prop · GE0385 · 1990-12-31 00:00:00 — Elever, både på Naturvetenskaplig gren och Teknisk gren,som har etl så stort intresse för miljöfrågor all de vill fördjupa sigytterligare i dessa, skall ha möjlighet att välja en mindre kurs i matematikoch på den då frigjorda liden studera miljöteknik. Jag återkommer till deltanär jag utvecklar min syn på ämnena matematik och miljökunskap. Jag anser att utbildningen på såväl den Naturvetenskapligagrenen som den Tekniska utgör en god grund för vidare studier. Då avser jaginte bara studier i naturvetenskap och teknik utan också studier inomexempelvis samhällsvetenskap och ekonomi. Jag vill också än en gång påminna omvikten av alt vi Iill våra lärarutbildningar kan rekrytera ungdomar som harnaturvetenskaplig och teknisk kunskap. Den fyraåriga tekniska linjen i gymnasieskolan har underde senasie tio åren varit en eftersökt linje. Den naturvetenskapliga linjen harhaft med rekryteringsproblem men har ökat i omfattning. Dennalinje har också en jämn könsförilelning medan den tekniska inle lyckats kommalängre än till flickor. Jag räknar med att den programkonstruktion medetl gemensaml första år som jag nu föreslagit skall medföra att fler flickorväljer teknisk utbildning. Erfarenheterna från det s.k. NT-försöket i slutet på1970-talet och början på 1980-talel visade att det uppskjutna valet mellannaturvetenskap och teknik ledde till att fler flickor valde teknik. Omvårdnadsprogrammet skall ge en bred sammanhållengrundutbildning med inriktning mot verksamhet inom hälso- och sjukvård, dvs.såväl somatisk som psykiatrisk vård saml äldre- och handikappomsorg.Programmet skall inte vara grendelat utan beslå av en kärna av gemensammakurser, sådana som alla läser, och ett antal valbara kurser. Parallellt medatt utbildningen skall ge en bred kompetens finns också behovet av fördjupadekunskaper inom vissa områden, t.ex. kunskaper om rehabilitering, omsorger ompsykiskt utvecklingsstörda, akutsjukvård och om vård av nyfödda sjuka barn.Sådana kunskaper bör inhämtas inom ramen för valbara kurser. Omvårdnadsprogrammet ersätter den nuvarande tvåårigavårdlinjens gren för hälso- och sjukvård, den tvååriga sociala servicelinjen,försöks- verksamheternamed den treåriga vårdlinjens varianter med omvårdnad Prop. 1990/91:85 avnyfödda barn och sjuka barn och omsorger om psykiskt utvecklingsstörda samtden treåriga omvårdnadslinjen. Arbete inom något av samhällets olika vård- ochomsorgsområden kräver kunskaper från näraliggande områden. Arbele inomhälsooch sjukvården fordrar t.ex. kunskaper om som enutbyggil och förändrad äldreomsorg förutsätter all personalen har kunskaper ocherfarenhet från hälso- och sjukvårdsområdet. Av betydelse är också denförändring av den psykiatriska vården och vården av psykiskt utvecklingsstördasom nu sker saml tillkomsten av nya former för behandling och boende inom dessaområden som del sker en ökad satsning på vård i hemmet. Arbetsmarknaden för vårdutbildade är mycketgod och det är brist på vård- och omsorgspersonal. Trots detta har anlalel sökandetill vårdutbildningarna minskat . Framför alll har della gälltstorstadsregionerna. Även den försöksvis inrättade omvårdnadslinjen har haftell vikande sökandeintresse . Osäkerhet omyrkeskompetensen liksom bristande information till eleverna om behörighetenför fortsalla högskolestudier efter utbildningen kan här ha bidragit till delminskade elevintresset. I försöksverksamheten har tillämpats en regel om att 20 %av de intagna eleverna på omvårdnadslinjen skall vara pojkar. Regeln har inlegett några avgörande positiva resultat på grund av ell för lågt intresse hospojkar att söka. Del är dock angeläget att fortsätta arbetet med all förändraden könsmässiga sammansättningen i utbildningen. Samhällsvetenskapsprogrammel skall ge goda kunskaper isamhällsvetenskap för såväl vidare studier som arbetsliv. Programmet skall geen bred kommunikaliv kompetens, där också studier av naturkunskap, miljökunskapoch matematik ingår. De studerande skall få beredskap att möta