prop · GE03127 · 1990-12-31 00:00:00 — 1punkt 8 anges att konvenlionens bestämmelser om förverkande inte skall inkräktapå de rälligheler som tillkommer en godtroende tredje man. Dämied ges utrymmeför partemas nationella regler om godlrosförvärv. 3.2.4 Utlämning för brott m.m. Bestämmelserom utlämning för broll frän till etl annat nordiskt land finns i lagen(1959:254) om utiämning för brott till , , och medanbestämmelser om utiämning till ett ulomnordiski land ges i lagen (1957:668) omutlämning för brott. Båda dessa lagar bygger på principen att fråga omutiämning skall prövas fritt pä grundval av samtliga föreliggandeomständigheter i varje enskilt fall. För atl bevilja utlämning krävs inle attdel finns etl utiämningsavtal mellan och den stat som begär utiämning. Beslutom utiämning fattas av regeringen eller i vissa ärenden enligt lag av riksåklagaren eller av annan allmän åklagare. Förall utiämning skall kunna medges måste vis.sa i lagarna angivna förutsättningarvara uppfyllda. Sålunda får enligt lag svensk medborgare inteutlämnas. Enligt samma lag skall den gärning för vilken utlämning be-gäi-smotsvara brott för vilket enligt svensk lag föreskrivs fängelse i mer än ettår. Vidare får, som har nämnls, utlämning inte beviljas för ett Som villkor för utlämning gäller ocksä alt vederbörande inte Prop.1990/91:127 får straffas med döden. Rättegångsbalkensregler om tvångsmedel kan tillämpas vid utlämning. Lagarnainnebär ingen skyldighet for att bevilja utlämning, även om samtliga devillkor som anges i den tillämpliga lagen är uppfyllda. Genom utiämningsavtalmed en annan stat kan emellertid ha åtagit sig att till den statenutlämna en person som uppehåller sig här. Ett sådant avtal mäste dock alltidsom förutsättning för utlämning frän innehålla bestämmelser sominnebär att åtminstone de minimivillkor för utlämning som uppställts iutiämningslagarna är uppfyllda. Artikel6 i narkotikabrottskonventionen innebär att brolt som anges i artikel 3 punkt1 skall vara ullämningsbara brott paiterna emellan. Av punk-tertia4 och 5framgår alt en konvenlionssiai, som för utlämning inte kräver allutiämningsavtal skall finnas med den stat som begär utlämning, är,skyldig attbelrakla de aktuella brotten som utlämningsbaia brott i enlighet med de villkorsom föreskrivs i den anmodade partens lag. Dessabestämmelser innebär alt åtar sig alt se lill att gärningarna utgörbrott som kan medföra utlämning. Däremol är inle skyldigt att bifallaen utlämningsansökan. Flerlalelav de berörda gärningarna ulgör brott även enligt svensk lag. 1 fråga om dessakrävs inle heller nägra lagstiflningsätgärder för alt möjliggöra utlämning. Inägra fall är emellertid inte de aktuella gärningarna brott enligt svenskabestämmelser Det gäller som påpekats vissa förfaranden som innebär befallningmed egendom som hänör från narkotikabrott. I dessa hänseenden innebär .såledesäven bestämmelserna i artikel 6 om utlämning ett krav pä utvidgadkiiminalisering för alt skall kunna motsvara de krav som ställs enligtkonventionen. Dock gäller naturligtvis den begränsningen att konventionenskrav pä alt utlämning skall kunna ske inte sträcker sig längre än dess krav påkriminalisering. Det innebär att det inte föreligger någol krav på atl en visshandling skall kunna föranleda utlämning, om en part i den ulslräckningkonvenlionen tillåter valt alt inte kriminalisera gärningen i fräga. Vissaav de brolt som enligt svensk rält molsvarar gämingar som omfattas avkonventionen är gradindelade, varvid inte alla grader uppfyller kravet pä atlfängelse skall kunna följa på brottet för att utlämning skallfå ske. Det gäller t.ex. häleri som är ringa. I anledning av synpunkter somframförts under remissbehandlingen vill jag framhålla att kravet i narkotikabroltskonventionenpå att brottet skall kunna föranleda utlämning enligt min mening mäste anseslillräckligl tillgodosett, om del finns en grövre fonn av brottet med enstraffskala som är tillräcklig för att utlämning skall kunna ske. Förvissa situationer