prop · GE03181 · 1990-12-31 00:00:00 — - Systemet skall innehålla en självrisk helst i formav två obligatoriska karensdagar som ej skall kunna förhandlas bort för någongrupp. - Sjuklön betraktas som lön och beräkningen avsjuklön och sjukersättning skall utgå från den enskildes lön. - Lagen (1974:371) om rättegång i arbetstvister skalltillämpas vid tvister om sjuklön. - Uppgifter om sjukfall kortare än skallsamlas in genom statistiska urvalsundersökningar. - Arbetsgivarna måste få full kompensation försjuklönen i form av sänkta arbetsgivaravgifter. Sänkningen bör vara 56procentenheter. - Förändringen i sjukförsäkringssystemet får inteinnebära ett ökat skattetryck för företagen. Organisationenanser att ett införande av en arbetgivarperiod inom sjukförsäkringen bör varadet första steget i en reformering av hela sjukförsäkringen. Organisationenaccepterar en 14 dagars sjuklöneperiod under följande förutsättningar. - Att två obligatoriska karensdagar införs. - Att företagen får full kompensation, genomsnittligtsett, för sjuklönekostnaderna genom sänkta arbetsgivaravgifter. - Att en generell försäkring införs som täcker inalla småföretag upp till en viss storlek. Måletför reformeringen av sjukförsäkringen bör vara, ökad effektivitet ochproduktivitet genom totalt sett minskade administrafionskostnader för sjukförsäkringen.Man bör eftersträva en kostnadsfördelning mellan företagen som speglar denreella frånvaron i det enskilda företaget och så att det skapas en klarare kostnadsmässigkoppling till det enskilda företaget. Organisationenanser att förutsättningen för det framtida sjuklönesystemet är att det äruppbyggt som en försäkring. Vi ber här att få hänvisa till skrivelse fillsocialminister , , där organisationens långsiktigasynpunkter redovisas (bilaga). Deav organisationen syftar till att påverka både kort-ochlångtidsfrånvaron. Målet skall vara att uppnå ett ökat ansvarskännande hosbåde företag och enskilda. Detta är inte minst viktigt när det gäller före- Prop. tagens ansvar för rehabilitering av långtidssjuka samt åtgärder för attför- 1990/91:181 hindra uppkomsten av arbetsskador. Organisationenanser det nödvändigt att det framtida systemet innehåller en självrisk för denenskilde arbetstagaren. Det är därför med tillfredsställelse som organisationennoterat att det nu finns en bred politisk uppslutning bakom principen med ensjälvrisk i sjukförsäkringen. vill dock förordaatt dagens system ersätts med ett system där man inför . Självrisken skall gälla för alla arbetstagare och skall intekunna förhandlas bort för någon grupp. För vissa grupper med en högkorttidsfrånvaro, av exempelvis medicinska skäl, bör ett särskilt skydd finnas.Utgångspunkten för detta skydd kan vara konstruktionen i lagrådsremissen medden kompletteringen att även arbetsgivaren skall kunna ansöka om att en vissarbetstagare skall omfattas av skyddet. Bakgrundentill organisationens förslag om en en självrisk i sjukförsäkringen är att detför den enskilde inte finns någon klar definition av vad som är sjukdom. Det ärhelt naturligt att det finns ett gränsområde där olika personer kan ha olikauppfattning om vad som skall betraktas som sjukdom. Därav följer att systemetmed karensdagar eliminerar något utav olika människors olika i uppfattning avvad som skall definieras som sjukdom. System med karensdagar skulle ocksåenligt vår mening minska risken för att sjukförsäkrings- eller sjuklönesystemöverutnyttjas eller direkt missbrukas. Organisationenhyser den upfattningen att det är principiellt viktigt att kompensationsnivåernablir rättvisa och lika mellan olika grpper på arbetsmarknaden. För att uppnådetta bör man enligt vår mening utgå från den anställdes lön i det enskildafallet vid beräkning av sjuklön och sjukersättning. Utgår man från lön vidberäkning av sjuklön speglas också på ett riktigt sätt kostnaderna förkarensdagar både för företag och den anställde. Föratt målsättningen med en lika behandling av alla grupper i sjuklönesystemetskall kunna uppnås samt för