prop · GE03175 · 1990-12-31 00:00:00 — Sverigefillhör de länder som anslutit sig till WHOs mål om Hälsa 2000 (HFA-2000).År 1984 antog medlemsländeraa i WHOs Europaregion 38 mål för HFA-2000. Målenskall vara besfåmmande för nationella hälsopolitiska strategier. Vissa mål gårut på att uppnå förändrade levnadsvanor. I ett av målen (nr 16) omnämns direktbehovet av minskat tobaks-brak, och det föreslås att varje medlemsland skallsätta upp klara etappmål, t.ex. att av befolkningen skall vara rökfri ochatt den nationella konsumtionen skall minskas från den tidpunkt närmålen antogs, dvs. har också sfållt sig bakom WHOsEuroparegions beslut att genomföra en samordnad insatsmot tobaken. Den europeiska aktionsplanen har många beröringspunkter med detåtgärdsprogram mot cancer som utarbetats inom EG. Även detta program läggerstor vikt vid åtgärder för minskat tobaksbmk. Dehälsopolitiska principeraa i de interaationella handlingsprogrammen sfåmmer välöverens med den svenska nationella hälsopolitik som utformats och antagitsgenom godkännande av regeringens proposition om utvecklingslinjerför hälso- och sjukvården, m.m. (prop. 1984/85:181). Här framhålls behovet aven samlad folkhälsopolitik för att formaett samhälle där riskeraa för ohälsa, utslagning och isolering be- Prop.1990/91:175 kämpas. I en offensiv hälsopolitik skall hälso- och sjukvårdensinsatser för att förebygga ohälsa ses i ett perspektiv som omfattar såvälhälsorisker i det omgivande samhället som de risker som är relaterade till den enskildeindividens livsstil. 11.3 Tidigareåtgärder i och åtgärder i andraländer Somvi nämnde inledningsvis sfålldes statliga medel till förfogande för upplysningom tobakens skadeverkningar . På uppdrag av regeringentillsatte en särskild utredning för att belysatobakens skadeverkningar och lämna förslag till åtgärder. Även om det inte lades fastnågot helhetsprogram på basis av utredningens förslag, förverkligades ändåvissa förslag. Bl.a. tillsattes en särskild utredning för attkonkretisera förslagen om varningstexter på tobaksvaror och förbud mottobaksreklam och en lag (1975:1154) om varningstext och innehållsdeklaration påtobaksvaror trädde i kraft . trädde en lag(1978:764) med vissa besfåmmelser om marknadsföring av tobaksvaror i kraft.Enligt denna skall, med hänsyn till de hälsorisker som är förbundna med brak avtobak, särskild måttfiillhet iakttas vid marknadsföring av tobaksvaror. Lagenkomplettera med riktlinjer som utfårdas av efter samråd medsocialstyrelsen. tillsatte regeringen en parlamentarisk tobakskommitté.Dess uppdrag var att utarbeta ett program för att nedbringa tobakskonsumtionenoch motverka dess skadeverkningar. Kommittén avlämnade 1978 ett delbetänkande.Rökfria miljöer (Ds S 1978:7), och 1981 sitt slutbetänkande Minskat tobaksbrok (SOU1981:18). Som resultat av kommitténs förslag gav regeringenarbetarskyddsstyrelsen och i uppdrag att i samråd utarbetarekommendationer om begränsning av tobaksrökning i lokaler av gemensamhetskarakfår.År 1983 gav de båda styrelserna gemensamt ut allmänna råd om begränsning av rökningi gemensamhetslokaler. Ytterligarekrav på åtgärder mot tobaksbroket framfördes bl.a. inomutredningen hälso- och sjukvården inför 1990-talet och av cancerkommittén somlade fram sitt slutbetänkande . Efter överläggningar mellankonsumentverket och tobaksbranschen utfårdades skärpta riktlinjer förtobaksreklam som trädde i kraft året därpå. med start budgefåret1986/87 bedrev på regeringens uppdrag en intensifieradupplysning om tobakens skadeverkningar med syfte att motverka rökdebut blandbara och ungdom. Verksamheten finansieradesmed ett årligt anslag om två milj. kr. 1990/91:175 allmännaarvsfonden. Norgehar haft en särskild tobakslag . I denna förbjuds bl.a. tobaksreklamoch försäljning av tobaksvaror till personer . År 1988kompletterades lagen med besfåmmelser om rökfria offentliga miljöer. Enligtdenna skall lokaler och transportmedel dit allmänheten har tillträde vararökfria liksom arbetslokaler där