prop · GE03118 · 1990-12-31 00:00:00 — Lag om särskild kontroll av vissa utlänningar 1 §En utlänning, som inte skall avvisas eller utvisas enligt utlännings lagen (1989:529), får utvisas ur landet enligt denna lag, om det 1.är påkallat av hänsyn tillrikets säkerhet, eller 2.med hänsyn till vad som är käntom utlänningens tidigare verksamhet och övriga omständigheter kan befaras atthan kommer att begå eller medverka till brottslig gäming, som innefattar våld,hot eller tvång för politiska syften. Förstastycket 2 gäller inte i fråga om en sådan gärning i annan stat som harövervägande karaktär av politiskt brott. 2 §En fråga om utvisning enligt 1 § prövas av regeringen. Frågan tas upp på ansökan av eller av regeringen självmant. Finneren polismyndighet, e.i länsstyrelse eller statens invandrarverk anledning antaatt ett beslut om utvisning enligt 1 § bör meddelas, skall myndigheten genastgöra anmälan om detta till . 3§ Om ärendet inte ärsynnerligen brådskande skall, innan beslut om utvisning meddelas, yttrandeinhämtas från statens invandrarverk och förhandling hållas i ärendet. 4§ Beslut om utvisning skallförenas med förbud för utlänningen att utan tillstånd av regeringen återvända tillSverige. Förbudel skall meddelas eller utan tidsbegränsning. Ibeslutet skall utlänningen, om förbudet är tidsbegränsat, upplysas om vilkendag förbudet upphör all gälla. Han skall vidare upplysas om den påföljd somöverträdelse av förbudet kan medföra enligt 24 §. Förordnarregeringen att beslut om utvisning tills vidare inte skall verkställas,meddelas förbud enligt första stycket i stället i anslutning lill beslut omverkställighet av utvisningen. 5§I ärenden enligt denna lag gäller i tillämpliga delar 4 kap. 13 och I5§§, 5kap. 5§, 6 kap. 4§ andra stycket, 5§ andra stycket och 6 11 §§, 7 kap. 7 §, 8kap. 16, 14 och 16 §§, 9 kap. 1 3 §§ samt 11 kap. 5 kap. och 6§§utlänningslagen (1989:529). Vid förhandling i ett ärende som enligt denna laghandläggs av regeringen tillämpas dessutom 6 kap. 13§, 14 § andra stycket och 15§utlänningslagen. För verkställighet av beslut om utvisning skall regeringenmeddela sådana anvisningar som avses i 4 kap. 12§ andra stycketutlänningslagen. 6§ 1 ärenden som enligt denna lag handläggs av regeringen får del statsråd, som har till uppgift att föredra ärenden enligt lagen, eller den Gänsteman som statsrådet bestämmer besluta om förhandling. Förhand lingen skall hållas vid eller, om särskilda skäl talar mot att förhandlingen hålls där, vid en annan allmän domstol. skall vara allmänt ombud vid förhandlingen med 95 uppgiftatt redogöra för de omständigheter som talar för att beslut enligt Prop.1990/91:118 denna lag bör meddelas och att lämna andra upplysningar som behövsför Bilaga 2 förhandlingens genomförande. 7§ Tingsrätten får bestämma att även någon annan än utlänningen skall höras viden förhandling som avses i 6§. Åberopar någon av parterna muntlig ellerskriftlig bevisning, prövar rätten om bevisningen skall tilllåtas. Därvidtillämpas 35 kap. 7§ . Vidförhandlingen skall noga utredas de omständigheter som kan inverka på ärendetsavgörande. skall beredas tillfälle alt ställa frågor tillutlänningen och andra som skall höras i ärendet. Utlänningen skall fåtillfälle att ange sin ståndpunkt och att uttala sig om de omständigheter somåberopas i ärendet. Genom frågor och påpekanden skall rätten försöka avhjälpaotydligheter och ofullständigheter i de uppgifter som lämnas. 8 §En utlänning får tas i förvar om det är sannolikt att han kommer att utvisas enligt denna lag eller beslut härom föreligger samt del skäligen kan antas att han annars kommer att hålla sig undan eller bedriva brottslig verksamhet i eller hans identitet är oklar. Är utlänningen , får han inte utan synnerliga skäl tas i förvar. Detsamma gäller hans vårdnadshavare eller, om de är flera, en av dem. Underde fömtsättningar som anges i första stycket kan en utlänning ställas underuppsikt, om delta är tillräckligt. 