prop · GE03100 · 1990-12-31 00:00:00 — De principresonemang som fördes i den tredjekulturpropositionen och som baserades på betänkandet (SOU 1975:14) Konstnärernai samhället äger samma giltighet som utgångspunkt för utformningen av enstatlig konstnärspolitik och förtjänar därför att upprepas. Grunden för yrkesmässig konstnärlig verksamhet ärmänniskornas behov av konstupplevelser och konstnärlig aktivitet. Konstnärernaskapar och röjer väg for nya synsätt och uttrycksformer. Detta är omistligt förden kulturella utvecklingen och därmed för samhällsutvecklingen som helhet. Det ligger i den konstnärliga verksamhetens naturatt den endast i begränsad utsträckning kan utgå från på förhand kända behov.Många konstnärliga landvinningar blir endast långsamt kända och uppskattade aven större allmänhet. kan de få ett avgörande inflytande på denkonstnärliga utvecklingen genom den påverkan de utövar på Lindra konstnäreroch indirekt via dem på en bredare publik. Den konstnärspolitik som lade fast tillföljd av propositionen kan sammanfattas på följande sätt: Statens insatser bör inriktas mot att ökaarbetstillfällena för konstnärer och att förbättra möjligheterna att användakonstnärliga verk. De kulturpolitiska åtgärder som stat. kommuner ochlandstingskommuner vidtar för att bl.a. stimulera till en ökad kulturellaktivitet gör att behovet av konstnärernas insatser växer. Del finns ocksåoutnyttjade möjligheteratt ta konstnärernas kunnande i anspråk inom områdensotn av tradition inte har ansetts ligga inom konstnärernas verksamhetsfält. Avcentral betydelse i detta sammanhang är den upphovsrättsliga lag- 20 stiftningen.Det är ett självklart önskemål att upphovsmännen skall kunna Prop. 1990/91:100 försörja sig på sina konstnärliga prestationer. Därför är det skydd som Bil. 10 lagstiftningen ger dessa prestationer givetvis av stor betydelse.Samtidigt är dock vissa inskränkningar i upphovsrätten nödvändiga, dels av praktiskaskäl, dels utifrån allmänna samhällsintressen. I vilken form upphovsmannen skall få ersättning försina prestationer mäste avgöras med hänsyn till mänga olika faktorer. Det kan ipraktiken visa sig svårt att finna former för att ge upphovsmannen ersättningsom är direkt relaterad till hans eget individuella arbete. I vissa situationerkan ersättningen därför behöva ges i kollektiv form. Vid sidan av nämnda åtgärder finns även ett behovav direkta insatser för att stödja och stimulera konstnärlig verksamhet. Konstnärernas förhållanden påverkas självfalletockså av andra åtgärder än kulturpolitiska. Liksom för andra medborgargrupperhar socialpolitiska, arbetsmarknadspolitiska och skattepolitiska åtgärder storbetydelse. I många fall är det naturligt att man prövar sådana generellaåtgärder innan man väljeratt söka lösa problemen inom kulturpolitikens ram. Mot denna bakgrund fastlade ett system aversättningar och bidrag till konstnärer som i stort sett fortfarande gäller. Påvissa områden har dock de statliga insatserna senare givits nya former. Sålundahar tillkommit bildkonstnärernas visningsersättning, enförhandlingsordning för författarnas biblioteksersättning och särskilda ersättningsformerför dramatiker samt för upphovsmän och utövande konstnärer på musikområdet.Det bör framhållas att riktlinjer för konstnärspolitiken och denutbyggnad av olika ersättningsformer som sedermera skett har beslutats efteringående samråd med konstnärernas organisationer. Det får anses vara en förutsättningför en meningsfull och effektiv konstnärspolitik att den utformas i samförståndmed konstnärerna själva. 