två eller flera personer är samlade. Särskildaregler gäller dock för restauranger, hotell och liknande. infördesförbud mot nya tobaks- och nikotinprodukter. FinlandhuThaft en särskild tobakslag . Denna lag överens-sfåmmer till stordel med den norska lagen. Således är tobaksreklam förbjuden även i ,liksom försäljning av tobaksvaror till personer . Den finska lageninnehåller också vissa besfåmmelser om produktkontroll och besfåmmelser omhögsta tillåtna värden för vissa beståndsdelar i cigarettrök. Lagen innehållerlikaså besfåmmelser om att lokaler såsom skolor, daghem, officiellamyndigheters lokaler m.fl. skall vara rökfria. I/5/ IDanmark finns inte någon lagreglering avseende tobaksprodukter. Frivilligaöverenskommelser finns emellertid och i och med att är medlem i EG blirde restriktioner som besfåms för EG också tillämpliga i . Isamtliga nordiska länder finns besfåmmelser om varningstexter på cigarettpaket. 11.3.3 Vissaländer inom EG Generelltinom EG finns direktiv om högsta tillåtna tjärhalt i cigaretter och omvarningstexter på tobaksvaror. Vidare har antagits direktiv om förbud mot TV-reklamför tobaksvaror. Förslag finns också om förbud mot försäljning av snus. Förnärvarande bereder man ett förslag om reklamförbud och överväger åtgärder förrökfria miljöer. Irlandhar en särskild tobakslag som bl.a. förbjuder försäljning tillpersoner . Lagen innehåller också förbud mot försäljning av snus.Vissa former av reklam är helt förbjuden, t.ex. utomhusreklam, medan annanreklam får förekomma med vissa restriktioner. Lagen medger också möjligheteratt utfårda föreskrifter om förbud mot eller begränsning av rökning ioffentliga lokaler. IBelgien lagfästes förbud mot rökning i alla offentliga lokaler inkl.transportmedel. Restauranger och kaféer berörs inte. serutdöms höga böter. utfårdades strikta regler om reklam och Prop.1990/91:175 om obligatorisk märkning med varningstext. Reklamrestriktioneraaskärptes så att även reklam som avser andra produkter men somindirekt gynnar avsättningen av tobaksvaror, förfåckt tobaksreklam, kom attomfattas. införde också förbud mot försäljning av vissa typerav snus. Frankrikehar en särskild tobakslag. I denna finns besfåmmelser om rökningi lokaler för gemensamt brak. antogs i en lag om totalt förbudmot tobaksreklam. Förbudet omfattar såväl reklam för tobaksprodukter som förfåcktreklam liksom sponsring som har till syfte att främja försäljning avtobaksprodukter. IAaZ/c/i förbjöds tobaksreklam . Förbudet hade emellertid längebegränsad effekt på grand av låga straffsatser vid överträdelser. År 1983skärptes straffen avsevärt, och utvidgades lagen tillatt omfatta även förtäckt tobaksreklam. 11.3.4 Vissa länder utanför Ävenutanför fmns exempel på att man vidtagit långtgående åtgärder för attbegränsa tobaksbraket. Som exempel kan nämnas att Canadakr 1988 antog tvåsärskilda tobakslagar som träder i kraft successivt. Den ena innehåller förbudmot tobaksreklam inkl. sponsring. Den andra innehåller besfåmmelser om rökfrialokaler och transportmedel. IUSA har en rad stater lagstiftat om rökfria offentliga lokaler. De första ochmest långtgående besfåmmelseraa finns i och delar av . Istaden infördes förbud mot rökning på arbetsplatser och ioffentliga lokaler, banker, taxi m.m. I restauranger med mer än 50 sittplatserskall hälften av platseraa vara reserverade för icke-rökare. Restriktioner förrökning på restauranger finns också i andra stater. Som exempel kan nämnas attdet i finns krav på att hälften av platseraa skall vara rökfria. Tillskillnad från undantas där inte små restauranger. En federallagstiftning i förbjuder rökning på alla resor om högst . Isåväl som finns besfåmmelser om varningstexter på tobakspaket. 