prop · GE0354 · 1990-12-31 00:00:00 — Även i övrigt pekar lagrådet på inslag i den föreslagna lösningen somenligt lagrådets uppfattning måste korrigeras för att undvika olämpligaeffekter från likformighets- och rättvisesynpunkt. Förslagetkrifiseras också när det gäller skatteuttaget i samband med byte avarbetsgivare och här efterlyser lagrådet justeringar som säkerställer attdubbelbeskattning kan undvikas. Lagrådetgör gällande att bristerna i förslaget kräver ändringar av så genomgripandenatur att det inte av tidsskäl varit möjligt för lagrådet att lämna etttillräckligt övervägt förslag till ny lagtext. Depåtalade bristerna i förening med farhågor för praktiska och andra svårigheterför skattskyldiga och myndigheter att klara en anpassning till de nya reglernaunder den tid som återstår leder lagrådet till uppfattningenatt ikraftträdandet bör senareläggas. Föregen del gör jag bedömningen att den av lagrådet framförda kritiken sammantagenhar sådan styrka att det, särskilt i ljuset av den korta tid som står till budsför nödvändiga justeringar, inte är lämpligt att nu genomföra förslaget. Jaglägger därför inte fram förslaget till särskild löneskatt på pensionsförmåner.Den ytterligare beredning av frågan som krävs måste dock ske så attbeskattningen kan genomföras fr.o.m. . Mittställningstagande leder till en betydande försvagning av finansieringen avskattereformen . När lagrådet diskuterar ett senareläg-gande avlöneskatteuttaget på pensioner görs bl.a. uttalandet att det inte skulle framgåatt det förslaget har ett sådant samband med skatteomläggningen i stort attikraftträdandet måste samordnas. I den delen vill jag dock framhålla att detfinns ett uppenbart och starkt samband såtillvida att bortfallet avskatteintäkter uppgår till ett nettobelopp på ca . En sådanurholkning av reformens finansiering är inte försvarbar vare sig från statsfinansiellaeller samhällsekonomiska utgångspunkter. En ansvarsfull finansiering avskattereformen är i själva verket grundläggande för hela reformarbetet. Detkrävs därför en alternativ finansiering. I det följande avsnittet redovisarjag mitt förslag till en sådan finansiering. Mittförslag: Den allmänna löneavgiften höjs fill 1,64 %under första halvåret 1991. Skälenför mitt förslag: Den alternativa tillfälliga finansieringen bör ha sammainriktning som den särskilda löneskatten på pensionsförmåner. Skatten börsåledes träffa arbetsgivarna, såväl privata som offentliga. En lämplig lösningkan åstadkommas genom en tillfällig höjning av den s.k. allmänna löneavgiften.Den allmänna löneavgiften är en skatt med underlaget för arbetsgivaravgifteroch egenavgifter som bas. En tillfällig höjning av avgiften innebär ingen ökning av arbetskraftskostnaderna jämfört med omplanerna på att per införa särskild löneskatt påpensionsförmåner fullföljts. En sådan åtgärd innebär självfallet inte helleratt skattetrycket höjs. Föratt uppfylla kravet på en ansvarsfull finansiering av skattereformen bör därförenligt min mening den allmänna löneavgiften höjas fillfälligt . Det extra skatteuttag som krävs medför en höjning avskattesatsen . Det förhöjda uttaget bör gälla för såvälarbetsgivare som enskilda näringsidkare. 3.2Uttag av socialavgifter alternativt särskild löneskatt på vissa ersättningarenligt avtalsförsäkringar 1proposition 1989/90:110 lade regeringen fram förslag rörande beskattningen avvissa s.k. avtalsförsäkringar (s. 333 ff.). Förslaget godtogs avriksdagen och innebar i korthet att utfallande belopp för dessa försäkringar,med något undantag, i sin helhet bhr skattephktig inkomst av tjänst eller iförekommande fall näringsverksamhet. Vad gäller uttag avsocialavgifter alternativt särskild löneskatt på ersättningar som utgår enligtdessa försäkringar lades det inte fram några författningsförslag ipropositionen. Vissa principuttalanden gjordes emellertid om hur dessa frågorborde lösas samt i vad mån ersättningarna borde vara förmånsgrundande enligtlagen (1962:381) om allmän försäkring, AFL. Dessa principer innebär i