prop · GE03147 · 1990-12-31 00:00:00 — Undantagetmotiveras uteslutande av vad som framstår som lämpligt från straffrättsliga ulgångspunkter.I övrigl gäller generalklausulen i 2 § konkurrenslagen, som enligt rättspraxisär tillämplig också på förhållanden inom en förening. Detär från konkurrenssynpunkl myckel angeläget all dessa s. k. primärföreningaruppträder som konkurrenler till varandra på de marknader där de verkar. Dettablir möjligt när den samverkan som ligger i den kollektiva exportfinansieringenmåsle upphöra. Ilikhel med vad som gäller för de i konkurrenslagen uppställda förbuden börlagstiftningen heller inle göras tillämplig på verksamheten inom en koncern.Det bör därvid observeras atl koncernsamverkan är något annat än den s. k.federativa samverkan som förekommer inom lantbmkskooperalionen. Lagstiftningenbör utformas med beaktande av vad har ullalat om att samverkan i säljbolag skall kunna förekomma för atl hantera säsongvariationer och liflfäUiga mindre exportkvantiteter (1989/90:JoU25 s. 97). Frågan om sådana säljbolag har' för övrigt behandlats även av konkurrenskommittén. Kommiltén har därvid formulerat ell anlal krav som den anser bör uppfyllas för att elt sådant säljbolag inte skall få sådana effekter på den svenska marknaden som innebär skadlig verkan i konkur renslagens mening (belänkandet s. 236-239). Säljbolag av den typ somnu berörts kan enligt regeringens mening Prop. 1990/91:147 utgöra en lämpligform för atl hanlera säsongvarialioner och tillfälliga mindre exportkvantiteteri enlighet med de av kommiltén föreslagna principerna. En förutsättning ärsjälvfallet atl verksamhelen inle strider mot konkurrenslagstiftningen. Det ärdärvid av största vikl att de konkurrensvårdande myndighetema noga följerutvecklingen och ingriper om verksamheten inom elt nationellt säljbolag i någotavseende innebär ett överlagande av de regleringar som upphör i enlighel meddel livsmedelspoliliska beslulel. Om verksamheten exempelvis innebär altproducenterna på nationell nivå kollektivt bär förluster vid export striderförfarandet i princip mol de här föreslagna förbuden. Varje förening måslesjälv bära sina förluster vid produktion av överskott. RegeringenviU framhålla all inga marknadsaktörer oavsett i vilken form de verkar börkunna ersätta den offentliga regleringen och därigenom förhindra att syftenamed avregleringen uppnås. Genom knytningen lill lagen (1990:615) om avgifter påvissa jordbruksprodukter m. m. träffar regeringens lagförslag inte endastkooperativa förelag. Regeringenanser i likhet med flera remissinstanser alt del hade varil värdefullt attkunna bedöma livsmedelssektorn som helhet. En viktig förutsättning för atlvinsterna vid en avreglering inom livsmedelsområdet skall komma konsumenternatill del och den nu föreslagna lagstiftningen skall få full effekt är allkonkurrensen fungerar effektivt även i efterföljande distributions- ochhandelsled. Del kan aUlså finnas skäl att senare återkomma med förslag tillkonkurrensfrämjande åtgärder även inom dessa led. Frågorom konkurrensen i dessa led har emellertid inte någol direki samband med den nuföreslående avvecklingen av den interna marknadsregleringen. Frågorna övervägsav konkurrenskommittén i dess fortsatta arbete. Resultatet av kommitténsfortsatta arbele bör därför avvaktas. Äveni andra sammanhang har frågor som berör konkurrensen i dessa led ilivsmedelskedjan uppmärksammals. gäller bl.a. den lämplig-helsprövning avetableringstillstånd som kommunerna gör enligt (1987:10,ändrad senast 1990:1376), i samband med bl.a. planläggning av markanvändningför olika ändamål. Regeringen avser alt senare förelägga förslag omvissa ändringar och förtydliganden i PBL. I della sammanhang kommerkonkurrensfrågornas behandling i samband med planläggning att beröras. Altlivsmedelskedjan nu inle kunnat bedömas i sin helhet bör emeUertid inle hindra eltgenomförande av de åtgärder som är nödvändiga för atl de posiliva effekterna avdel livsmedelspolitiska, beslutet skall