11.4 Behov av ytterligare åtgärder Informationom tobakens skadeverkningar har bedrivits i vårt land. I dettaavseende ligger långt framme. Däremot har det i många andra ländervidtagits mera långtgående åtgärder av annat slag för att minska användandet avtobak. De ökade kunskaperaa om tobakens skadeverkningar har förändrat synen påanvändandet därav. Det är sfållt utom allt tvivel att tobaksbraket utgörett allvarligt hot mot folk- hälsan.Framför allt gäller detta naturligtvis det aktiva användandet, men Prop.1990/91:175 har det framsfått allt fydligare att även s.k.passiv rökning utgör ett stort problem. Det senare kan medföraallvarliga sjukdomar men även ge uppträdande problem för allergikeroch astmatiker. Även bortsett från riskeraa att drabbas av sjukdomar och andramedicinska besvär framsfår det som en självklar rättighet att få andas luft somär fii från tobaksrök. Motbakgrund av bl.a. de ökade kunskaperaa har allt starkare krav vuxit fram på attvidta samhällsåtgärder för att motverka det utbredda bruket av tobak. Sådanainsatser måste naturligtvis företas på olika plan. En grandläggande fråga ärvarför människor röker trots kunskap om vanans farlighet. Något enkelt ochallmängiltigt svar finns sannolikt inte. Det enda som framsfår som fåmligenklart är att få, om ens någon, börjar röka eller snusa genom ett medvetetövervägande och under medvetande om att fastna i ett begär. Snarare är det ettnyfiket prövande som övergår i ett beroende av nikotin som är svårt att bryta.Särskilt svårt att bryta vanan kan det vara om livssituationen innebärpåfrestningar av olika slag. Flera studier har visat att rökning - tillskillnad från tidigare då det omvända förhållandet rådde - är vanligare bland lågutbildadeoch bland låginkomsttagare än bland högutbildade och socialt väletablerade grapper.Det finns studier som visat att av unga ensamsfående mammor röker, vilketär mera än den dubbla genomsnittliga frekvensen. Orsaken till att rökfrekvensenär så hög i denna grapp torde sannolikt kunna sökas i att deras livssituation äransträngd och att de därigenom har mindre möjlighet att påverka levnadsvanoraa t.ex.att sluta röka. Dethar också visat sig att det i vissa yrken är vanligare med en större andelrökare. Detta gäller framför allt yrken som inte kräver lång utbildning, därinkomsten är låg och där det är svårt att själv påverka arbetssituationen. Enförklaring som framförts till att vissa yrkesgrapper röker i högre utsträckningän andra är att det skulle vara ett legitimt sätt att få en paus i arbetet. Deåtgärder som behöver vidtas för att komma till rätta med situationer av nämntslag är genomgripande förändringar både på arbetsmarknaden och i fråga omservice, t.ex. beträffande baraomsorg. Åtgärder i dessa avseenden pågår mereller mindre löpande, men är ur hälsosynpunkt av långsiktig karakfår och dettar innan de slår igenom i form av ändrade levnadsvanor. När detgäller tobaksbrak, framför allt rökning som medför hälsorisker inte enbart föranvändaren själv utan också för omgivningen, bör särskilda åtgärder vidtas somkomplement till de mera långsiktiga insatseraa. Föratom att försfårkainformation och kunskapsspridande bör även andra samhällsåtgärder vidtasfrämst i syfte att skydda bara och ungdom och personer som inte vill utsättasför andras rök. Deutredningsförslag och synpunkter från remissinstanser som redovisas i detföljande avser tobaksutredningen såvida inte något annat anges. Regeringensbedömning; För att så långt som möjligt tillgodose behoven av att andas rökfriluft och underlätta för bara och ungdom att förbli rökfria bör vissarestriktioner avsede tobaksbruk och hantering av tobaksprodukter fastläggas ilag. Lagstiftningen bör också innehålla bestämmelser om tobaksprodukteraas innehåll,t.ex. maxiihal tjärhalt i cigarettrök. Utredningensförslag: Överenssfåmmer i princip med regeringens sfåll-ningstagande.Utredningen föreslår att lagbesfåmmelseraa som rör tobak samlas i en särskildlag. Renissinstansema:Förslaget att lagstiftningsvägen införa restriktioner mot tobaksbrokettillstyrks av flertalet remissinstanser. Att samla dessa besfåmmelser i ensärskild tobakslag berörs av en tredjedel av instanserna. De flesta av dem ärpositiva till en särskild tobakslag. Man anför bl.a. att en särskild