att kunna genomföra ett system med självrisk i formav karensdagar kommer man att behöva införa lagstiftning på området. Vid hearingenden redovisade TCOs representant att en sådan lagsfiftning är möjlig. Regler avseende fordran på sjuklön anser att vid eventuelja tvister om sjuklön som kan uppkomma mellan arbetstagare och arbetsgivare skall lagen (1974:371) om rättegång i arbetstvister tillämpas. Om sjuklön jämställs med lön kommer även de regler om tolkningsföreträde enligt 35 § Lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet att gälla under vissa i lagen angivna förutsättningar även för rättstvister om sjuklön. Organisationen motsätter sig däremot att man fillskapar ett nytt regelverk 137 där arbetstagaren vidarbetsgivarens vägran att utge sjuklön eller vid tvist om Prop. sjuklönskall kunna vända sig till för att utfå sin sjuklön. Organisationenanser således att existerande regelverk väl täcker in och Bilaga 5 möjliggörtvistelösning om frågor som rör sjuklön. Reglerna om rättegång i arbetstvisteroch tolkningsföreträde bedömer organisationen såsom en fill-räcklig garanti föratt tillförsäkra den anställde ett skydd mot oberätfigade inskränkningar isjuklönen. Skulle dessa tvister först regleras av och sedani efterhand mellan försäkringskassa och arbetsgivare är risken uppenbar attett extra regelverk som innebär en dubblering av tvistelös-ningsmekanismertillskapas. uppfattning behövs uppgifter om avstatistiska skäl. Uppgifterna bör behandlas som rent stafisfiska uppgifter somredovisas perodiskt till . Lämpliga redovisningsperioder kanvara kvartals- eller halvårsvisa redovisningar för dessa sjukfall. Uppgiftsbördanbör i största möjliga utsträckning begränsas. Det är i detta sammanhangnaturligt att endast ett urval av företagen skall behöva lämna uppgifter omsjukfall. Förde första sjukdagarna finns inte någon säker uppgift om verklig sjukdomsorsak.Den enskildes bedömning av sjukdomsorsak har ett tveksamt medicinskt värde.Därför torde epidemilogiska studier med utgångspunkt från självdiagnoserinnehålla sådana felkällor att några bearbetningsbara slutsatser knappast kandras. Urrehabiliteringssynpunkt är det vikfigt att arbetsgivaren för den korta sjukfrånvaronhar rätt att få kännedom om orsaken till det inträffade sjukfallet. Detta ären förutsättning för att arbetsgivaren på ett adekvat sätt skall kunna engageraden lokala skyddsorganisationen samt företagshälsovård i sitt rehabiliteringsarbete,alternativt utgöra en grund för att förebygga uppkomsten av arbetsskador ochsjukfall. Försjukfall som sträcker sig längre än anser organisationen att denanställde själv har att överlämna försäkran, uppgifter om sjukdom, intyg m.m.till . Detta innebär ingen ökad uppgiftsskyldighet ellerbörda för den anställde jämfört med nuvarande ordning. Arbetsgivarens uppgiftsskyldighetkan i dessa fall inskränkas till att vid kontroll verifiera arbetstagarensuppgifter. Enligtöverenskommelse som träffats mellan regeringen och den 5 april 1990kommer företagen att bli fullt kompenserade för sjuklönekostnader i sambandförändringar av sjuklönesystemet och införandet av en arbetsgivarperiod.Organisationen förutätter att denna överenskommelse även gäller i anslutningtill det nya förslaget. Organisationenanser att företagen måste få full kompensation, genomsnittligt sett, försjuklönekostnader genom sänkta arbetsgivaravgifter. Denna kompensation måsteockså täcka in företagets administrafionskost- nåder för sjuklöner.Företagens kompensation för sjuklönekostnader mot- Prop. svarar enligt vår uppfattnigen sänkning av arbetsgivaravgifterna med minst 1990/91:181 56procentenheter. Denna beräkning utgår då från att företagen också Bilaga 5 skallbetala sociala avgifter på sjuklönen. 