uppnås och som regeringen här föreslår. Regeringensfiirslag: Förbud införs mot sådan samverkan mellan näringsidkare i samma ledsom innebär allinköp av varor inom landet eller efterföljande produktion eller försäljning delas upp i kvoter, i geografiska områden eller i kundkretsar, eller attproduktionen eller utbudet av varor inom landet begränsas på annat sätt, eller attunderskott vid försäljning av jordbruksprodukter på export finansieras gemensamt. Kommitténsförslag: Överensstämmer delvis med regeringens. Kommittén har därutöverföreslagit förbud mot samverkan som innebär en utjämning av priserna påråvaror inom landet utan samband med den kollekliva exportfinansieringen. Remissinstanserna:Flera av de remissinslanser som är kritiska mot en särskild lagstiftning påområdet riktar principiella invändningar mot den ordning med straffbelagdaförbud, undantag och dispensförfarande som kommitién föreslagit. Flera remissinstanser harpåpekat atl beslul om avreglering på livsmedelsområdet innebärändrade förutsättningar när det gäller förbud mot råvaruprisuljämning på mjölkområdel.NO anser dock att förslaget i den delen fortfarande har aktualitet. Skälenför regeringens förslag: Tankenpå atl ulvidga området i konkurrenslagstiftningen för den s.k. förbudsprincipenhar varil aktuell i lidigare sammanhang. Den konkur-rensutredning som föregicktillkomsten av konkurrenslagen föreslog i sitt betänkande (SOU 1978:9) Nykonkurrensbegränsningslag generella förbud mot priskarteller och marknadsdelningskarteller.Dessa förslag genomfördes dock inte. I motiven (prop.1981/82:165 s. 135 ff) tifl konkurrenslagen berördes det problem påkonkurrensområdet som består i atl elt och samma konkurrensbegränsandeförfarande i vissa lägen kan ha övervägande fördelar eller vara klart önskvärtfrån allmän synpunkt, medan motsatsen kan gälla i andra situationer.Principiella invändningar anfördes därvid mol den modell som hade föreslagitsav utredningen, nämligen ett brett och generellt avfattat kriminaliseratområde från vilkel vissa för kriminalisering icke lämpade företeelseråterfördes genom undantagsbestämmelser. Belydande tolkningsproblem bedömdeskunna uppstå beträffande såväl ytter-gränserna för förbudet somundantagsområdet. En osäkerhet om vad som ärförbjudet är, anfördes del, redan från rättssäkerhetssynpunkt betänkligt. Prop.1990/91:147 Etl undanlag som hade föreslagits undanlag för förfaranden som endasli mindre mån kan begränsa konkurrensen bedömdes i sak också kunna innebäraatt förbudel ändå träffade förfaranden som med hänsyn lill de mindre ochmedelstora förelagens konkurrenssilualion egentligen inte var önskvärt allstraffbelägga. Elt dispensförfarande i etl sådant system ansågs visserligennödvändigt, men bedömdes kunna leda lill elt stort anlal dispensansökningarmed en belydande administrativ belastning för samhället och företagen somföljd. Fleraremissinstanser har anfört motsvarande skäl mol en förbudslag-stiflning pålivsmedelsområdet, däribland . Regeringenär medveten om de komplikationer som finns i sammanhangel. Vi vill dock ianslutning tifl della framhålla atl övervägandena i allmänhet när det gällerfrågor om generella förbud i konkurrenslagstiftningen kan komma atl bygga påandra förutsättningar respeklive bedömningsgrunder än de som förelåg vidkonkurrenslagens tillkomst. Redan av direktiven till konkurrenskommitlénframgår all en utvidgad förbudsteknik skall övervägas. Del kan alltså senare,beroende på vad kommitténs analyser leder lill, komma all finnas anledning altla slällning lill frågor om förbud med mer generell verkan. Avgörandeför regeringens ställningstagande när det gäller livsmedelsområdet är den sloravikl vi lägger vid alt effektivitetsvinsterna av avregleringen verkligenkommer konsumenterna till godo. Konkurrensbegränsande förfaranden somallvarligt kan äventyra huvudsyftet med avregleringen på livsmedelsområdet ärenligt regeringens uppfatlning principielll av sådan art att de i allmänhet harskadlig verkan. Skälen för