ambitionerna för miljöpolitiken undviker handelspolitiskasvårigheter, samt står i samklang med strävan mot en internationell harmoniseringav miljökraven. Ettlångsiktigt mål är att all produktion skall vara ren från början. Det kommerdock , bl.a. vid energiproduktion, behövas satsningar påefterhandsrening. I det perspektivet blir det nödvändigt att lägga allt störrevikt vid att reningskraven riktas mot de områden där reningskostnaderna ärlägst. Engod ekonomisk tillväxt förutsätter en anpassning av ekonomin till nya villkoroch förändrade förutsättningar. Ineffektiv verksamhet måste bereda plats förny, efiektiv och efterfrågad produktion. En ekonomisk politik som utformas föratt underiätta strukturomvandling och skapa gynnsamma tillväxtförhållanden iallmänhet har stor betydelse även för att förbättra miljön. Del kan dock inteuteslutas, att kommande miljökrav kan ge upphov till betydande kostnader förvissa enskilda företag eller branscher för anpassning och strukturellomställning till miljövänliga verksamheter. Ambitionen måste därför vara attminimera dessa kostnader. Vårtsätt att uttr>'cka välfärd genom att mäta ekonomisk tillväxt efterförändringar i bruttonationalprodukten bör vidareutvecklas. Välfärdsbegreppetbör representera mer av helhetssyn och uttrycka andra kvalitativa faktorer,vilka inte utan vidare kan uttryckas i traditionella ekonomiska termer. Föratt kunna använda oss av det vidare begreppet nationalförmögenhet måste nya metoder utvecklas för att värdera naturtillgångarna. Vidare bör underlag för ekonomiska beslut utformas på ett sätt som även innefattar och tar hänsyn till förändringar i miljön samt exploateringen av naturre surserna. Mot denna bakgrund har regeringen tillsatt en sär skild utredare, med uppgift att utreda frågan om hur nationalräkenskaper na skall kunna kompletteras. Avsikten är att de skall utgöra ett bättre underlag när det gäller att ge miljön en större vikt vid ekonomiska bedöm ningar (dir. 1990:31). () har i uppdrag att redovisa resultaten . Miljöhänsyn skallgenomsyra samhällets alla sektorer, som Prop. 1990/91:87förutsättningar skall skapas för en långsiktigt uthållig tillväxt. Regeringenhar i årets finansplan understrukit att den ekonomiska politiken skall bidratill att ställa om produktion och konsumtion för att säkra balans mellanekonomisk tillväxt och miljö. 3.3 Arbetsmarknads- och arbetslivspolitikens betydelse förstrukturomvandling och tillväxt Sverigehar bedrivit en unik arbetsmarknadspolitik jämförd med andra länder vad gällerinriktning och omfattning. Det har varit uppenbart under flera decennier.Sverige har kunnat hålla arbetslösheten på en mycket låg nivå till skillnadfrån vad som redovisats av . har inte satsat större resurserpå arbetsmarknadspolitik än andra länder men till skillnad från många andraländer har valt att satsa en mycket större andel av resurserna påaktiva åtgärder. Detta för att öka arbetskraftens kompetens och för attunderlätta arbetsmarknadens funktionsförmåga. En mycket mindre andel har gåtttill passiva och passiviserande inkomststöd som kontantersättning ochförtidspension. Omvärlden har däremot ensidigt prioriteratinflationsbekämpningen framför arbetslösheten vilket resulterat i mycket högaarbetslöshetstal, särskilt vad gäller ungdomar och en omfattande långtidsarbetslöshet. Iårets budgetproposition anförs att den lyngdpunktsförskjutning i användningenav de arbetsmarknadspolitiska medlen, som kom till stånd ,måste ytterligare accentueras för att frigöra expansions-och förnyelsekraften iekonomin. Instrumenten bör därför systematiskt utformas och utnyttjas så att demotverkar inflationstryck. Flaskhalsar och trögheter skall ävenfortsättningsvis attackeras genom i första hand ut-budsinriktade insatser.Arbetsmarknadspolitiken måste inriktas mot att maximall utnyttja den reguljäraarbetsmarknadens möjligheter. Förmedlingsinsatser och