9 §Har frågan om utvisning ännu inte upptagits av regeringen, får riks polisstyrelsen besluta att en utlänning skall tas i förvar eller ställas under uppsikt. Ett sådant beslut skall anmälas till regeringen. Det statsråd som har lill uppgift att föredra ärenden enligt denna lag skall pröva om åtgärden skall bestå. Hindermot verkställighet m. m. 10 §Om regeringen har beslutat om utvisning enligt denna lag men hinder som anges i 8 kap. 1 4§§ utlänningslagen (1989:529) möter mot att beslutet verkställs eller beslutet av annan särskild anledning inte bör verkställas, skall regeringen förordna att verkställighet tills vidare inte får ske (inhibition). Utvisningsbesluletoch förordnandet om inhibition skall prövas på nyll när det finns skäl tilldetta. Så länge utvisningsbeslulet fortfarande gäller men ej har kunnalverkställas, skall före utgången av vaGe kalenderår efterdet då beslutet meddelades anmäla hos regeringen huruvida det finns skäl föromprövning av beslutet. 11 §Skall etl beslut om utvisning enligt denna lag på grund av inhibition lills vidare inte verkställas, får regeringen besluta om inskränkningar och villkor för utlänningens vistelse i . Sådanl beslul får avse vistelse ort, byte av bostad och anställning samt anmälningsplikt. Grundas utvis ningsbeslulet på I § första stycket 2, får regeringen också förordna att 19 22 § skall ha tillämpning i fråga om utlänningen. Förstastycket tillämpas på motsvarande sätt, om ett beslut om avvis ning eller utvisningen enligt utlänningslagen (1989:529) inte kan verkstäl las och det föreligger sådana omständigheter beträffande utlänningen som 100 avsesi 1 § första stycket 1 eller 2 denna lag. Innan beslut enligt detta stycke Prop.1990/91:11! meddelas skall förhandling hållas. Därvid tillämpas 6 och 7§§. 12§ Ett beslut av regeringen enligt 11 § gäller i längst räknat från dagenför beslutet om avlägsnande. 13§ Har regeringen inte förordnat om inhibition, skall etl beslut om utvisningenligt denna lag verkställas så snart del kan ske. Verkställigheten ankommer pårikspolisstyrelsen. Regeringen får dock förordna att verkställigheten skallske genom annan myndighets försorg. Uppkommerfråga om hinder mot verkställigheten får det statsråd som har till uppgift attföredra ärenden enligt denna lag besluta alt verkställighet inte skall skeinnan regeringen med anledning av den uppkomna frågan har prövat huruvidaförordnande om inhibition skall meddelas. Inskränkningar,villkor och tvångsmedel enligt beslut av domstol 14 §Bedöms i fall som avses i 11 § påtaglig risk föreligga för alt utlän ningen begår eller medverkar till brott mot rikets säkerhet eller brott som anges i 1 § första stycket 2 efter utgången av den I2§ angivna Ireårsfristen, får sådana inskränkningar och villkor för hans vistelse i som anges i 11 § och som kan anses ändamålsenliga för att motverka risken meddelas även för tid efter denna frists utgång. På motsvarande gmnder får förord nas att 19 22§ skall ha tillämpning i fråga om utlänningen för sådan tid, om risken avser brott som anges i 1 § första stycket 2. Frågorsom avses i första stycket prövas av på ansökan avrikspolisstyrelsen. Beslut i sådan fråga skall meddelas , högst treår räknat från den dag då beslutet skall börja tillämpas. Ifråga om förfarandet vid rätten skall, utom i de hänseenden som anges i Qärdestycket, gälla vad som är föreskrivet om mål som rör allmänt åtal för brott förvilket lindrigare straffan fängelse är föreskrivet. Tvångsmedelenligt 24 och 25 kap. får inte tillgripas. Vad som föreskrivsi 14 kap. 5§ andra stycket andra meningen sekretesslagen (1980:100) tillämpas inle.I fråga om handling eller annat material som enligt första stycket sammaparagraf inte får lämnas ut till part tillämpas inte heller 30 kap. 2§ förstastycket första meningen . En skriftlig berättelse eller enuppteckning eller upptagning av berättelse som avses i 35 kap. 14 §rättegångsbalken får åberopas som bevis. Rättens avgörande sker genom beslut. 