en ordning med generella förbud på livsmedelsområdetväger därför över. Somvi senare återkommer lill (avsnitt 3.1.3 och 3.1.4) är del nödvändigl all slällaupp regler om undanlag från förbuden och om möjlighet för näringsidkare allsöka dispens. Vi återkommer även till frågor om sanktioner (avsnitl 3.1.5). Förbudetbör träffa samverkan mellan näringsidkare som är eller kan bli konkurrenter lillvarandra. kan också uttryckas som all förbudel bör gälla näringsidkare isamma led. Gemensamfinansiering av underskoll vid försäljning av Jordbruksprodukter på expon Somredovisades i proposilionen om livsmedelspoliliken (prop. 1989/90: 146 s. 51 f) beror de negativa konsekvenser som den interna marknadsreg leringen medfört lill stor del på den kollekliva exportfinansieringen. Ge nom att den lyfter bort alll som inte efterfrågas på den svenska markna den, minskar drivkrafterna för förelagen alt förändra sin produktion så alt den bällre Överensstämmer med vad som efterfrågas av konsumenterna. Svårigheten för marknadens signaler att nå fram förstärks genom atl 13 exporten finansieras medhjälp av en avgift som tas ul på afl produktion - Prop. 1990/91:147 oavsettom varan är av en sådan sort eller kvalitet atl avsättningen redan är säkradinom landet. Med kollektiv exportfinansiering tillgodoser man inle det krav påanpassning till efterfrågan som är nödvändigt. Avvecklingenav den kollekliva exportfinansieringen är en central del av livsmedelsreformen.Om de avsedda effekterna av avvecklingen av de interna marknadsregleringarnaskall uppnås, är det enligt regeringens be- . dömning av grundläggandebetydelse att den kollektiva exportfinansiering som har förekommit inom regleriiigensram inte övertas eller på annal sätt drivs i prival regi. Sådanakonkurrensbegränsningar som innebär att underskott vid försäljning avjordbruksprodukter på export finansieras gemensamt måste därför enligtregeringens uppfattning betraktas som i allmänhet skadliga. Marknadsdelningoch andra begränsningar av produktion eller utbud Medhänsyn till att hemmamarknaden i slor utsträckning är skyddad mot pristryckandeimport är del särskill vikligt all utbudet på livsmedelsmarknaden inle hindraseller begränsas. Genomöverenskommelser om begränsningar av produktionen eller utbudet av varor,främst i form av s.k. marknadsdelning, kan de posiliva effekterna av enavreglerad marknad äventyras. Ipraktiken upprätthålls på livsmedelsområdet en marknadsuppdelning mellan deproducentkooperativa föreningarna. Föratl avregleringen skall få åsyftad effekt är det av mycket slor vikt atl ensådan marknadsuppdelning upphör eller förhindras. Detta är särskill viktigl molbakgrund av atl de producentkooperativa föreningarna tillsammans har monopoleller en dominerande ställning i fräga om vissa produkter. Självfallel är delockså vikligl att inga nya överenskommelser eller förfaranden som innefattarmarknadsdelning eller andra produktions- eller utbudsbegränsningar inomlivsmedelssektorn förekommer. Ettförbud mot marknadsdelning bör gälla indelning i kvoter, i geografiska områdenoch i kundkretsar. Kvoteringkan innebära all var och en av de samverkande begränsar sin tillverkning ellerförsäljning till viss mellan dem överenskommen andel av deras sammanlagdaomsättning. S.k.områdesdelning kan innebära atl var och en av parterna får sitt geografiskadistrikt alt sälja i, fredat från konkurrens från de övrigas sida. Marknadsdelningefter kundkretsar kan vara antingen likvärdigt med en geografisk delning ellerha någon annan karaktär. Ett exempel på del sistnämnda är avtal mellankonkurrenter om all en av dem skall sälja endast till vissa köpare på enmarknad och den andre lill övriga köpare. Riksdagensbeslut om en ny livsmedelspolilik innebär bl. a. alt etl förenk lal utjämningssystem på mejeriområdet införs under en avvecklingspe riod. Frågan om det av konkurrenskommittén föreslagna förbudet mot 14 utjämningav priser på råvaror har, som flera remissinslanser påpekai, därmed kommii i ellannal läge. Den