prop · GE0390 · 1990-12-31 00:00:00 — Denna bilaga omfat tar ett stort antal verksamheter inom jordbmk, utvinningsindustri (där ibland utvinning av torv, malm och råolja), anläggningar för energipro duktion, bearbetning av metaller, glastillverkning, kemisk industri (som ej omfattas av bilaga 1), livsmedelsindustri (bl.a. bryggerier, mejerier och 171 slakterier), textil-,läder-, trä- och pappersindustri, gummiindustri, infra-stmkturprojekt (bl. a.vägar, hamnar och flygfält som ej omfattas av bilaga 1 och rörledningar för gasoch olja) samt andra verksamheter (bl. a. avloppsreningsverk). Den lagstiftning somregeringen nu föreslår innebär att lagreglering kommer attöverensstämma med de krav på miljökonsekvensbeskrivningar som EGs direktivuppställer. Regeringensförslag: Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer fårföreskriva att det i ärenden enligt någon av de lagar som anges i 1 kap. 2§ NRLskall upprättas en miljökonsekvensbeskrivning. I miljöskyddslagen ochvattenlagen utvidgas de bestämmelser som anger vad en ansökan om tillståndskall innehålla till att även omfatta en miljökonsekvensbeskrivning. I sammanhangetföreslås att farledslagen skall anknytas till NRL. I lagen om kommunalenergiplanering införs krav på att en miljökonsekvensbeskrivning skallupprättas till den kommunala energiplanen. Förslageti : Enligt den särskilda MKB-lagen får regeringen föreskriva attdet vid tillämpningen av en viss av regeringen särskilt angiven lag eller annanförfattning skall föreligga en miljökonsekvensbeskrivning som underlag förbeslut om verksamhet eller åtgärd som kan antas ha en väsentlig inverkan påmiljön och/eller hushållningen med naturresurser. Vilka lagar som skallomfattas har inte angivits utan skall bestämmas successivt. Remissinstanserna:De har i allmänhet inte gjort några erinringar. Regeringensöverväganden: De flesta av de lagar, som på gmnd av NRL-anknytningen kommer attomfattas av bestämmelser om miljökonsekvensbeskrivningar, gäller verksamhetersom är tillståndspliktiga. Beslut enligt dessa lagar påverkar miljön ochnaturresurshushållningen och bör omfattas av krav påmiljökonsekvensbeskrivningar. Att, som föreslås i rapporten, begränsaanvändningsområdet för miljökonsekvensbeskrivningar till beslut som kan antasha väsentlig inverkan på miljön eller naturresurshushållningen finnerregeringen inte vara lämpligt. Frågan om en inverkan är väsentlig kan i mångafall besvaras först efter det att en miljökonsekvensbeskrivning harupprättats. För vissa typer av verksamheter finns det därför skäl att införamer allmänt hållna föreskrifter om detta. Regeringen kommer nuatt redovisa vilken roll miljökonsekvensbeskrivningar bör få för var och en avde ifrågavarande lagama. Kommunemahar genom PBL fått en stark ställning i frågor som rör användningen av mark ochvatten. De skall upprätta en översiktsplan för hela kommunen samt i vissafall detaljplaner och för begränsade områden Prop. 1990/91:90 som inteomfattas av detaljplan kan områdesbestämmelser antas. Vid planläggning och iärenden om bygglov och förhandsbesked skall NRL tillämpas (2 kap. 2 § PBL). Miljökonsekvensbeskrivningarsom en del av beslutsunderlaget vid arbetet med den fysiska planeringen börkunna ge ett bra stöd för bedömning av lämpliga altemativ för lokalisering avstora projekt och anläggningar som har väsentlig omgivningspåverkan eller somberör särskilt värdefulla områden. Sådana beskrivningar bör upprättas i etttidigt skede av planeringsprocessen och innefatta de konsekvenser för miljönsom behandlade lokaliseringsaltemativ kan bedömas föra med sig med hänsyn tillmiljö-fömtsättningama i berörda mark- och vattenområden. Avflera remissvar, bl. a. från , framgår också att mångakommuner redan tillämpar detta arbetssätt. anser attmiljökonsekvensbeskrivningar måste betraktas som ett mycket värdefullt komplementtill övrigt beslutsunderlag och nyttjas i en rad olika beslutsfunktioner somett led i ett mera miljöinriktat beslutsfattande. Förbundet anser det dockdirekt