15 §I mål som avses i 14§ får rätten, om det finns skäl till det, meddela beslut om inskränkningar och villkor för utlänningens vistelse i för tiden till dess ärendet har avgjorts slutligt. Rättensbeslut i mål som avses i 14§ gäller om annat inte förordnas. Gällerdå ärendet avgörs tidigare meddelat beslut om inskränkningar eller villkor,får rätten bestämma att det nya beslutet skall börja tillämpas först närgiltighetstiden för det har gått ut. 16 §Om det på gmnd av ändrade förhållanden finns skäl till det får på begäran av utlänningen häva eller ändra ett beslut som rätlen har meddelat enligt 14§. Styrelsen får också medge tillfällig lättnad och vidtaomedelbart erforderiig jämkning. 17 § Ett beslut av rätten enligt 14 § upphör att gälla, om utvisningsbeslu- Prop.1990/91:118 tet verkställs eller upphävs. 18§ Bestämmelsema i 19 22§tillämpas i fråga om en utlänning i den mån regeringen eller allmän domstol harbestämt det enligt denna lag. 19§ Om det är av betydelse föratt utröna om utlänningen eller en organisation eller gmpp som han tillhöreller verkar för planlägger eller förbereder någon gärning som innebär våld,hot eller tvång för politiska syften och som innefattar brott för vilketlindrigare straffan fängelse inte är föreskrivet, får utlänningenunderkastas husrannsakan, kroppsvisitalion eller kroppsbesiktning samtfingeravtryck och fotografi tas av honom. Förordnandeom åtgärder enligt första stycket meddelas av eller enpolismyndighet. I fråga om sådana åtgärder gäller i övrigt 28 kap.rättegångsbalken i tillämpliga delar. 20 §För ett sådant ändamål som avses i 19 § första stycket kan rätten, om det finns synnerliga skäl, meddela eller en polismyndig het tillstånd enligt 27 kap. till hemlig teleavlyssning eller, om det är tillräckligt, hemlig teleövervakning. Rättenkan för ett sådant ändamål som avses i 19§ första stycket, om det finnssynnerliga skäl, även meddela eller en polismyndighettillstånd att närmare undersöka, öppna eller granska post- eller lelegrafförsändelse,brev, annan sluten handling eller paket som har ställts till eller avsänts frånutlänningen och som påträffas vid husrannsakan, kroppsvisitalion ellerkroppsbesiktning eller som finns hos post-, telegraf-, järnvägs- eller annan befordringsanstalt. Itillstånd som avses i andra stycket kan rätten förordna, att i tillståndet avseddförsändelse, som ankommer till befordringsanstalt, skall kvarhållas lill dessden närmare undersökts, öppnats eller granskats. Förordnandet skall innehållaunderrättelse att meddelande om åtgärden inte får utan tillstånd av den som harbegärt åtgärden lämnas avsändaren, mottagaren eller annan. 21 §Tillstånd som avses i 20 § skall meddelas att gälla som inte överstiger en månad. Fråganom tillstånd prövas av på yrkande av rikspolisstyrelseneller en polismyndighet. Rättens avgörande sker genom slutligt beslut. Sådantbeslut går i verkställighet. I fråga om förfarandet tillämpas iövrigt 27 kap. på motsvarande sätt. 22 §En upptagning eller uppteckning som har gjorts vid hemlig teleav lyssning skall granskas möjligl. Granskningen får inte utföras av annan än rätten, , polismyndighet eller åklagare. Innehål ler upptagningen eller uppteckningen något som inte är av betydelse för det ändamål som har föranlett avlyssningen, skall den i denna del omedel bart förstöras efter granskningen. Enförsändelse eller någon annan handling som omfattas av tillstånd enligt 20 § får inte närmare undersökas, öppnas eller granskas av annan än rätten, , polismyndighet eller åklagare. En sådan hand ling skall undersökas möjligt. När undersökningen har slutförts, 102 skallen försändelse som finns hos befordringsanstalt tillställas den till Prop. 1990/91:11!vilken försändelsen är ställd och en annan handling återlämnas till den hos Bilaga 2 vilken handlingen påträffats om den inte tas i beslag. 