prop · GE036 · 1990-12-31 00:00:00 — Skälet till intensiteten är att bilisterna ska uppleva servicegraden såhög att det kollektiva alternativet inte innebär någon bekvämlighetsförlust.Frågan om en utbyggd snabbspårstrafik i ökad utsträckning kan användas somgodsbärare diskuteras inte i utredningen. Det bör rimligen finnas ett sambandmellan de områden personer trafikerar och de dit gods transporteras. Detarbete som föreslås för godsflöden, pendeltrafik och terminaler är i sig enutveckling som antagligen kommit med eller utan . LO anser att,utifrån de konsekvenser som förslag från storstadstrafikkommittén ochmiljöavgiftsutredningen genererar, en alternativ plan bör utarbetas medövervägande regional egenfinansiering som mål. Detarbete som bedrivs med att nya översiktsplaner tas fram behöver enligt LO:smening intensifieras för att miljöskador ska kunna byggas bort redan iplaneringsskedet. Principenom att förorenaren betalar är en huvudregel i miljöskyddsarbetet. LO anser attandra stödformer än skatteuQämningssysfemet kan bidra till lösning avfinansieringsproblemet. SkatteuQämningssystemets effekter är bl. a. attekonomiskt svaga kommuner ska kunna satsa på lokala miljövårdsåtgärder.Utvecklingsstöd för ny teknik och stöd från miljöavgifter och eventuellabiltullar är enligt LO:s mening viktiga ingredienser i den framtidafinansieringen av kollektivtrafikens utbyggnad. : Bättretrafikplanering är ett viktigt led i strävandena att minska utsläppen fråntrafiken. Alla bilar både med och utan katalysatorer ger minsta utsläpp närde körs i jämn fart. En katalysatorbil i jämn fart lämnar praktiskt taget ingamätbara föroreningar alls! Även när det gäller den mer långsiktiga utvecklingenhar man anledning räkna med att dieseloljan förblir överlägsen alternativen vadbeträffar energieffektivitet samt att dieseloljan och dieseltekniken kommer attutvecklas så att den även miljömässigt blir konkurrenskraftig. Detär i det läget inte självklart att gasdrivna fordon innebär en förbättring avmiljö och effektivitet. Allastudier och bedömningar med sikte radikala miljöåtgärder måste baseras pårealistiska förutsättningar. Man måste ta tillvara den fordonstekniskautvecklingen som sänker utsläppen även av cancerogena/mutagena ämnen, både påpersonbilar och lastbilar. Kollektivtrafikenbör byggas ut men utbyggnaden måste ske inom realistiska ramar och med kravpå effektivitet. : Åtgärder måste vidtagas för att minska kväveutsläppen till haven. En åtgärd är att kraftigt minska kväveoxidut släppen från trafiken. har visat på möjligheten att överföra 45 en stor del av den dagligapendeltrafiken från bil till spårbunden trafik. 1990/91:6 Förslag somSFR kraftigt tillstyrker. SFR vill framhålla att om det är Bilaga 2 viktigtatt kollektivtrafiksatsningarna görs och om kommunerna inte klarar det, måstestaten ta sitt ansvar. beslut om en reduktion på kväveutsläppen påminst till bl. a. måste ligga fast. 6 Produkter, kemikalier, avfall Styrelsenför teknisk utveckling: Förslagen i rapporten grundas till stor del påbefintlig teknik med samordning och ökad myndighetskontroll som optimerandefaktorer. De ingående systemanalyserna kan ses som positiva. STU stöder tankenom att inrätta ett kontinuerligt system för övervakning av diffusa utsläpp avbl. a. kolväten från raffinaderierna under förutsättning att man klarar utsvårigheterna med mätmetoden. Diffusautsläpp av kemikalier påverkar också kvaliteten på slam från . Detpågår ingående diskussioner om slamkvalitet och dess användningsområden och STUanser att ansträngningar att minska den totala tillförseln av tungmetaller och svårnedbrytbaraorganiska ämnen måste intensifieras. Rapportens urval av ämnen samtåtgärdsförslag måste ses som ett välgundat diskussionsunderiag. Närdet gäller avfallshantering, både hushålls- och industriinriktad, anser STU attåtervinningsaspekten är väsentlig. De förslag som presenteras innebär även ettsamhällsorganisatoriskt perspektiv. STU avstår från att yttra sig därvidlag.Detta