prop · GE03140 · 1990-12-31 00:00:00 — Det räcker således inte med all en viss siluation till sin allmänna karaktär kan betecknas som farlig. Någon skall verkligen i det särskilda fallel ha blivit utsatt för fara. Det innebär dock inle atl någon person redan vid handlingen 129 9 1990/91. eller underlåtenhetenmåste ha utsatts för fara. Del är tillräckligt om en Prop. 1990/91: 140 personsenare kommer i farozonen. För alt brottet skall bedömas som arbetsmiljöbrottkrävs dessutom all brottet skall vara en följd av atl gärningsmannen uppsåtligeneller av oaktsamhet åsidosatt vad som i enlighet med arbetsmiljölagstiftningenålegat honom lill förebyggande av ohälsa eller olycksfall. Det subjektiva rekvisitetuppsåt eller oaktsamhet avser således åsidosättandet av skyldigheterna när detgäller arbetsmiljön. Del skall också finnas ett samband mellan åsidosättandetoch den inträffade effeklen. Etl åsidosättande av skyldigheten all förebyggaohälsa och olycksfall i arbetsmiljön sker vanligtvis inte genom ell aktivthandlande ulan genom en underlåtenhet att vidta de ålgärder man är skyldig attgöra enligt arbetsmiljöbestämmelserna. Fördel fall att det inte kan visas all brott enligt 7 9 §§ orsakals av all arbelsgivarenåsidosatt sina skyldigheter när det gäller säkerheten i arbetsmiljön, kangärningsmannen givetvis på samma sätt som dömas för vållande lill annansdöd, vållande till kroppsskada eller sjukdom eller framkallande av fara förannan även om brottet skett i arbetsmiljön. Vid brottet vållande tillkroppsskada eller sjukdom krävs dock, om brottet inte är grovt, att målsägandenanger brottet till åtal och alt ålal är påkallat ur allmän synpunkl. Detinnebär att en åklagare för det fall han avser att framställa ell alternativtyrkande om ansvar för detta brott bör inhämta en åtalsanmälan från målsäganden. Densom kan ställas lill ansvar för arbetsmiljöbrolt är den som har skyddsansvareti arbetsmiljön. Skyddsansvarel enligt arbelsmiljölagen tar inle bara sikte påarbetstagarna ulan också andra som vistas på arbetsplatser och som omfattas avarbetsmiljölagsliftningen, l.ex. studerande, värnpliktiga och vårdtagare ianstalt som utför anvisat arbete. Emellertid kan även andra personer än denskyddade kretsen enligt arbetsmiljölagen drabbas av följderna av att en arbelsgivareåsidosätter vad som åligger honom för att förebygga ohälsa eller olycksfall iarbetsmiljön. T.ex. kan vid en sprängolycka såväl arbelslagare som andrapersoner utsättas för fara på grund av kringflygande sprängslen eller kan vidtakarbete nedfallande föremål träffa såväl arbetstagare som vanligafotgängare. Att den drabbade inte tillhör arbelstagarkrelsen hindrar inte atlen arbelsgivare döms för arbetsmiljöbrolt om rekvisiten i övrigl är uppfyllda. Skallnågon dömas för arbetsmiljöbrolt skall han självfallel inle för den gärningenockså dömas för sådanl brolt som i 7 9 §§ sägs. Har däremot någon genom attåsidosätta vad som ålegat honom i enlighet med arbetsmiljölagen gjort sigskyldig lill ell uppsålligl brolt mot liv eller hälsa bör lösningen avkonkurrensfrågorna ske enligt samma principer som annars gäller vid konkurrensmellan sådana uppsåiliga brott och brott enligt 7 9 §§. Det bör isammanhanget framhållas atl uppsåt i förhållande lill ell åliggande i enlighelmed arbelsmiljölagen har åsidosatts inte innebär alt det är fråga om ett uppsålliglbrott mol liv eller hälsa. Vidden konstruktion jag föreslagit för