23 §Till fängelse i högst eller, när omständighetema är mildrande, till böter döms 1. densom hjälper en utlänning som är underkastad förbud enligt 4 § att komma in i , 2.den som försöker hindraverkställighet av ett beslut om utvisning enligt denna lag, eller 3.en utlänning som bryter mot ensådan föreskrift som har meddelats enligt 11 eller 14§§. Förförsök eller förberedelse till brott som avses i första stycket 1 döms tillansvar enligt 23 kap. . Fortsätteren utlänning under tid då han står under åtal för brott enligt första stycket 3att begå sådant brott, skall vad han gjort sig skyldig till före varje åtalanses som ett särskilt brott. 24 §Till fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter döms en utlänning som återkommit till i strid mot ett för honom gällan de förbud enligt 4§. Detta gäller dock inte om utlänningen har flytt hit för att undgå förföljelse som avses i 3 kap. 2 § utlänningslagen (1989:529). Iringa fall skall åtal för brott enligt första stycket inte väckas annat än omdet är påkallat från allmän synpunkt. 25§ Har regeringen tagit upp enfråga om utvisning enligt denna lag, får åtal mot utlänningen inte väckas utanregeringens förordnande innan regeringen avgjort ärendet. 26§ Beslut av rikspolisstyrelseni en fråga som avses i 16 § får inte överklagas. Dennalag träder i kraft , då lagen (1989:350) om åtgärder för attförebygga våldsdåd med internationell bakgmnd (terroristlagen) skall upphöraatt gälla. Bestämmelsernai 10§ andra stycket, 11 § första stycket samt 12 16§§ tillämpas även när regeringen enligt 17 § första stycket terroristlagen (1989:530), 73 § utlänningslagen (1980:376), 8§ lagen (1973:162) om sär skilda åtgärder till förebyggande av vissa våldsdåd med internationell bakgmnd eller 51 § tredje styckel utlänningslagen (1954:193) har förord nat att avvisnings- eller utvisningsbeslut ej skall verkställas. Bestämmel serna i 11 § andra stycket samt 12 16 §§ är tillämpliga också när beslut om avvisning eller utvisning har meddelats enligt terroristlagen (1989:530) eller utlänningslagen (1980:376) och när beslut om avvisning, förpassning, förvisning eller utvisning har meddelats enligt utlänningslagen (1954:193). Är någon vid ikraftträdandet underkastad inskränkningar och villkor för vistelse i enligt äldre bestämmelser, gäller dock beslutet härom, även om den i 12§ angivna Ireårsfristen har gått till ända, intill utgången avjuni 1991, om det ej har upphävts . Om bestämmelserna i l9-22§§ terroristlagen (1989:530) är tillämpliga på någon vid ikraftträ dandet, tillämpas bestämmelsema i 19 22§§ denna lag på honom intill 103 samma tidpunkt, om ejannat följer av förordnande som meddelas av Prop. 1990/91:11! Vidtillämpning av 23 § punkterna 1 och 2 samt 24 § likställs med förbud och beslutom utvisning som där avses motsvarande beslut enligt äldre lag. Med föreskriftenligt 23 § punkt 3 likställs motsvarande föreskrifter som meddelats enligtäldre lag. Omdet i en lag eller i en annan författning hänvisas till en föreskrift som harersatts genom bestämmelse i denna lag, tillämpas i stället den nya bestämmelsen. Sammanställning av remissyttranden över Prop-1990/91:11! Eftersedvanligt remissförfarande har yttrande över betänkandet avgivits av Justitiekanslern (), riksåklagaren (),, , kammarrätten i , Stockholmstingsrätt, överbefålhavaren, ombudsmannen mot etnisk diskriminering (DO),statens invandrarverk, , i ,i län, vid ,regeringsrättens ledamöler, ombudsmän, ,Svenska avdelningen av Internationeda juristkommissionen och . Svenskasektionen av , Medborgarrällsrörelsen och Svenska RödaKorset har avstått från att avge yttrande. Enskrivelse från Amnesty Internationel, UK, har tillförts ärendet. Behövs en särskild terroristlagstiftning? Kommitténanser att även i fortsättningen måste ha möjlighet att avlägsna sådanautlänningar ur landet som på goda gmnder bedöms representera en fara förterrorhandlingar. Kommittén anser också att det inte är möjligt att tillgodosedetta intresse genom att enbart lita till den vanliga utlänningslagstiftningensnuvarande regler. Kommittén lägger därför fram ett förslag till nyterroristlag. Kommitténsförslag till terroristlagstiftning har tillstyrkts eller i huvudsak lämnatsutan erinran av en majoritet av remissinstanserna. Regeringsrättens