jobb-sökaraktiviteterskall prioriteras liksom arbetsmarknadsutbildning. De som är eller riskeraratt bli arbetslösa skall ges möjlighet att komma in i eller tillbaka tillarbetslivet. De arbetsmarknadspolitiska åtgärderna skall varaindividinriktade. Orsakerna till arbetslösheten skall i forsla hand angripas.Det gäller vidare att ta fram det bästa i arbetslivet och att ge alla tillgångtill det goda arbetet. Samhällets resurser utnyttjas fullt ut först när varjeindivid, utifrån sina förutsättningar, ges möjlighet att ge sitt fulla bidrag. Idet här sammanhanget vill regeringen erinra om den betydelse somplatsförmedling, arbetsmarknadsutbildning och insatser för att förbättraarbetsmiljön har for produktivitet och tillväxt. Platsförmedlingär arbetsmarknadspolitikens viktigaste instrument för att underlätta arbetsmarknadens funktionssätt. Arbetsförmedlingarnas plats- inriktade arbetssätt och den ökade satsningen på jobb-sökaraktiviteter 35 leder till en ökadeffektivitet i arbetet. Jobb-sökaraktiviteterna innebär att Prop.1990/91:87 varje arbetssökande aktivt deltar i att söka arbete på heltid. Dettager ofta ett gott resultat. Arbetsmarknadsverketskall medverka till att grupper med svag ställning på arbetsmarknaden gesmöjlighet att delta aktivt i arbetslivet. De arbetsmarknadspolitiskaåtgärderna syftar därvid till att stärka och underlätta den enskilde individensförutsättningar att möta de krav, som arbetslivet och en modern arbetsmarknad iständig omvandling ställer. Behovetav utbildad arbetskraft har ökat och arbetsmarknadsutbildningen har legat påen hög nivå för att möta detta behov. Genom attarbetslösa erhållit utbildning mot bristområden har flaskhalsar som kunnatspäda på inflationen kunnat begränsas och produktionsmöjligheterna därmedförbättrats. Arbetsmarknadsutbildningenkompletterar brister i kompetensen hos den enskilde och underlättar både denyrkesmässiga och geografiska rörligheten. Den medverkar därmed till att lösaomställnings- och anpassningsproblem på arbetsmarknaden. Vidare bidrar dentill att begränsa arbetslösheten under en lågkonjunktur och att främja rekryteringenav arbetskraft i en uppåtgående konjunktur. Den har särskilt stor betydelse föratt stärka de svaga gruppernas ställning på arbetsmarknaden. Utbildningen kansåledes bidra till att såväl tillväxtpolitiska som stabiliseringspolitiska ochfördelningspolitiska mål uppnås. Enligtregeringens bedömning av arbetsmarknadsläget behöver ytterligareansträngningar göras för att underlätta omställningen på arbetsmarknaden. Påförslag i tilläggsbudget 1 har beslutat om en viss omfördelning avmedlen för arbetsmarknadspolitiska åtgärder under innevarande budgetår tillförmån för arbetsmarknadsutbildning och jobbsökaraktiviteter. Vidare harregeringen beslutat att AMS för arbetsmarknadsutbildningskall få använda de 309 milj.kr. av reserverade medel som innehållits avregeringen. Dessa beslut innebär att ytterligare ca 19000 personer varje månadskulle kunna få tillgång till arbetsmarknadsutbildning, varav 4000 genomföretagsintern utbildning. Därutöver beräknas 3 500 personer pådetta sätt genom jobbsökaraktiviteter kunna få aktiv hjälp med att komma iarbete. Isammanhanget bör nämnas att arbetsmarknadsutbildning också kan ges somhögskolekurser. Högskoleutbildningen är en liten men väsentlig del avarbetsmarknadsutbildningen som medverkar till att tillgodose efterfrågan påutbildad arbetskraft som kan leda till inflationsdrivande flaskhalsar iproduktionen. som näringslivets efterfrågan på vissa kategorierarbetskraft på detta sätt kan tillgodoses får ett stort antal arbetssökandemed behov av kompletterande högskoleutbildning pä detta sätt en fast förankringpå arbetsmarknaden. Sammaresultat uppnås även genom de bidrag som kan lämnas till stöd för arbetsgivare som behöver vidareutbilda anställda för att klara tekniska eller arbetsorganisatoriska