5.3Utgångspunkter for fortsatta insatser Dealltjämt gällande utgångspunkterna vid valet av insatser för yrkesverksammakonstnärer är således att medverka till att öka arbetstillfällena ochavsättningen för konstnärliga verk, och därutöver i olika former kompenserakonstnärerna för att allmänheten i vissa fall har tillgång till konstnärligaverk och prestationer. Vidare är det angeläget att konstnärer får ägnasig åt utvecklingsarbete utan tanke på att det skall ge omedelbar förtjänst.Avvägningen mellan skilda insatser skall ske i samråd med konstnärernasorganisationer. När det gäller konstnärspolitiken har de tvåföregående budgetförslagen inneburit väsentliga förstärkningar i enlighet medde riktlinjer som jag redovisat. Sålunda har visningsersättningen åt bild- ochformkonstnärer ökat med drygt 6 milj. kr. och biblioteksersättningens örestalhar höjts . Även bidraget till talboks- ochtaltidningsersättningen har höjts. Antalet inkomstgarantier har ökats från 129till 145, varav tio garantirum avser personer som innehaft befattningar bl.a.inom den högre konstnärliga utbildningen. Konstnärsbidragen har inkl. medlenför projektbidrag på filmområdet - höjts meddrygt 13 milj.kr. Vidare har bidragen till fria Prop. 1990/91: 100 teater-, dans- ochmusikgrupper samt arrangerande musikföreningar ökat Bil. med drygt 9 milj. kr.Centrumbildningarna och bidragen till organisationer på bild- och formområdethar tillförts 3,5 milj.kr. dessa insatser en ökningav ersättnings- och bidragsbeloppen med drygt 50 Även andra åtgärder har inneburit förbättringar avkonstnärernas arbetsmöjligheter. Resurserna för artistförmedling har ökat ochinsatser har gjorts för att ge särskilda möjligheter åt unga, oetablerademusiker och sångare att komma i kontakt med publik över hela landet.Etableringen av och de beslutade insatserna för en nymusikteater i kommer att få långsiktigt positiva effekter för resp.konstart. Den förstärkning av den regionala kulturverksamheten som riksdagenbeslutade om både sprider och ökar den konstnärliga arbetsmarknaden påett sätt som är av avgörande betydelse för den fortsatta utvecklingen av ettvitalt kulturliv. 1 direktiven till konstnärsutredningen anmodadesutredaren att också bedöma avvägningen mellan utbildningsinsatser ocharbetsmöjligheter inom olika konstnärsyrken. Jag vill i detta sammanhang påpekaatt regeringen sedermera beslutat att i särskild ordning låta se över dekonstnärliga högskoleutbildningarna. De prioriteringar som ligger lill grund för deförslag som jag i det följande kommer att framlägga har gjorts efter samråd medordföranden för de konstnärliga oeh litterära yrkesutövarnas samarbetsnämnd(KLYS). Min bedömning: Vissa riktade insatser görs för attförbättra sysselsättningsläget för olika konstnärsgrupper. Därför ökasverksamhetsbidragen till främjandeorganisationerna på bild- ochformkonstområdet samt till de fria teater-, dans- och musikgrupperna. Utrymmetför regionala frilanspro-duktioner på musikområdet säkerställs. Mina förslagför nästa budgetår redovisar jag under berörda anslag. Utredarens förslag: Överensstämmer med minaställningstaganden när det gäller främjandeorganisationer, fria grupper ochregionala frilanspro-duktioner. Utredaren föreslår vidare attcentrumbildningarna bör få möjlighet att utvecklas till renabranschorganisationer för berörda konstnärsgrupper. Bidraget bör öka med 2milj.kr. vari inbegrips medel för ett planerat centrum för konst och hantverk.För att förbättra möjligheterna för unga, oetablerade artister att nå en publikbör medel för projektanställning av s. k. husartister anslås. Projektet vi bor bör permanentas. Remissinstanserna: Flertalet av remissinstansernatillstyrker utredarens förslag till sysselsättningsskapande åtgärder. Skälen för min bedömning: Ett av målen för dekulturpolitiska insatserna under nuvarande reformperiod är att skapa förutsättningar för ett vidgat deltagande i kulturlivet. 