lagunderlättar en samlad överblick av lagstiftningen på området. Fleraremissinstanser är positiva till en särskild lag men framför kritik mot att denföreslagna lagen inte är tillräckligt långtgående. T.ex. anser Folkhälsogroppenatt förslaget är modest men att det ändå utgör en markering av att statsmakteraaser allvarligt på problemet. Några instanser framför dock invändningar motförslaget om en särskild tobakslag. Dit hör representanter för tobaksbranschenoch handeln. En av underinstanseraa till universitets- och högskoleämbetet, UHÄ(juridiska fakultetsnämnden vid universitet i ) förespråkar att man iden mån lagreglering kan bli aktuell bygger vidare på befmtlig lagstiftning i sfålletför att skapa en särskild tobakslag. Skälen for reringensbedömning: Som tidigare anförts finner regeringen det ur hälsosynpunktangeläget att ytterligare begränsa användandet av tobak. För detta krävsåtgärder av inånga slag. En av dessa är att införa restriktioner i olikaavseenden. Självfallet kan vissa restriktioner åstadkommas på frivillig väg.Detta har också skett på många håll. När det gäller frivilliga överenskommelservisar emellertid erfarenheten att regleraa kan komma att variera i högutsträckning. Mot bakgrand av den väl dokumenterade hälsorisk tobaksbrakmedför, främst vid själva användningen men även vid s.k. passiv rökning,finner regeringen det därför angeläget att utnyttja möjligheteraa att genomlagstiftningsåtgärder ge stöd åt strävandena att förbättra hälsosituationen.För närvarande förbereds en proposition med förslag till lagstiftning avseendetobak. I detta sammanhang kommer vi att ta sfållning till om vi skall föreslåatt lagbesfåmmelseraa skall samlas i en särskild tobakslag. Enligt planeraakommer en proposition i ämnet att föreläggas senare under detta år.Vad en lagstiftning i detalj skall föreslås omfatta kan inte sägas förränberedningsarbetet är helt slutfört. Vi finner det ändå angeläget att redan idetta sammanhang i stora drag redovisa vad som planeras att läggas fram för riksdagennär det gäller åtgärder för att minska tobaks- Prop. 1990/91:175 braket. Rmngensbedömning: Främst av hälsoskäl men även för att förbättra möjligheteraa att fåandas rökfri luft bör lagregler tillskapas med inriktning på att vissa miljöerskall hållas rökfria. Den princip som bör gälla är att rökfritt skall vara detnormala. Särskilda regler bör införas för vissa typer av lokaler såsom daghem,skolor, vårdinrättningar, arbetsplatser, hotell och restauranger. Utredningensforslag: Överenssfåmmer i princip med regeringens sfåll-ningstagande. Krav pålagreglering för att tillförsäkra rökfria miljöer har framförtsäven från andra håll. Frågan har bl.a. tagits upp av Folkhälsograppen ochallergiutredningen. Remissinstanserna:Förslaget om rökfria miljöer är det som tagits upp av flest remissinstanser.Flertalet insfåmmer i utredningens bedömning att det är viktigt atttillförsäkra allmänheten rökfria miljöer. T.ex. anför attkunskapen om riskeraa med s.k. passiv rökning är tillräckligt stor föratt motivera att legala skyddsåtgärder vidtas. anserrökfria miljöer vara särskilt positivt med tanke pä dem som får besvär avtobaksrök, ibland t.o.m. svåra akuta sjukdomstillstånd. Flera instanserförordar att förslagen skärps. T.ex. anser vissa att de föreslagna regleraaäven bör omfatta familjedaghem och liknande. Kritik finns också mot utredningensförslag att tillåta rökning på enskilda arbetsram under vissa föratsättningar.Några remissinstanser, främst företrädare för tobaksbranschen, anser att detsaknas vetenskaplig grand för slutsatsen att s.k. passiv rökning är skadlig förhälsan och ifrågasätter därför lagstiftning för att tillskapa rökfria miljöer.De förordar i sfållet frivilliga överenskommelser. Även Svenska Arbetsgivareföreningenoch LO ifrågasätter om det finns behov av att lagstifta om rökförhållanden påarbetsplatser. Skälenför reringens bedömning: Frågan om förbud mot rökning i lokaler av gemensamhetskarakfårhar varit föremål för uppmärksamhet i en rad länder. WHO harrekommenderat regeringar och hälsovårdsmyndigheter att vidta åtgärder för attfå till stånd rökfria miljöer. Många länder har också lagstiftat om sådana.