en framtidaarbetsmarknad som alltmer kommer att präglas av informations- ochkunskapssamhällets krav och av en ökad internatio-nali.sering. Efter ett gemensamt första år delas programmet i de Iregrenarna Ekonomi, Humaniora resp. Den Ekonomiska grenen lägger tonvikten vid ekonomi ochnäringsliv. Grenen leder till ekonomiska och kommersiella arbetsuppgifter inäringsliv och förvaltning men ger också en god grund för vidare studier. Utbildningen på Ilumanioragrenen domineras av studier ispråk -moderna såväl som klassiska. Historia, lilleratursludier och andra humanistiskaämnen skall förekomma. Den Samhällsvetenskapliga grenen lägger tonvikten vidhistoriska och samhällsinriklade studier. De två senare grenarna är främst sludieförberedande menger också en god grund för anställning i företag som erbjuder internutbildning. Samhällsvetenskapsprogrammet ersätter dagens treårigaekonomiska, Prop. 1990/91:85 humanistiska och samhällsvetenskapligalinjer. För att ge behörighet till grundskollärarulbildning harHumanioragrenen fått ökat utrymme för matematik, jämfört med dagens humanistiskalinje. Ämnet naturkunskap har förstärkts på både humaniora- ochekonomigrenarna. Intresset hos ungdomarna för Samhällsvetenskapsprogrammetsutbildningsområden får sägas vara stort. /91 har dagens trelinjer, motsvarande Samhällsvetenskapsprogrammels tre grenar av deltotala antalet intagningsplatser i gymnasieskolan. Dagens ekonomiska linje har en i storl jämnkönsfördelning, medan den samhällsvetenskapliga och särskilt den humanistiskalinjen har en klar dominans av flickor. Inom alla program utom Samhällsvetenskapsprogrammel skallelever i årskurs 3 kunna välja en komplelteringskurs med inriktning mot humanioraoch samhällsvetenskap. Denna kurs skall ge eleverna den teoretiskakomplettering de kan behöva för att bli behöriga till vissa humanistiska och.samhällsvetenskapliga utbildningar i högskolan. Beroende på elevens tidigare studieinriktning och önskemålom framlida yrkesområde, kan kompletleringskursen antingen inriktas motHumanioragrenens språkkompetens eller Samhällsvetenskapsgrenens kompelens isamhällskunskap. Kursen skall ge den kompetens i historia som fås inomNaturvetenskapsprogrammet samt den kompelens i religionskunskap som fås inombåda dessa program. Vidare skall kurserna i matematik och nalurkunskap ge denkompetens som fås inom Samhällsvetenskapst)rogrammel och därmed bl.a. gebehörighet till lärarutbildning. Elever från alla program utom Naturvetenskapsprogrammetskall ha möjlighet all läsa en teoretisk komplelteringskurs med inriktning motnaturvetenskap/teknik under årskurs 3. Denna kurs skall ge eleverna denteoretiska komplettering de behöver för att söka till högre utbildningar inomdel naturvetenskapliga och tekniska området. Kursen skall ge kompelens i fysik och kemi och biologimotsvarande Naturvetenskapsprogrammet. Tekniska ämnen kan väljas för all gekompetens motsvarande den Tekniska grenens. Alla skall dessutom läsa matematik.Hur långt den enskilde eleven når i dessa studier beror av hur mycket matematikhan läst i gymnasieskolan. Studerande från alla program utom Handels- ochadministrationsprogrammet skall ha möjlighet att i årskurs 3 läsa en merkantilkurs som ger de kunskaper som behövs för att arbeta i handeln inom detyrkes-/ämnesområde de tidigare valt. De studerande skall skaffa sig kunskaper om inköps-,lager-, försäljnings- och ekonomifunktioner samt färdighet i att använda datorprogramför bl.a. registerhantering, kalkylering och textbehandling. Den arbelsplalsförlagda delen av utbildningen väljs så altden förstärker såväl yrkesprofilen som det merkantila kunnandet. Så kanexempelvis en byggvaruhandel, en el-grossisl, ett reservdelslager eller enlivsmedelsaffär utgöra lämpliga arbetsplatser för elever från Bygg-, El-,Fordons-, resp. Livsmedelsprogrammet. Jag har tidigare i anslutning till frågorna om vad som börregleras i skollagen kortfattat berört de individuella programmen. Jag vill nuytterligare utveckla mina tankar om syftet med dessa