prop · GE0390 · 1990-12-31 00:00:00 — dande föroreningar pågårett arbete med ett motsvarande protokoll för att begränsa flyktiga organiskaämnen som tillsammans med kväveoxider bildar ozon. har tillsammans medett antal andra länder föreslagit en sänkning som ett första steg. Den första nordiskahandlingsplanen mot luftföroreningar antogs i . Planen innehåUeren mängd gemensamma miljömål, strategier och åtgärder, även om den inte ärjuridiskt bindande på samma sätt som en konvention. Enligt handlingsplanenskall svavelnedfallet i - med undantag för och - inteöverstiga /m , vilket motsvarar per hektar. NedfaUet i Sverigeär per hektar och år. För kvävenedfaUet angessom mål /m-, vUket motsvarar /hektar. Nedfallet i är 2-20kg/hektar. Dessutom ingår en minskning av utsläppet av kväveoxider med 30%under perioden 1980-1998. När det gäUer ammoniakutsläpp från jordbmket skall denordiska ländema diskutera en strategi . Ryktiga organiska ämnensom påverkar ozonbUdningen skaU de nordiska ländema eftersträva att minska med50% , räknat års nivå. För ozon-mängderna nära markenanges som mUjö-mål högst /m som genomsnitt för periodenmajseptember och högst /m som medelvärde under en tunme.Ozonhaltema under sommarmånadema är i /m'' och 100250mUirogram/m vid enstaka tUlfäl-len. I den nordiskahandUngsplanen mgår också att metyUcvicksUver i fisk inte får överstiga 0,/kg fisk, vUket medför att kvicksUvemedfaUet behöver minska . Omtungmetaller skrivs aUmänt att utsläppen bör minska så att belastningen UiteväsentUgt överstiger de naturUga nivåerna. Nedfall från luften är förflera ämnen en betydande käUa tUl havsföroreningar. Det gäUer t.ex. kväve ochmetaUer. I överenskommelser för attminska föroreningar i och ingår en rad utfästelser somkräver åtgärder mot luftföroreningar. Det gäUer framför aUt Helsingforskonventionen,som är bindande, och , som inte är juridiskt bindande, mensom har stor betydelse för utvecklmgen av andra överenskommelser inomhavsområdet. (Se Kapitel 5, s. 163). .;V>'.Vs'. --~■\;y>'■ ■v:■ .' .'■.■. . . -■,■; ■■■' . ;■ ,■ ..;, ■;.' Konkyrrens om niarkonwändiiingen 73 Miliåeffekter G¥ tnerkGnwindning HO Effekter på kuityrmilper '■ S4 Konsekvenser för flora och feyrici S8 Skydd Gw nefwr 97 mNils skuUe göra om sin underbara resa över skuUe detvara med en kanadagås -om han inte flyger heUkop-ter. VUl man förstå de stora drageni hur mark och landskap förändras med sam-hällsutveckUngen är fågelperspektivetöverlägset. Frågan är vad en återuppväckt NUs skuUe förstå av dethan ser, efter sm första resa på gåskarlens rygg. De stora mönstren känns igen DetstorskaUga mönstret, fördelningen meUan vatten, skog och öppen jordbmksmark,känner han säkert igen. Det är bestämt av de naturgivna fömtsättningama, avberggmnd, jordarter och kUmat, kaUjället och de stora bmnamyrflaken. Framför aUt Norrlandsskogama ser ut som de gjort i tusentals år.Att en del av myrmarken förvandlats tiU åker och skog är inte lätt att upptäcka. De stora jordbmksslättemahar bara naggats lite i kanterna. Däremot har mtoma i slättbygdernas mönsterbUvit betydUgt större och rakare. Inslagen av vattenblänk, slmgrande bäckar ochsaftigt gröna mader har nästan heU försvunnit i de mest utprägladejordbmksbygderna. Ängsmarker och beteshagarhar genomgått stora förändringar. Halvöppna lövmarker, som förr utgjorde enmjuk övergång meUan bygd och skog, är borta. Gränsen meUan åker och barrskog ärofta en knivskarp linje i landskapet. I skogslandskapet hartusentals små, spridda odlingsöar försvunnit. Torp och gårdar har övergivUs.