olämpligt att i detta dynamiska utvecklingsskede införa en lag som görmiljökonsekvensbeskrivningar till ett obligatorium. Det står enligt förbundetklart att kommunerna ännu inte har getts tillräcklig tid för att utveckla sinaöversiktsplaner så att planema blir de instmment för en godnaturresurshushållning och för förebyggande miljövård som de har fömtsättningaratt bli. Förbundet stöder däremot tanken på en successiv utveckling av ettsvenskt MKB-system, på grandval av erfarenheter från ett intensifieratplanerings-, utvecklings- och informationsarbete. Som formellt stöd för dennautveckling anser kommunförbundet att det t. ex. kan räcka med förtydligandengenom allmänna råd för tillämpningen av regleraa i NRL. Regeringenkan till stora delar instämma i vad kommunförbundet anfört. Det bör därförinte nu vara nödvändigt med någon ändring i PBL eller därtill hörandeförfattning eftersom kommuneraa redan i många fall arbetar medmiljökonsekvensbeskrivningar som underlag till sin planläggning. Viktenav att miljökonsekvensbeskrivningar används som underlag i den kommunalaplaneringen har även betonats av de delegationer för regionala miljöprojekt somnyligen presenterat sina arbeten i betänkandena (SOU 1990:93) Miljön i VästraSkåne och (SOU 1990:102) Miljöprojekt , Rent till 2000. Omtillstånd söks till ett exploateringsföretag eller annat ingrepp i mil jön för vilket detaljplanläggning enligt PBL inte erfordras men ärendet skall prövas enligt någon annan NRL-anknuten lag kan fömtsättas att yttrande alltid inhämtas från den berörda kommunen. Då bör kommunen kunna framföra önskemål om att en miljökonsekvensbeskrivning upprät tas som belyser inverkan på allmänna intressen som anges i översiktspla nen. i det aktuella ärendet har att ta hänsyn till detta och kan kräva av sökanden att en miljökonsekvensbeskrivning upp rättas som belyser de av kommunen angivna frågoma. Den i samband med prövningen upprättade miljökonsekvensbeskrivningen kan då även ut- 173 nyttjassom planeringsunderlag vid eventuell detaljplanläggning enligt Prop.1990/91:90 PBL. Regeringenbetonar i detta sammanhang viktiga roll i den fysiskaplaneringen. Kommunen skall samråda med när förslag tillöversiktsplan och detaljplan upprättas och skall ge råd och bl.a. ta till vara statens intresse. Länsstyrelsema har sakkunskap på såvälplanområdet som miljöområdet som de har kunskap om regionala och ävenvissa lokala förhållanden. Enkommuns beslut om detaljplan eller områdesbestämmelser kan överklagas genomförvaltningsbesvär till och skall överpröva ettbeslut om detaljplan eller områdesbestämmelser i vissa fall enligt 12 kap 1 §PBL. Överprövning skall ske bl. a. när beslutet kan befaras innebära att ettriksintresse enligt NRL inte tillgodoses eller att en bebyggelse blir olämpligmed hänsyn till de boendes och övrigas hälsa eller till behovet av skydd motolyckshändelser. Ettbeslut om antagande av översiktsplan kan endast överklagas genom kommunalbesvärtill kammarrätten och en översiktsplan kan inte överpröva. Regeringenfinner med hänsyn till det anförda att det är självklart att , omden anser att det kan befaras att ett beslut kommer att behöva överprövasenligt 12 kap. 1 § PBL, ser till att erforderligt planeringsunderlag finnstillgängligt. Det är väsentligt att anför skälen för detta redani ett tidigt skede i planprocessen vid det samråd som skall ske enligt PBL. Attlänsstyrelsen framför sådana synpunkter kan bli aktuellt beträffande exempelvisområden där miljöstörande industri skall etableras eller stora projekt som enflygplats eller en hamn skall byggas och överprövning enligt 12 kap. 1 § PBLkan komma i fråga. Medhänsyn till det goda samarbetet mellan kommunema och länsstyrelsema utgårregeringen från att kommuneraa kommer att få stor nytta av länsstyrelsemassynpunkter i dessa frågor. Enligt4 a § miljöskyddslagen skall vid prövning av miljöfarlig verksamhet NRLtillämpas. Enligt 13§ skall en ansökan om tillstånd innehålla en beskrivning avmiljöeffektema såsom arten, styrkan och