arbetsmiljöbrolt kommer slraff skalan att vara i överensstämmelse med vad som sladgas för brotten vål lande till annans död, vållande lill kroppsskada eller sjukdom eller framkal lande av fara för annan. Vidbedömningen av hur allvariigt brottet är skall givelvis den skada som Prop.1990/91:140 en olycka lett till vägas in. Mer betydelsefullt för gärningens slraffvärdeär dock graden av vållande. En viktig faktor i det sammanhanget är hur allvarligtåsidosättandet av skyldigheterna all förebygga ohälsa eller olycksfall framståri del enskilda fallet. Har den straffbara effekten uppkommit genom ett uppsålliglåsidosättande av skyldigheterna enligt arbetsmiljölagen måste det bedömas somallvarligare än vid oaktsamhet i detta hänseende. Av stor betydelse ärsjälvfallet också om åsidosättandet avsett förhållanden som inneburit påtagligaoch svåra olycksrisker. Eftersomarbetsmiljöbrolt begås i utövandet av näringsverksamhel kan detta brott ävengrunda lalan om uldömande av företagsbol. Även om någon gärningsman inteåtalas, exempelvis därför all del inle går all utreda vem som varil ansvarig,kan talan om ullömande av företagsbol föras om det slår klart all ell arbetsmiljöbroltär begånget. Vållandelill kroppsskada eller sjukdomyär, om brottet /«/e är grovt, åtalas av åklagareendast om målsäganden anger brottet lill åtal och åtal är påkallat ur allmän synpunkl. Paragrafenmotsvarar nuvarande 3 kap. 11 §. Eftersom kroppsskada eller sjukdom som vållasnågon i verksamhel som arbetstagare i fortsättningen blir att bedöma enligt detnya stadgandet om arbetsmiljöbrolt har paragrafen ändrats i enlighet meddetta. För arbetsmiljöbrott skall inte finnas någon inskränkring imöjligheterna atl väcka ålal. I övrigt har språkliga ändringar gjorts iparagrafen. 2 Förslag till lag om ändring i arbetsmiljölagen (1977:1160) Lagens ändamål och tillämpningsområde 1§ Lagens ändamål är 1. att säkerstäUa en arbetsmiljö som inte utsätterarbetstagare för ohälsa eller olycksfall och som är tillfredsställande medhänsyn till arbetets nalur och den sociala och tekniska utvecklingen isamhället, och 2. att främja atl arbetsgivare och arbetstagare samverkarför att åstadkomma en god arbetsmiljö. Arbelsmiljölagensaknar en uttrycklig ändamålsbestämmelse. Därför har införts en nybestämmelse i vilken lagens ändamål preciserats saml en ny lydelse av rubrikentill lagens inledande kapitel. Detförsta målet är all säkerställa en arbetsmiljö som inle utsätter arbetstagareför ohälsa eller olycksfall. är en huvudmålsättning men kommerendast indirekt lill ullryck i samband med regleringen av arbetsgivaransvareti lagens 3 kap. 2 §. Genom införande av en motsvarande bestämmelse i 1 kap.skapas en naturiig koppling mellan lagens ändamål och arbetsgivaransvaret. Vidareantyder ordel "säkerställa", som saknar tidigare motsvarighet, 131 att del handlar om ellsystematiskt förebyggande arbete vilket stämmer väl Prop. 1990/91:140överens med den föreslagna paragrafen 3 kap. 2a § om internkontroll. Andradelen av den första punklen är flyttad från 2 kap. 1 § första stycketarbetsmiljölagen där den närmast har karaktär av ändamålsbestämmelse. Beslämmelsenuttrycker tanken all arbetsmiljön skall förbättras i takt med den sociala ochtekniska utvecklingen i samhället. Att bestämmelsen flyttats till 1 kap.innebär inle någon minskning av det arbetsgivaransvar som följer av 2kap. Denandra punklen, som är en nyhel, säger atl lagens ändamål är alt främja att arbelsgivareoch arbelslagare samverkar för all åsladkomma en god arbetsmiljö. Eftersom engod arbetsmiljö förutsätter en ökad lokal aktivitet har bestämmelsen ellpedagogiskt värde. Visserligen föreskrivs i 3 kap. 1 § arbelsmiljölagen attarbetsgivare och arbetstagare skall samverka för all åsladkomma en godarbetsmiljö. Den nu föreslagna lydelsen har emellertid ell vidare innehåll. Denbetonar nämligen all lagen skall ses som parternas hjälpmedel för allåstadkomma en god arbetsmiljö. 