ställningstagande gäller även förslaget till inrättande av ettmiljöskyddsområde enligt 8:e paragrafen miljöskyddslagen. delar helt utredningens uppfattning att användningen avriskkemikalier måste begränsas och alt en övergång till miljövänligareprodukter är angelägen. Detta arbete måste bedrivas på alla nivåer såväl lokaltoch regionalt som nationellt och internationellt. Naturvårdsverketoch kemikalieinspektionen bedriver redan ett omfattande arbete bl. a. för attfå till stånd en begränsning av de kemikalier utredningen behandlat. Utredningensförslagom att tillsynsmyndigheten inom särskilt angivna områden skulle gesbemyndigande att fatta beslut om generella begränsningar ställer sig verketavvisande till. Denna typ av beslut bör fattas centralt eftersom spridningen avkemikalier med produkter i huvudsak inte är ett lokalt utan ett nationelltproblem. Det skulle också få orimliga konsekvenser för flödet av varor ochprodukter i landet med olika reglering i olika delar av landet. Däreniot ärett lokalt engagemang viktigt för att få till stånd frivilliga åtgärder för attminska och förändra användningen av kemikalier. Kemikalieinspektionendelar helt uppfattningen att det behövs en väsent ligt ökad aktivitet från de lokala och regionala tillsynsmyndigheterna miljö- och hälsoskyddsnämndenrna och länsstyrelserna. Detta är angeläget för att få igång kemikaliekontroll från miljösynpunkt hos alla användare 46 av kemikalier och intebara hos dem som på grund av stora punktutsläpp Skr. 1990/91:6 är föremålför tillståndsgivning m. m. enligt miljöskyddslagen. Förslaget Bilaga 2 omatt ge regionala och lokala tillsynsmyndigheter befogenheter att i särskilt miljöbelastadeområden besluta om generella begränsningar är väl värt att pröva. Lagenom kemiska produkter kan användas betydligt mer än motanvändningen av kemikalier. För att detta skall bli möjligt behövs mervägledning och ökat stöd från den centrala myndigheten, . Föranvändningen av kemikalier behövs också tillämpningsföreskrifter frånnaturvårdsverket till lagen om kemiska produkter. Inspektionenhar redan förbjudit en av de "högriskkemikalier" som utpekas irapporten, 1,4-diklorbensen i doftblock, och arbetar f n. på avvecklingsplanerför ett flertal ämnen däribland 1,1,1-trikloretan och andra kloreradelösningsmedel. arbetar på motsvarande sätt med bl. a. nonylfenoletoxylater. Arbetetmed att få till stånd avveckling av ämnen som inte kan hanteras säkert frånmiljö- eller hälsosynpunkt måste bedrivas på flera håll. När det gäller ämnensom bör bli föremål för nationella restriktioner bör åtgärder i första handvidtas av centrala myndigheter. 1 många fall kommer det säkert att uppstå behovav internationellt samarbete. Åtgärdermot ämnen som ger upphov till lokala/regionala problem, t. ex. utbyte avmaterial och kemikalier i vissa verksamheter kan med fördel initieras lokalt.Detta kan i sin tur ge erfarenheter och kunskap som motiverar och ger underlagför åtgärder även från centrala myndigheter. Därmed inte sagt att sådana alltidbehövs. Det finns all anledning att tro att insatser på lokal nivå, mångagånger blir incitament nog för att påverka marknaden i riktning motmiljömässigt bättre produkter. Samarbete mellan lokala, regionala och centralamyndigheter är angeläget under alla omständigheter. Enstarkt bidragande orsak till att kemikaliekontrollen inte är lika utveckladfrån miljösynpunkt som från hälsosynpunkt är avsaknaden av kriterier förbedömning av miljöfarlighet. Kemiska produkter undersöks i mycket begränsadutsträckning med avseende på miljöfarlighet. Information om deras miljöfariigaegenskaper saknas därför ofta helt. Det är synnerligen angeläget attleverantörerna tar fram sådan information till köparna/användarna.Kemikalieinspektionen arbetar f n. med kriterier för bedömning avmiljöfarlighet, en vägledande förteckning över kända miljöfarliga ämnen samtregler för information om kemikaliers miljöfarlighet. Information tillköpare/användare om produkters miljöfarlighet får full