1 den mån företagen inte får full kompensationför sjuklönekostnader innebär detta en rent faktisk skattehöjning förföretagen. Beträffandebehovet av ett särskilt försäkringsskydd för de minsta företagen vill vihänvisa till bifogade skrivelse. Möjlighetenfill en sänkning av skattetrycket bör utnyttjas fullt ut. Det gäller även dendel av statens kostnadsbesparingar som motsvaras av den av föreslagna självrisken. Organisationen anser att sänkningen avskattetrycket i första hand bör ske genom sänkningar av arbetsgivaravgifternasskattedel. motsätter sig bestämt att ett införande av enarbetsgivarperiod i sjukförsäkringssystemet får fill effekt att skatten höjsför företagen. Detta skulle i dagens konjunkturläge innebära en oaccpetabelpåfrestning för företagen, särskilt de små företagen, och innebära en accelereradutslagning av dessa företag med påföljande arbetslöshet. Skrivelse1990-04-06 fill socialminister , ang Förslagtill lag om sjuklön Yttrande , ang Förslag till lag om sjuklön Fördeiningspolitiskaenheten , goö/qi. Bilaga 5 Arbetsgivarperiod 1 sjukförsäkringen Denna PM har tillkommit med anledning av att LO inbjuditstill hearing inför den kommitté som regeringen tillsatt att pröva vissa frågori anslutning till införande av en arbetsgivarperiod inomsjukpenningförsäkringen. Det torde vara allmänt bekant att LO i många sammanhangklart avvisat tanken på en arbetsgivarperiod i sjukförsäkringen. Det har alltidvarit och kommer alltid att vara en viktig uppgift för fackföreningsrörelsenatt se till att de anställda inte utsätts för beroende och godtycke frånarbetsgivarens sida. En arbetsgivarperiod kommer att öka de anställdasberoendeställning. Genom att av sjukfrånvaroersättningarna privatiserasskapas en ökad rättsotrygghet. Anställda med dåliga arbetsmiljöer och somdärigenom ofta drabbas av sjukdom kommer att utsättas för ett ökat tryck att gåtill arbetet trots att de är sjuka. De riskerar också att pressas att begäraundantag från arbetsgivarperioden så att arbetsgivaren kan få sina kostnadernedsatta. Människor med en svag ställning på arbetsmarknaden kommer då desöker arbete att utsättas för en hårdare granskning än vad som är fallet.Allt detta går stick i stäv mot samhällets uttalade önskan att bereda arbete åtalla och den satsning på minskad ohälsa som regering och riksdag tagitställning för. Enligt LOs mening är det viktigt att i stället satsa på akfivaåtgärder mot dåliga arbetsmiljöer och ohälsosamma arbetsorganisationersamtidigt som kraftfulla insatser sätts in i företag och samhällsorgan för attförbättra rehabiliteringen av dem som blivit sjuka. De båda ""-propositionerna,arbetslivsfonderna, informationssystemet FAS 90 är viktiga inslag i detta arbete.Arbetsgivarens och företagshälsovårdens ökande roll och ansvar för dessa frågorkan inte nog betonas. LOs synpunker på kommittédirektiven Är korttidsfrånvaron ett problem? Det uppdrag som kommittén fått tycks bygga på föreställningenatt kortfids-frånvaron är ett stort och växande problem. I direktiven citeras socialförsäk-ringsutskotteetsutlåtande (SfU9 1990/91) där det sägs att "en arbetsgivarperiod inomsjukförsäkringen skulle innebära ett incitament för arbetsgivarnaatt reducera korttidsfrånvarons orsaker". Liknande motiv tycks ha varitgrunden för den sänkning av sjukpenningnivåerna som trädde i kraft . Denna grundläggande missuppfattning har kunnat breda utsig trots att statistik från under de senaste två årenklart visat att det är den långasjukfrånvaron, inte korttidsfrånvaron som är det problem Prop. som ska angripas. LOvill därför inför kommittén redovisa kompletterande statistik som ger Bilaga 5 samma klara bild av att det är långtidsfrånvaron som är det prolem somvi måste lösa. Statistikenbygger på SAFs tidsanvändningsstatistik och redovisar frånvaron kvartalsvisfrån 1983 t.o.m. 1990.1 dagrammen nedan redovisas dels den faktiskautvecklingen för olika sjukfrånvaroperioder, dels den trendmässiga utvecklingsom ägt rum . Sjukfrånvaro i %av ordinarie arbetstid Artjetare - mänoch kvinnor ■>■■' s , M3 «v1*4 «M a«5 Aim vm «« a«7 4«7 »w «w tm» «w ano Somframgår av diagrammet ovan har den totala sjukfrånvaron i procent av ordinariearbetstid ökat från 8 fill av den ordinarie arbetstiden sedan 1983.Den korta och medellånga frånvaron har som synes varit (så när som påcykliska säsongvariationer under resp. år) . Det är enbartfrånvaro som är längre än som påverkat det totala frånvarotalet. Sjukfrånvaro i %av ordinarie arbetstid Arbetare - kvinnor Kma: SAFi tkfaf Nfii «Ji w u»ilrfiiillk , >, .,,.r ,,............... ,..................................... -■V... v/.... *'............. ,.._..,.,v,_- .................... ..................................... >y-'i::ArTr**>-*'VJ*... -v............ V ' 11.... -................ ;;; i i M "' - ......... '/*■.......................................................... ,,,>/.'";. |L*- Ma 4« a«4 «iM « 4«B a«e 4«t ar«7 4mr tim «« aw vaa a«o 11 1990/91. Diagrammetovan speglar kvinnornas sjukfrånvaro. Som framgår har kvinnornas totalasjukfrånvaro ökat från av den ordinarie arbetstiden. Det är klarthögre än genomsnittet och männens sjukfrånvaro som ökar från av denordinarie arbetstiden (se diagrammet nedan). Såvälkvinnornas som männens korttidsfrånvaro och medellånga frånvaro är konstantunder hela perioden. Såväl kvinnornas som männens långtidsfrånvaro ökarkraftigt . Sjukfrånvaro i %av ordirarie arbetstid Män 1990/91:181 Bilaga 5 *-». / » ..V-V-. ................ , ...... , . ._._. -,..,.,...-.. U,T«,.JCX;*rr---**..» - -Wl- li»'3to'l/'3'l/te'9te'vte'>to'v'3é7't/t. '34e'vte'3éB'vte>'»te >K)i -■O 0-Sd För att göra bilden ännu tydligare vill vi också redovisamotsvarande statistik för lägre tjänstemän. Av de följande diagrammen (som förtydlighetens skull ritats i en annan skala än de föregående diagrammen) framgåratt också tjänstemännens långtidsfrånvaro stiger . Ökningen avden totala frånvaron begränsas för tjänstemännens del emellertid av att såvälden korta som den medellånga frånvaron faktiskt sjunker. Sjukfrånvaro i %av ordinarie arbetstid I äg re tjänstemän- män och kvinnor iA-/-':> V/... '-....................... " '-**««»»»B». am) 4«9 a«4 «m ams«k arw «w am 4mr atm 4«a am» «« a«o Sjukfrånvaro i %av ordinarie arbetstid Lägre tjänstmän- kvinnor KBIa: SAFs lidMnwfindnnsntKiBlik 1990/91:181 Bilaga 5 ,,s>;;'■<«'>«,■,V'""" ,:2i-,iu---.-'iv Wi'a43'ii«'»44'iÅB'»46'tie'»ta'i*7'**r't*i'a*. 'tte'»te'vte'»te Sjukfrånvaro i %av ordinarie arbetstid Lägre tjänstemän- män i.l!a«;i'':j>ff lA3'3te'lA«'3i4't/te'3é6'tto'»te'l;k7'9k7'v*i'3é«'tte'3te'vte'»bC Inställningen att enarbetsgivarperiod inom sjukförsäkringen skulle innebära ett incitament förarbetsgivarna att "reducera korttidsfrånvarons orsaker" framstår motbakgrund av ovanstående statistik från företagen själva Den enda orsaken till korttidsfrånvaron synes vara det Prop.säsongsmässigt regelbundna mönster som utgår från att människor faktiskt 1990/91:181 är sjuka i genom åren oförändrad omfattning. Den bild som domineratde- Bilaga 5 balten - att korttidsfrånvaron ökat och att en viktiganledning till detta är ett växande fusk - stämmer således inte. En arbetsgivarperiod kommer aldrig att kunna bota vare siginfluensaepidemier eller småförkylningar. Människors besvär av allergiskaanfall eller menstruationsvärk kommer heller inte att försvinna på grund av enarbetsgivarperiod. Det enda som en arbetsgivarperiod eller en sänktersättningsnivå förmår åstadkomma är att människor tvingas att gå till jobbettrots dessa åkommor, kanske med en senare långtidsfrånvaro som följd. I direktiven hävdas också att en arbetsgivarperiod skulle"frigöra avsevärda resurser hos försäkringskassorna för att fortsätta detredan påbörjade arbetet med att aktivt verka för en tidig rehabilitering avsjukskrivna försäkrade". Liknande argument har tidigare använts i syfteatt försämra arbetsskadeförsäkringen. LOs kommentar kan bara bli att den typen av argument integår att kommentera så länge som de inte styrks av fakta som visar att personalpå försäkringskassorna verkligen kommer att användas till dessa ändamål. Någrasådana fakta föreligger inte. Lika behandling av olika grupper Till kommitténs uppgifter hör att utforma ett förslag somger rättvisa och lika kompensationsnivåer för olika grupper på arbetsmarknaden.Kommittén har på denna punkt