3§Vid tillämpning av 2 kap., 3 kap. 17i§§, 4 kap. l 5§§ och 8 10 §§ samt 7 9 kap. skall med arbetstagare likställas 1. den som genomgår utbildning, 2. den som under vård i anstalt utför anvisat arbete, 3. värnpliktig och annan som fullgör i lag föreskrivenIjänstgöring eller som deltar i frivillig utbildning för verksamhel inomtotalförsvaret. Eleveroch vårdtagare som avses i första stycket 1 och 2 skall likställas medarbetstagare även vid tillämpning av 5 kap. 1 och 3 §§. I fråga om elever finnsdessutom särskilda bestämmelser i 6 kap. 17 och 18 §§. I fall som avses i första och andra slyckena skall vad i lagen sägs omarbetsgivare gälla den som driver den verksamhet i vilken arbetet utförs. Paragrafenmotsvarar nuvarande 2 §. Paragrafens hänvisningar till olika bestämmelser haranpassats efter förslagets kapitel- och paragrafindelning. Dessutom har vissasmärre språkliga justeringar gjorts. 1§ Arbetsförhållandena skall anpassas till människors olika förutsättningar ifysiskt och psykiskt avseende. Arbetstagarenskall ges möjlighet att tnedverka i utformningen av sin egen arbetssituation samliförändrings- och utvecklingsarbete som rör hans eget arbete. Teknik,arbetsorganisation och arbetsinnehåll skall utformas så all arbetstagaren inteutsätts för fysiska eller psykiska belastningar som kan medföra ohälsa eller olycksfaU.Därvid skad även löneformer och förläggning av arbetstider beakias. Starktstyrt eller bundet arbete skall undvikas eller begränsas. Detskall eftersträvas att arbetet ger möjligheler till variation, social kontaktoch samarbete satnt sammanhang mellan enskilda arbelsuppgifler. Det skall vidare eftersträvas att arbetsförhållandena ger möjligheler lillpersonlig och yrkesmässig ulveckling liksom lill självbestämmande ochyrkesmässigt ansvar. Iparagrafen anges vilka generella krilerier som bör vara ulgångspunkter 132 förparternas aktiviteter för all åsladkomma en god arbetsmiljö och ul- Prop.1990/91: 140 veckla en god arbetsorganisation. Förstastycket motsvarar delvis nuvarande 2 kap. 1 § andra stycket första meningen.Dess funktion i sill nya sammanhang.är att markera att hänsyn alltid skall lastill individuella olikheter i fråga om tålighet mol fysiska och psykiskabelastningar. I enlighet med vad som redovisats under avsnilt 3.4. tillgodoserändringen kravet på en bällre arbetsanpassning för redan anställda. Andrastycket utgör en konkretisering av den nuvarande bestämmelsen i 2 kap. 1 §andra styckel sista meningen. Bestämmelsen behandlar den enskildearbetstagarens möjlighet att medverka i utformningen av sin egenarbetssituation. Iavsnitl 3.2 har redogjorts närmare för bakgrunden och motiven lill detföreslagna tredje stycket. Bestämmelsen föreskriver att teknik, arbetsorganisationoch arbetsinnehåll skall utformas så att arbetslagaren inte utsätts för fysiskaoch psykiska belastningar som kan medföra ohälsa eller olycksfall. Dellainnebär att man vid en