prop · GE03102 · 1990-12-31 00:00:00 — Detta anges i det nya frärde stycket. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen delsföreslår att anta förslagen till 1. lagom upphävande av familjebidragslagen (1978:520), 2. lagom ändring i värapliktslagen (1941:967), 3.lag om ändring i lagen(1989:402) om försök med förkortad gmndutbildning av värnpliktiga, 4.lagom ändring i lagen(1966:413) om vapenfri tjänst, 5.lag om ändring i lagen(1980:1021) om militär grundutbildning för kvinnor, 6.lag om ändring icivilförsvarslagen (1960:74), 7.lag om ändring i lagen(1977:265) om statligt personskadeskydd, 8.lag om ändring i lagen(1977:266) om statlig ersättning vid ideell skada, 9.lag om ändring i lagen (1962:381)om allmän försäkring, 10.lag om ändring i lagen (1990:156) om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring, 11.lag om ändring i luftfartslagen(1957:297) och 12.lagom ändring iräddningstjänstlagen (1986:1102), attta del av vad jag i övrigt har anfört om värnpliktsförmånerna. 10 Försvarsindustrin Prop. Bilaga 1 10.1 Allmänt Detär av stor säkerhetspolitisk betydelse att vi primärt kan säkerställa att vårmateriel oberoende av omvärlden kan användas i kris och krig. Det är vidareangeläget att behålla förmåga att vidmakthålla och vidareutveckla redananskaffade system och att ha tillgång till teknisk kompetens på områden som harstor betydelse för försvarets operativa effekt och som inte kan tillgodoses påannat sätt. Eninhemsk industri som vid upphandling av försvarsmateriel förmår hävda sig iutländsk konkurrens är därför av stort värde. Den tekniska och ekonomiskautvecklingen har emellertid begränsat möjligheterna att med inhemskabeställningar behålla den försvarsindustriella kompetensen i hittillsvarandeomfattning. En ökad fredstida medverkan också från svensk försvarsindustri iinternationellt samarbete ter sig därför naturlig och nödvändig.Försvarsindustrin är och bedöms även bli beroende av ettinternationellt teknologiutbyte. Enligtmin mening är det sålunda angeläget att söka bibehålla de fördelar som eninhemsk försörjning i många avseenden innebär. Detta kräver att vi klarare änhittills prioriterar vad som är viktigt att upprätthålla inom landet,som vi är öppna för upphandling i internationell konkurrens och ettutvidgat samarbete mellan svensk och utländsk försvarsindustri. Föratt möjliggöra detta har industrin bl. a. genomfört vissa stmktur-omvandlingaroch i växande utsträckning köpt specialkompetens och delsystem utifrån ochbreddat sin marknad genom ökad export. Inom vissa områden har kompetenser iökande grad kunnat utnyttjas för både militär och civil verksamhet. Trots dettaär den beläggning från försvaret som kan förutses på industrin såbegränsad att det inte blir möjligt att bibehålla den stora bredd avsystemkompetent försvarsindustri som vi har haft. I varje fall ärrisken uppenbar att svensk industri på många områden inte på ett ekonomiskt och i längden ej heller tekniskt konkurrenskraftigt sätt kommer att kunnatillgodose det svenska försvarets behov. 10.2 Internationella utvecklingstendenser inomförsvarsindustrin Deekonomiska möjligheterna att införa ny teknik har begränsats av att det harfunnits ett behov av att upprätthålla numerären av olika typer av förband ochsystem. Detta har lett till en strävan att öka livslängder, att uppgradera ochmodifiera snarare än att helt ersätta gamla system med nya samt att utvecklaoch producera systemen på ett mer kostnadseffektivt sätt. Destigande utvecklingskostnaderna för avancerade försvarsmateridsy- stem och dessas krav på hög och bred teknologisk kompetens har lett till en fortgående omstmkturering av den europeiska försvarsindustrin och till 196 ettflernationellt samgående om större projekt. Drivkraften har varit dels Prop.1990/91:102 att minska utvecklingskostnaderaa dels att erhålla serieeffekter aven stör- Bilaga 1 re produktionsvolym och en militärt önskad standardiseringinom NATO-blocket. Kombinationen ökat samarbete men konkurrens om den