räckvidden av de störningar somverksamheten kan medföra. Denna bestämmelse infördes (prop. 1980/81:92,JoU 21, rskr. I specialmotiveringen uttalades att sökanden är skyldig attbeskriva miljöeffekterna av verksamheten samt lämna förslag till hurstömingaraa bör motverkas. Självfallet skall även samverkande och sammanlagdaeffekter beaktas och beskrivas. Hur omfattande beskrivningar som behöver görasberor naturligtvis på störaingaraas art och omfattning samt karaktären på denomgivning som kan påverkas. En miljöeffektbeskrivning skall inte bara gekoncessionsnämnden en fullständig och rättvisande bild av de störaingarverksamheten kan medföra och hur dessa skall förebyggas eller mildras utanskall ävenkunna ligga till grand för ställningstaganden till och synpunkter på Prop.1990/91:90 verksamhetenfrån andra berörda myndigheter och från sakägare och Koncessionsnämndenanser i sitt remissvar att det är viktigt att miljökonsekvensbeskrivningar istörre utsträckning ingår i underlaget för beslut enligt olika lagar. Nämndenanser i likhet med flera andra remissinstanser att resultatet av den pågåendenöversynen av miljöskyddslagstiftningen bör avvaktas innan ställning tas tillfrågan om eventuella ändringar i miljöskyddslagen. Enbeskrivning av miljöeffekterna i en tillståndsansökan skall avse de störaingarpå omgivningen som verksamheten i sig kan medföra. Regeringen finner detdämtöver viktigt att samtliga betydelsefulla konsekvenser för miljön, hälsanoch hushållningen med naturresurser som verksamheten kan antas medföra utöverde direkta omgivningsstörningama framgår av ansökan. Detkan gälla den påverkan på miljön som uppkommer genom att verksamheten för medsig t.ex. ytterligare biltrafik i det område där verksamheten skall etableras.Eftersom den nuvarande lagstiftningen inte klart omfattar krav på redovisningav effekter av detta slag, föreslår regeringen att krav införs på att enmiljökonsekvensbeskrivning skall upprättas som en del i en ansökan om tillståndtill miljöfarlig verksamhet. I miljöskyddslagen föreskrivs redan i detalj vaden ansökan skall innehålla. Därför bör även de nya föreskrifteraa ommiljökonsekvensbeskrivningar i miljöskyddsärenden lagregleras och tas in i 13§miljöskyddslagen för att därigenom hållas samman i lagen. Regeringensförslag innebär att en ansökan om tillstånd i fortsättningen även skallinnehålla en miljökonsekvensbeskrivning som kan möjliggöra en samlad bedömningav en planerad anläggnings, verksamhets eller åtgärds inverkan på miljön,hälsan samt hushållningen med naturresurser. Enligtvattenlagen krävs tillstånd för vattenföretag om det inte är uppenbart attvarken allmänna eller enskilda intressen skadas genom företagels inverkan påvattenförhållandena. Vattenmål prövas av . Regeringen prövardock tillåtligheten av större vattenföretag. Ett vattenföretag får inte kommatill stånd, om det med hänsyn till val av plats eller på något annat sätt möterhinder från allmänna planeringssynpunkter. Vidtillståndsprövningen skall NRL tillämpas (3 kap. 1 § vattenlagen). Stockholmstingsrätt anför i sitt remissyttrande att i vattenmål tillämpas redan nu detförfarande som åsyftas med förslagen i rapporten. Därför finns det enligttingsrätten inte något behov av att införa regler om miljökonsekvensbeskrivningari vattenlagen. I13 kap. 19§ vattenlagen föreskrivs att en ansökan i ett ansökningsmål skall innehålla de uppgifter, ritningar och tekniska beskrivningar som behövs för att bedöma företagets beskaffenhet, omfattning och verkningar samt även innehålla uppgifter om möjlig alternativ lokalisering m. m. Om anser att handlingarna är ofullständiga skall sökanden 175 föreläggas att avhjälpabristen. Dessutom innehåller vattenlagen bestäm- Prop. 1990/91:90 melser omoffentlighet och möjlighet för myndigheter och berörda att framföra synpunkterpå ett planerat projekt. Denreglering som finns i vattenlagen kan möjligen redan nu tolkas så att enmiljökonsekvensbeskrivning skall upprättas. Detta stadgande är dock intetillräckligt tydligt i