prop · GE0391 · 1990-12-31 00:00:00 — Genomproduktsäkerhetslagens föreskrifter om en subsidiär talerätt för vissasammanslutningar ges dessa möjlighet att ta till vara de egna intressena, omtillsynsmyndigheterna inte finner skäl att ingripa. Det saknas enligt regeringensmening anledning att låta denna talerätt avse också ansökan om exportförbud. I22 § produktsäkerhetslagen finns regler om ett förenklat förfarande. Om det iett visst fall, som inte är av större vikt, finns förutsättningar för bl.a. säljförbud,får konsumentombudsmannen enligt dessa regler efter begäran avtillsynsmyndigheten vid vite förbjuda näringsidkare att tillhandahålla en vara(förbudsföreläggande). För att bli gällande skall föreläggandet godkännasomedelbart eller inom viss tidsfrist av näringsidkaren. Trotsden principiella betydelsen av exportförbud anser regeringen det inte uteslutetatt ett fall som rör en sådan fråga kan vara av mindre vikt. Det kan t. ex.röra sig om någon enstaka vara eller ett litet parti varor. Det finns enligtvår mening heller inte något att erinra mot att ett förbudsföreläggandeutfärdas av konsumentombudsmannen, eftersom det förutsätts att ett sådant godkännsför att det skall komma att gälla som ett förbud av . Påsamma sätt som säljförbuden bör exportförbuden vara vitessanktione- rade. Efterlevnaden bör övervakas av tillsynsmyndigheterna. Interimisti ska exportförbud bör också kunna meddelas på samma sätt som interimis tiska säljförbud enligt produktsäkerhetslagen. Denlagtekniska lösningen Prop. Fråganom exportförbud av farliga konsumentvaror har nära samband med möjligheten attmeddela säljförbud enligt produktsäkerhetslagen. Regler om exportförbud bördärför tas in som ett tillägg till denna lag. Frågan bör regleras i en nyparagraf, 6 a §, i omedelbar anslutning till 6 § som reglerar säljförbudet. Vidarebör i 17 § andra stycket produktsäkerhetslagen tas in ett undantag i fråga omexportförbud från lagens bestämmelser om subsidiär talerätt för vissasammanslutningar. Ilikhet med vad kommittén har föreslagit bör 22 § produktsäkerhetslagen ändrasså att bestämmelsen kommer att omfatta också exportförbud. Dennya lagstiftningen om exportförbud för konsumentvaror bör träda i kraft den Ijuli 1991. Några särskilda övergångsbestämmelser behövs inte. 2.3 Återutförsel av livsmedel Regeringensförslag: Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer skall kunnaförbjuda återutförsel av livsmedel som förvaras på tullupplag eller tullagereller i frihamn, om de kan orsaka allvarliga personskador. Tillsynsmyndighetenskall låta förstöra sådana livsmedel som omfattas av ett förbud, om det intefinns särskilda skäl för något annat. Förslagengenomförs genom att 27 § livsmedelslagen ändras och genom att en ny paragraf,11 a §, förs in i lagen. Kommitténsförslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens (betänkandet s. 229). Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget, däribland ,, och generaltullstyrelsen.Kommerskollegium och flertalet företrädare för näringslivet avstyrker enlagstiftning. Införseloch utförsel av livsmedel Hanteringenav livsmedel är känslig och kräver en noggrann kontroll. Smittbärande eller påannat sätt hälsofarliga livsmedel är inte ovanliga i den internationellahandeln. Dengrundläggande författningen på livsmedelsområdet i är livsmedelslagen.Med stöd av bemyndiganden i lagen har det i administrativ ordning meddelatsföreskrifter om livsmedlens beskaffenhet, om hantering, märkning m. m.Särskilda bestämmelser har även utfärdats för exporten av vissa varor, t.ex. för kött. Till detta kommer kungörelsen (1974:270) om kontroll vidinförsel av livsmedel (ändrad senast 1989:807) Prop. 1990/91:91 ochkungörelsen (1974:271) om kontroll vid utförsel av livsmedel (ändrad senast1989:1109). Livsmedelenligt livsmedelslagen står under kontroll av livsmedelsverket eller miljö-och hälsoskyddsnämnden. Även livsmedel som exporteras är föremål för olikatyper av kontroll. Enligtlagen (1973:980) om transport, förvaring och