fördeladeproduktionen har lett till färre och starkare industrikoncerner. Dessa kan medbred kompetens för både militär och civil verksamhet och säkrare ekonomi bättrehävda sig i konkurrensen på den hårdnande marknaden. Ett genomgående problemhar varit svårigheter för deltagande parter att ena sig om materielensutformning och om produktionsförddningen, trots att särskilda samarbetsorganhar skapats för dessa ändamål. Samgåenden och uppköp har även fått konsekvenserför valet av samarbetspartners och underieverantörer, något som har verkatförsvårande för den svenska försvarsindustrin på den europeiska marknaden. Mankan förvänta sig en period av fortsatt omstruktureringav den europeiska försvarsindustrin påskyndad av en minskad efterfrågan påförsvarsmateriel. Förmågaatt i ett kris-, neutralites- eller krigsskede självständigt kunna vidmakthållaförsvarsmateridens funktion är av stor vikt för neutralitetspolitikenstrovärdighet. Detta kräver dels att vi har tillräckliga lager av reservdelar,ammunition och förnödenheter men för vissa typer av materiel, särskiltflygmotorer, också en avsevärd industriell kapacitet. Tillräckligaunderhållsresurser, en producerande ammunitionsindustri med kapacitet förberedskapsproduktion samt vissa delar av elektronikindustrin är resurser sommed dessa utgångspunkter enligt överbefälhavarens uppfattning är nödvändigakomponenter i alla framtida industristmk-turer. Dämtöver utgör industrier medkapacitet för systemsammanhållan-de förmåga en viktig gmnd för såväl fortsattsvensk produktion som att vi kan upprätthålla en god beställarkompetens. Avindustrier med system-sammanhållande förmåga prioriteras flygindustrin. 10.4 Behov av kompetens och kapacitet inonfi olika delområden Idet följande utvecklar jag min syn på behovet av kompetens inom olikadelområden. Vimåste säkerställa att försvarets system kan fungera oberoende av utlandet ikris och krig. Det är därför av stor betydelse att vi har en kompetent ochinhemsk industri med underhållsförmåga vad gäller försvarets alla system. Detfinns dock skäl att pröva om inte vissa stmkturförändringar inom underhållsområdet vore motiverade. Det kan dels gälla valet mellan indu striell kapacitet eller underhåll i försvarets regi, dels valet mellan en 197 separatunderhållsindustri och att förlägga underhållet hos den tillverkan- Prop.1990/91:102 de industrin. Denkompetens som finns inom telekommunikationsområdet är enligt min meningviktig för att kunna fullfölja t. ex. telesystem 9 000. Jaganser att en svensk kompetens inom området ledningssystem är angelägenåtminstone på en hög systemnivå för att anpassning ska kunna ske till specielltsvenska operativa förhållanden. Jaganser det mycket angeläget att kompetens inom sensorområdet kan bibehållas ilandet eftersom den har stor betydelse för möjligheterna att vidareutveckla iförsta hand flyg- och luftförsvarssystemen. Exempel på viktiga objekt som kanbidra till en bibehållen kompetens är flygburen radar (PS 890),modifiering/utveckling av radarn i JA 37 och JAS 39 samt artillerilokaliseringsradar. Detär enligt min mening synnerligen angeläget att vi i har kompetens föratt så långt möjligt förstå och följa utvecklingen inom telekrigföringen ochatt inom landet under god sekretess nyutveckla och tillverka egna system förtelekrigföring. Jagkonstaterar att det trots flygindustrins ökande civila engagemang erfordrasytterligare militära beställningar utöver nu liggande för att inteflygindustrins kompetens inom viktiga områden ska riskera att bli otillräcklignär utvecklingen av gmndversionen av JAS 39 är slutförd, vilket inträffar underde kommande åren. Jaganser det sålunda angeläget att kompetens kan bibehållas för att vidareutvecklaoch vidmakthålla de svenska flygsystemen. konstaterar jag att deekonomiska problemen inom försvaret gör att svårigheterna är stora att medbalans i planeringen i övrigt avsätta tillräckliga medd för detta. Föratt minska effekten av en neddragning av utvecklingsverksamheten hos svenskflygindustri är