bedömning av den aktuella situationen skall ha grundadanledning all anta all arbetet ger eller kommer all ge upphov till ohälsa ellerolycksfall. Detta innebär att yrkesinspektionen kan ingripa mot arbeten somtypiskt sett, genom erfarenheler från arbetsplatser, kan sägas innebäraskadlig belastning. Andra fall där ingripanden med slöd av denna bestämmelsekan ske är när man på arbetsplatsen kunnat kartlägga omständigheter som typisktsett är indikationer på alt arbetets belastningar utgör en akut ellerackumulerande fara för ohälsa. I Iredje stycket sisla meningen framhålls särskillall starkt styrt eller bundet arbele skall undvikas. Ibegreppet arbetsorganisation ingår även löneformer och arbetstidsförläggningar.Den uttryckliga föreskriften om löneformer och arbetstidsfor-läggningar avser atlmarkera all dessa är viktiga faktorer att beakta när del gäller utformningen avarbetsmiljön. Begreppel arbetslidsförläggningar omfattar, förutom arbetstidensförläggning i stort, också arbetspassens längd och hur de fördelas inom den ramsom anges i arbetstidslagen (1982:673). Enligt gällande lagstiftning finnsvissa möjligheter för arbetarskyddsmyndigheterna att ingripa mot preslalionslöneSyslemnär dessa medför höjd säkerhetsrisk eller fara för annans säkerhet. Belräffandear-belstidsformer finns vissa generella förarbetsuttalanden som betonar att arbetslidsfrågori vissa situationer kan bedömas som en arbelsmiljöfråga. Del bör här framhållasatl arbetsmarknadens parter som haft ansvaret alt i prakliken bevakadessa frågor haft svårt all klara av denna roll och att skälen lill all nulyfta fram dessa frågor är alt öka såväl arbetsgivarens som arbetstagarensinsikt om att dessa faktorer även har arbelsmiljöaspekter samt att ge klarare rikllinjerför tillsynsmyndigheternas agerande. Detbör här tilläggas att löneformer och arbetstidsföriäggningar ofta i sig utgören riskökande faktor av betydelse i sitt sammanhang. Del bör också framhållasall såväl löneformen som arbelslidsförläggninge:n har belydelse i samspel medandra faktorer i arbetsmiljön och att det därför kan vara naturligtatt insatserna i första hand riktar sig mot de risker som är Prop.1990/91:140 förbundna med själva arbelel och andra omständigheter iarbetsmiljön. Närdet gäller arbetstider regleras dessa i arbetstidslagen. Lagens bestämmelserfår hell eller delvis ersättas genom kollektivavtal. Denna allmänna regleringtillåter alltså arbetsmarknadens parter att avtala om arbetstider som i sigkan utgöra en belastning ur hälsosynpunkt. Detsamma kan sägas om sådanaarbetstidsförläggningar l.ex. nattarbete som är en följd av arbetets nalur. Moldenna bakgrund är del viktigt atl man vid utformningen av ett arbete särskiltbeaktar om det skall utföras på en arbetstid som i sig ulgör en hälsomässigbelastning. Den helhetssyn som arbetsmiljölagen ger uttryck för innebär isådana fall all arbetets innehåll, bemanning, organisation och ledningsformerskall utformas med hänsyn lill att arbetstidens förläggning i sig innebär en belaslningsfaklorav betydelse. Fjärdeoch femte styckena upptar vissa förhållanden som kan bedömas vara grundläggandekriterier för en god arbetsmiljö. Dessa krav har bl.a slöd i förarbetsuttalandentill första styckel. Användandet av ordel "eftersträvas" har tillsyfte att markera att lagen kräver alt insatser görs för all förbättraarbetsmiljön i dessa avseenden utan att för den skull fastställa en objektivnorm för arbetsmiljöns beskaffenhet. 