Även i har åtgärder vidtagits men har lagstiftning av dettaslag inte beslutats. På arbetsplatser, såväl offentliga som privata, harrökning i viss utsträckning begränsats genom frivilliga överenskommelser. Äveninom skolan har ansträngningar gjorts för att tillskapa rökfria miljöer. Mångalandsting har också infört regler om rökfritt inom egna lokaler, vilket bl.a.inneburit att hälso- och sjukvården i dessa områden kommit att omfattas av Att maninte kan röka fritt på allmänna kommunikations- Prop. 1990/91:175 medel harlänge varit självklart. Ävenom mycket har gjorts i syfte att åstadkomma rökfria miljöer kan frivilliga besfåmmelserinte ersätta lagregler. Eftersom grundinsfållningen hos dem som har att fatfåbeslut i frågan varierar är det ofrånkomligt att även de frivilliga besfåmmelseraakommer att variera. Detta bekräftas också av undersökningar som gjorts, t.ex.om vilka regler som tillämpas på olika arbetsplatser. Ävenom viss oenighet råder vad gäller sambandet mellan s.k. passiv rökning ochvissa sjukdomar med anser regeringen att det ändå finnstillräckliga skäl att införa lagbesfåmmelser om rökfria miljöer. Det kansjälvfallet vara svårt att med absolut säkerhet fastsfålla att en sjukdom somkan ha en latenstid över flera decennier har sin grand i en besfåmd faktor.Under så lång tid är det oundvikligt att även andra faktorer kan inverka.Många studier visar dock att passiv rökning med stor sannolikhet har betydelseför lungcancer. Vissa studier pekar också på att passiv rökning kan habetydelse för uppkomsten av hjärt- och kärlsjukdomar. Till detta kommer andrasjukdomar där sambandet med passiv rökning är övertygande bevisad. Dit hörvissa sjukdomar hos små bam och hos personer med astma/allergi, luftvägsbesväreller hjärt-kärlsjukdom. Det är inte ovanligt att personer som är överkänsligaför rök måste undvika lokaler där alla borde ha en självklar rätt att fåvistas. Mot denna bakgrand har regeringen funnit att lagstiftning bör ske föratt förbättra möjligheteraa för dem som så önskar att få andas rökfri luft. Avsärskild betydelse är att lokaler där bara och ungdom ofta vistas hållsrökfria. Således bör besfåmmelser om rökfria miljöer fastläggas för t.ex.daghem och skolor. En viss opinion finns för att tillförsäkra rökfri miljöockså i familjedaghem. Även om det naturligtvis är av stor betydelse att inteheller bara som vistas i dessa miljöer utsätts för onödiga hälsorisker, börinte i lag införas besfåmmelser som inkräktar i en privat miljö. Däremot är detviktigt att kommunerna verkar för att bara i familjedaghem inte utsätts förpassiv rökning. Andralokaler där rökfria miljöer är av särskild betydelse är sådana som är avseddaför hälso- och sjukvård. Närdet gäller arbetsplatser har erfarenheten visat att de lokala besfåmmelseraavarierar i hög grad. Det är inte ovanligt att krav på rökfri miljö får vika förrökares önskemål. Regeringen anser att alla bör kunna erbjudas möjlighet attfå vistas på en arbetsplats utan att utsättas för hälsorisker på grand avtobaksrök. Således anser vi att det normala bör vara att arbetsplatser hållsrökfria och att rökning endast skall få ske i särskilt avsatta utrymmen, t.ex.rökram. För att göra en anpassning till lokala förhållanden möjlig bör det dockfinnas utrymme att träffa överenskommelser lokalt om undantag från dennaregel. Undantag från regleraa om rökfria miljöer bör också kunna ske om särskildaskäl föreligger. Föratomi de lokaler vi nämnt tidigare kan det också finnas skäl att införa besfåmmelserom rökfria miljöer för andra lokaler som är avsedda för allmänheten. Dit hörlokaler för offentliga tillsfållningar av olika slag som t.ex. teater ochidrottsevenemang. Regler om rökfria miljöer bör också införas för hotell ochrestauranger. Vilka besfåmmelser som kommer att föreslås för de olika typeraaav lokaler