program och demöjligheter som ryms inom dem. Såsom framgår redan av förslagen i vad gällerlagstiftningen skall de lokala programmen komma till genom lokala beslut.Individuella utbildningsinslag förekommer inom gymnasieskolan och detkommunala uppföljningsansvaret i en rad olika former och också med varierandeinnehåll och inriktning. Försöksverksamhet har t.ex. bedrivits inomgymnasieskolan med individuell studietakt och inom uppföljningsansvarei medindividuella utbildningsplaner. De individuella program jag nu föreslår skall ersättabl.a. dessa nämnda verksamheter. De utgår därför från flera motiv. Ett motiv ärdet kompensatoriska, dvs. elever, som saknar tillräckliga kunskaper för atikunna tillgodogöra sig en gymnasieutbildning, ges möjlighet att få motsvarandegrundläggande kunskap. Vå{ annalmotiv är all verka moli-vationsskapande och vägledande för omotiverade ochstudieobestämda elever. Ett ytterligare motiv ligger i all på olika säll stödjade ungdomar som inte kommit in på sitt val till gymnasieskolan och elever somavbrutit sin gymnasieutbildning. fjärde motiv är all tillmötesgå önskemålenhos de mycket målinriktade ungdomar som vill ha en individuell utbildning avell slag som inle ryms inom de nationella programmen. Detta senare motiv kan avseungdomar med såväl yrkesinriktade .som teoretiska ulbildningsönskemål. Som jag har redovisat kommer de nationella programmenatt innehålla etl väsentligt utrymme för ämnen och verksamheter som skall varaobligatoriska för alla. Del är önskvärt alt även de individuella programmen,så långl möjligt, byggs upp kring ilenna gymnasieskolans kärna. Som jag i etltidigare sammanhang anfört anser jag dock - med den variationsbredd jagförutser för de indiviiluella programmen - all någon närmare reglering av derasinnehåll och omfailning inle är lämplig. Genom de individuella programmen får kommunerna etl arbelsred- Prop. skåp för att uppfylla sina skyldigheter att erbjuda ungdomar utanför de nationella programmen en gymnasieutbildning. För information redovisar jag i det följande vad jag uppfattar som huvuddragen i deindividuella programmen. Programmen kan utformas som en form av preparandkurs för elever med bristande förkunskaper frångrundskolan och kan avse såväl elever med svenska som med annat modersmål. De kan ocksåutgöras av delar av den reguljära utbildningen pånågot nationellt program eller en utbildning,som på gymnasieskolans uppdrag anordnasav någon annan. De individuellaprogrammen kan därvid vara utformade så alt de underlättaren övergång till eller samläsning medett nationellt program. 1 enlighet med grundtanken att programmen skall varastyrda uiifrån elevens behov kan dessa också, under längreeller kortare lid, komma all beståav enbart arbete på ungdomsplals och vägledande åtgärder. Ungdomsplatserna har visal sig vara ungdomsuppföljningens kanske viktigaste pedagogiska redskap för att motivera ungdomarna till fortsatta studiergenom att stärka deras självkänsla och attge dem en introduktion i yrkeslivet. Detta framgår bl.a. av SÖs rapport (R 85:5) om kvalitativuppföljning av kommunernas uppföljningsansvar 1984/85. Även rapporten (SOU 1989:114) Livlina för livslångtlärande uppmärksammar ungdomsplatsernas stora vikl i uppföljningsverksamheien. Jag finner det nödvändigt alldenna möjlighet finns kvar även . Jag anser all flera befintliga förslag till och redan prövade verksamheter kommer att finna sin naturligaplats inom ramen för de individuella programmen. Jagtänker då i första hand |)å försöksverksamheten med gymnasieutbildning inom ramen för individuella planer, det s.k. , försöksverksamhetenmed individuell studietakt i gymnasieskolan, det s.k. FÖRST-projeklel, ÖCY-utredningensförslag om introduktionskurser ochspecialklasserna i dagens gymnasieskola med undervisning i lugnare studietaktoch med mindre studiekurser änmotsvarande reguljära linjer. Grundidéerna i ilessa verksamheter är intressanta att bygga vidare på för de eleversom är i behov av stor individuellhandledning eller individuell