det enligt min mening nödvändigt att den svenska flygindustrinpå sikt utökar sin internationella samverkan avseende såväl teknologi som militärasystem. Industrinhar den förmåga till nyutveckling av ammunition som bedöms vara en viktig fömtsättningför den export som i sin tur är en förutsättning för att industrin skall kunnaha en sådan produktionsvolym att den blir konkurrenskraftig. Andelen exportbedöms nu komma att minska. Deninhemska industrins framtida värde ligger främst i att medge en utökad och forcerad produktion i ett läge när vi vill höja beredskapen och öka krigsuthålligheten. Avsaknad av en inhemsk industri skulle kräva mer 198 omfattandefredsanskaffning och kan också skapa problem med underhåll Prop.1990/91:102 och i säkerhetsfrågor. 10.4.5Robotar och styrd ammunition Robotsysteminnehåller i vissa avseenden teknik som är svårtillgänglig och kan få avgörandeinflytande på systemens och försvarets effektivitet i krig. Det är därför enklar fördel om de robotsystem vi har är svenska, kan ges hög modernitet ochsuccessivt vidareutvecklas. Jag har dock funnit att det på grund av de högakostnaderna knappast längre är möjligt att ha samma ambition som tidigare inomlandet att självständigt nyutveckla och tillverka avancerade robotar. Möjlighetertill långsiktig tillgång till viss inhemsk kompetens vad avser robotar ochstyrd ammunition torde enligt min mening, främst ligga i en ökad samverkanmellan svensk och utländsk robotindustri, där svensk industri medverkar inomvissa delområden i utveckling och produktion av robotar och styrd ammunitiongemensam för flera länder. Det bör också enligt min mening finnas likheter iteknologisk kompetens inom industrier som utvecklar torpeder, minor ochsensorer som skulle kunna utnyttjas mer effektivt i samverkan med industriersom utvecklar robotar och intelligent ammunition. Ökadsamverkan mellan industrier liksom med robotindustrin skulle kunna varagynnsam. Jag anser att det av sekretesskäl och med hänsyn till de i mångaavseenden speciella svenska förhållandena samt kopplingen tillubåtsutvecklingen är angeläget att en svensk kompetens åtminstone tillvidareutveckling kan bibehållas. Denmest kvalificerade och svårtillgängliga kompetensen inom varvsindustrin tordeligga inom ubåtsområdet. Jag anser det angeläget att vi inom landet kan vidareutvecklaubåtssystem. Härvid är också en fortsatt utveckling av luftoberoendetillsatsmaskineri väsentlig. Den inom varvsindustrin beslutade samordningen avresurserna gör enligt min uppfattning att vår förmåga inom detta område kanbehållas. Närdet gäller ytfartyg bedömer jag det angeläget att åtminstone ha inhemsk kompetens på hög systemnivå för integration av olika delsystem. Med en satsning på ubåtar bör ett sådant kunnande kunna upprätthållas i kombination med den kompetens som också finns i ledningssystemindu strin och vid materielverket. Kompetens bör enligt min mening finnas inom landet för underhåll och vidmakthållande av befintliga ytfartyg. 10.4.8 Pjäser Prop.1990/91:102 Dennyanskaffning som fömtses i landet är begränsad och motiverar Bilaga Iknappast i sig ett bibehållande av inhemsk kompetens annat än om den kankonkurrera kostnadsmässigt. Detstora arv av pjäser som vi har och till stora delar bör bibehålla motiverarenligt min mening att en inhemsk kompetens för vidmakthållande böreftersträvas. Inhemskindustri bedömer jag vara motiverad för vidmakthållande av äldre system. Denbeläggning som är aktuell med bedöms ge kompetens för dettaåtminstone under den första med vissa möjligheter attfram kunna bibehålla vidareutvecklingsförmåga. Anskaffningav en ny medeltung stridsvagn bör enligt min mening ske av främst ekonomiskaskäl genom direktanskaffning i utlandet. Någon inhemsk utveckling av en medeltungstridsvagn bör således inte övervägas. Svensk försvarsindustris medverkan viden eventuell utlandsanskafTning bör dock enligt min mening säkerställas. 