anges i putikt 9 att en part skall överiämna ärendel till egnamyndigheter för åtal, om en framställning om utlämning avslås. jag har anfört i anslutninglill beslämmelserna om jurisdiktion (avsnitt 3.2.2) kandes.sa föreskrifter dock inle anses innebära någon ovillkorlig skyldighet uppfyller därför vad konventionen kräver pä denna Om den anmodade parten avslär en framställning omutiämning som be- Prop. 1990/91:127 gärs för att en redan ädömd påföljdskall kunna verkställas, skall enligt punkt 10 den part som avslagitframställningen överväga att överta straffverkställigheten. Enligt internationella verkställighetslagen föreligger somhar påpekats i anslutning lill förverkandereglerna (avsnilt 3.2.3) möjlighetatt i verkställa påföljd som utdömts i en annan stat. Punkl 10 innebäremellertid inle nägra förplikiel.ser för parterna. I detta sammanhang vill jag ocksä beröra artikel 8 omöverförande av lagföring. För överförande av lagföring krävs i princip intenågot särskilt avtal. För att överförande skall få ske krävs endast attgärningen utgör brott enligt svensk lag och att svenska domslolar är behörigaatt döma över den. Särskilda regler rörande överförande av lagföring till ellerfrån finns dock i lagen (1976:19) om intenialionellt samarbele rörandelagföring för brolt. Lagen gäller stater som har tillträtt europeiskakonvention i ämnet. Det kan påpekas att beslämmelserna i artikel 8 inle ärtvingande. lämnar av tradition andra länder rättshjälp ibrotiinäl i den utsträckning vår lagstiftning medger del ulan all nägotsärskilt avtal har ingåtts. En del länder kräver emellertid avtal med andrastater för atl lämna sådan rättshjälp. Mellan de nordiska länderna gäller överenskommelsen den 26april 1974 om inbördes rättshjälp genom delgivning och bevisupptagning (SÖ1975:42). Denna överenskommelse gäller säväl tvistemål som brottmål. På brottmålsområdel finns en multilateral reglering genomden i dagtecknade europeiska konvenlionen om inbördesrättshjälp i broltmäl. har tillträtt denna konvention. Konventionenomfattar bevisupptagning för utredning, överiämnande av bevismaterial ellerhandlingar saml delgivning m.m. Beslämmelserna om bevisupptagning vid svensk domslol ochom delgivning här pä begäran av utländsk myndighel är i princip samma förbrottmål och tvistemål. De viktigaste bestämmelserna finns i lagen (1946:816)om bevisupptagning åt utländsk domslol och i kungörelsen (1909:24 s.l)angående delgivning av handlingar pä begäran av utiändsk myndighel. Enligt denangivna lagen kan svensk domslol på begäran av utiändsk myndighet föranstaltaom bl.a. förhör med pai-l eller bevisupptagning genom vittne, sakkunnig ellersyn. En förutsättning för att bevisupptagning skall kunna ägarum i är att den gäming som avses med framställningen molsvarar brollenligt svensk lag. Vissa begränsningar gäller även för brott som har karaklärav politiskt brotl. Bestämmelserna i den lidigare nämnda tvångsmedel slagenger under vissa förutsättningar möjlighet lill beslag på begäran av främmandestat bl.a, i fråga om egendom som har belydelse för utredning av brott. husrannsakan ske i enlighet med reglerna irättegångsbalken för atl söka Prop. efler föremål som är underkastade beslag. I fråga omframställningar från ett ulomnordiski land gäller i princip alt den begärdaåtgärden inte får vidtas. om hinder mot utlämning skulle ha förelegat. atl gärningen enligt svensk lag molsvarar brott för vilketdet kan följa fängelse i mer än ett är. Enligt lagen (1985:988) om immunitet för vissa vittnenm.fl. gäller immunitet för den som efter kallelse inrest i för allhöras som tilltalad, vittne eller sakkunnig i enlighel med överenskommelse somträffats med en främmande stat. I princip upphör immuniteten efler femlon dagarfrån den dag vederbörandes närvaro är påkallad. Utöver dessa bestämmelser finns vissa särskilda regler omsamarbete med andra länders tullmyndigheter. Lagen (1973:431) om utredningangående brott mot utländsk lullag ger sålunda möjlighet att för utländsktullmyndighets