studietaki. För de mycket målinriktade ungdomarna, med udda studieönskemål, kan deindividuella programmen bli deras möjlighetall nå sina utbildningsmål. Jag räknarhär även in utbildning som t.ex. yrkesdansarut-bildningen i . Delar av de individuella programmen får - förutom igymnasieskolan - anordnas inom olika utbildningsformer si>m komvux,arbetsmarknadsutbildning, lanthushållsskolaoch folkhögskola. Ansvaret för upprättandetav del individuella programmet och dess genomförande åvilar dock styrelsen för utbildningen. Jag återkommer senare till fråganom samverkan mellan olika utbildningsanordnare. Invandringen till har ökat under senareår, huvudsakligen genom flyktinginvandring. Antalet kommuner som tar emotasylsökande och flyktingar har växt , och lar i stort settalla kommuner emot flyktingar. Om man definierar alla i boende som är föddautomlands eller som har minst en förälder som är född utomlands sominvandrare, dvs. tar med också andra generationens invandrare, uppgår antaletinvandrare i till drygt 1,1 miljoner personer, alltså en betydande delav vår befolkning. En grundläggande förutsättning för invandrarnasintegration i del svenska samhället är att de får en god och effektivundervisning i svenska. Invandrarungdomarnas kontakter med svenska språket iskolan och på arbetsplatser har avgörande betydelse för deras språkutvecklingoch för deras möjligheter ati genomföra gymnasiala studier. En ungdomsplats ikombination med främst svenskundervisning kan därför fylla en viktig funktion.I de individuella programmen kan ingå både studiehandledning på hemspråk ochundervisning i svenska. Jag föreslår i denna proposition avregleringar som gerockså invandrarungdomarna bätlre anpassade utbildningsmöjligheter och därmedunderlättar deras integrering i det svenska samhällel. Dessa speciella arrangemangkommer att finnas i första hand inom ramen för de individuellt upplagdaprogrammen. Möjligheterskall finnas för invandrarungdomar all, inom de individuella programmen,studera företrädesvis svenska och andra baskunskapsämnen med syfte att geförulsätlningar all klara av senare gymnasiestudier. Undervisning i svenska, iengelska och om det svenska samhället kommer sannolikt att inta enframträdande plats i dessa program. Jag finner det naturligt all bygga vidarepå de erfarenheter som finns från dagens introduktionskurser för invandrare,liksom att jag kan se fördelar med att en samverkan sker mellan gymnasieskolansoch vuxenutbildningens invandrarundervisning. ÖGY-ulredningen konstaterade att inslag av fackieori ochallmänna ämnen förekommer i mycket ringa omfattning i dagens gymnasiala lärlingsutbildning.Den fann heller inga sakliga skäl till att de elever som får sin utbildning pådelta sätt skall undanhållas de viktiga inslag som allmänna ämnen och fackieoriutgör. I enlighel med förslag och åtföljande propositionUtveckling av yrkesutbildningen i gymnasieskolan (prop. 1987/88:102) anser jagall det skall kunna förekomma individuella program inriktade motyrkesutbildning. Dessa kan uiformas så all eleven, ulan alt vara anställd,studerar karaktärsämnena i huvudsak enskilt och meil en slor del avulbildningen förlagd till en eller fiera arbets|)latser. Fackieori ochundervisning i de ämnen som är obligatoriska och gemensamma för alla nationellaprogram skall ingå i samma utsträckning som för andra elever. Dessa program börkunna fö- Prop. 1990/91:85 rekomma huvudsakligen i följande fall: -för små ochudda yrken, -då eleven ärbosatt på stort avstånd från den gymnasieskola som anordnar önskat program, -då dennastudieform är bäst för eleven av personliga skäl, -för elever medbestämda och målinriktade önskemål om yrkesstudier i övrigt, där de nationellaprogrammen inte kan lillgodose önskemålen. Jag vill dock inle överge dagens gymnasialalärlingsutbildning som utbildningsalternativ. Att få en gymnasieutbildning ikombination med yrkesutbildning i ell anställningsförhållande, anser jag skallkunna vara en form av individuellt program. Förutsättningen är naturligtvis