1 den utsträckning som publiken på olika konst områden ökar genom att nya grupper efterfrågar resultaten av det konst- 22 nädigaskapandet så breddas marknaden för de yrkesverksamma konstnä- Prop.1990/91: 100 rerna. På bild- och formkonstområdet är den verksamhet sombedrivs av Konstfrämjandet och härvid avstor betydelse. I det följande kommer jag under avsnittet Upphovsrätt m.m. attredovisa mina skäl för att avvisa ett förslag angående en central fond förutställningsersättning till konstnärer som ställer ut i föreningsregi. Jag är idetta ställningstagande överens med utredaren. Jag delar också hans uppfattningatt det bästa sättet att främja organisationernas verksamhet och därmed ökaderas ekonomiska förutsättningar att betala utställningsersättning - är genomen allmän förstärkning av deras verksamhetsbidrag. Jag kommer därför underberört anslag att föreslå en sådan ökning. Nya arbetstillfällen för bildkonstnärer av allakategorier har skapats genom informationsprojektet vi bor. Projektet har haft som mål att informera byggherrar, arkitekteroch andra aktiva inom byggnadsproduktionen om de statliga lånen och bidragentill konstnärliga insatser vid ny- och ombyggnad av bostadsområden för attskapa bättre boendemiljöer i . Genom att kunskapen om låne- ochbidragsmöjligheterna spridits har dessa kommit att utnyttjas i betydligt störreutsträckning. Projektet, som finansierats avarbetsmarknadsstyrelsen (AMS) och genomförts med somhuvudman, startade och var avsett att pågå i en tvåårsperiod.Utredaren har föreslagit att projektet nu skall permanentas med medel Överkulturbudgeten. För egen del anser jag det rimligt att projektet, som haftkaraktären av försöksverksamhet och ännu inte slutförts, först utvärderas föratt bl.a. klarlägga hur eventuella resurser bäst används för attbidra till att integrera konst i boendemiljöerna. Jag förutsätter därvid ocksåatt frågan om kostnadsansvaret för denna typ av informationsinsatser belysesytterligare. Jag vill i detta sammanhang erinra om att jag redani förra årets budgetförslag (prop. 1989/90:100 bil. 10 s. 368) behandlat detprogram för förnyelsen av konstbildningsarbetet som har utarbetat.Den ökning av anslaget Bidrag till utvecklingsverksamhet inom kulturområdetm.m. som genomfördes motiverades bl.a. av att skulle gesmöjligheter att stödja olika projekt som syftar till förnyelse avkonstbildningsarbetet. förslag har numera remissbehandlats. Enförteckning över remissinstanserna och en sammanställning av remissyttrandenbör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 10.3. Remissbehandlingenhar inte givit mig anledning tili något ändrat ställningstagande. Det ankommerpä att inom ramen för tillgängliga resurser fullföljaförnyelsearbetet på konstbildningsområdet. De fria teater-, dans- och musikgrupperna bedriveren värdefull och omfattande verksamhet inte minst för barn och ungdom. De fria grup perna har ofta stått för en vital konstnädig utveckling inom sina konstom råden. Statsbidrag har utgått till de fria grupperna . Bidraget från staten har i reala termer ökat kraftigt . För nästa budgetår bör bidraget till de fria grupperna, utöver sedvanlig prisomräk ning, öka med 2 milj. kr. för att förbättra villkoren för konstnärerna inom 23 Jagåterkommer till denna fråga under anslaget Bidrag till Prop. 1990/91:100 fria teater-, dans-och musikgrupper m.m. Bil. Inom musikområdet har de frilansande musikernamånga gånger svårt att få engagemang. Det är därför viktigt att det i deoffentliga bidragssystemen finns utrymme för att bereda arbetstillfällen fördessa musiker. För att möjliggöra detta har staten och iden överenskommelse, som slutits mellan parterna angående statsbidrag tillregional