fråga om krav på miljökonsekvensbeskrivning iansökningar i vattenmål. Därför föreslår regeringen att 13 kap. 19 § vattenlagenkompletteras med en bestämmelse om att en ansökan skall innehålla enmiljökonsekvensbeskrivning. Denna skall möjliggöra en samlad bedömning avföretagets påverkan på miljön, hälsan och hushållningen med naturresurser.Motiveringen till att ändringen görs i vattenlagen är densamma som beträffandeändringen i miljöskyddslagen. Enligtnaturvårdslagen skall vid prövning av frågor som rör naturvård tillbörlighänsyn tas till övriga allmänna och enskilda intressen. Härvid skall NRLtillämpas (3 §). I25 § naturvårdsförordningen (1976:484) är föreskrivet att en ansökan tilllänsstyrelsen om tillstånd enligt naturvårdslagen till bl. a. täktverksamhetoch markavvattningsföretag skall alltefter omständigheteraa i det särskildafallet vara åtföljd av karta, skiss eller ritning samt den ytterligareutredning som behövs för att företagets eller åtgärdens inverkan på detskyddade intresset skall kunna bedömas. anser i sittbetänkande (SOU 1990:38) Översyn av naturvårdslagen m.m. att dessa krav påunderlag utgör en form av miljökonsekvensbeskrivningar, i vart fall om man meddetta menar en beskrivning av effekteraa på naturmiljön av ett arbetsföretaginom ett visst begränsat område. Utredningen anser att med den utgångspunktenutgör ett införande av miljökonsekvensbeskrivningar i naturvårdslagen närmasten komplettering av existerande regler. Utredningen anser det därför intenödvändigt att införa ytterligare och mer detaljerade krav påmiljökonsekvensbeskrivningar men att bestämmelsen i 25 § förordningen börflyttas till naturvårdslagen och tas in i en ny paragraf, 41 a §, för att gemer eftertryck åt det utredningskrav som ställs på sökanden inaturvårdsärenden. angett kan bestämmelsen i 25 § naturvårdsförordningentolkas så att den innebär ett krav på en typ av miljökonsekvensbeskrivning. Detfinns emellertid inte något skäl att föra över bestämmelsen från förordningentill lagen. Eftersom naturvårdslagen är anknuten till NRL finns det genom denändring som föreslås i NRL möjlighet att föreskriva ommiljökonsekvensbeskrivning när behov föreligger vid tillämpningen avnaturvårdslagen. Deingrepp i naturen som naturvårdslagen reglerar är mycket varieran de. Vissa åtgärder har en liten inverkan medan andra kan ha mycket långtgående konsekvenser. Det finns därför skäl att i den förordning till NRL, som regeringen kommer att besluta om, ge bemyndi gande att i det enskilda fallet föreskriva att en miljökonsekvensbeskrivning skall upprättas och vad den skall innehålla. 8.3.2.5Väglagen m. m Prop. Vidprövning av ärenden enligt väglagen skall NRL tillämpas (3 a §). I 15 §väglagen infördes föreskrifter om att en arbetsplan för byggande av vägskall innehålla en miljökonsekvensbeskrivning. En sådan beskrivning skallinnehålla en redovisning av de väntade miljöeffektema samt förslag tillerforderliga skyddsåtgärder eller andra försiktighetsmått som behövs för attförebygga störaingar eller andra olägenheter från trafiken. Enligtvägkungörelsen (1971:954) får meddela närmare föreskrifter omarbetsplanens miljökonsekvensbeskrivning efter samråd med naturvårdsverket.Enligt väglagen skall en arbetsplan fastställas av efter samråd medlänsstyrelsen. Om dessa myndigheter har olika uppfattning hänskjuts frågan omfastställelse av planen till regeringens prövning. bör, särskilt i kontroversiella situationer, en separat myndigheteller annat oberoende organ bistå vid fokusering av innehåll och vid bedömningav om miljökonsekvensbeskrivningen kan anses tillräcklig. Annars kan enmiljökonsekvensbeskrivning inte bli ett fristående beslutsunderlag. Vägverketanför i sitt remissyttrande att och i rapportenförbiser länsstyrelseraas roll i beslutsprocessen inom vägsek-tora. Vägverketfastställer arbetsplaner efter begäran av och kan inte besluta istrid mot . Många vägprojekt behandlas även i den kommunalaöversiktsplaneringen. beslutar om flerårsplan för byggande