10.5 Åtgärder inom försvarsindustriområdet 10.5.1 Relationermellan staten och industrin Försvarsindustrinutgör en del av det allmänna näringslivet och har ett självständigt ansvar försin verksamhet. är emellertid försvarsindustrins villkor beroende avden inhemska efterfrågan på dess produkter vilken i allt väsentligt avgörs av statsmakternasställningstaganden. Staten beställer och särfinansierar en stor del av denutveckling av system för försvarsändamål som sker, staten utgör den endainhemska kunden. Försvarsindustrins möjligheter till export är samtidigtunderkastade hårda restriktioner. Denkompetens som skapas genom satsningar på försvarsforskning ochteknologiutveckling inom försvaret måste liksom den utveckling som sker civiltbättre tas tillvara. Det är angeläget att i den tid av strukturomvandlingarsom har genomförts, pågår och är att förvänta skapa en överblick överförsvarets långsiktiga behov av kunskap och kompetens och att samordna desatsningar på forskning, utveckling och kunskapsuppbyggnad som görs inte barainom totalförsvaret utan även inom landet i övrigt. 10.5.2 Villkorför internationell samverkan Enligtmin mening bör industriella samarbetavtal inom försvarsmateri- dområdet underställas regeringens prövning. I krigsmateridexportutred- ningens betänkande (SOU 1989:102), Utlandssamverkan på krigsmateri elområdet, lämnas förslag till riktlinjer för hur en sådan prövning bör ske. Enligt vad jag har inhämtat är krigsmateridexporturedningens betän kande föremål för övervägande inom handdsavdel- 200 ning.Statsrådet avser återkomma till regeringen med Prop.1990/91:102 förslagtill ny lagstiftning på krigsmaterielområdet, som bl. a. behandlar Bilaga 1 statsmaktemas kontroll avden svenska försvarsindustrins samverkan med Från försvarspolitiska utgångspunkter vill jag föregen del framhålla, att det är viktigt att skapa sådana betingelser för utlandssamarbetet att enlivskraftig svensk försvarsindustri kan bevaras inom de sektorer som jaghar angivit som prioriterade för det svenska Jaghar i detta ärende samrått med statrådet . Föratt främja möjligheterna till internationellt samarbete inom detförsvarsindustriella området anser jag det angeläget att samarbetet medviktigare länder kan ges ramar och förankras i överenkommdser på regeringsnivå.Med hänsyn till den snabba utvecklingen på det försvarsindustriella området iEuropa och det snabbt fortgående europeiska ekonomiska samarbetet finns detsärskild anledning att överväga svenska relationer till existerandesamarbetsorgan i på det försvarsindustriella området, i första hand (lEPG). lEPG, som bildats av de 13europeiska NATO-länderna, är ett fomm för europeiskt samarbete om forskning,utveckling och produktion avseende dessa länders försvarsmateriel. Jag anseratt det för den svenska försvarsindustrin är väsentligt att den svenskamarknaden för försvarsmateriel fungerar på likartat sätt som i lEPG-ländernaoch att svensk industri kan accepteras som samarbetspartner förförsvarsindustrin i dessa länder. Jaghemställer att regeringen bereder tillfälle attta del av vad jag har anfört om vissa frågor rörande försvarsindustrin. 11 Vissa övriga frågor Prop. Deninternationella humanitära rätten i väpnade konflikter folkrätten i krig syftar till att under krig och konflikt förhindra grymheter och onödigt lidandebåde för civilbefolkningen och för de s. k. kombattanterna, dvs. dem somenligt folkrätten har rätt att aktivt delta i stridshandlingar. Ettomfattande regelverk för skydd av offren i väpnade konflikter återfinns främsti de fyra Genévekonventionerna samt tilläggsprotokolltill dessa. Sverigeratificerade Genévekonventionerna och tilläggsprotokollen . Regeringenhar vidtagit en rad åtgärder för attfullfölja de uppgifter som har åtagit sig. Vidare har regeringen genomtotalförsvarets folkrättsförordning (1990:12) reglerat hur myndigheterna skalltolka och tillämpa de folkrättsliga reglerna. Föratt säkerställa uppföljningen av folkrättens utveckling samt för att samordnaverksamheten och ta initiativ inom totalförsvaret i folkrättsliga frågortillsattes ett särskilt rådgivande