förstöring av inför-selregleradevaror, m.m. (ändrad senast 1987:1283) får varor som enligt en särskildförfattning inte får föras in hit och varor där särskilt föreskrivnainförselvillkor inte är uppfyllda bl. a. förvaras på ett tullupplag eller tullagereller i en frihamn samt återutföras. Detta gäller om inte något annat harföreskrivits. Förbudmot återutförsel m. m. Dethar förekommit att kött som har varit infekterat av salmonella och som inte harfått införseltillstånd i har återutförts, troligen till något land medmindre stränga bestämmelser. Samma förfarande har tillämpats för köttpartier,som enligt svenska riktvärden har haft för höga halter av stafylokockbakterier.Det har också förekommit att livsmedelspartier, som inte har fått föras in,efter rundvandring i världen har återkommit till den svenska gränsen. Någonrisk för att farliga livsmedel skall kunna föras ut ur landet i andra fall ännär det gäller återutförsel torde knappast föreligga. Det är alltså bara försådana senare fall som frågan om exportförbud bör övervägas. Detär inte tillfredsställande att livsmedel, som kan utgöra ett allvarligt hot motmänniskors liv och hälsa och som av den anledningen inte får föras in i landet,skall kunna återutföras. Återutförsel av livsmedel bör därför kunna förbjudas. Precissom i fråga om konsumentvaror kan det inte bli aktuellt att förbjuda utförselså snart ett livsmedel inte godtas för försäljning i . Färgtillsatseroch andra tillsatser som inte är tillåtna här kan exempelvis godtas i andraländer. Likaså kan det finnas skilda gränsvärden för den halt av olika slagsbakterier som godtas. Mendet finns en klar gräns bortom vilken ett livsmedel samstämmigt måsterubriceras som farligt för människors liv och hälsa. Det är i sådana fall, dvs.när livsmedel kan orsaka allvarlig skada på person, som ett förbud mot återutförselbör kunna meddelas. Förbud bör meddelas av regeringen eller den myndighet somregeringen bestämmer. Livsmedelav det slag som det här är fråga om bör i regel förstöras. Vi föreslår därföratt det ges en regel om att livsmedlet skall förstöras, om det inte finnssärskilda skäl som talar för något annat. Sådana skäl kan t.ex. vara attlivsmedlet kan omvandlas till djurfoder eller något liknande. Deersättningsfrågor som kan bli aktuella i samband med att livsmedel förstörsär av civilrättslig karaktär. De får regleras mellan säljare och Denlagtekniska lösningen m. m. Prop. I ochför sig har regeringen redan bemyndigats att meddela föreskrifter om export (lag med bemyndigande att meddela föreskrifter om in- eller utförsel av varor). Exportreglering är emellertid ett så viktigt led iden reglering som allmänt gäller för de produkter som det här är fråga om, att bestämmelserna bör tas in i den centrala produktförfattningen. Bestäm melser om exportförbud för livsmedel bör därför tas in i en ny paragraf, II a§, i livsmedelslagen. Bestämmelser om att livsmedel som inte får återföras skall förstöras bör tas in som ett tillägg till 27 § livsmedelslagen. Av25 § andra stycket livsmedelslagen följer att ett beslut om föreläggande ellerförbud enligt lagen kan förenas med vite. Dennya lagstiftningen bör träda i kraft den . Några särskilda övergångsbestämmelserbehövs inte. 3 Export av kemiska produkter Idet föregående har vi lämnat en redogörelse för reglerna i produktsäkerhetslagenoch livsmedelslagen samt lämnat förslag som gör det möjligt att förbjuda ennäringsidkare att exportera eller åtemtföra varor som medför särskilda riskerför allvarliga personskador. Enligtregeringens mening finns det därutöver anledning att föreslå ändringar i lagenom kemiska produkter för att ge utrymme för föreskrifter om tillstånd, villkoreller förbud, när fråga är om export från av en kemisk produkt. Nämnda föreskrifterskall kunna utfärdas främst när det är påkallat med hänsyn till Sverigesinternationella åtaganden. Avsiktenmed den föreslagna ordningen är att minska sådana risker för skador på hälsanoch miljön som kan uppkomma till följd av internationell