musikverksamhet för , uttalat att av det totalabidragsbeloppet skall minst 10 milj. kr. användas för att säkerställanya arbetstillfällen för frilansmusiker. Jag vill också erinra om att Svenska rikskonsertersedan budgetåret 1989/90 bedriver ett särskilt projekt. Lansering 90, somsyftar till att hjälpa unga, oetablerade artister att komma ut på marknaden både i och internationellt. För /91 har beräknats 1,8milj. för projektet under kulturbudgeten. Därutöver bidrar arbetsmarknadsverketmed särskilda medel. Centrumbildningarna har en viktig funktion inomresp. konstområde genom sina uppgifter som samarbetsorgan, informatörer,opinionsbildare och arbetsförmedlare. Utredaren har fäst uppmärksamhet vidderas roll i ett samlat program för sysselsättningsfrämjande åtgärder förkonstnärer. Han anser att bidraget till centrumbildningarna bör öka. Dennauppfattning delas av , som gjort en egen särskild översyn avverksamheten. Jag delar synen på centrumbildningarnas betydelseför de olika konstområdena och vill erinra om att bidraget tillcentrumbildningarna har ökat kraftigt för innevarande budgetår. 5.5Upphovsrätt m. m. Min bedömning: De frågor med anknytning tillupphovsrätten, som utredaren har aktualiserat, behandlas i samband med denpågående beredningen av upphovsrättsutredningens slutbetänkande.Statsmakternas redovisade ställningstagande i frågan omutställningsersättning bör stå fast. En statlig fond för ersättning tillkonstnärer som ställer ut i föreningsregi bör därför inte inrättas. Utredarens förslag: Utredaren förordar att enupphovrättsligt motiverad kassettavgift införs och att konstniirer får rätttill ersättning vid vidareförsäljning av konstverk. Vad gäller frågan omutställningsersättning överensstämmer utredarens uppfattning med minbedömning. Remissinstanserna: Flertalet av de remissinstansersom har yttrat sig i hithörande frågor ansluter sig till vad utredaren harförordat. Skälen för min bedömning: Genom tillkomsten av nyamedia och den marknad som utvecklats till följd härav har upphovsrätten fått en allt större betydelse som inkomstkälla för de konstnärliga yrkesgrupperna. har den snabba tekniska utvecklingen gjort det svårare för dessa grupper att hävda sina intressen när det gäller nya former av nyttjande och spridning av konstnärliga verk. Det är mot den bakgrunden angeläget att ha ett upphovsrättsligt regelsystern som skapar en rimlig balans mellan 24 samhälletsintresse av att konst och litteratur når ut till så många som Prop.1990/91: 100 möjligt och upphovsmannens berättigade krav på ersättning för ettökat Bil. 1 utredarens uppdrag att kartlägga villkoren för dekonstnärliga och litterära yrkesutövarna har därför helt naturligt ingått attberöra utvecklingen av de upphovsrättsliga ersättningama. Utredaren redovisarockså översiktligt gällande rätt på området och ger en kortfattad beskrivningav befintliga ersättnings- och bidragsformer med anknytning till upphovsrätten.Vissa av remissinstanserna har kritiserat utredarens summariska behandling avde upphovsrättsliga frågorna. (Ju 1976:02) avlämnade sittslutbetänkande (SOU 1990:30) Översyn av upphovsrättslagstiftningen i april1990. Utredningen har i detta och tidigare redovisade delbetänkanden gjort ensystematisk genomgång av området mot bakgrund av den utveckling som ägt rumsåväl nationellt som internationellt . 