altsådan yrkesutbildning håller samma kvalitet som utbildning inom gymnasieskolan.Målsättningen för denna yrkesutbildning bör vara alt fackteori och ämnenasvenska, engelska, matematik, samhällskunskap och naturvetenskap skall ingå.Detta förutsätter att en överenskommelse sker mellan styrelsen för utbildningenoch berört företag. De individuella programmen och kommunernas ocharbetsmarknadsmyndigheternas samverkan lagfästes kommunernas uppföljningsansvar förarbetslös ungdom. Med anledning av den s.k. ungdomspropositionen 1980 (prop.1979/80:145) renodlades gränsdragningen mellan skolans och arbetsmarknadsmyndigheternasresp. ansvarsområden, och myndighetsåldern gräns för skolansansvarstagande. fick skolstyrelsen det totala ansvaret för bådeutbildning och arbele för de omyndiga ungdomarna. Är 1984 fick kommunerna ettsysselsätlningsansvar för de arbetslösa 18- och 19-åringarna genom lagen omungdomslag. är åtgärdsansvaret knutet till lagen(1989:425) om särskilda inskolningsplatser hos offentliga arbetsgivare. Kommunernas uppföljningsansvar regleras i skollagenskapitel om skolplikt och rätt till utbildning. Ansvaret omfattar ungdomar somlämnat , men inte fyllt . Kommunerna är skyldiga attkontinuerligt hålla sig underrättade om alla ungdomars sysselsättning. De haräven ett åtgärdsansvar, som innebär att de är skyldiga att erbjuda ungdomarnastudie- och yrkesorientering och sysselsättning i form av utbildning ocharbete. Eftersom framtidens samhälle kommer all ställa högre ulbildningskrav börkommunernas åtgärdsansvar för ungdomarna utökas och starkare inriktas motutbildning. Skyldigheten för hemkommunen att erbjuda i princip alla16-19-åringar, som lämnat , en gymnasieutbildning medför attkommunens ålgärdsansvar för ungdomar ulan genomförd gymnasieutbildning höjsfrån 18 till , vad avser utbildningsinsatser. Inriktning mot utbildningmedför all del hittillsvarande uppföljningsansvaret kommer att ingå som ennaturlig del av gymnasieskolan. Jag kommer senare att redovisa mitt förslag om ansvarsfördelning mellan gymnasieskolan ochvuxenutbildningen (avsnitt 5.1.1). Det ärockså sannolikt att vissa - om än få - ungdomar kommer att tacka nej till deerbjudanden om individuella program som de får. För dessa ungdomar, som avolika anledningar vill söka sig egna vägar ulan-för gymnasieskolan, måslenaturligtvis arbetsmarknadsmyndigheternas åtgärder och service stå öppna. Denenskildes behov skall vara styrande för de åtgärder som sätts in. Det är ocksåviktigt att betona att skolans huvudansvar för åtgärder riktade mol ungdomarnainte automatiskt bryts i och med myndighetsåldern. Huvudansvaret övergår tillarbetsmarknadsmyndigheten när gymnasieutbildningen är slutförd eller näreleven avbryter sina studier och själv önskar hjälp av arbetsmarknadsmyndigheterna,dock tidigast . Några generella riktade arbetsmarknadsåtgärderför ungdomar uniler förekommer inte. Arbetsförmedlingarnas skyldighetkvarstår som tidigare och regleras främst genom bestämmelserna i den tidigarenämnda lagen (1989:425) om särskilda inskolningsplatser hos offentligaarbetsgivare. Jag ulgår ifrån att skola och arbetsförmedling samverkar vidungdomars övergång från skola till arbetsliv och att del samarbete som redanfinns dem emellan kommer att utvecklas. Jag har i dessa frågor samrått medarbetsmarknadsministern. Mitt förslag: Gymnasieskolans nuvarande specialkurserskall avvecklas och motsvarande utbildning anordnas antingen inom programmen,inom komvux eller inom högskolan. Skälen för mitt förslag: All utbildning i den nyagymnasieskolan skall ske inom den programstruktur jag har redovisat. Jagräknar, i likhet med vad den särskilde utredaren av lilla ramens specialkurserföreslagit, med att av dagens specialkurser innehållsmässigt inordnasi nationella och inilividuella program. Jag delarockså utredarens up[)fallning att de utbildningsbehov, som huvuddelen avåterstående specialkurser nu tillfredsställer, i framliden bör tillgodosesfrämst genom den kommunala vuxenutbildningen men också av högskolan. Vidöverväganden om cn utbildning skall förläggas till högskola eller till denkommunala vuxenutbildningen måsie enligt min mening utbildningens syfte ochinnehåll vara ulgångs[)unkien. Jag utvecklar i avsnitt 4.4.2 hur jag ser pådessa frågor i perspektivet av mina övriga vuxen utbildn i ngsförslag. När delgäller specialkurser med ett syfte och innehåll som leder till attulbildningen bör erbjudas som högskoleutbildning avserutbildningsministern all återkomma . 