avlänstrafikanläggningar. har bedömt att länsstyrelseraasmiljövårdsenheter och kommunala miljö- och hälsoskyddsnämnder(tillsynsmyndighet enligt miljöskyddslagen för vägtrafik) är lämpliga samråds-och kontrollorgan vad gäller miljökonsekvensbeskrivningar i fråga om kvalitet,uppläggning och innehåll. Avden utvärdering som gjort i samråd med kommunförbundetoch framgår att anser att kravet påmiljökonsekvensbeskrivningar i väglagen inneburit att miljöfrågoraa blivit meringående penetrerade och att större miljöhänsyn tagits vid val avvägsträckningar och vid beslut om åtgärder för att minimera störningar.Beskrivningaraa har därvid bidragit till att miljöhänsynen fått ökad betydelsei både planering och projektering. Miljökonsekvensbe-skrivningaraa har ocksåbidragit till en sakligare miljödiskussion med markägare och berördaintressenter. Intresset från allmänheten har dock inte ökat i och medinförandet av miljökonsekvensbeskrivningar. Regeringendelar den åsikt som framförts i om det lämpliga i att en annanmyndighet än bedömer om en miljökonsekvensbeskrivning ärtillräcklig. är lämplig som samråds-och kontrollorgan. Därförfinns det skäl att uttryckligen ge bemyndigande att, i likhet medvad regeringen anför även beträffande vissa andra lagar, pröva om enmiljökonsckvensbeskrivning enligt väglagen är tillräcklig eller om den behöverkompletteras. 177 12 1990/91. Miljöskyddslagenär tillämplig på bl. a. användning av mark, byggnad eller anläggning på sättsom kan medföra störaing för omgivningen genom luftförorening, buller,skakning, ljus eller annat sådant om störningen är ej helt tillfällig. Sådananvändning är exempel på miljöfarlig verksamhet enligt lagen. Detta innebär attfasta trafikanläggningar i princip faller in under kategorin miljöfarligverksamhet. Densom utövar miljöfarlig verksamhet skall enligt 5 § miljöskyddslagen vidta deskyddsåtgärder, tåla den begränsning av verksamheten och iaktta deförsiktighetsmått i övrigt som skäligen kan fordras för att förebygga elleravhjälpa olägenhet. Vissamiljöfarliga verksamheter får inte bedrivas innan förprövning har skett.Regeringen bestämmer för vilka verksamheter obligatorisk förprövning skallske. Någon skyldighet att låta pröva trafikanläggningar föreligger inte. Enligt6 § första stycket miljöskyddslagen får miljöfarlig verksamhet som befarasföranleda olägenhet av väsentlig betydelse, även om försiktighetsmåttföretagits, utövas endast om särskilda skäl föreligger. Innebär den befaradeolägenheten att ett stort antal människor får sina levnadsförhållandenväsentligt försämrade eller att betydande förlust från naturvårds-synpunktuppkommer eller alt liknande allmänt intresse skadas avsevärt får verksamheteninte utövas. Regeringen kan dock lämna tillstånd om verksamheten är avsynnerlig betydelse för näringslivet eller för orten eller annars från allmänsynpunkt. Enligt 6§ tredje stycket andra meningen skall dock detta inte hindraatt sådan flygplats, väg eller järaväg, vars anläggande prövas i särskildordning, används för avsett ändamål. Dessa kan alltså inte förbjudas även omförhållanden som anges i första och andra styckena föreligger. a. vägar ärdärigenom undantagna från vad som gäller annan miljöfarlig verksamhet. För atten väganläggning skall prövas enligt miljöskyddslagen krävs enfrivillig ansökan enligt 9 § samma lag. Miljöskyddslagens tillsynsregler är iprincip tillämpliga på väganläggningar. kan med stöd av 41§miljöskyddslagen yrka att koncessionsnämnden meddelar föreskrifter omskyddsåtgärder. Miljöskyddsutredningenföreslog i sitt slutbetänkande (SOU 1983:20) Bättre miljöskydd II attmöjligheter till obligatorisk prövning av en allmän väg eller gata skulleinföras genom ett bemyndigande för regeringen att föreskriva att delsnyanläggning som kan befaras föranleda olägenhet av väsentlig betydelse, delsombyggnad eller trafikreglerande åtgärder som kan medföra att olägenhet iväsentlig grad ökar i omfattning inte får utföras utan att koncessionsnämndenför miljöskydd lämnat tillstånd enligt