korthetföljande. Utfallande belopp från AGB och motsvarande beläggs med särskildlöneskatt och blir inte förmånsgrundande. Utbetalningar från AGS ochmotsvarande beläggs med socialavgifter och bhr förmånsgrundande. I de fallutbetalningarna avser att komplettera förtidspension tas endast särskildlöneskatt ut och ersättningarna blir i dessa fall inte förmånsgrundande.Ersättningar från TFA beläggs med socialavgifter och blir förmånsgrundande. fall invaliditetsersättning utbetalas bör i regel endast särskild löneskattutgå och ersättningarna bör inte vara förmånsgrundande. I den tidigare nämndapromemorian av har ett mer utförligt förslag redovisatsoch blivit föremål för remissbehandling. 11Riksdagen 1990/91. Jag kommeri det följande att redovisa mitt förslag till reglering av de berördafrågorna. Förslaget ansluter i allt väsentligt till promemorieförslaget. Jagkommer också att ta upp några andra frågor av främst lagteknisk art. Somframgått av föregående avsnitt har förslaget till ändringar i lagen om särskildlöneskatt varit föremål för lagrådets granskning. Lagrådet har i sak inte haftnågonting att erinra mot det remitterade förslaget såvitt avser uttaget avsärskild löneskatt på ersättningar enligt ifrågavarande avtalsförsäkringar.Förslaget i denna del bör därför genomföras . Med hänsynhärtill finns det inte anledning att företa den av lagrådet föreslagna justeringeni övergångsbestämmelserna till lagen (1990:657) om ändring i AFL. 3.2.2 Uttag av socialavgifter alt. särskild löneskatt påvissa ersättningar enligt avtalsförsäkringar m.m. Mitt förslag: Utfallande belopp från AGB och motsvarande anordningarskall beläggas med enbart särskild löneskatt. På ersättningar från AGS och motsvarande skall särskildlöneskatt tas ut i de fall ersättningarna avser att komplettera förtidspension. För ersättningar från TFA skall särskild löneskatt tas uti de fall ersättningen utgår i form av engångsbelopp som inte avser kompensationför mistad inkomst. De ersättningar som utgör underlag för särskild löneskattskall inte vara förmånsgrundande enligt AFL. Vissaändringar av lagteknisk natur företas i AFL, , lagen om uppbörd avsocialavgifter från arbetsgivare samt i lagen om självdeklaration ochkontrolluppgifter. Promemorians förslag: Överensstämmer med mitt frånsettvissa lagtekniska justeringar. Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser har i allt väsentligt tillstyrkt förslaget ellerlämnat det utan erinran. Däribland kan nämnas RFV, RSV, SPV,och LO. Några remissinstanser framför emellertid kritikmot förslaget. anser inte att det har skett en analys av om en skattemässiglikabehandling uppnås av liknande anställningsförmåner eller av konsekvensernaav förslagens genomförande. Liknande synpunkter har anförts av SAF. att vissa sektorer, särskilt den offentliga, kommer att drabbas mindre avde föreslagna förändringarna. Vidare anförs att någon analys av risken för attförsäkring i stället tecknas utomlands inte har gjorts. SAF påpekar attlöneskatt enligt förslaget skall utgå på AGS-er-sättning som kompletterarsjukpension. Motsvarande förmån för tjänstemän, ITP:s sjukpension, synesdäremot inte berörd i förslaget. Enligt SAF bör förmåner från ITP resp. AGS/STPbehandlas på samma sätt. anför att bl.a.AGS bygger på avtal som inte förutsätter och därmed inte heller reglerar uttagav skatt. Det är inte redovi-: at i promemorian hur detta skall lösas omsärskild löneskatt skall införas 1 nder löpande avtalstid. Några remissinstanser har vidare anfört vissa synpunkterpå den lagtek- Prop. 1990/91:54 niska utformningen. Skälen för mitt förslag Med avtalsförsäkringar avses försäkringar som grundar sigpå kollektivavtal och vars i regel bestäms efter schablonmässigagrunder De försäkringar som berörs av det förslag jag nu lägger fram är försäkringom avgångsbidrag (AGB m.fl.), avtalsgruppsjukförsäkring (AGS m.fl.) ochtrygghetsförsäkring vid arbetsskada (TFA). De förändringar som redan företagits i AFL och lagen(1981:691) om socialavgifter, , på grundval av förslagen i prop. 