handel med kemikalier.Den principiella utgångspunkten för ett sådant förslag är att sådana kemikaliersom i är föremål för långtgående begränsningar i fråga om hanteringeller import inte heller bör exporteras, om de omständigheter som ligger tillgrund för begränsningarna har motsvarande bärkraft när det gällerförhållandena i importlandet. Kemikalieinspektionenskall ombesörja notifiering och vara svensk kontaktmyndighet i de frågor omexport av kemiska produkter som omfattas av våra internationella åtaganden påkemikalieområdet. Kemikalieinspektionen får således en viktig uppgift när detgäller att se till att en svensk kemikalieexport inte bidrar till att skapa hälso-och miljöproblem i andra länder. 3.1.2 Föreskrifter omutförsel av kemiska produkter Prop. 1975års lag med bemyndigande att meddela föreskrifter om in- och utförsel av varorger som redan nämnts regeringen möjlighet att reglera exporten av varor, omdet är påkallat av hänsyn till bl. a. hälsovården eller miljövården. Deförordningar som har tillkommit med stöd av lag liksom äldreförfattningar på området har nästan undantagslöst haft till syfte att skyddasvenska förhållanden. Bara i förordningen (1985:841) om miljöfarligt avfall(ändrad senast 1991:32) finns bestämmelser som ger möjligheter att regleraexporten av vissa kemiska restprodukter (miljöfarligt avfall). Exportbestämmelserna,som finns i 19 och 20 §§ i förordningen, har ursprungligen kommit till som enföljd av rekommendationer från . Lagenom kemiska produkter och de föreskrifter som har meddelats med stöd av lagensyftar till att förebygga att skador på människors hälsa och i miljönförorsakas av kemiska ämnens inneboende egenskaper. Lagenom kemiska produkter innehåller regler om bl.a. försiktighetsmått,uppgiftsskyldighet, tillstånd och förbud i frågor som rör hantering och importav kemiska produkter. Det finns emellertid inga bestämmelser i lagen somreglerar exporten av kemiska produkter. Enligtregeringens mening bör mot bakgrund av den internationella utvecklingen ocharbetet inom FNs fackorgan (United Nations Development Programme) och FAO(Food and of the United Nations) i lagen om kemiskaprodukter nu införas möjligheter till en sådan reglering. Härigenom skapas detlagtekniska utrymme som behövs för att för svenskt vidkommande reglera frågorom exportbegränsningar av farliga kemikalier. Underår 1992 kommer en om miljö och utveckling att äga rum. har FN identifierat ett antal prioriterade områden som kräversärskilda insatser, däribland den internationella handeln med farligakemikalier och hanteringen av sådana kemikalier. Frågorom bekämpningsmedel och andra farliga kemikaliers skadeverkningar särskilt förbefolkningen i har varit föremål för storuppmärksamhet i flera internationella organ. Diskussionen har till stor delförts mot den bakgrunden, att kemiska bekämpningsmedel alltmer kommit tillanvändning för att öka skördeutfallet och förbättra människors villkor. Användningen avbekämpningsmedel har lett till en bättre avkastning men har hanteringen på sina håll medverkat till miljöskador och allvarliga hälsoproblem. Särskilt påtaglig har denna utveckling varit i u- länderna. Där används ibland preparat som är förbjudna i andra länder eller som i allt fall är så farliga att hanteringen med nödvändighet måste förenas med särskilda skyddsåtgärder. Befolkningen i de fattiga länderna saknar ofta närmare kunskaper om de bekämpningsmedel som används och har dessutom inte möjlighet att skydda sig mot en 14 exponering.Användningen av bekämpningsmedel i vissa har Prop. 1990/91:91 därförlett till allvarliga förgiftningar och bestående skador både på människor ochmiljön. Detär emellertid inte bara vid själva användningen av bekämpningsmedlen som skadorkan uppkomma. Rester av bekämpningsmedel i luft, vatten och livsmedel kan ocksåpå sikt orsaka skador på bl. a. människan. Barnen är särskilt utsatta för dennatyp av skaderisk. Sverigehar tagit aktiv del i de internationella förhandlingar som har haft till syfteatt reglera den internationella handeln och övrig hantering av bekämpningsmedeloch andra kemikalier. Om och andra industriländer tämligen omgående ipraktiskt arbete omsätter de resultat som vunnits i det internationellaarbetet kan det bidra till en bättre gemensam framtid. Ett sätt att genomföradetta är att införa särskilda föreskrifter i fråga om export av kemiskaprodukter. FrånSveriges sida har i det internationella arbetet hävdats vikten av att varjeland utvecklar en nationell lagstiftning som stärker skyddet för människan ochmiljön. 