utskott till den underutrikesdepartementet hörande folkrättsdelegationen. Utskottet har på ettverksamt sätt bidragit till att frågor rörande folkrätten i krig förankratsinom totalförsvaret. Erfarenheternavisar dock att verksamhetsområdena för folkrättsdelegationen och dessrådgivande utskott i det praktiska arbetet inte sammanfaller.Folkrättsdelegationen verkar huvudsakligen internationellt medan utskottetinriktar verksamheten nationellt gentemot det svenska totalförsvaret.Utskottet har därför i praktiken kommit att i huvudsak verka oberoende avdelegationen, som behovet av ett särskilt forum för totalförsvaretsfolkrättsfrågor framstått allt klarare efter hand som verksamheten utvecklats. Jaghar därför funnit att det behövs en klarare ansvarsfördelning i det fortsattafolkrättsarbetet, som behovet av samordnande insatser även ifortsättningen kommer att vara stort. Jag anser att det arbete som harutförts av folkrättsdelegationens rådgivande utskott i fortsättningen börfullgöras av ett särskilt råd inom försvarsdepartementet. Genom ett sådant rådtillgodoses totalförsvarets behov av samordning, initiativ och uppföljninginom folkrätten. Irådet bör de totalförsvarsmyndigheter vara representerade som har omfattandeoch viktiga uppgifter inom folkrättens område. Även organisationer med sådanauppgifter bör kunna medverka. Samarbetet med folkrättsdelegationen bör ocksåsäkerställas. Kostnadernaför rådet beräknas till . under /92 och bör liksomfallet har varit med det rådgivande utskottet bekostas inom ramen förförsvarsdepartementets anslag A 2. Utredningar m. m. Rådetbör inrättas , som folkrättsdelegationens rådgivandeutskott upphör med sin verksamhet. Jaghar i detta ärende samrått med chefen för . Jaghemställer att regeringen föreslår attta del av vad jag har anfört om formerna för det fortsatta folkrättsarbetet. 11.2 Bevakning av skyddsobjekt Ettsärskilt statligt bevakningsbolag. Allmänna bevakningsbolaget (ABAB)tillskapades 1964. Syftet var att förbättra bevakningenav militära anläggningar och andra objekt av vikt för totalförsvaret. ABABgavs en särställning på så sätt att det föreskrevs att myndigheterna inomStorstockholmsområdet inte fick anlita andra bevakningsföretag. Särställningenreglerades sedermera i förordningen (1975:874) om anordnande av bevakning.Enligt förordningen fick vissa statliga myndigheter inom vissa geografiskaområden endast anlita ABAB för bevakning. Monopolutredningenföreslog i betänkandet (SOU 1978:48) Konkurrens på lika villkor bl. a. att ABAB:ssärställning borde upphävas. beslutade i enlighet med regeringensförslag i prop. 1978/79:134 att en översyn skulle göras av möjligheterna attbegränsa bl. a. ABAB:s särställning (FiU 1979/80:6, rskr. Regeringenuppdrog åt överbefälhavaren att i samråd med undersöka omdet skulle vara möjligt att från skyddssynpunkt gradera skyddsföremålen på ettsådant sätt att särställningen för bl. a. ABAB begränsades till bara vissaskyddsföremål. Överbefälhavarenfann att ABAB:s särställning borde behållas i fråga om högviktigaskyddsföremål. Detta blev också regeringens förslag i prop. 1983/84:100 (bil. 6s.25) som det föreslogs att särställningen skulle omfatta allastatliga myndigheter och hela landet. godkände de föreslagnariktlinjerna och frågan reglerades i den nu gällande förordningen (1984:589) omanordnande av bevakning. Förordningens ikraftträdande bestämdes till den 1 juli1988, då en lång övergångstid ansågs behövlig för avveckling av redan tecknadekontrakt. SecuritasAB har i en framställning till försvarsdepartementet anfört att tillämpningen av förordningen påvisat oformligheter och inneburit olägen heter för anställd personal, att ABAB:s särställning utgör ett handelshinder som inte är motiverat då ABAB numera ingår i som börsintro- ducerats samt att säkerhetsskyddet kan upprätthållas lika väl av andra bolag som av ABAB. har hemställt att förordningen om anord nande av bevakning upphör att gälla eller att överbefälhavaren ges i uppdrag att likställa ABAB och vid