1 utredningsarbetet harkonstnärsorganisationerna tagit aktiv del och framlagda förslag har iväsentliga delar karaktären av samförståndslösning. Det har därför inte funnitsanledning för konstnärsutredningen att behandla upphovsrätten annat änöversiktligt. Utredaren har, som jag uppfattat det, närmast velat framhållaupphovsrättens centrala kulturpolitiska betydelse. Genom att de ekonomiska ochpraktiska förutsättningarna för kulturverksamhet numera i så hög grad påverkasav upphovsrättens utformning blir denna också styrande för vilka insatser iövrigt som bör göras inom ramen för den totala kulturpolitiken. Utredaren har likväl tagit ställning till två avupphovsrättsutredningens förslag. Det gäller dels en upphovsrättsligt motiveradavgift på kassettband, dels en avgift, kopplad till en rätt till ersättningvid andrahandsför-säljning av konstverk (s.k. droit de suite). Utredarentillstyrker i båda fallen en avgiftsbeläggning, vars juridiska form bör närmareregleras i upphovsrättslagstiftningen. Remissbehandlingen av upphovsrättsutredningensförslag har avslutats och beredningen av ärendet fortsätter nu iregeringskansliet. 1 anslutning till upphovsrätten har utredarenbehandlat ett förslag som (), och Konstfrämjandet har lagt fram angående encentral föreningsfond för utställningsersättning, dvs. ersättning tillkonstnär vid utställning av verk i dennes ägo. Enligt förslaget skulleutställningsersättning betalas direkt ur fonden till konstnärer som ställer uti föreningsregi. Utredaren avstyrker förslaget. Om man vill främjaorganisationernas verksamhet och därmed öka deras förutsättningar att betalautställningsersättning bör detta enligt utredarens uppfattning ske genom enallmän förstärkning av verksamhetsbidragen till organisationerna. Jag vill i detta sammanhang erinra om attstatsmakterna , i samband med ställningstagande till 1979:2 Stöd til) konstutställningsverksamhet, redovisat en mycket klar ståndpunkt i den länge diskuterade frågan om hur långt statens ansvar för konstnärernas utställningsersättning skall sträcka sig. Staten har för egen del slutit ett ramavtal om ersättning vid utställningar som anordnas av statliga och 25 Detta avtal förnyades . 1990/91: 100 När detgäller ersättning vid utställningar med eller enskild Bil. 10 arrangörhar motsatt sig statlig medverkan. 1 budgetproposition(prop. 1986/87:100 bil. 10 s. 340-341) anfördes att kravet på ersättning skallriktas till den som anordnar utställningen. Vidare uttalades, att det medhänsyn till konstnärens ställning som ägare och upphovsman var självklart attden som vill arrangera en utställning med verk i konstnärens ägo måste träffaöverenskommelse med honom om samtliga villkor för visningen. Det var varkenlämpligt eller påkallat att en tredje part gick in och påverkade villkoren.Riksdagen hade ingen erinran mot dessa uttalanden (KrU 1986/87:12 s. 27, rskr.161). Jag delar således utredarens uppfattning attorganisationernas krav på en statligt finansierad fond förutställningsersättning bör avvisas. Utställningsersättning bör liksom hittillsses som en reguljär utgift, vilken varje utställningsarrangör har att beredautrymme för i kostnadskalkylen för utställningen. Jag har i det föregåendeföreslagit en ökad bidragsgivning till bl.a. och Konstfrämjandet. Genom den allmänna förstärkning avorganisationernas ekonomi som därmed uppnås bör även förutsättningarna öka föratt betala en skälig utställningsersättning. Min bedömning: Jag anser att nu gällande former förersättning åt konstnärerna för det allmännas utnyttjande av deras prestationerbör bibehållas och tillföras viss medelsförstärkning. Visningsersättningen åtbild- och formkonstnärer bör således ökas med 13,5 milj.kr. Vidare bör talboks-och taltidningsersättningen ökas med 1,5 milj.kr. Anslaget till särskildainsatser för upphovsmän på musikområdet samt musiker och sångare bör ökas med 2milj. 1 enlighet med den överenskommelse som slutits mellan regeringen ochde berörda upphovsmännen bör biblioteksersättningens grundbelopp för hemlån avoriginalverk höjas till . Jag anser slutligen att anslaget till bidragtill