miljöskyddslagen. Regeringen skullegöra denna prövning efter en särskild framställning från statensnaturvårdsverk. Utredningen föreslog även att 6 § tredje stycket andra meningenmiljöskyddslagen skulle upphävas eftersom bestämmelsen i praktiken harinneburit att en prövning enligt lagen av ett väg-, flygplats-ellerjäravägsföretag måste inskränkas till frågor om skyddsanordningar och Ett annat förslag av utredningen var att väghållarenskulle vara skyldig enligt väglagen att upprätta en miljökonsek- Prop.1990/91:90 vensbeskrivning vid byggande av allmän väg. Ianledning av utredningens förslag infördes krav på miljökonsekvensbeskrivningari väglagen. Något system för obligatorisk förprövning av vägar enligtmiljöskyddslagen infördes emellertid inte och 6§ tredje stycket andra meningenändrades inte heller (prop. 1986/87:135, JoU 25, rskr. Vid riksdagensbehandling av den miljöpolitiska propositionen 1988 ansåg jordbmksutskottel(JoU 1987/88:23) i anledning av en motion angående prövning av vägar enligtmiljöskyddslagen att de överväganden som gjordes av miljöskyddsutredningen omönskvärdheten av koncessionsprövning av vägprojekt har mycken fog för sig.Utskottet ansåg dock att det fanns anledning att avvakta erfarenheteraa somvinns av regleraa om obligatoriska miljökonsekvensbeskrivningar som infördes iväglagen . Utskottet framhöll att möjligheten till frivilligprövning liksom rätt att begära prövning enligt 41 §miljöskyddslagen kvarstår men att den nya ordningen för miljöfrågoraasbehandling vid vägbyggen borde utvärderas och ställning därefter tas tillfrågan om koncessionsprövning. nämnda utvärderingen görs också en jämförelse med prövning enligtmiljöskyddslagen. Slutsatsen i utvärderingen är att vägar inte bör görasförprövningspliktiga enligt miljöskyddslagen eftersom detta inte skulle ge enytterligare förbättrad miljöhänsyn. I rapporten föreslås emellertid vissaändringar i förordningen (1988:1015) om riksvägplan och planer förlänstrafikanläggningar för att större miljöhänsyn skall tas tidigt iprojekteringen. a. skall i flerårsplan endast få redovisas vägbyggnadsföretagsom genomgått en förstudie som innehåller en miljökonsekvensbeskrivning. Meden förprövning av vägar enligt miljöskyddslagen kan man få enprövningsmyndighet som ser tillåtlighets-, lokaliserings- ochskyddsåt-gärdsfrågoma från olika synpunkter. Det är viktigt att en noggrann ochallsidig miljöprövning görs av vägprojekt som har en betydande inverkan påmiljön och hushållningen med naturresurser. Den miljökonsekvensbeskrivning somvägverket gör enligt väglagen skulle då vara en viktig del avbeslutsunderlaget. Attlänsstyrelsen, som regeringen förordat, får ett väsentligt inflytande påmiljökonsekvensbeskrivningar i vägärenden innebär ett ökat opartiskt inflytandepå vägbyggnadsfrågor och att som föreslagit krav införs på att enmiljökonsekvensbeskrivning skail upprättas innan en väg får tas upp i enflerårsplan innebär ett ökat hänsynstagande till miljöaspekter. Med hänsyntill detta och till att regeringen har tillsatt en utredning med uppgift attse över miljöskyddslagstiftningen (Dir. 1989:32) och att överväga även dennafråga finner regeringen att det inte finns skäl att föreslå atten obligatorisk prövning av vägar enligt miljöskyddslagen införs. Det bör istället ankomma på kommittén att överväga frågan. Förbearbetning av torvfyndigheter fordras koncession som prövas av länsstyrelsen.Vid koncessionsprövningen skall NRL tillämpas (7§). Enligt förordningen(1985:626) om vissa torvfyndigheter skall en ansökan om koncession innehållabl. a. en karta, täktplan och utredning som belyser behovet av den tillämnade verksamhetenoch dess inverkan på allmänna och enskilda intressen samt utredning i övrigtsom sökanden vill åberopa för att styrka i ansökan lämnade uppgifter. Omansökan uppfyller kraven kungörs den och meddelande skickas bl.a. till berördafastighetsägare. Innan beslut fattas infordras yttrande från bl.a. berördakommuner. beslut får överklagas till regeringen. har rätt att överklaga.