1 princip måste det ankomma på varje land att, med beaktande av sinanationella och internationella åtaganden, göra en egen bedömning om man villtillåta eller förbjuda eller annars begränsa import av vissa kemiska produkter. Detfrämsta skälet till att en kemikalieexport kan framstå som olämplig är attexportlandet på grund av hälso- eller miljöskäl förbjudit inhemsk användning avden kemiska produkten i fråga. Ett sådant nationellt beslut bygger oftast påomtanken om de egna medborgarnas säkerhet, men även globala miljöhot kan varaav avgörande betydelse för den nationella regleringen av den kemiska produkteni fråga. Trotsatt importlandet normalt får anses ha ett självständigt ansvar för eventuellanegativa följder av en export av kemiska produkter, kan det ibland förekommaatt ett särskilt ansvar för exportlandet diskuteras. En sådan frågaaktualiserades t. ex. med anledning av de i massmedia uppmärksammadetransporterna av kemiskt avfall till vissa . Försvenskt vidkommande ger förordningen om miljöfarligt avfall möjligheter attvägra en sådan export oavsett om importlandet skulle ha godkäntinförseln. Av förordningen framgår sålunda att miljöfarligt avfall fårexporteras bara om det kan visas att avfallet slutligt kommer att tas om handpå ett sätt som från hälso- och miljöskyddssynpunkt varit godtagbart, omavfallet slutligt hade omhändertagits i . Det ankommer det på statensnaturvårdsverk att pröva denna fråga. En bestämmelse av ungefär motsvarandeinnebörd återfinns efter ett svenskt initiativ också i den s.k.Basel-konventionen om kontroll m. m. av export av miljöfarligt avfall. Vidsidan av att ha deltagit i förhandlingar som lett fram till ,har tillsammans med ett stort antal länder medverkat i två särskilda arbetsgmpper,dels inom FNs jordbruksorgan, FAO, dels inom FNs miljöprogram, . Varderaarbetsgruppen har sammanställt en särskild rekommendation, som har antagits avstyrelsen i respektive fackorgan. FAOhar sålunda antagit särskilda riktlinjer i fråga om hantering och 15 annanhandel med bekämpningsmedel (International Code of Conduct on Prop. 1990/91:91 theDistribution and Use of Pesticides) och har antagit en rekommendation,vilken utvidgats , i fråga om informationsutbyte vidinternationell handel med kemikalier (Guidelines for the Exchange ofInformation on Chemicals in International Trade, Amended 1989). 3.1.4Arbetet i de internationella organen Dethar pågått parallella arbeten i flera globala och regionalaorgan som , , och i syfte att skapa mellan-statliga principeroch riktlinjer för kemikalieexport och annan kemikaliehantering.Ansträngningarna har främst inriktats på att utarbeta regler om notifikation avnationella beslut som rör förbud eller begränsad hantering av vissa kemiskaprodukter samt vad som bör gälla vid en eventuell export av sådana produkter. OECDfattade beslut om att rekommendera medlemsländerna att utväxlainformation om förbjudna och strängt reglerade kemikalier. har numeraavslutat sitt arbete med hänvisning till och utvidgaderekommendationer. InomEG regleras notifikations- och exportförfarandet av ett rådsbeslut, somansluter sig till principerna i om notifikationbeträffande vissa kemikalier. Rådsbeslutet är bindande för medlemsländerna. Iett annex upptas 20 kemikalier, som i huvudsak utgörs avbekämpningsmedelsubstanser, och som omfattas av regleringen. Annexet är föremålför ett särskilt arbete inom med inriktning på att det skallutvidgas till att omfatta ytterligare ett antal kemikalier. FAOhar