1989/90:110om reformerad inkomst- och företagsbeskattning medför att de här aktuellaersättningarna i den mån de är inkomstskattepliktiga kommer att utgöraförmånsgrundande inkomst samt underlag för uttag av socialavgifter såvida detinte genom uttryckliga regler anges att så inte skall vara fallet. Endast förden del av ersättningarna som skall bli föremål för särskild löneskatt ochdärför inte skall utgöra förmånsgrundande inkomst behövs således särskildaregler. Jag har inledningsvis angett de principer som bör varavägledande för uttaget av socialavgifter resp. särskild löneskatt. Jag skall idet följande precisera mitt förslag i denna del. Först skall jag emellertid taupp de erinringar av mer generell karaktär mot förslaget som anförts av ochSvenska . har anfört att det inte synes ha skett någon analys avom skattemässig likabehandling uppkommer av liknande anställningsförmåner Jagvill med anledning härav framhålla att de av i samband medskattereformen beslutade reglerna om beskattning av förmåner som utgår enligtde nu aktuella avtalsförsäkringarna just syftar till att uppnå en likformigbehandling i skattehänseende av dessa. De tidigare reglerna har nämligenkraftigt avvikit frän en likformig beskattning. I den proposition som låg tillgrund för beslut (prop. 1989/90:110) angavs också principerna föruttag av socialavgifter resp. särskild löneskatt. Till grund för propositionensförslag har legat de överväganden RINK presenterat i sitt betänkande. I dettahar utförligt analyserats olikformigheter i det tidigare skattesystemet bl.a.vad avser de nu aktuella ersättningarna. Genom de tidigare företagna och nuföreslagna förändringarna uppnås enligt min mening en betydligt mer likformigbeskattning än som var fallet enligt äldre regler Jag kan inte heller finna att vissa sektorer, t.ex. denoffentliga, skulle särbehandlas i gynnande riktning av förslaget. rörande risken att arbetsgivaren i stället för nuvarande system medkollektivavtalsgrundade försäkringar skulle välja försäkringslösningarutomlands saknar enligt min mening grund. Beskattningen beträffande de häraktuella avtalsförsäkringarna sker av utfallande belopp och några fördelaruppkommer därigenom inte för utländska försäkringar Beträffande EG-aspektenhänvisar jag till vad jag anför i den frågan beträffande förslaget rörande TGL(avsnitt 3.3.6). påpekar att bl.a.AGS bygger på avtal som inte regleraruttag av skatt och att det inte är redovisat hur detta Prop. 1990/91:54skall lösas om särskild löneskatt införs under löpande avtalstid. Detta problemär emellertid enligt min mening helt en fråga för de avtalsslutande parterna. Ersättningarenligt AGB och motsvarande anordningar har karaktär av engångsbelopp ochbetalas ut sedan anställningen upphört, såsom vid pension. Med hänsyn härtillbör endast särskild löneskatt tas ut på dessa ersättningar Ersättningarna bördärmed inte heller bli förmånsgrundande. De avgångsbidrag jag åsyftar ärsådana som enligt den lagstiftning som gällde fram till enligttidigare lydelse av 32 § 1 mom. tredje stycket KL delvis var skattebefriade.Både de s.k. A- och B- beloppen bör omfattas av särskild löneskatt. Beträffandeandra avgångsvederlag än de i det föregående nämnda finns enligt min meninginte tillräckliga skäl till särbehandling i förhållande till andraanställningsinkomster Eftersom avgångsvederlag så gott som alltid torde ha singrund i ett anställningsförhållande kommer de regelmässigt att utgöra inkomstav tjänst. Med hänsyn till de tidigare nämnda förändringarna som företagits iAFL och kommer de dessutom normalt att utgöra underlag för fullasocialavgifter samt bli förmånsgrundande. TrygghetsrådetSAF-PTK har i sitt yttrande anfört att enligt bestämmelser i fleratrygghetsavtal på såväl det statliga som det privata området utbetalas ävenannat stöd än avgångsersättningar till enskilda arbetslösa personer. Dessaandra bidrag har inte försäkringskaraktär. I stället är det den individuellasituationen och behovet av t.ex utbildning som leder till ett beslut om visstbidrag, som