lönsamhelsutjämning som förekommer sker i huvudsak inom mejeriområdel.Genom beslul kan sialen sägas ha sanktioneral en viss form av lönsamhelsutjämningunder en avvecklingsperiod. Någon annan lönsamhelsutjämning än den sålunda sanktioneradeskall inte förekomma. Regeringenlägger därför inte fram någol förslag om förbud mot den lyp av utjämning av råvamprisersom avser annat än prisutjämning i syfle atl finansiera export. Utjämningsförfaranden sominte har slöd av slalsmakterna får angripas med stöd av generalklausulen i 2 §konkurrenslagen. Det förenklade utjämningssystemet har av avgränsatspå visst sätt och innebär en övergångsvis avvikelse från den konkurrenslinjesom förblir huvudinriktningen. Påbyggnader i privat regi av det sanktioneradesystemet kan få allvarliga effekter från prisbildnings- ocheffektivitetssynpunkt och slår i princip i slrid med statsmakternasintentioner. gäller också om uljämningsförfaranden tillämpas på andraområden än mejeriområdet. Regeringensförslag: Det nya förbudet skall inle lillämpas på förfaranden som bara ibegränsad utsträckning kan påverka konkurrensen på den marknad som del är frågaom i varje särskill fall. Konkurrenskommitténsförslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Vissa remissinslanseranser all bestämmelsen om förfaranden som endast i begränsad mån kan påverkakonkurrensen är vag och förenad med tillämpningssvårigheler. Marknadsdomstolenoch har framhållit all man vid bedömningar angåendeundantaget bör ulgå från hur slor del av den relevanta marknaden somförfarandet omfallar och inle som konkurrenskommitlén redovisal i sinaöverväganden ta sikte på den nationella marknaden. Skälen för regeringensförslag: Del förbud som regeringen här föreslår bygger på presumtionen all de konkurrensbegränsandeförfaranden som avses i allmänhet har skadlig verkan. I vissa fall tordeemellertid etl sådanl förfarande kunna ha övervägande fördelar eller t. o. m.vara klart önskvärt från allmän synpunkt. Detta kan exempelvis gälla sådana faUnär mindre näringsidkare samverkar i syfte atl konkurrera med slörrenäringsidkare. Del föreslagna förbudetbör därför inte gälla undantagslöst. Kriminaliseringen bör i slällel i principavse enbart förfaranden som i mer än begränsad utsträckning påverkarkonkurrensen på marknaden. I olika utländskarättssystem är det inom konkurrenslagstiftningen inle ovanligt med s.k. bagalellundanlagfrån straffbelagda förbud. Därmed avses i princip undanlag för förfaranden som endasli begränsad mån kan påverka konkurrensen på grund av alt de näringsidkare somsamverkar endasl har en lilen del avden marknad som del i varje särskill fall gäller. 1990/91:147 Sådanaundanlag har bl. a. till syfte atl motverka en omfattande dispensprövning av bagalellartadeförfaranden. Undanlag av denna lyp föreslogs för övrigl i del lidigare berörda belänkandelSOU 1978:9. Regeringenanser alt elt undantag av della slag är nödvändigl. Genom elt sådant undantagkan man underlätta för mindre företag att samverka på elt sätt som stärkerkonkurrensen gentemot större förelag. Enregel som föreskriver undanlag för förfaranden som endasl i begränsadutsträckning kan påverka konkurrensen måste visserligen, som flera remissinslanserhar framhållit, bli allmänt utformad. Med hänsyn tiU de skiftande förhållandensom kan förekomma kan undantaget inle anges på någol mera konkret sätt.Bedömningarna angående vad som i varje särskill fall ulgör förfaranden somendast i begränsad mån kan påverka konkurrensen bör i slället med ledning av motivutlalandenaanförtros åt rättstilllämpningen. Vidbedömningen av undanlagets räckvidd, eller med andra ord förbudels omfattning,måsle flera faktorer beakias. En grundläggande fråga är givelvis vilken marknadsom förfarandel i fråga läcker. Del är ju här som konkurrensen mellan desamverkande upphör eller minskar till följd av samarbetet. Därefter bör delprövas i vilken utsträckning det på denna marknad finns någon sidokonkurrens. Medbegreppet marknad avses del som ulgör