genomslagskraft endast om det finns praktiska lösningar för att ta hand om avfallet. Källsortering och möjligheter att lämna ifrån sig miljöfariigt av fall är därför nödvändiga. Kommunerna har här viktiga uppgifter. i delar utredningens uppfattning att det är mycket angeläget att användningen av vissa kemikalier begränsas eller i vissa fall helt upphör. Enligt uppfattning är detta dock i första hand en fråga förde centrala tillsynsmyndigheterna. Härigenom kan likartade krav gälla för hela landet. Det kan inte vara vare sig praktiskt 47 eller effektivt att ca 300olika tillsynsmyndigheter i landet - miljö- och Skr. 1990/91:6 hälsoskyddsnämnderoch länsstyrelser lokalt skall avgöra vilka olika Bilaga 2 typer avkemikalier som bör angripas och vilka krav som skall ställas på hanteringen avdessa. Enligt mening bör i första hand en nationell förteckningtas fram över de toxiska ämnen och substanser som det från miljösynpunkt ärmest angeläget att begränsa hanteringen och utsläppen av. Användningen av demest miljöfarliga ämnena bör centralt förbjudas. För övriga ämnen böranvisningar tas fram om lämplig hantering, möjlighet till utbyte motmiljömässigt bättre alternativ m. m. Det bör sedan ankomma på de regionala ochlokala tillsynsmyndigheterna att se till att dessa anvisningar följs i detenskilda fallet. Detär mycket angeläget att ansvarfördelningen mellan de regionala och lokalatillsynsmyndigheterna enligt lagen om kemiska produkter klarläggs. Länsstyrelseni : Utredningens synpunkter på produkt- och avfallsfrågorna ärlovvärda. Exemplet att "skall ställa krav på sina underleverantör avkemikalier" är en angelägen del i miljövårdsarbetet. Förslaget omkällsortering av hushållsavfall innebär att på kort sikt "gröntavfall" från småhus- och villabebyggelse utsorteras och behandlas lokaltgenom kompostering varvid avfallsmängden från hushållen minskar ivikthänseende. Genom detta förfarande skulle hämtningsfrekvensen även kunnaminskas från 1 gång/vecka till varannan eller . Pålång sikt skulle samma system även kunna införas i områden med flerbostadshusvarvid det "gröna avfallet" skulle minska med 35 i viktshänseende.Erfarenheten från större komposteringsanläggningar i varav en ligger iFalkenberg ger dock vid handen att svåra luktproblem regelbundet uppträdertrots en mycket kompelent, arbetskrävande och maskinintensiv skötsel avanläggningen föreligger. Ensatsning på lokal kompostering av hushållsavfall med undantag av trädgårdsavfallsynes därför vara vågad. Principen som sådan med källsortering i så mångaåtervinningsbara faktorer som möjligt är dock riktig och skall stödjas. Att enviktminskning skulle erhållas vid denna sortering kan synas varaoptimistiskt även av andra orsaker. Omen effektivisering av "Källsorteringen" av det s. k. branschspecifikaavfallet då främst byggnadsavfall kan uppnås skulle mycket stora volymer ochavfallsmängder kunna omdirigeras från tippar och förbränningsanläggningar.Disciplinen är mycket dålig och vid nybyggnation slängs alla typer avavfall urskiljningslöst i samma container. Detsamma gäller även handelsavfalldär emballagepapp och trä blandas med annat avfall. Annan taxepolitik skulle tillviss del kunna avhjälpa dessa problem. i och länhar i ett remissyttrande över förslag till ändringar i renhållningslagen ställtsig bakom förslaget att utvidga det kommunala renhållningsansvaret. Vidareinstämmer i förslaget att möjligheterna till återanvändningskall beaktas i de kommande renhållningsordningarna. Länsstyrelsenanser att sophanteringen exempelvis i är omodern. Framför allt saknasen organiserad och effektiv källsortering, främst Det borde vara en självklarhet att alla hushållens sopor Skr. 1990/91:6 sorterades. Det finns flera modeller för hur sorteringen kan ske. Sophanteringenhar ett symbolvärde, av pedagogiskt slag. För att minska resursslöseriet böralla ta ansvar för sina sopor och sortera. Detta skulle då resultera i minskadmiljöbelastning med renare utsläpp från Sävenäsan-läggningen och mindre