räkning la i beslag och till den ufländska myndighetenöveriämna bevismaterial. När del gäller narkoiikabrottskonveniionens bestämmelserom inbördes rälthjälp i arttkel 7 kan inledningsvis anmärkas all beslämmelsernai slor utsträckning hänvisar lill de regler som gäller enligt den nationellalagstiftningen. I putikt 12 föreskrivs sålunda att den begärda åtgärden skallverkställas enligt bestämmelserna i den anmodade partens nationella lag.Enligt punkt 15 anges olika grunder för att avslå en begäran om rättshjälp.Fömtom sådana fall där verkställigheten skulle inskränka på en statssuveränitet eller grundläggande rättsprinciper (ordre public), fär enframställning avslås också då verkställigheten skulle strida mol den anmodadeparlens lagstiftning om inbördes rättshjälp (punkt d). De åtgärder som rättshjälpen kan avse anges i punkt 2. Detgäller bl.a. bevisupptagning, delgivning, överiämnande av bevismaterial,husrannsakan och beslag. Svensk rätt lilläier atl sådan rättshjälp som omfattasav bestämmelsen lämnas en främmande stal. Som villkor gäller all de särskildaförutsättningarna enligt den svenska lagstiftningen är uppfyllda, l.ex. ifräga om beslag enligt tvångsmedelslagen atl för gärningen kan följa fängelse imer än . Av övriga bestämmelser i artikel 7 bör punkterna 13,14 och18 beröras särskilt. Punkt 13 innehåller ett s.k. specialiteisförbehåll, sominnebär att den ansökande parten inte utan den andra partens samtycke färvidarebefordra eller använda information eller bevismaterial för andra ändamålän som har uppgetts i framställningen. Någon molsvarande begränsning gällerinte enligt svensk rätt. Om de upplysningai- som lämnas enligt dennabestämmelse innehåller uppgifter om brottsligt föifarande i andra hänseendenän det för vilkel uppgifterna har lämnats, är enligt svensk rätl polis- ochäklagarinyndig-heier skyldiga att beivra även dessa brolt. Liknande konflikterhar aktualiserats lidigare. Jag avser att för regeringen anmälaett förslag lill lagändring som gäller denna fräga. Punkt 14 innehåller en föreskrift om seki-eless i ärendenom internationell rättshjälp. Det kan anmärkas att enligt 5 kap. 1 §sekretesslagen (1980:100) gällersekreless bl.a. under förundersökning i broltmäl och i fräga om an- Prop.1990/91:127 vändningenav tvångsmedel i sådant mål. Dessa regler är i viss utsträckning tillämpligapä molsvarande åtgärder på begäran av utländsk myndighel. Samtidigtbör dock påpekas atl punkt 14 inte föreskriver nägon ovillkorlig skyldighetatt hälla uppgifterna hemliga. Kan det kravet inte uppfyllas, skall denstat som gjort framställningen undenättas. Punkt18 innehåller regler om immunitet för vittne, sakkunnig eller annan som harsamtyckt till att avge vittnesmål eller pä annal sätt medverka i enbrottsutredning eller annal rättsligt förfarande. Föreskrifterna läcks lillstor del av den lidigare nämnda lagen om immunitet för vissa vittnen m.m. Densvenska regleringen gäller emellertid endast för lilluilad, vittne eller sakkunnigoch omfallar bara inställelse inför domslol. Enligt narkolikabrottskonveniionen.skall immuniteten gälla vittne, sakkunnig eller annan. t.ex. målsägande, ochskall förutom vid vid domstol gälla även medverkan vid ulredningav elt brotl, dvs. vid inställelse inför polis eller åklagare. Det innebär atlden svenska regleringen mäste utvidgas. immuniieislag är aktuell i detandra lagstiftningsärende som jag berörde. Jag lar därför upp frågan om enlagändring i del ärendel. Medundantag för specialitelsförbehållel i punkl 13 och immunitets-reglerna i punkt18 är svensk lagstiftning redan förenlig med reglerna om internationellrättshjälp i narkolikabrottskonveniionen. Del sagda gäller i den Ulslräckningsom de gärningar för vilka rättshjälp skall lämnas är straffbelagda enligtsvensk lag. Som har påpekats krävs i vis.sa hänseenden en utvidgadkriminalisering. Enligtpunkt 8 skall parterna ulse en eller flera myndigheter som har att avge ellermotta framställningar om rättshjälp. Det är lämpligt att ,som redan har uppgifter av delta slag, utses till sådan myndighet för svenskdel. 