syftar till att återföra arbetslösa till arbetsmarknaden. Deersättningar som nämns är utbildningsbidrag och bidrag till arbetslösa. I likformighetensoch tydlighetens intresse bör därför enligt trygghetsrådet vissa tillägg görastill 11 kap. 2§ första stycket AFL så att det klart framgår att dessaersättningar anses som inkomst av anställning. Medhänsyn till de förändringar som företagits i 11 kap. 2 § AFL i samband medskattereformen bör det enligt min bedömning emellertid inte råda någon tvekanom att de ersättningar trygghetsrådet nämner utgör inkomst av anställning.Tillräckliga skäl att undanta ersättningarna från uttag av socialavgifteranser jag däremot inte föreligga. Jag anser det därför inte erforderligt attav denna anledning företa någon förändring i stadgandet. Ersättningarenligt gruppsjukförsäkring som avses i 32 § 3 a mom. KL (AGS m.fl.) bör intevara förmånsgrundande när de utges som ett komplement till förtidspension.Endast särskild löneskatt bör då tas ut. KPAhar i sitt remissyttrande framhållit att med förtidspension i detta sammanhangbör jämställas sjukbidrag. Sjukbidragenligt AFL utgör folkpension (7 kap. 1 §) eller tilläggspension (13 kap. 1 §).Ersättning som utgör komplement till sjukbidrag bör med hänsyn härtill enligtmin mening inte vara förmånsgrundande och därför bli före- 164 mål för särskildlöneskatt. Ersättningarpå grund av ansvarighetsförsäkring enligt grunder som fastställs ikollektivavtal mellan arbetsmarknadens huvudorganisationer (TFA) bör i deflesta fall vara förmånsgrundande. Detta bör gälla för ersättningar som avser atttäcka inkomstbortfall under akut sjukdomstid. Motsvarande bör gälla ersättningför bestående arbetsoförmåga om beloppet avser att täcka inkomstförlust ochutgår som periodisk livränta. Sådan ersättning får anses utgöra kompensationför mistad inkomst. 1 de fall ersättningen utgår i form av engångsbelopp ochinte avser kompensation för mistad inkomst bör ersättningen dock inte varaförmånsgrundande och endast särskild löneskatt tas ut. Detkan i sammanhanget påpekas att viss ersättning enligt TFA och motsvarande ärskattefri. punkt 1 av anvisningarna till 19 § KL). I dessa fall utgårgivetvis inte heller någon särskild löneskatt eftersom en arbetsgivare skallbetala särskild löneskatt, liksom socialavgifter, endast på lön eller annanersättning som är inkomstskattepliktig. (1 § andra stycket lagen om särskildlöneskatt enligt nuvarande lydelse jämförd med 2 kap. 3 § .) Detbör vara den som betalar ut de här aktueUa ersättningarna som skall betala densärskilda löneskatten. I propositionen om reformerad inkomst-ochföretagsbeskattning uttalades beträffande skyldigheten att betala arbetsgivaravgifteratt den som betalat ut ersättning som utgör underlag för socialavgifter skallvara skyldig att också betala socialavgifterna även om något anställnings-eller uppdragsförhållande inte kan anses föreligga. Denne får således i dessafall anses som arbetsgivare i enlighet med vad som anges i 3 kap. 2 § AFL.Någon ändring motsvarande den som företagits i sistnämnda lagrum gjordes dockinte i . Jag anser emellertid det befogat att av tydlighetsskäl i 1 kap. 2§ införa en hänvisning fill AFL om att den som utger ersättning som är atthänföra till inkomst av anställning i vissa fall skall anses som arbetsgivare,även om mottagaren inte är anställd hos den som utgett ersättningen.Motsvarande bör gälla även beträffande uttaget av särskild löneskatt. Ipromemorieförslaget uttalades att någon särskild reglering av detta i lagen omsärskild löneskatt inte behövdes med hänsyn till det samband som finns mellanden lagen och . För att någon oklarhet inte skall föreligga på denna punktanser emellertid jag att ett tillägg i detta hänseende bör göras i 1 § lagen omsärskild löneskatt. Förslagenrörande ersättningar enligt vissa avtalsförsäkringar föranleder ändringar i 1och 2§§ lagen om särskild löneskatt samt 1 kap. 2§ . Idetta sammanhang vill jag också ta upp ett par lagtekniska justeringar i AFL. Denförsta gäller vissa