Åkrar har vuxU igen el- Bild4.1 Fördelning av olika slags mark i . Skogsmark och mark med fjällbarrskog Bebyggd mark och tillhörandemark Om yta fördeladesjämnt på allo invånare skulle var och en få omkring 50000 m'. Bilden visar hur det skulle se utom de olika naturtyperna fördelades lika på varje "lott" om Kälki: och vatten , Ds 1988:35. Kapitel4 Markanvändning och naturvård lerplanterats med barrskog. Det är en stor förändring, men i fågelperspektiv synsden mte särskUt tydUgt i landskapets mönster. Övergången från självhushåUetstUl indu-striåldems jordbmk har medfört att åkerarealen minskat med ca 25%sedan sekelskiftet, men detta berör trots aUt inte mer än några procent avSveriges totala yta. Fler tätorter och vägar TydUgareär spåren efter 1900-talets om-välvnmgar av bosättnmg och bebyggelsemönster. Iseklets början bodde av befolknUigen på landsbygden. har densiffran sjunkit tUl omkring \. , tätorter hade vid sekelskiftetsammanlagt Bild4.2 Befolkningstäthet i år1830 och 1980 Invånare/km O Antal invånare perkvadrat kilometer Källa:Mark och vatten , Ds 1988:35. Antal invånare per kvadrat kilometer 1,5 milj. invånare. I dagbor omkring 7 mUj. svenskar i tätorter. Tätortema har blivit många fler ochmycket större, även om de fortfarande bara är isolerade fläckar i landskapsmönstret. Här och var längsfjäUkedjan, utmed kustema och sjöstränderna finns en helt ny typ av bebyggelsei form av "byar" med fritidshus. Den största förändringenär att dagens landskap genomkorsas av ett mycket finför-grenat nät av vägar ochkraftledningar. Det är ett nytt inslag i landskapsmönstret, som tiU alUastörsta delen tUlkommit under vårt sekel. Om man undantarStockholmsregionens växande dominans är befolkning fördelad överlandet ungefär på samma sätt nu som . Den stora omflyttningenhar skett inom regioner -från landsbygd tiU tätorter. Skogen har blivit rutig Skogenhar också förändrats. I fanns före det modema skogsbmkets genombrottglesa, luckiga och oUkåldriga skogar med inslag av kala eller nästan kalahedmarker. I norr fanns det vidsträckta obmtna barrskogar, utglesade bara mntbebyggelse och i stråk längs älvdalama. Nuär den vuxna skogen mycket tätare, grönare och frodigare än då. Men hela skogslandskapethar blivU mtigt. Samma mönster går igen från söder tiU norr, det är baraskalan som förändras. fäU avlöses av mtor med tät skog i oUka åldrar.Nätet av vägar genomkorsar så gott som hela skogslandskapet. Mångastora och omvälvande förändringama i skogslandskapet kan NUs Holgerssonknappast upptäcka från sin gåsrygg. Det är i gmnden en annan skog än den hansåg . Urskogar har bUvit produktionsskogar med förändradelivsvUlkor för växter och djur. Påmotsvarande sätt har förändringama inom jordbmket medfört nya levnadsvUlkor förflora och fauna i odlingslandskapet. Skogsmarken och jordbmksmarken - sammanlagtomkring två tredjedelar av landyta - bmkas med modema metoderoch en hög grad av mekanisering. Dessa förändringar bidrar starkt tUlutarmningen av den biologiska mångfalden. Kanskekan NUs notera glesa och risiga grantoppar här och var i ,men de kemiska förändringar som skett i marken skuUe han uite upptäcka ens omhan gick tUl fots. Skog,mark och vattendrag påverkas starkt av luftbuma föroreningar, som sprids medvinden, över nationsgränser och faUer ner med regn och snö. AllvarUgastär nedfallet av försurande