ledamöterhar begränsat sitt yttrande till frågor om inskränkningar och villkor samträttsprövning. DO och avvisar en särskildterroristlagstiftning. vid år kritisk motden föreslagna utformningen på flera punkter men har ingen invändning mot attdet i svensk lag finns regler om utvisning av en presumtiv terrorist under fömtsättningatt utlänningslagens regler om s. k. politiska verkställighetshinder ärtillämpliga. Fleraåtgärder föreslås för att bemöta den kritik som bland annat riktats mot reglemaom kommunarrest. Den uppmärksamhet som dessa regler rönt tordefrämst bero på att en gmpp kurder tillhörande organisationen varit föremålför restriktioner enligt dessa regler . Den långa varaktighet somdessa inskränkningar kommit att få vilket förmodligen inte fömtsetts närreglerna infördes visar en svaghet i det nuvarande regelsystemet. Det visarockså på de stora svårigheter som den praktiska tillämpningen av dessa reglerständigt innebär. Jagnoterar med tillfredsställelse att kommittén förslår särskilda regler i syfte att säkerställa att dessa inskränkningar inte skall bli mera omfattande än som är nödvändigt. Reglema om tidsbegränsning och omprövning innebär en klar förbättring jämfört med nu gällande ordning. RÄanser att etl gmndläggande krav är att staten så långt det är Prop.1990/91:11! möjligt och inom givna ramar för internationella åtaganden och gmndlagBilaga 3 tillhandahåller en lagstiftning som i görligaste mån hindrar attvåldsdåd begås i landet. RA delarkommitténs uppfattning att det inte är nödvändigt att genomföra några genomgripandeförändringar av nuvarande regler. RA framhålleremellertid att avvägningen mellan rättstrygghet för medborgarna och kravet pårättssäkerhet måste finnas i förgmnden vid utarbetande av denna typ avlagstiftning. Sveahovrätt anser att kommittén väl redogjort för bakgmnden till den föreslagnalagstiftningen och de grannlaga intresseöverväganden som måste göras.Hovrätten ansluter sig också i de flesta delar till kommitténs förslag. Stockholmstingsrätt finner förslagen som berör tingsrättens verksamhetsområde välmotiverade och väl utformade och har ej någon erinran mot övriga delar avbetänkandet. Överbefälhavarentillstyrker kommitténs förslag till ny reglering av terroristlagstiftningen.Detta gäller särskilt förslaget om att det s. k. organisationsrekvisitet tasbort samt att lagens tillämpningsområde utvidgas så att även risken förterroraktioner utomlands kan beaktas. DO,som i och för sig anser att kommitténs förslag är välgjort och genomtänkt samti stort sett bör kunna läggas till gmnd för lagstiftning, är principielltavvisande till lagstiftning mot terrorism och anför: Nugällande terroristlag har åtminstone två särdrag, som gör den obehaglig ochvilka inte skulle godtas i vanliga rättsliga sammanhang. För det första är denetniskt diskriminerande i det den vänder sig enbart mot utländska medborgare.För det andra sätter den vanliga rättsprinciper ur spel i det den tillåter attdrastiska, om skarpa sanktioner minnande, åtgärder riktas mot människor, vilkainte övertygats om något brott eller annan förkastlig handlig eller beträffandevilka vanligt straffrättskipning satts ur spel. Ibetänkandet upprepas det ofta framförda påståendet, att terrorismen "underde utvecklats till ett allvarligt intemationellt problem...".Naturligtivs är det allvarligt, att oskyldiga människor helt utanför denkonflikt, som det gäller,' skall drabbas av våld eller hot om våld, men dessahändelser uppmärksammas i massmedia och av opinionen på ett sätt som inte allsstår i proportion till deras frekvens. En sådan uppmärksamhet är i regelterroristemas syfte. De lidanden och skador, som vållas är dock trots allvaretbegränsade jämfört med vad som orsakas genom vanligbrottslighet eller exempelvis trafikolyckor, väpnade konflikter eller statsdirigeradeller på annat sätt av regimer initierad terror. Inte heller är det heltriktigt att beskriva terror och terrorism som en modem företeelser. Den harblossat upp då och då