ersättningar m.m. från fåmansföretag enligt 32 § 1 mom.första stycket h och i KL. Sådana ersättningar skall inte vara förmånsgrundande(se bl.a. prop. 1989/90: 110, s. 471 och 596). Bestämmelser härom har tagits ini 2 kap. 4 § samt 3 kap. 2§ och 11 kap. 2 och 3§§ AFL. Bestämmelsen i 3kap. 2 § AFL har emellertid fått en sådan utformning att de här aktuellaersättningarna endast undantas från underlaget för den sjukpenninggrundadeinkomsten såvitt avser inkomst av anställning och Prop. 1990/91:54 intefrån underlaget beträffande inkomst av annat förvärvsarbete. Bestämmelsen bördärför ändras så att ersättningar m.m. av detta slag också undantas frånunderlaget för sjukpenninggrundande inkomst beträffande inkomst av annatförvärvsarbete. Denandra ändringen gäller 11 kap. 2§ AFL. 1 samband med skattereformen fick andrastycket av 3 kap. 2§ AFL ny lydelse. Ändringen syftade till att fånga upp vissaförmåner som utges av annan än arbetsgivare. Till dessa bestämmelser hänvisar11 kap. 2§ andra stycket AFL. Med hänsyn till det samband som finns mellandessa stadganden bör i klarläggande syfte en justering ske i sistnämndabestämmelse i enlighet med den förändring som företagits i 3 kap 2 § AFL. Enändring bör också företas i 9 § lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifterfrån arbetsgivare rörande fördelningen av inbetalda belopp mellan källskatt,arbetsgivaravgifter och särskild löneskatt. Slutligen bör ett tillägg göras i 3kap. 60 § lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter röranderedovisning av underlaget för särskild löneskatt. Förslagenföranleder ändringar i 3 kap. 2§, 11 kap. 2 och 3 §§ AFL, 2kap. 4 § , 9 §lagen om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare samt 3 kap. 60 § lagen omsjälvdeklaration och kontrolluppgifter (i dess lydelse enligt prop. 1990/91:5). Reglernaom uttag av särskild löneskatt för ersättningar enligt AGB m.fl. bör inte gällaför ersättningar som utbetalas på grund av en anställning som upphört före denya reglernas ikraftträdande, även om ersättningen utbetalas efter den 31december 1990. Särskild löneskatt bör inte heller tas ut för ersättningarenligt AGS och TFA och motsvarande när ersättningen föranleds av sjukfall sominträffat före . 3.3 Den skattemässiga behandlingen av grupplivförsäkring itjänsten eller yrket Tillde tidigare berörda avtalsförsäkringarna hör även den s.k. tjänstegrupplivförsäkringen.Beträffande den försäkringen föreslogs inga ändringar i proposition1989/90:110. Det uttalades emellertid att beskattningsfrågan skulle utredasvidare. Ett förslag om särskild premieinkomstskatt m.m avseendetjänstegrupplivförsäkring har presenterats i en inom den 5juli 1990 upprättad promemoria, dnr 3515/90. Promemorian har remissbehandlats.Remissinstanserna framgår av bilaga 1. 3.3.1Närmare om tjänstegruppliv m.m. Förmånenav fri grupplivförsäkring tillkommer de allra flesta arbetstagare och andrayrkesverksamma. Försäkringen är utformad så att ersättning kan utges tillefterlevande vid dödsfall. Ersättning kan utgå i form av begravningshjälp,grundbelopp och barnbelopp. Omfattningen av försäkringsskyddet varierarberoende på om skilda förutsättningar uppfyllts enhgt villkoren. InomSAF-LO-området gäller TGL (tjänstegrupplivförsäkring). 1990/91:54grundar sig på kollektivavtal och premierna bestäms efter schablonmässigagrunder De betalas av arbetsgivaren med en viss procentsats av lönesumman, förnärvarande . Ävenför enskilt anställda tjänstemän gäller tjänstegruppliv, för de flesta enligt avtalmellan SAF och . Försäkringen handhas av SPP -Förenade Liv - samt Ränte - och Kapi-talförsäkringsanstalten,ömsesidigt livförsäkringsbolag (RKA). Premie utgår i form av ett fast krontal. Pådet kommunala området handhas tjänstegrupplivförsäkringen av KFA (Kommunernasförsäkringsaktiebolag). Försäkringen överensstämmer i allt väsentligt med TGL. Pådet statliga området gäller ett med tjänstegruppliv jämförbart skydd utansamband med tecknad försäkring. Ersättning betalas i förekommande fall ut avstatens