utsläppfrån tipparna. Detär viktigt att människor själva kan göra något för att förbättra miljön. Ettsätt är att sortera soporna, ett annat att handla miljövänligt som exempelvis oblektpapper och miljövänligare tvättmedel. Miljöprojekt arbete, attpåverka tvättmedelstillverkarna till att producera miljövänligare tvättmedel,är ett utmärkt exempel på att med förenade insatser kan förändringar ske. Enav erfarenheter är att det finns behov av operativaprojektgrupper i storstadsområden som kan komplettera de ordinarie miljömyndigheterna.Miljömyndigheternas arbetssituation är hårt pressad och möjligheten att arbetamed särskilda projekt "vid sidan om" är mycket begränsad.Länsstyrelsen är positiv till temporära arbetsgrupper som får i uppgift attlösa specifika, konkreta problem. anser vidare att myndigheternabör vara delaktiga i gruppernas arbete och är beredd att medverka i dessa. Göteborgskommun delar projektets synpunkter att åtgärder mot miljö- och hälsofarligaämnen och den ökande mängden avfall måste vidtas i ett så tidigt skede sommöjligt. En taxedifferentiering med avsteg från självkost-nadsdprincipen måstekunna göras av miljöskäl. En statligt bekostad arbetsgrupp för att påverkatillverkare och användare av kemiska varor och produkter att välja miljövänligarealternativ förutsätts. : För att minska problemen medmiljöfarliga ämnen av olika slag krävs ökad aktivitet på bl. a. ansvarigaföretag och tillsynsmyndigheter. Angreppssättet att under en periodkoncentrera sig på ett begränsat antal kemikalier är ett bra sätt att komma urpassitiviteten. En viktig funktion tillsynsmyndigheten har är att verka för attfå företagen att i en intern process utföra analyser av sin hantering frånmiljösynpunkt. 1denna typ av arbete kan man inte vänta till dess man får "bevis" för ämnenasfarlighet som tidigare skett, utan åtgärderna måste till på ett mycket tidigarestadium. Det måste, som lagstiftningen också pekar på, räcka med en väl grundadkunskap om ämnets/ämnenas risk. Vi måste alltså vidta åtgärder påett tidigare stadium än vad som varit praxis. Erfarenhetsmässigtbedömer jag att man inom miljövårdsarbetet skall göra vad man har resurser tillpå lokal nivå. Bortser man från det och tittar på vad som skulle vara mestrationellt ur samhällsekonomisk synpunkt, är centrala beslut om t.ex. förbudmot användning av enskilda ämnen att föredra. Vissahinder kan finnas på central nivå som inte finns på det lokala planet,exempelvis argument mot upprättande av handelshinder. Åtgärdernas ekonomiskakonsekvenser är sådana som drabbar den pro dukt som är aktuell för restriktioner. Ur samhällsekonomisk synpunkt innebär detta att marknaden får en chans att reglera priserna med ökad hänsyn till miljön. 4 1990/91. kommun:Problemet med att minska utsläpp av oönskade kemi- Skr. 1990/91:6 kaliertill luft och vatten är att utsläppen görs från en mängd små verksam- Bilaga2 heter och enskilda hushåll. Om miljön skall avlastas dessa utsläpp fordras ettannat arbetssätt . Delegationenföreslår att lokala eller regionala myndigheter ges möjlighet att utfärdagenerella bestämmelser enligt lagen om kemiska produkter genom bemyndigandefrån regeringen. Förvaltningen finner att förslaget skulle innebära ett långtmer effektivt resursutnytQande än vad dagens föreskrifter ger möjlighet tillför den lokala tillsynsmyndigheten. instämmer iatt det inte räcker med att vidta åtgärder mot de emissioner som uppståri olika led av produkt-hanteringskedjan. I likhet med utredningen harföreningen engagerat sig i att genom olika former av upplysningsverksamhetriktad mot konsumenterna påverka efterfrågebilden till förmån för meramiljövänliga produkter. Föreningen är beredd att fortsätta detta arbete. Detär emellertid viktigt att konsumentrådgivare och andra statliga och kommunalamyndigheter och institutioner ökar sina insatser inom området. Viktenav att med olika åtgärder påverka efterfrågebilden får inte tolkas som attandra åtgärder från myndigheternas sida för att påverka