bevakning av högviktiga skyddsföremål. Securitasframställning har remitterats till överbefälhavaren som yttrat att tii'3g3 1 deskäl som talar för ABAB:s särställning är statens insynsmöjligheter, lågomsättning av personal, garanti för pålitlig och duglig personal, garanti föratt kunskap om de högviktiga skyddsföremålen inte sprids till olika bevakningsföretag,garanti för att utländsk insyn eller påverkan inte sker samt det förhållandetatt ABAB enligt personalkontrollkungörelsen (1969:446) får företapersonalkontroll. Överbefälhavaren anför vidare att om något annat rikstäckandebevakningsföretag uppfyller kraven vore det en fördel frånpriskonkurrenssynpunkt att låta även detta komma i fråga för bevakningsuppdrag. Securitasframställning och överbefälhavarens yttrande har remitterats tillrikspolisstyrelsen, fortifikationsförvaltningen, ,, överstyrelsen för civil beredskap, affärsverket FFVoch . Remissinstansernaställer sig positiva till att ABAB:s särställning upphör eller begränsas menbetonar vikten av att en god säkerhet upprätthålls och av att sekretessbelagdinformation hålls inom en så begränsad krets som möjligt. Detär av stor betydelse för rikets säkerhet att viktiga totalförsvarsanläggningarbevakas på ett tillfredsställande sätt. Som överbefälhavaren framhållit börbevakningen i första hand ske genom polis eller militär personal. Om ettbevakningsföretag måste anlitas är det viktigt att skapa garantier för attendast pålitlig personal anlitas och för att den anlitande myndigheten får godinblick i hur bevakningsverksamheten bedrivs. ABABhar sedan börsintroduktionen av inte längre samma karaktär av helstatligtbolag som . Ägarstrukturen kan alltså inte längre i sig anses utgöra engaranti för statlig insyn i och kontroll över bolagets verksamhet. Somframhölls redan i prop. 1983/84:100 utövas samhällskontroll över samtligabevakningsföretag i enlighet med lagen (1974:191) om bevakningsföretag.Regleringen ger bl. a. möjlighet till personalkontroll av den hos företagenanställda personalen. Detåligger vidare, såsom påpekats av flera remissinstanser, varje statligmyndighet att i enlighet med förordningen (1981:421) om säkerhetsskyddet vidstatliga myndigheter svara för att det finns ett tillfredsställande säkerhetsskyddinom myndighetens verksamhetsområde. I myndighetens ansvar ingår att i sambandmed upphandling sörja för att sekretesskyddet upprätthålls.Personalkontrollkungörelsen ger möjlighet till personalkontroll av anställdahos ett företag som anlitas för visst uppdrag. Överbefälhavaren respektiverikspolisstyrelsen meddelar föreskrifter, allmänna råd och råd i särskilda falli fråga om verkställigheten av säkerhetsskyddsförordningen samt kontrollerarsäkerhetsskyddet vid myndigheterna. Den1 träder lagen (1990:217) om skydd för samhällsviktiga 204 m. i kraft. Enligt de nya bestämmelserna kommer åtskilli- Prop. 1990/91:102ga civila objekt, som inte kunnat utgöra skyddsföremål i fredstid. Bilaga 1 att kunna ges ett förstärkt skydd genom att de kan göras tillskyddsobjekt. Den nya regleringen på området ger anledning att se överförordningen om anordnande av bevakning, bl. a. därför att fömtsättningarna föröverbefälhavarens indelning i högviktiga och andra skyddsobjekt ändras. Jaginstämmer givetvis i att det är av största vikt att en säkerhetsmässigttillfredsställande bevakning kan anordnas även vid de skyddsobjekt som inte kanbevakas av polis eller militär personal. Därvid är det, som överbefälhavarenframhållit, väsentligt att beakta sådana faktorer som personalomsättningen hosdet företag som kan tänkas komma i fråga liksom personalens kompetens ocherfarenhet, möjligheteraa till insyn i företagets verksamhet, möjligheterna attskapa kontinuitet i bevakningen och möjligheterna att få garantier mot atthemlig information sprids till utländska eller andra obehöriga intressenter. Deskäl som urspmngligen föranlett att ABAB getts en särställning i fråga omviktigare bevakningsuppdrag kan emellertid knappast anses längre vara förhanden.