begärt att få LOs syn på detta problem. Till att börja med vill vi framhålla att varje förslag sominnebär att ersättning vid sjukdom utgör ett lägre belopp än av denordinarie lönen innebär en diskriminering mellan olika grupper, så till vidaatt grupper med en högre sjukfrånvaro drabbas av en större inkomstförlust ängrupper med låg sjukfrånvaro. Av detta skäl har vi tidigare motsatt oss den sänkning avsjukpenningnivån som trädde i kraft . LO-gruppernas sjukfrånvaro är(som framgår av de ovan redovisade diagrammen) mer än dubbelt så hög som TCO-grup-pernassjukfrånvaro. Av samma skäl motsätter vi oss en sjuklön som under-sfigerlOO %. Lagändringen utgick ifrån att en arbetsgivare inteskulle kunna betala en sjukskriven anställd utöver de 65 resp. som utgår från sjukförsäkringen. 10-procentsregeln är inte utformad som ettdirekt förbud mot avtal som innebär att arbetsgivaren betalar mer än de"godkända" , utan som en avräkningsregel, där försäkringskassanfrån sjukpenningen drar av varje belopp som arbetsgivaren betalar "förmycket". I en arbetsgivarperiod kan avräkningsregeln inte längretillämpas, eftersom inte längre hanterarnågon sjukpenning som kan avräknas. Om intentionerna i nuvarande lagstiftning(att ersättning ej får överstiga 75 resp. ska vidmakthållas krävs attLagen om allmän försäkring ges en annan utformning. Såvitt vi kan se kommervarje tänkbarutformning att innebära ett förbud för parterna på arbetsmarknaden Prop. att träffaavtal utöver nämnda nivåer. Eftersomden svenska arbetsmarknaden präglats av en stor Bilaga 5respekt för parternas förmåga att självständigt träffa avtal skulle ett avtalsförbudkomma att utgöra ett mycket allvarligt ingrepp i den fria förhandlingsrätten.LO kommer aldrig acceptera ett sådant ingrepp. Just nu pågår förhandlingar på arbetsmarknaden med det s.k.Rehnbergs-avtalet som utgångspunkt. På en del avtalsområden har tvååriga avtalredan träffats som bl.a. innebär att parterna anpassat sjuklöneavtalen till deintentioner som regeringen lagt fast i och med lagändringen i sjukförsäkringenfr.o.m. Sådana avtal finns dock ännu inte på hela arbetsmarknaden.Därför finns en risk att en arbetsgivarperiod utan avtalsförbud kommer att ledatill olika nivåer i sjukersättning på olika avtalsområden. Inte heller dettakan LO acceptera. LO vill här erinra om att de förbund som redan träffatavtal i enlighet med intentioner om en begränsning av sjuklönenkommer att vara bundna av denna begränsning som avtalen löperunder fredsplikt. När regeringen lade fram ett tidigare förslag omarbetsgivarperiod till lagrådet byggde förslaget på den felaktiga grunden attalla tvister skulle behandlas enligt lagen om rättegång i arbetstvister. Enkonsekvens av detta synsätt blev dels att såväl tvister om rätten till sjuklönsom tvister om sjuklönens storlek skulle föras mellan arbetsgivaren och denfackliga organisationen eller i vissa fall den enskilde. Någon ordning somgaranterade arbetstagaren en inkomst som tvisten pågick fannsinte i förslaget, vilket i praktiken skulle ha lett till mycket ödesdigrainkomstavbräck för enskilda anställda. LO krävde då för det första att tvister ska föras på tvåolika plan. Tvister om rätten till sjuklön ska prövas gentemot den lagstiftningoch praxis som finns i sjukförsäkringen och som avser sjukdomsbegrepp ocharbetsförmågans nedsättning i förhållande till det arbete den enskilde har.Tvister om sjuklönens storlek är emellertid att betrakta som lönetvister ochska därför prövas enligt gängse arbetsrättsliga principer, dvs. genom enprövning i arbetsdomstolen. LO krävde för det andra att måste svaraför tolkningen av rätten till sjuklön enligt AFLs grunder. I och med attförsäkringskassan träder in och tar ställning för att driva en tvist gentemoten arbetsgivare på denna grund, måste kassan också ta över ersättningsansvaretgentemot den enskilde. Den enskilde ska inte behöva lida för att en tvist drarut utan ska hållas skadelös. Beroende på om kassan vinnertvisten ska kassan antingen kräva arbetsgivaren på