2§ Arbelsgivaren skall vidla alla ålgärder som behövs för att förebygga attarbetstagaren utsätts för ohälsa eller olycksfall. Lokaler saml maskiner,redskap, skyddsutrustning och andra tekniska anordningar skall underhållasväl. Omarbetsförhållandena påkallar del skall arbetsgivaren föranstalta omföretagshälsovård i den omfattning verksamheten kräver. Arbetsgivarenskall beakla den särskilda risk för ohälsa och olycksfall som kan följa av attarbetstagaren utför arbete ensam. 1 paragrafen har företagils en redaktionell ändring med anledning avinförandet av en ny paragraf, 2 a §. Ändringen innebär atl andra meningen iförsta styckel ulgår. Vidare har några språkliga ändringar vidtagits. 2 a § Arbelsgivaren skall systematiskt planera, ledaoch konlrollera verksamhelen på elt säll som säkerställer att arbetsmiljönuppfyller kraven i denna lag och iföreskrifter som har meddelats tned stöd avlagen. Han skall utreda arbetsskador, fortlöpande undersöka riskerna iverksamheten och vidta de åtgärder som föranleds därav. Åtgärder som inle kanvidtas skall tidsplaneras. Arbetsgivarenskall i den ulslräckning verksamhelen kräver dokumentera arbetsmiljön och arbelelmed denna. Handlingsplaner skall därvid upprättas. Arbelsgivaren skall vidare se till atl del på arbetsställe i hans verksamhelfinns en på lämpligt sätt organiserad arbetsanpassnings- och rehabiliteringsverksamhelför fullgörande av de uppgijter som etdigl denna lag och enligi 22 kap. lagen(1962:381) om aUmän försäkring vilar på honom. Iparagrafen, som är ny, regleras i förslå slyckel arbetsgivarens ansvar för 134 den s.k. inlernkonlröllen.Della har närmare utvecklats och behandlats Prop. 1990/91: 140 under avsnitl3.3. Redanav arbetsmiljölagen i dess gällande lydelse, främst 2 kap. 2 § och 3 kap. 2 §,följer alt en arbetsgivare, för att kunna uppfylla intentionerna ilagstiftningen, på ell genomtänkt sätt rnåsle planera, styra och kontrolleraarbetsmiljön och arbetsmiljöarbelet. I arbetsgivaransvaret ligger således etlkrav på all utreda inträffade arbetsskador och atl systematiskt identifieraoch undersöka riskerna i arbetet saml vidta de ålgärder som föranleds därav,liksom alt följa upp dessa ålgärder. En nyhel i förhållande lill gällande rältär dock föreskriften i första slyckel all ålgärder som inle kan vidtasomedelbart skall tidsplaneras. Enannan nyhel är skyldigheten i andra slyckel för arbetsgivaren att dokumenteraarbetsmiljön och arbetet med den i den ulslräckning verksamheten kräver. Isamma ulslräckning har vidare, vilket också är en nyhet, föreskrivits enskyldighet för arbetsgivaren att upprätta handlingsplaner. Handlingsplanernabör omfatta alla slags arbetsmiljöålgärder som arbelsgivaren avser attgenomföra, såväl förebyggande åtgärder som planerade eller beslulade ålgärdermed anledning av konstaterade brister i arbetsmiljön. De bör upprättas isamverkan med arbetslagarna och de fackliga organisalionerna. Detankommer på arbetarskyddsslyrelsen all i föreskrifter närmare precisera vad soniankommer på arbelsgivaren i nu angivna hänseenden. Iförhållande lill arbetsmiljökommissionens förslag innehåller lagförslagel enny bestämmelse, nämligen paragrafens tredje stycke. I del här slyckel reglerasen skyldighel för arbetsgivaren atl se lill att det på arbetsställe i hansverksamhet finns en på lämpligt sätt organiserad arbetsanpassnings- ochrehabiliteringsverksamhet. Detta är en nyhel