beslutat om en ändring av rekommendationerna om bekämpningsmedel iInternational Code of Conduct on the Distribution and Use of Pesticides.Avsikten med ändringen har främst varit en anpassning till nyligenutvidgade rekommendationer. Deregler som och har fastställt är i princip likvärda. och därför att samarbeta för att åstadkomma ett gemensamt internationelltsystem. kemikalieregister i , IRPTC (the International Register ofPotentially ), kommer att få en central roll i detta sammanhang. UNEPär den organisation som har kommit längst när det gäller att ställa uppprinciper och ange riktlinjer för användning och handel med kemikalier. Detfinns därför anledning att här något utförligare redovisa det arbete som UNEPutför. Miljöstyrelseni antog de s.k. Guidelines, som i form av en rekommendationutgör riktlinjer i frågor om internationell kemikaliehandel. Underår 1989 antog miljöstyrelsen flera tillägg till Guidelines, som innehåller bl. a. följande rekommendationer. Informationsutbytet mellan olika länder och regionala ekonomiska or ganisationer skall förbättras när det gäller sådana kemikalier som ar 16 föremålför internationell handel. Detta gäller särskilt sådana kemikali- Prop.1990/91: 91 er som i exportlandet är förbjudna eller strängt reglerade. Vadsärskilt angår bekämpningsmedel utgör rekommendationerna ett komplement till FAOsriktlinjer. och skall samarbeta inom bekämpningsmedelsområdet. I-ländernabör bistå med tekniskt bistånd i frågor om kemikaliekontroll. Varjeland som vill ingå i systemet med utbyte av information är skyldigt att notifieraFNs kemikalieregister IRPTC, när ett beslut om förbud eller sträng reglering aven kemikalie har fattats. IRPTC skall i sin tur på motsvarande sätt hållaländerna underrättade om vad som anmäls till registret. regler för informationsutbyte, vilka delvis är desamma som FAOs,innehåller rekommendationer av följande innehåll. Ländernainbjuds att delta i notifikationssystem samt att utse vilken myndighet inomlandet som skall svara för kontakterna. Närett land fattat beslut om förbud eller sträng reglering av en viss kemikalieskall beslutet tillsammans med viss bakgrundsinformation genom notifikationtillställas IRPTC (FAO). Av denna information skall framgå den kemiskaidentifikationen av kemikalien i fråga, en sammanfattning av kontrollaktionenoch orsaken till denna samt en upplysning om var ytterligare information kanerhållas. Omexport av en förbjuden eller strängt reglerad kemikalie blir aktuell skall enförnyad anmälan göras direkt till importlandet. Genomde utvidgade rekommendationer som miljöstyrelsen i antog harreglerna om notifiering kompletterats med regler om förhandsgodkännande, Prior InformedConsent (PIC). Reglerna om ett förhandsgodkännande innebär i princip att exportinte får ske av en förbjuden eller strängt reglerad kemisk produkt förränimportlandet godkänner importen. I rekommendationen finns närmare bestämmelserom förfarandet vid inhämtande av ett sådant förhandsgodkännande. a. att exportlandet tar på sig ett ansvar för att någon export intesker mot importlandets vilja. Vidare skall exportlandet till importlandet lämnaöver relevant information om de omständigheter som har legat till grund förförbudet eller den särskilt stränga regleringen av den kemiska produkten ifråga. Arbetetmed att implementera notifikationssystemet har påbörjats. och att samarbeta också i dessa frågor. Principen för PIC-processenär följande. Länderna kommer att inbjudas att delta i PIC-processen samt att utse kontaktpunkt. IRPTC kommer därefter att ge ut en lista över de länder som vill delta. PIC-processen kommer att knytas till den första myndighetsnotifikationen. När en myn dighet har notifierat sitt beslut till IRPTC/FAO sänds notifikationen ut till alla deltagande länder för beslut. Varje land skall svara om man tillåter import av kemikalien i fråga och i så fall under vilka förutsätt- 17 3 1990/91. En lista medaktuella beslut upprättas av IRPTC och skall kontinuerligt hållas aktuell.Listan