ämnen som svavel- och kväveföreningar som redankraftigt påverkat skogsmarken i södra och meUersta och börjat påverkaäven Norrlandsskogen som är mer känsUg för försuming. Närmarken försuras inträffar en rad andra kemiska förändringar. Trädens rötter kanskadas av aluminium och andra metaller som kommer i rörelse. Näringsämnentvättas bort ur marken och förs vidare tUl sjöar och vattendrag. (Se Kapitel 3,s.32). Kapitel4 Markanvändning och naturvård Islutet av övergick jordbmkar-samhåUet successivt tUl ettindustrisamhälle. Under det sekel som gått har landskapet genomgåttomfattande förändringar. Vid sidan av odlingslandskapet har industri-,tätorts- och trafiklandskap börjat växa fram. Ibörjan av hade konkurrensen om marken bUvit uppenbar. Ett flertalakuta intressekonflikter om bl.a. och någramdustrilokaUseringsorter på , skapade debatt om markanvändningen.FriluftsUvets och naturvårdens anspråk på marken började uppmärksammas påaUvar. Den fysiska riksplaneringen tog form. Processen pågick ochledde bland annat tUl att intresseområden för oUka anspråk avgränsades. Inaturresurslagen 1987 lagfästes riktUnjer för avvägningar meUanbevarande- och exploateringsintressen i frågor om mark och vatten. ParaUeUtmed riksplaneringen har ambitionsnivån i kommunemas fysiska planering höjts,från att omfatta huvudsakUgen bebyggelseplanering tUl kommunala översiktsplanerför aU mark- och vattenanvändning. för jordbruk, skogsbruk och renskötsel Iett biologiskt perspektiv har vårt sätt att använda skogsmark och jordbmksmarkförändrats radikalt . Bild4.3 Områden av riksintresse. Kartan visar områdensom i sin helhet är av riksintresse enligtnaturresurslagen. Inom dessa områden finns särskilda regler till skydd för natur- och kulturmiljön. Starkast skydd mot exploatering har de älvar och älvsträckor som äruppräknade i naturresurslagen. Källa:Att hushålla med mark och vatten. Områden som har särskilt stora värdenför turism och rörligt friluftsliv. Kust- och skärgårdsområdensom har stora bevarandevärden och som skall skyddas motetablering av miljöstörånde anläggningar. Övrigakust- och skärgårdsområden som har stora bevarandevärden. Etablering av miljöstörande anläggningar fårske på platser där liknande verksamheter redan finns. Fjällområden vars orörda karaktär skall skyddas. och älvsträckor som skall skyddas mot vattenkraftsutbyggnad. skogsbmketsdel har stora förändringar skett efter 1950. Skogsbmketsoch jordbmkets mUjöef-fekter behandlas i Kapitel 10, sid 243. Åkerarealeni har minskat tiU följd av rationaUse-ringarinom jordbmket. Huvuddelen av nedläggningen har skett i skogs- ochmeUan-bygder, som åkerjordama i slättbygderna utnyttjats aUt merUitensivt. är av landyta åker, vUketmotsvarar 2,9 mUj. En mUidre del av den , som tagits ur bmk,har utnyttjats för bebyggelse. Totalt användes förtätortsexpansion . Huvuddelen av minskningen avåkermark beror på återgång tUl skogsmark, antmgen genom plantering av barrskogeUer genom spontan igenväxning. Bild4.4 folkmängd och åkerareal 1800-1980. y/'-" har livsmedeisbehovet för en allt störrebefolkning kunnat täckas genom mer effektivjordbruksproduktion. Källa: Naturmiljön i siffror 1990, SCB. Över70% av landyta är täckt av skog. Mer än fyra femtedelar av denna yta,eUer 25,6 mUj. hektar (motsvarande av landarealen), är produktiv skogsmark,där skogsbmk är ekonomiskt lönsamt och tUlå-tet. Skogsmarksarealen har ökatnågot , huvudsakUgen genom att åker och