kommer att preciseras i det kommande förslaget om lagstiftningavseende tobak. I detta konuner även allmänna kommunikationer att behandlas. Reringensbedömning: Reklam för tobaksvaror bör förbjudas. Ettbetydelsefullt och omdiskuterat inslag i marknadsföringen av tobaksvarorutgörs av reklam för produkterna. Tobak är en av de varor som det globalt görsallra mest reklam för. Även i satsar tobaksbolagen stora summor påreklam. Med reklam avses enligt lagen (1972:266) om skatt på annonser ochreklam "meddelanden som har till syfte att åstadkomma eller främjaavsättning i kommersiell verksamhet" av bl.a. varor och tjänster.Traditionellt inbegrips i första hand annonsering, utomhusreklam, filmreklamoch reklam i etermedia. Det finns olika åsikter om reklamens effekter påtobakskonsumtionen. Enligt Surgeon General (), som är en centralhälsovårdsmyndighet i , kan man identifiera fyra direkta och tre indirektamekanismer. Dedirekta mekanismeraa är enligt SG följande: 1) Reklam kan stimulera bara och ungdom att börjaanvända tobak. 2) Reklam kan öka tobaksbrakaraas konsumtion genompåminnelse. 3) Reklam kan ändra en avsikt att sluta använda tobakgenom att framhäva de positiva dragen och dämpa rädslan. 4) Reklam kan medverka till återfall i en tidigaretobaksvana genom att framsfålla braket i en positiv dager. Deindirekta mekanismeraa är enligt SG följande: 1) Massmedias beroende av reklamintäkter kan göra demmindre benägna att publicera fakta om tobaksbrakets skadeverkningar. 2) Risk för beroende av sponsring kan leda till attstöd för åtgärder mot tobaksbrak minskar. 3) Reklamens själva existens kan tolkas som enbekräftelse på att tobaksbrak inte är skadligt. Självfalletfinns det andra faktorer än reklam och annan marknadsföring som påverkar tobaksvanoraasutveckling. Det bör också understrykas att det är svårt att genom empiriskastudier bevisa reklamens effekter då det alltid kan finnas andra faktorer somkan inverka på resultatet. De mera djupgående analyser som gjorts tyder dock påatt ett förbud mot tobaksreklam har en hämmande effekt på konsumtionen. WHOhar länge förespråkat ett totalförbud mot tobaksreklam. Många länder har ocksåinfört ett sådant. 1 har frågan om förbud diskuterats många gångerunder de . Även om något förbud inte införts finns det vissabegränsningar för marknadsföringen av Grundregehiär att särskild måttfullhet därvid skall Prop. 1990/91:175 iakttas. Utredningensforslag: Utredningen föreslår förbud för reklam och annan marknadsföring avtobaksprodukter samt föreslår införande av regler för annan reklam ochmarknadsföring så att sådana åtgärder inte på ett påtagligt sätt får varaägnade att främja avsättningen av tobaksvaror. Remissinstanserna:Många remissinstanser tar upp denna fråga. Av dessa gör två tredjedelar detutifrån en positiv utgångspunkt. Många instanser uttalar ett starkt stöd förutredningens förslag. Exempelvis anför att ett förbud mot"direkt och förfåckt reklam för tobak" är nödvändigt för att skapa entrovärdig hälsopolitik. Vissa instanser anser att förslaget till lagtext måstepreciseras och kompletteras, men är inte kritiska till ett förbud i sig. Enunderinstans till UHÄ (juridiska fakultetsnämnden vid universitet i )avstyrker det föreslagna totalförbudet, men menar att om ett sådant ändå avpolitiska skäl införs måste ändringar göras i andra lagar som t.ex.radioansvarighetslagen. Starkkritik mot förslaget har framförts främst från representanter fråntobaksbranschen och handeln. Dessa finner det inte bevisat att tobaksreklamstimulerar till konsumtion. Branschföreträdaraa anför vidare att ettreklamförbud skulle hämma en ur hälsosynpunkt önskvärd produktutveckling avövergång till mindre farliga produkter. Skälenför reringens bedömning: Den centrala frågan när man skall ta sfållning till omreklam och andra marknadsföringsåtgärder som avser tobak skall förbjudas ellerinte är vilken inverkan reklamen kan antas ha på den totala konsumtionen. Avsärskild betydelse är i vad mån ungdomar påverkas.