skall lämnas över till de deltagande länderna. Om importlandet underlåteratt avge ett slutligt svar får inte en export av förbjuden eller strängtreglerad kemikalie ske enligt PIC-processen. Exporten får dock ske om den avserett bekämpningsmedel, som är registrerat i importlandet, eller någon annankemikalie som importlandet har beslutat tillåta import av. För att importländernaskall ha tillräckligt underiag för beslut skall IRPTC/FAO ta fram dokumentationom de aktuella kemikalierna. Denna dokumentation skall innehålla uppgifter omden aktuella kemikaliens egenskaper och effekter. Dessutom skall det finnasupplysningar i frågor om märkning, lagring och avfallshantering samt vilkaåtgärder i övrigt som kan vara nödvändiga för att minska riskerna vidanvändning. 3.2 Ändringar i lagen om kemiska produkter Regeringensförslag: Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer skall genomtillstånd, villkor eller förbud få reglera exporten av kemiska produkter. Bestämmelsernaom uppgiftsskyldighet i lagen om kemiska produkter skall också avse export avkemiska produkter. Förslagengenomförs genom ändringar i 1,9, 11 och 12 §§ lagen om kemiska produkter. Kommitténsförslag: Utredningen har föreslagit att regeringen skall kunna förbjuda ellerpå annat sätt reglera export av en kemisk produkt, om det av särskilda skälkrävs för att hindra att produkten orsakar allvarlig skada på person ellermiljön (betänkandet s. 221 228). Remissinstanserna:Statens naturvårdsverk och kemikalieinspektionen har tillstyrkt kommitténsförslag. De remissinstanser som företräder näringslivet har ställt sigavvisande till utredningens förslag om förbud med hänvisning till att en sådanbestämmelse inte skulle fylla någon praktisk funktion för svenskt vidkommande. Exportenav kemiska produkter bör kunna regleras Rätthanterade är kemiska produkter en oundgänglig nödvändighet i ett moderntsamhälle. En felaktig kemikaliehantering kan emellertid leda till stora skadorbåde för människan och miljön. Den omfattande användningen av bekämpningsmedeloch konsekvenserna därav illustrerar detta förhållande. Ilagen om kemiska produkter finns inget stöd för att reglera exporten av bekämpningsmedeleller andra kemiska produkter. Såvitt har kunnat utredas förekommer det förnärvarande inte heller någon svensk export av i otillåtna kemiskaprodukter. Inte heller lär det förekomma en svenskexport av kemikalier som är så kvalificerat farliga, att det vore Prop.1990/91:91 direkt olämpligt att exportera dem till länder där användningensannolikt skulle leda till svåra skador på människor och miljön. Genomolika internationella åtaganden har åtagit sig att hålla en högberedskap i frågor om export av förbjudna eller strängt reglerade kemiskaprodukter. Detta innebär bl. a. att det är nödvändigt att införa en svenskreglering på detta område och därigenom visa omvärlden att svarar försina internationella åtaganden. Det kan dessutom vara nödvändigt attinföra en särskild svensk reglering för att undvika att och de svenskareglerna utnyttjas av den internationella kemikaliehandeln i syfte att kringgåen eventuellt mera restriktiv exportpolitik i andra länder. Föratt på det nationella planet fullfölja internationella arbete på detsätt det kommit till uttryck i FAO och bör därför i lagen om kemiskaprodukter nu öppnas möjligheter för regeringen eller den myndighet somregeringen bestämmer, att föreskriva om förbud, tillstånd eller särskildavillkor vid export av en kemisk produkt. Utgångspunktenför en svensk reglering av exporten av kemiska produkter skall vara deriktlinjer som ges i Guidelines. Genom det notifikationsförfarande somnyss redovisats hålls andra länder och FNs kemikalieregister, IRPTC,informerade om vilka kemiska produkter som är förbjudna eller strängt regleradei och vad som gäller för en svensk export. En reglering av den typ somhär skisseras bör i fråga om särskilda villkor innefatta regler omförhandsgodkännande (PIC-processen). En sådan ordning är avsedd att i förstahand hjälpa .