betesmarkerövergått tUl skog samt genom att myrmarker dikats ut. har en delskogsmark tagits i anspråk för bl.a. tätorter, fritidsbebyggelse ochkraftlednmgsgator. Nettoökningen av skogsmarksarealen har varit600 000-700 000 hektar. Rennäringbedrivs uiom mer än en tredjedel av yta. Mycket stora delar avNorrlands skogsland mgår i renskötselområdet. Inom detta område bedrivsrensköt-seUi med oUka mtensitet beroende på årstid, naturUga förhåUanden ochkonkurrerande intressen. FjäUrenskötseUi innebär långa flyttningar meUan fjäUoch lågland. I och använder renskötseln mark frånnorska gränsen tUl kustlandet. Skogsrenskötseln, som bedrivs på skogsmark underi huvudsak , innebär endast begränsade flyttningar. MöjUghetemaatt bedriva renskötsel har försvårats genom att kaUiyggesbmket har minskattillgången på vinterbete. VUiterbe-tet är den begränsande faktorn förrensköt-seUi i större delen av renskötselområdet. Betesmark har också tagits ianspråk för bl.a. gmvbrytning och utbyggnad av vägar, tätorter ochfritidsbebyggelse. Förluster av betesmarker har också orsakats av vattenkraftutbyggnad.Vattenkraftexploatering medför dessutom att flyttningsvägar stängs av. Turismoch fritidsaktiviteter kan ibland försvåra renskötseUi. Ett problem är störningarfrån snöskotertrafik i kalvningslan-den på vårvintem. Rennäringenspåverkan på naturmUjön behandlas i Kapitel 10, sid 256. Kapitel4 Markanvändning och naturvård Trotsatt inneburit en kraftig expansion av tätorter, trafikleder ochindustri har en jämförelsevis liten del av yta direkt påverkats avexploatering. 1,5 milj. hektar - drygt3% - av landareal är bebyggd mark. Hit räknas mark för bostäder,industri, vägar, parkeringsytor etc., men också trädgårdar, parker och annanmark i anslutning tiU bebyggelse. av den bebyggda marken upptas avbostadsbebyggelse, av fritidsbebyggelse och om- kring25% av mark för transporter, huvudsakUgen vägar. Tätorternassammanlagda yta har ökat med . Det motsvarar0,av landyta. är tätortsytan , varav 60%utgörs av bebyggelse. Islutet av och skedde tätortsexpansionen tUlungefär hälften på . Bild 4.6 Tätortsexpansion på 1960-1985. 200 180 160 140 120 100 80 Bild 4.5 Renskötselområdet i , Gräns för renbetesfjäl odlingsgräns Källa: Rennäringen i kommunemas planering 1978. Tätortsexpansionen har minskat kraftigt efter 1 980.Under 1 970-talet gick nästan hälften av den jordbruksmark som togs ur produktiontill tätortsexpansion. Efter 1 980 harandra faktorer än tätortsutbyggnaden fått ökad betydelse förnedläggningen av . Källa: SCB, Na 10870/1. sionhar avtagit kraftigt och åkermarkens andel av ny tätortsmark harminskat tUl en fjärdedel. Det har funnits bestämmelser föratt begränsa tät-ortsutveckUngen på jord- och skogsbmksmark. Sådana regleringår numer i naturresurslagen. Detfinns omkring 650000 fritidshus i . Antalet har mer ån fördubblatssedan mitten av . Största antalet fritidshus finns mnt storstäderna.Ökningen av antalet fritidshus har emellertid under de senaste femton åretvarit snabbast i och lämtiands län samt på Gotiand. Sammanlagtupptar fritidsbebyggelse 0,av landareal. Från markanvändningssynpunkthar fritidsbebyggelsen större inverkan än vad den låga siffran antyder. Detberor på, att fritidsbebyggelsen tiU mycket stor del gör anspråk på mark i områdensom är attraktiva också för andra ändamål, främst för det rörligafriluftsUvet, och Bild4.7 Antalet fritidshus i 1963-1987. 