utlagda utgifter ellerbesluta om avskrivning av fordran på den enskilde som kassan gav rätt i ochmed att den åtog sig att föra tvisten gentemot den enskildes arbetsgivare. Även om vi inte stöder kommitténs uppdrag att föreslå enarbetsgivarperiod, ser vi det ändå som en framgång att direktiven nuuppmärksammat de problem som vi och regeringen förde en debatt om sommaren1990. överföring av information Prop. 1990/91-181 Liksom tidigare anser LO att det ärmycket vikfigt att samhället också i fort sättningen har god tillgång till information om sjukfrånvarons utveckling. Omen arbetsgivarperiod mot vår vilja kommer att genomföras anser vi att det är avstörsta betydelse att arbetsgivaren åläggs att till rapporteraall sjukfrånvaro samt att direkt får tillgång till deläkarintyg som innehåller diagnos. LO anser att uppgifter om diagnos av hänsyn fillden enskildes integritet aldrig får utlämnas till arbetsgivaren. Närdet gäller andra frågor i samband med sjuklönen hänvisar LO fill det utlåtandeöver tidigare lagrådsremiss. Slutligenvill vi allvarligt påtala den hast med vilken detta och andra viktiga förslagi socialförsäkringen numera utreds. När det tidigare förslaget om arbetsgivarperiodlades fram påpekade lagrådet det allvarliga i att ett sådant viktigt förslagmed så stora konsekvenser för stora grupper på arbetsmarknaden inte ens gickut på remiss. Såvittvi har förstått finns det inte heller nu något tidsutrymme för remissomgång.Avsikten är att i all hast höra parterna på arbetsmarknaden för att redanen vecka senare lägga fram ett färdigt förslag. För att förslaget ska hinnaträda i kraft måste fatta beslut om det , vilketomöjliggör ett tillfälle att i normal svensk utredningstradition få konsekvensernaav förslaget ordentligt genomlysta. Vihoppas att vi genom denna PM kunnat visa på några av de konsekvenser enarbetsgivarperiod kommer att få och beklagar att ett förslag som dessutombygger på en felaktig föreställning om sjukfrånvarons utveckling måste genomföraspå detta sätt. 1990/91:181 Bilaga 5 har fillsammans med övriga organisationer uppmanatsatt skriftligen lämna synpunkter i anslutning till den hearing som vi inbjöds fill1991-03-15. Frågan gäller SACOs synpunkter angående de frågor som en särskildkommitté fått regeringens uppdrag att pröva i anslutning till införande av enarbetsgivarperiod inom sjukpenningförsäkringen. Omfattande utredningsarbete har pågått i under senareår med inriktning på förändringar, effektiviseringar och utvecklingsarbete vadgäller arbetsmiljö, rehabilitering och företagshälsovård. I stort sett är detstor enighet om behovet av kraftfulla insatser för att förhindra utslagning avmänniskor från arbetslivet liksom om nödvändigheten av utgiftsbesparingar.SACO har i olika sammanhang betonat betydelsen av att angripa frågorna utifrånett helhetsperspektiv, så att man inte fortsätter att "lappa" i ettineffektivt system. menar att dagens socialförsäkrings- och "arbetsmil-jöåtgärdssystem"inte i tillräcklig utsträckning tar hänsyn till att arbetslivet har ändratkaraktär, att det uppkommit nya problem, att nya grupper drabbas, att detkrävs andra insatser osv. Mot den bakgrunden ställer sig tveksamma till omen s.k. arbetsgivarperiod kan bidra fill att lösa huvudproblemet, dvs. Huvudsyftet med att införa en arbetsgivarperiod inomsjukförsäkringen, dvs. att arbetsgivaren tar över det totala ansvaret försjukersättningen , skulle vara att arbetsgivaren fårekonomiska incitament för att förbättra dåliga arbetsmiljöer. Det synsättetskulle innebära att arbetsgivarna låter bli att åtgärda dåliga arbetsmiljöerdärför att det inte skulle löna sig. Enligt SACOs erfarenheter är frågan betydligt mer komplexän så. ställer sig bakom arbetsmiljökommissionens principförslag om ettsystem med differenfierade arbetsgivaravgifter för att man genom ekonomiskastyrmedel ska åstadkomma arbetsmiljöförbättringar. Även om de korta sjukskrivningarnadominerar i antal svarar de proportionellt för en liten del av de totalakostnaderna för sjukfrånvaron.