3.2.6Regler om övervakning och kontroll m.m. Iartiklarna 9-16 och 18-19 behandlas olika foriner av övervakning och kontroll.I slor utsträckning har dessa regler karaklär av rekommendationer och innebärsåledes inte några krav pä lagstiftningsåtgärder. Detgäller artikel 9, enligt vilken parterna i största möjliga utsträckning skallsamarbeta för att bekämpa narkotikabrottsligheten. Samarbetet kan omfattabl.a. informationsutbyte och utveckling av gemensamma utbildningsprogram.Dessutom rekommenderas parterna att organisera grupper med personal från olikaländer för att utveckla samarbetet. Ianslutning till denna beslämmelse kan nämnas att deltar i ett intemationelltsamarbete som omfattar bl.a. informationsutbyte rörande narkotikabrottslighet.Vidare samarbetar de nordiska länderna i fråga om utplacerande av sambandsmäni andra länder. Inteheller artikel 10, som rekommenderar partema att i största möjligaul-sttäckning bislå stater som utnyttjas för transiiering i den illegalanarkotika-trafiken, innehåller några ovillkoriiga skyldigheter för parterna. I anikel 11 behandlas s.k, kontrollerade leveian.ser.Dänned avses i detta Prop. 1990/91:127 sammanhang att myndigheternaunderlåter att ingripa mot en olaglig narkotikasändning i syfte att klarläggat.ex, transportvägar. Även denna bestämmelse lämnar utrymme för parter attbestämma hur längt samarbetet bördrivas. görs en översyn av riksåklagarens allmännaråd till åklagarna om samarbetet med polis- och tullmyndigheter. Enligtriksåklagaren kommer man i det sammanhanget att ta upp frågan om kontrolleradeleveranser för alt tillsammans med polis och tull fä till sländ en en säeffektiv och säker handläggning som möjligl. Jag utgår frän att man i sambanddärmed också kominer alt beakta de etiska aspekter som är förbundna med dennametod atl spåra brottslighet. Artikel 12 gäller kontrollen av de ämnen som anges iförteckningarna I och II. Som har framgått av den redogörelsen förkonventionens innehåll åtar sig panerna att kontrollera framställning ochhandel med ämnena i fräga. Bestämmelserna lämnar i stor utsträckning ät parterna attavgöra i vilka fonner övervakningen bör ske. Mot bakgrund av de diskussionersom förekommit i samband med konventionens utarbetande framgär alt frivilligaöverenskommelser ined tillverkare och försäljare är tillräckliga. Enligt lagen(1975:85) med bemyndigande att meddela föreskrifter om in- eller utförsel avvaror kan regeringen eller den myndighet regeringen bemyndigar meddelaföreskrifter om in- eller utförsel av ämnena i fräga, Deua bemyndigande kanutnyttjas för att pä myndighetsnivå meddela detaljbestäininelser. Svenska tullmyndigheter hai- sedan ett antal är säntlistor med infonnation till industrin om kemikalier som används i illegaltillverkning och ocksä gjorl berörda svenska myndigheter och apotekuppmärksamma pä behovet av försiktighet vid hanteringen. importerarnästan hela sill lagliga behov av dessa kemikalier. En begränsad egentillverkning har dock förekommit, Nägon export från torde inte ägarum. I detta sammanhang kan uppmärksammas FN-resolutionen1985/12 "Measures against the diversion in inteniational cominerce ofspecific pre-cursors, cheinicals and solvents used in the illicit manufactureof narcoiic drugs and psychotropic subsiances". För svenskt vidkommandehar generaltullstyrelsen utsetts till behörig myndighet för informationsutbytemed andra länder i fräga om misstänkta sändningar av de ifrågavarandekemikalierna. Mellan de nordiska länderna har inletts ett gemensamtprojekt som syftar till konlroll och övei"vakning av ämnena i fråga. Även inom Euiopaiådei och EG pågår arbele med inriklningpå kontrollen av dessa ämnen. Min bedömning är att det inte finns behovav nägra författningsändringar i anledning av artikel 12, Den slutsatsen, somocksä drogs i promemorian, har godtagils av remissinstanserna. Med anledning avdet pågående internationella samarbetet kan det dock finnas anledning att