en relevant marknad. Begreppet ärvedertaget och centralt inom konkurrensrätten. Del medger att man lar hänsyn lillde ekonomiska realiteter som i varje enskilt fall avgränsar en marknad. Etlflertal avgöranden i belyser bestämningen av den relevantamarknaden. Del är en rad aspekter som måste uppmärksammas. Till kärnfrågornahör vilka produkter som är ägnade atl konkurrera med varandra, den geografiska avgränsningenav marknaden samt frågan huruvida en viss produkt ulgör en egen marknad elleringår i en slörre sådan. Omsamarbetet innebär atl den totala konkurrensen på den relevanta marknadenbegränsas endast i mindre utsträckning, blir undantaget till-lämpligt. Om desamverkande näringsidkarna tillsammans har endasl en mindre marknadsandel, börman vid rättstillämpningen normall ulgå från all konkurrensen begränsas endasli mindre utsträckning. Som tumregel bör gälla att konkurrensen begränsas endasli mindre ulslräckning, om den samverkan som avses når en omfattning sompåverkar av den relevanta marknaden. Metodenatl från de straffbelagda förbuden på della säll göra ell allmänl hålletundanlag kan, som flera kritiska remissinstanser också framhållit, skapa oklarhetom kriminaliseringens gränser. Det får emellertid förutsättas attnäringsidkare som avser atl samverka i allmänhet kan överblicka i vilken ulslräckningden relevanta marknaden kan påverkas av samarbetet. Om de hyser iveksamhelhuruvida ett förfarande som de deltar i omfatlas av kriminaliseringen ellerinte, kommer de enligt vårt förslag atl ha möjlighet alt söka dispens hosmarknadsdomstolen (se avsnitt 3.1.4). Ilagförslaget (13 §) föreslår regeringen all allmänt åtal för broll mol förbudel skall få väckas försl sedan näringsfrihelsombudsmannen har 16 lämnat åtalsmedgivande.Därigenom kommer frågan om i vilken omfattning förbudet påverkar konkurrensenpä den relevanta marknaden också all prövas av den myndighel som har särskildkompetens all bevaka konkurrensfrågorna. Regeringen finner medhänvisning till det anförda alt några avgörande hinder frånrättssäkerhetssynpunkt inte kan anses föreligga mot atl ett undantag av dellaslag tas in i lagen. Detbör framhållas att vad vi nu behandlat rör undantag från ett förbud som enligtvad vi också föreslår skall vara belagt med siraff". Förfaranden somsålunda undantagits från det straffbara området torde emellertid i ett enskiltfall ändå kunna vara att betrakta som en konkurrensbegränsning med skadligverkan. I ett sådanl fall kan ingripande ske med stöd av generalklausulen i 2 §konkurrenslagen. Vidarebör här, liksom vid tillämpningen av konkurrenslagen, gälla att ett förfarandesom är straffbelagt kan prövas alternativt enligt 2 § konkurrenslagen.Näringsfrihetsombudsmannen kan därvid i ställel för att lämna medgivande tiU ålal,välja att föra talan hos med åberopande av generalklausulen.Om domstolen i ett sådant fall konstaterar alt förfarandet strider mol deobjektiva rekvisiten i ett förbud, krävs inte särskild bevisning om skadligverkan. Det kan tilläggas alt etl förfarande som i väsenlliga avseenden liggernära det kriminaliserade området kan vara att bedöma som ägnat atl föranledaskadlig verkan. Regeringensförslag: skall, för en viss lid eller lills vidare, kunnameddela en näringsidkare tillstånd liU ett förfarande som är förbjudet enligtlagen. Kommitténsförslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna:Förslaget lämnas i sig utan erinran. Skälen för regeringensförslag: Enligt 16 § konkurrenslagen (prop. 1981/82:165 s. 138 ff) kanmarknadsdomstolen meddela näringsidkare tillstånd till etl förfarande somstrider mot de i konkurrenslagen uppställda förbuden mot brutlopriser ochanbudskarteller (dispens). Dispens får lämnas endast om förfarandet kan antasfrämja kostnadsbesparingar, som till väsentlig del kommer konsumenterna tillgodo, eller i övrigt bidra lill en från allmän synpunkt ändamålsenlig ordningeller om eljest särskilda skäl föreligger. Förbuden ikonkurrenslagen, liksom här föreslagna förbud, motiveras av att de förfarandensom avses har bedömts ulgöra konkurrensbegränsningar som generellt anses haskadlig verkan. Förbuden gmndas alltså i sak på en presumtion. I enskilda fallkan förfaranden som är förbjudna emel- 2 1990/91. 