produktutbudet skullevara oviktiga eller överflödiga. Tvärtom är det mycket angeläget attkemikalieinspektionen, m. fl. berörda myndigheter aktivtverkar för att miljöfarliga ämnen tas bort. Föreningen tillstyrker delagändringar utredningen föreslår för att underiätta detta arbete. Utredningenföreslår att försök med källsortering av hushålls- och industriavfall startasi några stadsdelar på . Föreningen hälsar detta förslag medtillfredsställelse. anser att enbart ren växtnäring och organisk substans kan återförastill jordbruket och instämmer i utredningens förslag om källsortering ochstödjer därför kommunstyrelses beslut att avråda spridning av slamfrån Ryaverken på livsmedelsproducerande . Landsorganisationen:En ökad tillsyn av branscher med riskfyllda kemikalier och produkter och högakrav på produkternas råvaror, processer och avfall ska enligt utredningenåstadkomma både förbättrad arbetsmiljö och minskade utsläpp till den yttremiljön. En direkt positiv effekt kan bli att "högriskkemikalier"försvinner ut reningsverkens rötslam och att minskad metallbelastning görrötslam till en användbar resurs på många områden. LOanser att det arbete utredningen lagt ner på kemikaliehantering, produkter ochavfall innebär ett stort kliv framåt för miljösynen på dessa frågor i ettvidare perspektiv. Den plan som har upprättats på om hur avfall nytQasbreddar den gängse synen på källsortering och hantering av "gröntavfall". NytQandet av plast som energibärare, hushållsavfall som komposteringsmaterial,glas och papper för återvinning är enligt LO:s mening en viktig väg tillattitydförändring när det gäller vår resursanvändning. 1frågan om det miljöfarliga avfallets behandling har, inom flera områ den, den centrala beslutsfunktionen hunnit ifatt förslagsställarna. 7 Miljöskyddsområde Skr. Bilaga 2 Vägverketär inte övertygat om att förordnande enligt 8 § miljöskyddslagen medföreskrifter om skyddsåtgärder, begränsningar och försiktighetsmått för företagoch verksamheter bidrar till en effektivare miljöförbättring. En tilltagandemedvetenhet bland allmänhet, företag, anställda m.fl. talar för att ettframgångsrikt miljöarbete bör kunna bedrivas utan detaljregler. För attanalysera hur trafikanknutna effekter påverkas av olika åtgärder börnätverksanalys tillämpas så att planering och effektanalys inom trafik-respektivebebyggelseplanering kan integreras. I likhet med vad som redan gäller förvägprojekt bör investeringar i bebyggelse och andra anläggningar som ejomfattas av miljösskuddslagen analyseras med avseende på miljöeffekter. erinrar om att det kan medföra konkurrensvridningar till nackdelför befintliga industrier i aktuella kommuner. Det kan också medföra attproblemen i stället kommer att flyttas till andra regioner. anser att luftföroreningssituationen och belastningen fråntrafiken i , och motiverar ett beslut ommiljöskyddsområde. Frågan om vilka föreskrifter som är ändamålsenliga bör dockutredas närmare. Verket är berett att medverka i ett sådant arbete. Naturvårdsverketuppfattar direktiven och regeringens uttalande i propositionen om miljöpolitikeninför som att överväganden om miljöskyddsområde skulle vara encentral uppgift för utredningen. Enligt verkets mening är det emellertid intemöjligt att med utgångspunkt från utredningens översiktliga redovisning taställning till förslaget om miljöskyddsområde och utformning och innehåll iföreskrifter. Målsättningen bör därvid i första hand vara att få till stånd enreglering av trafiken. : Särskilda regler för industrier ochföretag i området kan därvid få till följd att konkurrensen inte längre sker pålika villkor inom branschen. Hårda krav kan också leda till etablering i andrakommuner. Generella regler eller styrmedel är därför ur den synpunkten attföredra. Det är också viktigt att påpeka att utsläpp av luftföroreningar intebara är ett lokalt problem. Påverkan kan ske långt från kummungränserna. Manbör därför noga överväga i vilka fall det kan vara påkallat ur lokal synpunktatt meddela särskilda