förändringar. Förutom att utbildningen leder till högre kompetens i företagen uppstår också i detta fall en företagsintern rörlighet som leder till vakanser som kan vara lättare att tillsätta innebär gynnsamma effekter för arbetslösa med kortare utbildning. Högskoleutbildningenöppnar också vägen för att på ett samhällsekono- Prop. 1990/91: 87 misktriktigt sätt ta tillvara de högutbildade invandrarnas kunskaper. Genom olikakompletterande högskolekurser kan de högutbildade invandrarnas kunskaperanpassas till svenska förhållanden och därigenom tillgodose arbetsmarknadensbehov av kvalificerad arbetskraft. Ytterligareinsatser behöver även göras för att avhjälpa den brist på arbetskraft, somtrots en minskad efterfrågan, finns inom delar av den konkurrensutsattasektorn. Enligt regeringens bedömning bör härför stödformen bidrag tillutbildning i företag ges en starkare inriktning på nyrekrytering avarbetskraft. .'\MS har därför fått möjlighet att som enförsöksverksamhet lämna bidrag till arbetsgivare för utbildning av nyanställdavid expansiva företag som har en uttalad brist på arbetskraft. Därutöverföreslår regeringen en vidgning av de nuvarande reglerna for bidrag tillutbildning i företag så att denna möjlighet mera generellt kan inforas fr. o.m. AMShar under innevarande budgetår fått särskilda medel för att i projektformundersöka möjligheten att genom stimulansbidrag vid viss arbetsmarknadsutbildningundanröja bristen på arbetskraft. Ett särskilt bidrag kan också ges tillarbetsgivare för att stödja kompetensutveckling vilken innehållerarbetsorganisatoriska förändringar som syftar till att skapa en lärandeorganisation. Regeringen föreslår i avvaktan på de utvärderingar som skall skeatt dessa båda verksamheter skall få pågå även under nästa budgetår. Arbetslivetsförändring har präglats av en snabb teknisk utveckling. Produktiviteten ökadeslänge genom mekanisering och personalrationaliseringar, som bl.a. medförde attmånga tunga och riskabla arbeten inom industrin försvann. Resultatet haremellertid i många fall blivit en hög grad av arbetsuppdelning och ensidigaarbetsmoment. Nya problem i form av bl. a. uppskruvad arbetstakt, utarmning avarbetet, monotona och ensidiga arbetsrörelser har därför tillkommit och harhaft betydelse för uppkomsten av belastningsskador, för personalomsättning ochsjukfrånvaro. Människornas värderingar och anspråk på arbetet förändras. Ökadekrav ställs pä arbetets innehåll och inflytande över arbetsförhållandena. Medvetenhetenom de kostnader som en dålig arbetsmiljö medför och betydelsen av att bättre tatill vara de enskilda människornas resurser i arbetet har ökat. Genomden ökade insikten om kostnaderna för en dålig arbetsmiljö men också genom denvidgade synen på arbetsmiljön har betydelsen av arbetsmiljöförhållandena förproduktiviteten blivit tydligare. Insikten har också ökat om att införande avny teknik inte automatiskt ger ökad produktivitet. Om inte arbetetsorganisation och ledning anpassas till de nya förutsättningarna kommer inteteknikens potential att kunna utnyttjas, utan företaget riskerar att endastdrabbas av investeringskostnaderna. Utgångspunktenför arbetslivets förnyelse för att förbättra arbetsmiljön inen också produktiviteten måste mot den här bakgrunden vara att inte 37 bara minska de direktariskerna för ohälsa och olycksfall utan också att Prop. 1990/91:87 skapaförutsättningar för att de enskilda människornas resurser och skaparkraft kantas till vara på ett bättre sätt än som ofta har skett tidigare. Detta kan skegenom att förändra hur arbetet organiseras och att utveckla arbetets innehåll.Genom åtgärder som medför ett ökat självbestämmande och flexibilitet ochutveckling av arbetsuppgifterna ökar motivationen i arbetet och kanarbetstagarnas kompetens komma till bättre användning och få möjligheter attutvecklas. Införandet av ny teknik och utveckling av