600 000 500 000 400 000 300 000 200 000 100 000 O 1965 1970 1975 1980 1987 Källa: SCB. TabeU4.1 Trafikolyckor med större djur. Rådjur/ hjort* 1 400*** * På statliga vägar "Irafikdodade "* Endast tågdödade Källa: , . somdessutom ofta har stora natur- och kulturvärden. Två tredjedelar av antaletfritidshus ligger inom från strändema (kuster, större sjöar eUervattendrag). Detfinns vägar i . En fjärdedel är s.k. aUmänna vägar (riks-och länsvägar), medan huvuddelen - - är enskUda vägar. Av deenskilda vägama är i sui tur huvuddelen - mnt - skogsbilvägar.Vägnätets påverkan på miljön sträcker sig långt utanför den knappa procent avlandarealen som täcks av vägar. Asfalteringen har även medfört effekter somsjunkande gmndvatten och vägama har blivU barriärer för djur och växter. Bullerstömingaroch luftföroreningar från vägtrafiken skapar avsevärda mUjöproblem. (SeKapitels, s Al och Kapitel 9, s. Bullerstömingar påverkar även användningenav områden relativt långt från trafikanläggningarna. Dessutom är luftföroreningarfrån bUtrafiken en viktig orsak tUl kvävenedfaUet och en av de bidragande orsakematiU försumingen. Ökandekrav på vågstandard och höga anläggningskostnader gör det svårt att heftundvika dragningar genom områden med Kapitel 4 Markanvändning och naturvård Bild4.8 Fjällområden utan vägar. De väglösa områdena i fjällkedjan har reducerats och splittrats genom vägbyggen . Källa: Obratnafjällområden, SNV och planverket 1975 samt muntliga uppgifter. Stora natur- ochkuUurvärden. Genom krav på särskild hänsyn tUl natur- och kulturmU-jön vidutformning av vägar och broar skaU Uiverkan på landskapsbilden och känsUganaturtyper begränsas. Nya vägdragningar ifjäUvärlden intar en särställning, eftersom de berör tidigare så gott som heltoexploaterade områden. Varje vägdragning i fjäUkedjan innebär en minskning ochspUttring av kvarvarande obmtna områden, som stora arealer öppnasför störningar från t.ex. skoter-köming. Statistisktsett förbmkar varje svensk omkring gms årUgen. Det finns omkring 5 800takter för berg, sten, gms och sand i . TUlgången på gms är god,men tUlgång-ama är ojämnt fördelade. I vissa delar av landet, t.ex. i ,råder brist på gms. Naturgmsi brytvärda mängder finns i deltan, åsar och andra isälvsavlagringar, som oftaår värdefuUa för naturvården, kulturminnesvården (eftersom de är rika påfom-lämningar) och landskapsbilden. I takt med att bristen på naturgms ökar ioUka regioner ökar också risken för konflUcter kring markanvändningen. TUlgångarnaär väl kända genom länsvisa gmsinventeringar och täktverksamheten Bild 4.9 Produktion av grusmaterial 1930-1988. 1930 40 50 60 70 80 85 1 988 producerades 88 milj.ton grusmaterial ur berg- ochgrustäkter i . Hälften användesför vägbyggnad. En fjärdedel av årsproduktionen ärför närvarande bergkross. Källa: SGU, PM 1988:5. Bild 4:10 Brytning av energitorv 1982-1988. ärreglerad genom tUlståndsgivning enUgt naturvårdslagen. Områden som har använtsför täktverksamhet skaU täckas med jord och planteras eller behandlas på annatsätt. Det går också att ersätta naturgms med krossat berg. Torvanvänds dels som bränsle, dels som jordförbättringsmedel. Utvinningen av energitorvökade kraftigt , men avtar . Det finns totalt 5,4 mUj.hektar torvmarker i . Av tekniska och ekonomiska skäl är bara en Utendel, , av intresse för torvbrytning. TUlstånd förenergitorvutvinning har hittUls getts för totaft . Antalet takter förodUngstorv är omkring 150. Torvtäkt innebär totalexploatering av den berörda