foreskrifter. Länsstyrelseni hänvisar till erfarenheterna från som bl. a. visaratt ett sådant förordnande ökar medvetenheten hos inblandade parter och medförvissa administrativa fördelar. Utredningen synes dock överlag ha överskattatmöjligheterna att med den angivna lagparagrafen komma till rätta medmiljöproblem av olika slag. Mankan visserligen räkna med en "skärpt tillämpning" av miljöskyddslagen,men något rättsligt utrymme ges inte för att frångå de grandläggande tillåtlighetsprinciperna. Att döma av en delkonkreta förslag som lämnas har utredningen emel lertid inte beaktat vilka begränsningar som rättsligt sett föreligger i fråga om föreskrifter enligt 8a §. Exempelvis kan föreskrifter som enbart refere rar till uppsatta mål för hälsa och miljö inte anses förenliga med miljö- 1 skyddslagenstillåtlighetsregler och ej heller föreskrifter vars kravnivå helt Skr.1990/91:6 bygger på bästa tillgängliga teknik. Länsstyrelseni och läns uppfattning är att de generella reglerna imiljöskyddslagen är otillräckliga för att nå uppsatta miljömål. Miljösituationeni , och är allvariig. delar därförMiljöprojekt förslag att utse de tre nämnda kommunerna till ettmiljöskyddsområde. Pågående och förväntade åtgärder, på miljöområdet, börkunna ge påtagliga resultat. Inrättandet av ett miljöskyddsområde bör därförvara tidsbegränsade. Dåregionen hänger ihop anser att det behöver övervägas om övrigakranskommuner till bör ges samma möjligheter till inrättandet avmiljöskyddsområde. Förslagentill mål bör ligga till grund för det fortsatta arbetet med bildandet avmiljöskyddsområde. Länsstyrelsenhar ej haft möjlighet att inom remisstiden detaljerat bedöma de ekonomiskakonsekvenserna eller ge ett detaljerat förslag till lokala föreskrifter enligt8 a §. vill dock påtala att länet och storstadsområdet behöver väsentligt ökade anslag för att märkbara förbättringar skall kunnagöras inom framförallt kollektivtrafikområdet. i länanser för sin del angeläget att frågan om ett ökat miljösamarbete inom regionenblir föremål för ytteriigare diskussioner på det regionala och lokala planet.Målsättningen bör härvid vara att så snabbt som möjligt få fram det underlagoch den förankring som kan behövas för ett beslut av regeringen om att förklaravästkustområdet som miljöskyddsområde. Länsstyrelseni påpekar att delegationens förslag måste lösas genom beslutenligt miljöskyddslagstiftningen och andra etablerade beslutsprocesser.Huruvida det är lämpligt att föreslå de berörda kommunerna som ettmiljöskyddsområde undandrar sig bedömning, men det kan ifrågasättashuruvida det varit lagstiftarens mening att utse så stora och urbaniseradeområden som miljöskyddsområde. tillstyrker förslaget om attutnämna till miljöskyddsområde under en försöksperiodd . Föreskrifter skall utformas i samråd med kommunerna och beslut om demskall fattas av lekmannastyrelse. Mölndalskommun: Motivet att utse , och Partilies kommuner ärvällovligt och ger en bra bild av miljöläget. Skälen att särskilda reglerförenklar handläggningen som de behövs kan dock ofta inte motiverasenbart för Göteborgsreionen utan gäller rent allmänt i hela landet. Det äralltså mycket tveksamt om Miljöskyddslagen kan tillämpas på det sätt somföreslås av kommittén. Föreslagnaåtgärdsmöjligheter behövs emellertid, men bör då inarbetas i de ändringar avmiljölagstiftningen som enligt uppgift är på väg. Möjligen bör detta ske genomatt man frigör sig från Miljöskyddslagens regler och skapar ett målinriktatkravsystem. Partillekommun: Någon miljöfarlig verksamhet kan inte anses förekomma inom Partillekommun som nämnvärt påverkar miljön på . någotförvånande att delegationen överhuvudtaget ansett sig ha mandat att Skr.1990/91:6 hos regeringen väcka sådant förslag som avser annan kommun. är med nuvarande utredningsmaterial inte beredd attuttala någon som helst mening i denna fråga. Helt avgörande är vilkarestriktioner som skall gälla inom området och vilka påtagliga förbättringar avmiljön som kan påräknas därigenom.