3.7 Timplanerna för de nationella programmen 3.7.1 Timplanernas konstruktion och funktion Mitt förslag: Timplanerna skall - för varje nationelltfastställt program - ange den minsia lid, som kommuner och landsiing skallgarantera varje elev lärar/handledailedd undervisning. beslutar omdenna tid. Siyrelsen för utbildningen får besluta om en ökning av timtalet. Alla program i den nya gymnasieskolan skall ha en gemensamkärna av nio ämnen eller verksamheter: svenska, engelska, samhällskunskap,matematik, nalurkunskap, idrott och hälsa, estetisk verksamhet, individuellttillval och specialarbete. beslutar om minsta antalet limmar i ilessaämnen eller verksamheter. Programmen skall i sina grunddrag få egen profil genom karaktärsämnen.Regeringen beslutar om minsta antalet limmar i karaktärsämnena. Den fastställda liden för ile gemensamma ämnena och karaktärsämnenautgör av den undervisningstid som skall garanteras. Den reslerandeliden skall fördelas på de ämnen som förekommer i programmet efter beslut avstyrelsen för ulbildningen. Timplanerna uttrycks i scxtiominuferstimmar utanårskursfördelning. Skälen för mitt förslag: Timplanerna i dagensgymnasieskola uttrycks som det antal lektioner (veckolimmar) som ettämne skall studeras i varje årskurs. På de flesta skolor har man vall att, vidkonstruktion av elevernas schema, lägga ul just detta antal lektioner pervecka, dvs. man har endast i ringa omfattning koncentrerat undervisningen tillvissa delar av läsåret. Den statliga resurstilldelningen till undervisningen harberäknais utifrån antalet veckotimmar , ämne och klass alternativtantalet elever. I de statligt reglerade lärartjänsterna uttrycktes ocksålärarnas tjänstgöringsskyldighet som ett visst antal veckotimmar. Antaletveckolimmar i ett ämne utgör däremot ingen garanti för all eleverna får enbestämd volym undervisning i ett ämne. SÖ har tillsammans med ett antal länsskolnämnder studeratlidsanvändningen i gymnasieskolan . Studien visar på ett storllektionsborifall - tillfallen då på schemat ullagda lektioner inte används tillavsedd undervisning. Den vanligaste orsaken till lektionsbortfall ärskrivningar. 1 vissa klasser används av den totalaundervisningstiden till skrivningar. Mer än tre fjärdeilelar av ilessaskrivningar förläggs till förmiddagen , . att vissa ämnen härigenomfår ett mycket stort lektionsbortfalltill följd Prop. 1990/91:85 avskrivningar i andra ämnen. Undersökningen visar också att den tid som åtgår för skriftliga prov skall räknas upp med för alt få den verkliga tidsåtgången. Dettahänger samman med att elevernavanligen får viss ledighet före eller efter ett skriftligt prov. Andra orsaker till lektionsborifall är koncentrationsdagar, lemadagar och studiebesök i annat ämne.En del av motståndet mot ämnesanknuten praktik beror också av svårigheteratt läsa igen förlorad lid i icke berörda ämnen. Lektioner går ocksåborl på grund av lärares frånvaroi samband med konferenser, fortbildning och sjukdom. Till detla kommer alllektionstid las i anspråk för föredrag, politisk information, idrottsevenemang,hälsoundersökningar, syoinformation m.m. Orsaken till att vi i gymnasieskolan har etl ganska stortlektionsborifall är ett antal aktiviteter som iflertalet fall är både önskvärda och nödvändiga. Lärare och elever har dock ofta svårigheter att planera undervisning och studier på grund av detta. Det förekommer också att man avstår från alt göra studiebesöksom på ett positivt sätt skulle åskådliggöra ettarbetsområde bara för att man inte vill förorsaka ännu större lektionsbortfall.