myrmarken. Det krävs tUlstånd för torvbrytning påsamma sätt som för gmstäkter, för att bl.a. kunna skydda våtmarker med storanaturvärden. Runt större förbrännings-eUer föräd-Ungsanläggningar kan anspråken på torvmarkema bU ett hot mot förnaturvården värdefulla objekt, särskUt som ökade transportkostnader krymperavståndet meUan anläggningar och torvtäkter. Våtmarkemas biologiskavärden och effektema av utdUcning behandlas närmare nedan. Gmvdriftenberör små arealer i ett natio-neUt perspektiv, men har stor mUjöpåverkanlokalt. MUjöproblem uppkommer främst genom utiakning av tungmetaUer och andraämnen från avfaUsupplag. De långsUitiga effektema kan vara betydande. 1982 83 84 85 86 87 88 Källa:SGU (1986-88) och (1982-85). Kapitel4 Markanvändning och naturvård Äveni ett så glest befoUcat land som har stora delar av befolkningenbegränsad tUlgång på mark för frUuftsUv i närheten av sin bostad. Det gäUerframför aUt mnt de större tätortema i . Iett nationeUt perspektiv bUr bUden en annan. MeUantio och femton procent av yta har särskUt stora värden för turism ochfriluftsUv, enUgt naturresurslagen. Häri mgår bland annat och Gotiand,stora delar av fjällvärlden och långa kuststräckor med tUUiörande skärgårdar. Attskydda mark för frUuftsUvets behov är ett av naturvårdens syften. I omkringhälften av landets naturreservat är friluftsUv an- givet som ändamål - eUerett av ändamålen -med reservatsbUdningen. En femtedel av de områden som ärriksobjekt för friluftsUv har någon form av skydd enUgt naturvårdslagen.Utefter landets kuster och vattendrag råder genereUt strandskydd för attsäker-stäUa områdena för aUmänhetens friluftsUv. kan även detrörUga friluftsUvet ibland stå i konflikt med bevarandeuitres-sen. IfjäUområdena måste behovet av övemattningsstugor, broar och leder balanserasmot önskemålet att bevara områdenas orörda karaktär. Motoriserat friluftsUv ifjällen och i skärgårdama kan bl.a. orsaka sU-tage och störningar på djurUvet.Båthamnar i gmnda havsvikar kan hota värdefuUa reproduktionsområden för mångaav kusthavens fiskar. Bild4.11 för friluftsliv. H ofors (10) (989) (223) 6 000 5 000 Km ut från tätortsgränsen som är tillgänglig förallmänheten runt några tätorterOrternas befolkning i tusental inom parentes. Kijåla: SCB, Na 12 8501. Nyabmkningsmetoder inom jord- och skogsbmk och förändrad markanvändning för attutveckla städer, bygga vägar etc. har både förändrad landskapsbUden, fömtsättningarnaför skilda naturtyper och oUka arters möjUgheter att överleva. I detta avsnittbeskrivs några av markanvändningens konsekvenser. Effekter på våtmarkerna_ Detfinns omkring 9,3 mUj. hektar våtmarker i (1990), vUket motsvarardrygt av den totala landarealen. Våtmarkerär mark där vatten under större delen av året finns nära under, i eUer övermarkytan, samt vattenområden som är täckta av växtUghet. Större delen av våtmarkemai är myrar och sumpskogar. Fuktängar, mader och vassområden är andravåtmarkstyper. Våtmarker är i biologiskmening i aUmänhet mycket artrika och produktiva mU-jöer såväl i skogen som i odUngslandskapet.Vissa våtmarkstyper, t.ex. lövsumpskogar och betade strandängar, är av särskUtstor betydelse för hotade och sällsynta växt- och djurarter. Våtmarkerna har också enviktig funktion som "närings- och tungmetallfällor" i landskapet. Detar upp närsalter ur det vatten som passerar, och tungmetaUer anrikas (binds)i somliga av våtmarkernas växter. Minskningen av antalet och arealen