återkommatill denna fråga . Arttkel 13 behandlar material och utrustning .som kananvändas för framställning av narkotika. Med material och utrustning lordeförslås bl.a. tablett- 3 1990/91. maskiner och material för förpackning av narkotika.Parterna skall vidta åt- Prop. 1990/91:127 gärder för att förhindra attsädan utmstning når tillverkare av olaglig narkotika. Bestämmelserna torde inte kräva nägra nya eller ändraderegler för svensk anslutning till narkolikabrottskonveniionen. Däremot börläkemedels- och livsmedelsindustrin göras uppmärksamma pä problemen. Inte heller artikel 14 påkallar nägra lagstiflningsätgärderför svensk del. Bestämmelsen innebär att parlerna skall vidta åtgärder för attutrota olaglig odling av narkotika och inotsvaiande krav på alt minska denolagliga efterfrågan på narkotika. I anslutning till artikel 15 som gäller konlroll avtransportföretag, kan nämnas all inom ramen för den narkotikabekämpning sombedrivs av olika länders tullmyndigheter har ell anlal "memorandum ofundersianding" upprättats med inlernalionella ttansportorganisationer.Svenska tullmyndigheter har slutit motsvarande avtal med föreuädare för svenskatransportföretag. Överläggningar om ytterligare sädana överenskommelser pägär.Överenskommelser av della slag bör motsvara de krav som gäller enligtnarkolikabrottskonveniionen. Beslämmelserna i artikel 16 av dokumentering avexportförsändelser med narkotika skall ses mot bakgrund av att del längeansetts vara ett problem atl narkotikaförsändelser förses med oriktigauppgifter om innehållel, bl.a. för all undvika stöld. Nägra lag- ellerförordningsändringar frän svensk sida lorde bestämmelserna inle kräva för enanslutning. I anslutning lill artikel 18 om kontroll av frizoner ochfrihandelshainnar kan påpekas alt generaltullstyrelsen enligt 3 §narkoiikaförordningen (1962:704) kan meddela föreskrifter om att narkotika fårimporteras eller exponeras endast via särskilda orter liksom föreskrifter omförvaring pä tullupplag eller i frihamn. Som har nämnts pågår ocksäelt internationellt samarbete i frågor om export och import av narkotika.Nägra särskilda författningsändringar krävs inte på grund av artikel 18. 3.2.7 Olaglig narkotikahantering till havs Av övriga bestämmelser lorde främsl artikel 17 behövakommenteras. Dessa bestämmelser innebär att parterna skall samarbeta för attbekämpa den olagliga narkotikahanteringen till havs enligt internationellhavsräii. Av särskilt inlresse är därvid punkterna 2-4. En stat som haranledning all anta all ett fartyg .som för dess flagga eller som inte visai-nägon flagga eller nägra registreringsmärken ullnyttjas förnarkolikabrollsligliei skall kunna begära bistånd från andra stater för attförhindra atl fartyget utnyttjas på detta säll. Å andra sidan skall en stat vidskälig misstanke om att ell främmande fartyg, som utövar sin rätt till frisjöfart enligt intemationell rätl, utnyttjas i olaglig narkotikahantering kunnabegära lillständ av flaggstaten att vidta lämpliga åtgärder beträffandefartyget. I sä fall kan flaggstaten "i överensstämmelse med punkt 3eller gällande traktater mellan parterna eller avtal eller överenskommelser iövrigt som träffats av parterna" ge den ansökande staten tillstånd atlbörda och genomsöka fartyget och, om bevis påinblandning i olaglig hanlering påträffas, vidla lämpliga åtgärder beträffandefartyget, personerna och lasten ombord. Enligtsvensk rätt föreligger inte någon möjlighet alt lämna ett sådant tillstånd somavses i konventionen. I promemorian görs emellertid den bedömningen att enratifikation inte ovillkoriigen kräver lagstiftning som ger en sådan möjlighet.Bedömningen lorde grunda sig pä atl konventionen inte förskriver nägonskyldighet att lämna lillslånd och vidare förutsattes att etl sådant lillslåndi stället för pä själva konvenlionen skulle kunna grundas på särskildatraktater, avtal eller andra överenskommelser som har slutits mellan statersom tillträtt konventionen. Enligt promemorian skulle det därför vara möjligtoch