löne- och pensionsverk (SPV) och belastar pensionsanslaget. Vissahuvudmän, t.ex. postverket och SJ, står slutligt själva för kostnaderna. Någrahuvudmän, exempelvis riksmarskalkämbetet och ,betalar för vissa kategorier arbetstagare. I dessa fall uppgårpremierna för varje arbetstagare till . Förlantbrukare och skogsbrukare gäller ett särskilt försäkringsskydd,grupplivförsäkring genom avtal (GLA). För lantbrukare sker finansieringen inomramen för de belopp som tillerkänns jordbruket som kompensation till följd avkostnadsutvecklingen och anpassningen av jordbrukarnas inkomster till denallmänna inkomstutvecklingen. För skogsbrukarna sker finansieringen genomskogsvårdsavgifterna. Medlen handhas av statens jordbruksnämnd ochskogsstyrelsen. De betalas ut till resp. , som i sin tur svarar för premiebetalningarna. Ävenför yrkesfiskare och renskötare finns ett motsvarande försäkringsskydd. Föryrkesfiskarnas del finansieras detta genom medel från prisregleringskassan förfisk och, såvitt gäller renskötare, genom medel från anslaget till främjande avrennäringen. Dessa medel handhas av jordbruksnämnden och lantbruksstyrelsen. Debetalas ut till och till . svarar i sin tur för premiebetalningarna tillFörenade Liv och , som är försäkringsgivare. Ävenegenföretagare har möjlighet att teckna försäkring avseende bl.a.tjänstegruppliv hos . För dessa skall betalas i form av ett fastkrontalsbelopp, som grundar sig på genomsnittlig premie för TGL. Detbör nämnas att samtliga nu behandlade försäkringsformer för gruppliv ärgrundade på kollektivavtal eller på kollektiva försäkringslösningar förlantbrukare m.fl. För samtliga försäkringsskydd gäller att den anställde elleryrkesverksamme inte själv står för kostnaden. För egenföretagare gäller dockatt dessa själva måste betala en premie. Egenföretagarens kostnad är enligtsärskilda bestämmelseren avdragsgill omkostnad i näringsverksamheten. Från de berördaförsäkringarna skall alltså skiljas sådan grupplivförsäk ring som helt saknar samband med tjänsten eller yrket. Motsvarande gäller även grupplivförsäkring som visserligen kan ha samband med tjänsten, men 167 därpremien betalas av den enskilde. De frågeställningar som uppkommer Prop.1990/91:54 om en grupplivförsäkring som inte är kollektivavtalsgrundad bekostasav arbetsgivaren kommer att behandlas i det följande. Premieförmåneneller intjänad förmån avseende grupplivförsäkring tas inte upp fill beskattninghos arbetstagaren eller den yrkesverksamme. Endast om förmånen åtnjuts på grundav enskild tjänst och utgår efter väsentligt förmånligare grunder än somgäller för befattningshavare i statens tjänst, skall förmånen tas upp somintäkt och då till den del den utgått efter förmånhgare grunder än de somgäller för nämnda befattningshavare (32 § 3 a mom, KL), Inteheller för de särskilda kategorierna lantbrukare, skogsbrukare, yrkesfiskareoch renskötare tas premieförmånen upp fill beskattning (punkt 12 avanvisningarna till 22 § KL i lydelse enligt SFS 1990:650), Föregenföretagare gäller att premie för grupplivförsäkring, som tecknats av fysiskperson i hans egenskap av utövare av viss näringsverksamhet, utgör avdragsgillomkostnad i verksamheten. Om den ersättning, som kan komma att utfalla på grundav försäkringen, utgår efter förmånligare grunder än vad som gäller enligtgrupplivförsäkring för befattningshavare i statens tjänst, skall dock endastden del av premien som kan anses motsvara förmånen enligt grupplivförsäkringför nämnda befattningshavare räknas som omkostnad i näringsverksamheten (punkt23 av anvisningarna till 23 § KL enligt SFS 1990:650), Tjänstegrupplivär närmast att betrakta som en form av kapitalförsäkring. Enligt allmännaregler för sådana försäkringar sker inte någon inkomstbeskattning avutfallande belopp. Ävenom s.k, förmånstagareförordnande inte föreligger enligt lagen (1927:77) omförsäkringsavtal, skall vad som utfaller på grund av statens grupplivförsäkringeller jämförbar av eller enskild arbetsgivare avtaladgrupplivförsäkring, anses som arvfallen egendom.