våtmarkeri jordbmksområdena är sannoUkt en bidragande orsak tiU att allt störrekvävemängder når kusthaven, där de orsakar övergödning. Våtmarkema ansesfungera som naturUga kvävereningsverk genom att de omvandlar en del avnitratkvävet tiU ofarUg kvävgas. Bild4.12 Skogsdikning 1873-1988. Markavvattning r I Bäckrensning i I Skyddsdikning Skogsdikningen i har varit påsamma nivå som under talet. En allt större del av dikningen utgörs av skyddsdikning. Kalk:Björn Hånell, 1990. Kapitel4 Markanvändning och naturvård Det överskuggande hotetmot våtmarkema är torrläggning genom dUoiing. Ungefär en tredjedel av landetsvåtmarksareal har dUcats ut . Under större delen avdenna period har dUcningen syftat tUl rationaUseringar och tOl att vmnajordbmksmark. sker en stor del av dUcningen mom skogsbmket. Drygt 1,5mUj. hektar våtmarker har hittUls dikats för skogsproduktion. Skogsbmkethar använt sig av dUming i omkring . Skogsdikningen har dock aldrig varitså omfattande som . dUias ca 45 000 hektarårUgen; ca markawattnas, medan skyddsdUcas,en åtgärd som tUl skiUnad från annan dikning ej kräver tUlstånd.Skyddsdikningen görs för att förhindra försuming efter avverkning och berörfrämst annan typ av mark än våtmarker. Ijordbmkslandskapet är den storskaUga torrläggningen för att vinna åkerjord ettpasserat stadium. I de mest utpräglade jord-bmksbygdema har upp tUl av denur-spmngUga våtmarksarealen torrlagts. försvmner emeUertid mångavärdefuUa små våtmarksbiotoper genom "var-dagsrationaUseringar" ijordbmket. Enbart i läggs exempelvis meUan en halv ochen mU öppna dUcen i rör. Underefterkrigstiden har sättet att bmka skogen förändrats kraftigt, som skogsbmketvuxit i omfattning. Dagens skogsbmk omformar barrskogslandskapets naturUgamosaik av biotoper tUl ett långt mer enhetUgt produktionslandskap. Vissa av deUvsmUjöer och naturtyper som ingick i det urspmngUga skogslandskapet bUr aUtmer säUsynta. Det återstår ännu arealer, främst i , där skogslandskapeti viss utsträckning är ostört. Arealemaäldre skog minskar och spUtt-ras, vUket påverkar art- och individrikedomennegativt. För sådana arter som är beroende av gammal skog är inte bara mängdensådan skog Uiom ett område vUctig för möjligheter att leva i området.Även fördeUtingen av de kvarvarande arealema gammalskog kan vara av avgörandebetydelse. Produktionsskogenavverkas när den är i biologisk mening medelålders. Gamla, mogna skogar, därträden åldras och dör naturUgt, har därför bUvU aUt mer såUsynta i skogslandskapet.Det drabbar i sin tur växt-och djurarter som är beroende av sådana mU-jöer. 85%av den skyddsvärda urskogsareal som kartlagts genom urskogsinventeringfinns i det fjällnära området. Nästan hälften av barrskogen i det fjäUnära området,omkring en miljon hektar, är skyddad (se även s. 102). Även om stora delar avdessa skogar undantas från skogsbmk kan uppspUttringen av området genomvägbyggen och kalhyggen TabeU4.2 Förändring av våtmarksarealen i någraländer, 1950-1985. eol, 1000-tal km 21,0 -22, 1,1 -56, 0,7 -54, 23,8 - 8, Källa: ,Environmental data 1989. 6 Hur mår ? Bild4.13 Skog för tjäder. Denna cirkel motsvarar den yta (ca ) som enlokal tjäderstam behöver Fördelningen av arealerna av olikanaturtyper i skogslandskapet kan vara avgörandeför arternas livsvillkor. Exempletvisar schematiskt tre olika skogslandskap som alla har gammal skog(B, C och D), olika fördelad inom arealen. En lokal tjäderstam behöver ungefär300 hektar gammal skog.