under olika tidevarv. Man kan erinra sig anarkisternasvåldsdåd före eller dem som begicks av nazister och fascisterefter detsamma. Detär då knappast överraskande att terroristlagstiftningen under de snart Gugo år, som en sådan funnits i använts i ytterst få fall och rent praktiskt givit ett än magrare utbyte. I många av fallen troligtvis de flesta har utredningen varit av beskaffenhet att mycket väl ha kunnat 106 läggastill gmnd för åtal och fallande domar på fullbordade grova brott Prop.1990/91:118 eller förberedelse eller stämplig därtill. I några av fallenkvarstår tvivlet Bilaga 3 huruvida terroristpresumptionen verkligen hade denbärighet, att utvisningsbeslutet i efterhand framstår som riktigt ellerofrånkomligt. Man frågar sig m.a. o. hur många av de verkställda besluten, somskulle ha kunnat återkallas, om den de rörde blivit kvar i landet. I den måndet finns några fall, där terroristpresumptionen var tillräckligt övertygande,men vilka inte kunnat handläggas i den för brottmål stadgade ordningen, så hadeavvisning eller utvisning enligt utlänningslagens bestämmelser kunna tillgripas,låt vara att dessa då krävt en smärre översyn. Jag återkommer till den fråganoch kommitténs överväganden i anslutning till den. Sammanfattningsvisanser jag, att terroristlagstiftningen från början framstod, som onödig och merskadlig än nyttig samt, att under de år den med företagna ändringar ägt beståndintet inträffat, som föranlett mig till en annan bedömning. Enligtutlänningslagen 4 kap. 11 § får regeringen utvisa en utlänning eller besluta omolika inskränkningar eller villkor för att kunna kontrollera honom, när detbehövs av hänsyn till rikets säkerhet. Kommittén menar, att flertaletterroristbrott inte är brott mot rikets säkerhet och att lagmm-met därför intealltid kan användas mot den som befaras kunna begå terrordåd. Med nuvarandeskrivning av lagmmmet har kommittén rätt. Det är emellertid enligt min meningen brist, att man inte övervägt en ändring 4 kap. 11 § hellre än tillskapandetav en speciell utvisning för terrorister. Detär ju en gammal föreställning, att en stat kan utvisa en utlänning om detta bedömessom önskvärt inte bara med hänsyn till rikets säkerhet utan därför att detligger i statens intresse. 1 svensk utlänningslagstiftning har det såledesfunnits en bestämmelse om s. k. politisk utvisning ända . Det fannsemellertid inte något exempel på att bestämmelsen skulle ha använts på fleraårtionden, när diskussionen om införandet av terrroristlagstiftningfördes. Några menade, och jag menar , att det skulle ha varit bättre attefter en eventuell översyn göra bmk av institutet politisk utvisning i ställetför att införa lagen om särskilda åtgärder till förebyggande av vissa våldsdådmed internationell bakgmnd, den s.k. terroristlagen (SFS 1973:162). Så blev delinte och därmed förlorade den s. k. politiska utvisningen i betydelse. Det hardärför varit tal om att helt avskaffa denna möjlighet till utvisning ochsärskilt i samband med att terroristbestämmelserna togs in i utlänningslagen1976. Man ansåg emellertid, att terroristlagen inte direkt tog sikte på fall avhot mot rikets säkerhet och att regeringen därför borde ha kvar en möjlighetalt tillgripa politisk utvisning särskill i tider av skärpta förhållanden, se prop.1975/76:18 s 156. Politisk utvisning har därför överlevt i utlänningslagen menmed nuvarande i förhållande till tidigare starkt beskurna skick i det dessanvändningsområde inskränkts till fall av hot mot rikets säkerhet under det attden mer allmänt hållna hänvisningen till "statens inlresse" logs borti lagstiftningsomgången 1975 76. Jagmenar att man nu med lätthet kunnat återinföra denna utvisnings-grundeventuellt med en stringentare formulering och på så vis kunna slippa ensärskilt utvisning av presumtiva terrorister. Straffprocessen och en i dettahänseende restaturerad utlänningslag skulle ha varit tillfyllest. Jag förslår,att man väljer den utvägen. , somlill fullo delar kommitténs uppfattning alt Prop. 1990/91:11!