i förhållande till gällande räll.Bakgrund och allmän motivering finns tecknade i avsnitt 3.4. har skyddskommittén etl ansvar all verka för all del på arbetsställetbedrivs en på lämpligt sätt organiserad arbetsanpassnings- och rehabiliteringsverksamhel.Den föreslagna bestämmelsen fastslår att del är arbetsgivaren som skall haansvaret att detta sker. Den föreslagna ordningen skall ses mol bakgrund av alldet i första stycket ställs etl krav på arbelsgivaren att systematisktplanera, leda och konlrollera verksamhelen samt undersöka riskerna iverksamheten och vid behov vidta nödvändiga åtgärder. Bestämmelsen skall ocksåses mol bakgrund av all chefen för föreslår all det i etlnytt 22 kap. i lagen (1962:381) om allmän försäkring införs ett särskill ansvarför arbetsgivaren all klarlägga och bedöma de anställdas behov avrehabilitering samt all genomföra vissa rehabilileringsålgärder. Av belydelse isammanhanget är vidare den föreslagna skyldigheten för arbelsgivaren altenligt 3 kap. 3 § arbetsmiljölagen anpassa arbetsförhållandena tillarbetstagarens särskilda förutsättningar för arbetet. Föratl en arbetsgivare skall kunna uppfylla sitt särskilda rehabiliterings ansvar enligt 22 kap. lagen om allmän försäkring saml del i 3 kap. 3 § föreslagna ansvaret för arbelsanpassningsfrågor måsle arbelsgivaren (och inte skyddskommittén) ha ett motsvarande ansvar enligt arbetsmiljölagen 135 att se lill all detverkligen bedrivs ett systematiskt och organiserat anpass- Prop. 1990/91:140 nings-och rehabiliteringsarbete på arbetsstället. Det är nalurliglvis svårt alt i lagnärmare reglera vad som skall krävas av arbetsgivaren i della avseende, blandannat därför all behovet av insatser varierar från fall till fall. Det bör ankommapå arbetarskyddsstyrelsen att utforma de närmare reglerna härför. Vissagrundläggande krav måsle dock kunna slällas. Hit hör bland annat atlarbetsgivaren måste ha en sådan organisation och sådana upparbetade rutiner alltidiga varningssignaler kan uppmärksammas så all nödvändiga arbetsanpassnings-och rehabilileringsålgärder kan planeras och genomföras. Medslöd av 18§ arbetsmiljöförordningen kan arbetarskyddsslyrelsen ulfärda verkställighetsföreskriflertill de nu föreslagna beslämmelserna. Arbetarskyddsslyrelsen kan också,, medstöd av del föreslagna bemyndigandet i 4 kap. 10 § arbetsmiljölagen, meddelade ytterligare föreskrifter som behövs för att förebygga ohälsa och olycksfalli arbele och skapa en tillfredsställande arbetsmiljö. Närdel närmare gäller skyldigheten alt anpassa arbetsmiljön så omfattar den alla arbetsmiljöålgärdersom kan krävas med slöd av arbelsmiljölagen. 3§ Arbelsgivaren skall se lill att arbetstagaren får god kännedom om deförhållanden, under vilka arbetet bedrivs, och all arbetstagaren upplyses om derisker som kan vara förbundna med arbetet. Arbetsgivaren skall förvissa sig omalt arbetstagaren har den utbildning som behövs och vet vad han har att iakttaför att undgå riskerna i arbetet. Arbetsgivarenskad genom atl anpassa arbetsförhållandena eder vidla annan lämplig åtgärd tahänsyn till arbetstagarens särskilda förutsättningar för arbetet. Vid arbetelsplanläggning och anordnande skall beakias att människors förutsättningar attulföra arbetsuppgifter är olika. Iförstastyckel har vissa språkliga ändringar gjorts. Paragrafensandra stycke första meningen i dess gällande lydelse innebär att arbetsgivaren bl.a. skall ta hänsyn till den