1 saml Nr 147 lertid ha posilivaeffekter från konkurrenssynpunkt. Dispensförfarandels funktion är all ienskilda fall pröva om den uppställda presumtionen brisler. Som redan har framgått är eltdispensförfarande av molsvarande slag nödvändigl även när del gäller de härföreslagna förbuden på livsmedelsområdet. En regel motsvarande 16 §konkurrenslagen bör därför gälla även i den nya lagen. Regeringensförslag: Den som uppsåtligen bryter mot förbudet enligt lagen skall dömas tillböter eller fängelse i högsl . Är brottet atl anse som grovt skall dömas lillfängelse i högsl . Ombrottet är ringa skall inte dömas lill straff. Tillansvar enligt lagen skall inle dömas för gärningar som är belagda med straffenligt konkurrenslagen eller som omfallas av etl sådant förbud eller åläggandesom har meddelats vid vite med stöd av den lagen. Allmäntålal för brolt mol lagen får väckas endasl efler medgivande av näringsfrihelsombudsmannen. Konkurrenskommitténsförslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna:Lämnar i allmänhet förslagen i denna del utan erinran i sig. hovrättpåpekar all kommitténs lagförslag inle innehåller någon beslämmelse om vad somskall beaktas vid bedömningen av om brottet är grovt. Skälenför regeringens förslag: Principen alt lagstiftaren genom förbud ingriper motkonkurrensbegränsningar innebär alt förfaranden som i allmänhet anses haskadlig verkan preciseras och förbjuds generellt. I konkurrenslagen sker dellavid slraffansvar. Konkurrenskommitlénhar enligt sina direktiv att se över bl. a. sanklionssystemet och vid behovöverväga ändringar. Regeringen ulesluler inte all det kan finnas andra meraändamålsenliga former än siraff för att sanktionera förbudsregler ikonkurrenslagstiftningen. Del finns emellertid inle skäl och inte hellerunderlag för alt här överväga någon annan sanktionsordning än den som nugäller för brolt mot konkurrenslagen. Närdet gäller slraffskalor och andra med straff sammanhängande frågor bör iprincip samma ordning gälla som i konkurrenslagen. Regeringensförslag: Reglerna las in i en särskild lag. Konkurrenskommitténsförslag: Överensstämmer i sak med regeringens. Remissinstanserna:Uttalar sig inte särskill i frågan. Skälenför regeringens förslag: Konkurrenslagen är den allmänna lagen påkonkurrensområdet och gäller för hela näringslivet. Propositionens förslag om straffsanktioneradeförbud mot konkurrensbegränsande samverkan tar sikle på bara vissa varor, ochvissa led i livsmedelskedjan. Lagregleringen bör därför ske i en särskild lagoch inte i konkurrenslagen. Dennya lagen skall gälla vid sidan om konkurrenslagen. Del innebär bl. a. attingripanden med stöd av generalklausulen i 2 § konkurrenslagen kan ske även motförfaranden som träffas av propositionens förslag om förbud. Förhållandetmellan den nya lagen och konkurrenslagen följer av allmänna grundsatser. Någonsärskild lagregel om detta är därför inte nödvändig. Regeringen har i anslutning till vad lagrådet avfört rubricerat sittlagförslag ''lag om förbud mot konkurrensbegränsning i fråga om Jordbruksprodukter". 3.2 Förslagets förhållande till Europeiska Gemenskapens regler Degrundläggande konkurrensreglerna inom EG framgår av artiklar 85och 86. Enligtartikel 85 (1) är överenskommelser mellan förelag, beslul av förelagssammanslulningaroch samordnade förfaranden, som är ägnade alt påverka handeln mellanmedlemsstaterna och som har till syfle eller följd alt konkurrensen inom dengemensamma marknaden förhindras, inskränks eller förvanskas, oförenliga med dengemensamma marknaden och förbjudna. 1 artikeln ges exempel på sådanaförfaranden, däribland begränsning eller kontroll av produktion m. m,prissamverkan och uppdelning av marknader. Överenskommelser och beslul som ärförbjudna saknar enligt 85 (2) rättsverkan.