produktionssystemen börkombineras med sådana åtgärder. (A 1988:03) tillsattes med uppgift att kartläggaarbetsmiljöförhållandena med inriktning på de mest utsatta arbetena och attlägga fram förslag till åtgärder för att ändra sådana arbetsförhållanden somskapar skador och ohälsa. förslag bereds tillsammansmed andra förslag till ändringar i arbetsmiljölagen inomarbetsmarknadsdepartementet. En proposition med anledning av bl. a. dessaförslag kommer att lämnas till . Genombeslut (FiU 30, rskr. 327) antog en lag (1989:484) omarbetsmiljöavgift, som föreskriver att arbetsgivare skall betala enarbetsmiljöavgift om av avgiftsunderlaget för arbetsgivaravgiftentill folkpensioneringen. Avgiften skall avse ersättningar som betalas ut underperioden . Avgifterna förs till en fond benämndarbetslivsfonden. Fondens tillgångar skall utgöra bidrag till arbetsgivare förutgifter för rehabiliteringsåtgärder för anställda med långvarigt nedsatthälsa, åtgärder för att nedbringa anställdas sjukfrånvaro samt investeringarför bättre arbetsmiljö, i den mån det inte enligt lag eller annan författningåligger arbetsgivaren att göra en sådan investering. Riksdagenhar fastställt riktlinjer för användningen av fondens medel tillarbetsmiljöförbättrande åtgärder respektive rehabiliterings- ocharbels-anpassningsåtgärder (prop. 1989/90:62, SfU 12, rskr. En centralarbetslivsfond och länsvisa regionala arbetslivsfonder har bildats för attpröva frågor om bidrag från fonden och därmed sammanhängande frågor.Fondmyndigheterna verkar bl. a. för att av arbetsmarknadens parter överenskomnabranschprogram kommer till stånd, vilka avses vara vägledande för bidragsansökningarna. Ipropositionen 1989/90:62 anges bl.a. att inom ramen för stöd tillarbetsorganisatoriska förändringar bör särskilt kunna beaktas åtgärder somavser styrningen av arbetet och som medför ett förbättrat individuelltinflytande för den enskilde arbetstagaren över arbetssituationen. Även åtgärderför att planera, leda och följa upp arbetsmiljöverksamheten vid ett företageller en myndighet bör kunna stödjas. Regeringen uppdrog den 9augusti 1990 åt den centrala arbetslivsfonden och delegationen (I 1989:02) för analys av produktivitetsutvecklingen i näringslivet (produktivitetsdelegationen) att i samarbete utforma förslag till riktlinjer för produktivitetsbefrämjande åtgärder som når ut brett i arbetslivet. 1 uppdraget ingår också att beskriva kunskapsläget vad avser sambandet mellan en förbättrad arbetsorganisation och andra arbetsmiljö förbättrande åtgärder å ena sidan och en ökad produktivitet å den andra samt att få till stånd praktisk försöksverksamhet i olika former. följningav produktivitetseffekter kommer bl. a. att ske i flera av de projekt /91:87 som stöds med medel från arbetslivsfonden. 3.4 Energipolitikens betydelse för strukturomvandling ochtillväxt Regeringenkommer att för redovisa riktlinjerna för den framtidaenergipolitiken som är en viktig del av näringspolitiken. I sina huvuddrag ärriktlinjerna kända från den överenskommelse som träffats mellansocialdemokraterna, liberalerna och . Fråntillväxtsynpunkt är tillgången till energi, särskilt el, viktig liksom vilkapriser industrin betalar för den. Redovisningen här begränsas därför till dessaaspekter och vad som anges i partiöverenskommelsen. Energipolitikensmål är att trygga tillgången på el och annan energi påmed omvärlden konkurrenskraftiga villkor. Härigenom främjas en god ekonomiskoch social utveckling i . Energipolitiken skall utgå från vad natur ochmiljö kan bära. Ensäker tillgång till el till ett rimligt pris är en viktig förutsättning för densvenska industrins internationella konkurrenskraft. Energipolitiken skallutformas så att denna förutsättning bevaras. Särskilt för den elinten-sivaindustrin ~ som omfattar viktiga basnäringar som pappersindustrin, gruvindustrinoch stålindustrin är detta ett grundläggande krav.