lämpligt att avvakta med att införa en lagstiftning som öppnar att lämnatillstånd av del akluella slaget till dess ingått eventuella merpreciserade bi- eller multilaterala överenskommelser. Bedömningarna ipromemorian har inte mött nägra direkta invändningar under remissbehandlingen.För min del har jag dock funnit att det redan i samband med ratifikationen börinföras en sådan lagstiftning. Även om promemorians bedömning fonnellt settkan vara hållbar, kan det på goda gmnder sättas i fråga om på ettrimligt säll uppfyller sina förpliktelser enligt konvenlionen, om det inle ensfonnellt finns någon möjlighei att lämna ett tillstånd av del slag som avses ikonventionen. Jag återkommer till utformningen av en sådan lagstiftning längrefram (avsnitt 3.6) Enligtpunkt 7 skall en part vid anslutningen till narkotikabrottskonventionen utseen myndighel som har all besvai-a framställningar enligt artikel 17. Också denfrågan lar jag upp i samband med den nya lagstiftningen. 3.3 Utformningen av en ny lagstiftning om straff Mitt förslag: Föratt uppfylla åtagandena enligt narkolikabrottskonveniionen utvidgasbestämmelserna om häleri i 9 kap. 6 § . Beslämmelserna skall avseinte endasl egendom som hänör från narkgotikabrottslighei utan fär en generellräckvidd. Promemoriansförslag överensstämmer med mitl. Remissinstansernatillstyrker allmänl att de nya bestämmelsema ges en generell räckvidd. Endastnägra få har uttalat sig för alt nya bestämmelser begränsas tillnarkotikabrottslighet. Skälen för mitt förslag:Som har framgått av det föregäende är del främsl i elt hänseende som tillträdetill narkötikakonventionen kräver ändrade svenska regler. Det gällerbeslämmelserna i artikel 3 om stiaff-ansvar för befallning med egendom somhänör frän olaglig narkotikahantering, i första hand punkt 1 b omkriminalisering av gärningar som innebär bistånd lill att omsätta vinster fränolaglig narkolikaverksamhel eller hjälp att på annal sätt att dölja varifråntillgångarna hänör. Också bestämmelsen i punkt 1 c:i om kriminalisering avinnehav eller användning av egendom som hänör från sädan brottslighet äraktuell i sammanhanget. uppkommer även andra lagstiftningsfrågor.Genom tillträde till konveniio- nenförbinder sig atl se till atl utbyte från de aktuella brottenförver- Prop. 1990/91:127 kas saml att utlämning kan ske för dessa. Enanslutning kräver vidare atl kan lämna internationell riitishjälp ifråga om brotten. Som jag har framhållit lidigare är det en avgörandeförutsättning för att med framgång kunna bekämpa narkotikabrottsligheten attocksä de som hjälper narkotikabrottslingar alt använda vinsterna kan straffas.Inte desto mindre lämnar den svenska lagstiftningen sädana förfarandenstraffria i en inte obetydlig utsträckning. Visserligen är det enligt narkotikastrafflagenstraffbelagt atl förvara eller befordra vederlag för narkotika (1 § 5). Dennabestämmelse tar emellertid sikle i första hand pä kurirer och andra som är meradirekt inblandade i en narkotikaförsäljning och som elt led i denna tarbefallning med betalningen. Den gäller alltså nomialt inte den som närttansaktionen väl är avslutad hjälper till atl omsätta pengarna. Bestämmelsen i om sakhäleri (9 kap. 6 §första stycket, första meningen) är tillämplig endast i begränsadutsträckning, eftersom den förutsätter befallning med nägot som är frånhäntannan, l.ex. I allmänhet kan inte inkomster frånnarkotikabrolislighel anses vara frånhända annan.Vinningshäleri (9 kap, 6 §första stycket, andra meningen) lar sikte främst på situationer där nägonutnyttjat den omständigheten att ett brott har begåtts lill all skaffa sigoskäliga förmåner, t.ex, genom att vid en uppgörelse med brottslingen utverkaunderpris för nägot som han köper. Kravet atl gärningsmannen skall ha berettsig otillbörlig medför en betydande begränsning av bestämmelsenslillämpning, Deua hindrar dock inte att den kun vai-a tillämplig pä en delförfaranden som avses i narkolikabrottskonveniionen. Inte heller bestämmelsen om skyddande av brottsling (17kap.