enskilde arbetslagarens ålder, yrkesvana och övriga förutsättningar för arbetet. I 2 kap. 1 § första styckel har, när del gäller arbetsmiljöns beskaffenhet, föreslagits en änd ring av innebörd att arbetsförhållandena generellt skall anpassas till män niskors olika förutsättningar i fysiskt och psykiskt avseende. Mot denna bakgrund har, i den nu föreslagna bestämmelsen, arbetsgivarens skyldighe ter i dessa avseenden preciserats genom etl uttryckligt tillägg att han skall genom att anpassa arbetsförhållandena eller vidta annan lämplig åtgärd ta hänsyn till arbetstagarens särskilda förutsättningar för arbetet. Härigenom markeras kravet på en bättre arbetsanpassning för redan anställda. Be stämmelsen har närmare kommenterals under avsnitt 3.4. Givelvis finns det en gräns för hur långt arbelsgivarens ansvar sträcker sig när det gäller att anpassa arbetsmiljön. Att generellt kräva atl varje arbetsplats och varje arbetsuppgift anpassas till varje enskild individ är således inte avsikten. I vissa fall kan det i stället vara en bällre lösning att försl undersöka om inte arbetslagaren, inom ramen för anställningen, kan beredas en mer lämplig sysselsättning enligt de regler som innefattas i lagen om anställningsskydd. 4§ Arbetstagaren skall medverka i arbetsmiljöarbelet och delta i genom- Prop.1990/91:140 förandet av de åtgärdersom behövs för alt åstadkomma en god arbetsmiljö. Hanskall följa givna föreskrifter samt använda de skyddsanordningar och iakttaden försiktighet i övrigl som behövs för all förebygga ohälsa och Omarbetstagaren finner att arbetet innebär omedelbar och allvarlig fara för liveller hälsa, skall han underrätta arbetsgivaren eller skyddsombud. Arbelsiagarenär fri från ersättningsskyldighet för skada som uppslår till följd av all han underiåteratl ulföra arbetet i avvaktan på besked om del skall fortsättas. upptar ell stadgande om att arbetstagare skall medverka i arbetsmiljöarbeletoch della i genotnförandel av de åtgärder som behövs för atl åsladkomma en godarbetsmiljö. Den föreslagna ändringen innebär ett förtydligande avarbetstagarens aktivilelsplikt och markerar viklen av arbetstagarens medverkani arbelsmiljöarbetel. Iandra slyckel har vissa språkliga förtydliganden gjorts. 8 §Den som tillverkar, importerar, överlåter eller upplåter en maskin, ell redskap, skyddsutrustning eller annan teknisk anordning skall se till all anordningen erbjuder betryggande säkerhet mot ohälsa och olycksfall, när den avlämnas för atl las i bruk eller när den slälls ul till försäljning elleri reklamsyfte. Uppgifterom anordningen som är av belydelse för att förebygga ohälsa och olycksfall(produktinformation) skall lämnas vid avlämnandet genom tydlig märkning ellerpå annat sätt. Information av .särskild betydelse för arbetsmiljön skall lämnasvid marknadsföring av anordningen. Iparagrafensyo>5/a stycke har gjorts en del språkliga justeringar. Iandra stycket har bestämmelsen ändrals så atl inte bara märkning ochanvisningar för montering, användning och skötsel omfattas av uppgiftsskyldighetenutan alla uppgifter som kan vara av belydelse för all förebygga allanordningen förorsakar ohälsa och olycksfall efter avlämnandet. Genombeslämmelsen införs viss informalionsskyldighet redan vid marknadsföring. Medmarknadsföring avses härvid reklaminsatser och andra åtgärder som syftar till atlfrämja avsättning av tekniska anordningar som kan föranleda ohälsa ellerolycksfall.