konstnärer i övrigt bör ökas med 1 milj.kr. för att ge konstnärena störremöjligheter att medverka i internationellt kulturutbyte. Mina förslag förnästa budgetår redovisar jag under berörda anslag. Utredarens forslag: Utredaren lägger tyngdpunktenvid en kraftig ökning av antalet inkomstgarantier, men föreslår dessutom vissahöjningar av visningsersättningen, konstnärsbidragen och bidragen tilldeltagande i internationellt kulturutbyte. Utredaren föreslår också enkoncentration i ersättnings- och bidragsgivningen så att färre konstnärertilldelas större belopp än . Förutsättningarna för ensammanslagning av konstnärsnämnden och författarfonden bör utredas. Remissinstanserna: Remissopinionen är delad i vadavser förslaget om ökning av antalet inkomstgarantier. Organisationerna på konstnärsområ det prioriterar förstärkningar av ersättnings- och bidragssystemen. Utreda rens förslag om sammanslagning av konstnärsnämnden oeh författarfon den får inte stöd hos remissinstanserna. 5.7Skälen för min bedömning: Prop. 1990/91: 100 Detsystem av ersättningar och bidrag till konstnärer som utgör ett fast inslag iden statliga konstnärspolitiken har successivtutvecklats så att det har en utformning som i sina huvuddrag kan godtasav berörda parter. Systemet har utarbetats i nära samförstånd mellanstatsmakterna och de konstnärliga yrkesutövarnas organisationer och former fören fortlöpande dialog har etablerats. Den principiella utgångspunkten försystemets utformning är, som jag tidigare framhållit, uppfattningen om detrimliga i att staten på olika sätt ersätter konstnärerna för utnyttjandet avderas verk eller prestationer i de fall där någon upphovsrättslig regleringinte existerar. Som komplement till dessa ersättningar finns ett behov av stödtill det konstnärliga skapandet eller gestaltandet i form av bidrag ochstipendier. Arbetsförhållanden och försörjningsvillkor varierarmellan olika konstnärsgrupper. Konstnärernas förhållanden förändras också tillföljd av den allmänna samhällsutvecklingen och den varierande efterfrågan påderas prestationer som denna leder till. Utredaren betonar det angelägna i attde resurser som står till buds används på ett effektivt och kvalitetsmedvetetsätt. I valet mellan att utnyttja medlen i form av ett begränsat stöd tillmånga eller mer rejäla stöd till ett färre antal förordar han det . Författarfondens fördelningssystem fungerar enligtväl etablerade principer. Vad gäller de bidragssystem som konstnärsnämndenhandlägger föreligger en betydande variation. Enligt utredarens mening börstatsmakterna uttala att den inom nämnden beslutade individuellavisningsersättningen till bildkonstnärer bör slopas för att i stället skapaekonomiskt utrymme för ett färre antal stipendier av mer substantiellomfattning. Också de övriga stödformerna inom konstnärsnämndens ansvarsområdebör prövas i samma syfte. För egen del vill jag erinra om den vikt somstatsmakterna lagt vid principen om en betydande frihet för de beslutandeorganen, där konstnärsrepresentanterna utgör en majoritet, att själva beslutaom fördelningen av ersättningar och bidrag. Det finns vidare anledning atterinra om att väsentliga förändringar faktiskt gjorts i syfte att finna enlämplig avvägning vid fördelningen av de ersättnings- och bidragsmedel somvarit tillgängliga. Liksom tidigare utgår jag dock ifrån attkonstnärsnämnden kontinuerligt utvärderar befintliga bidragsformer och inom ramenför de allmänna bestämmelser som gäller gör de förändringar som motiveras avutvecklingen och med beaktande av vad statsmakterna har uttalat omselektivitet i medelsanvändningen. Enligt utredarens mening är det angeläget att prövaom inte myndighetsstrukturen på konstnärsområdet borde ändras så attkonstnärsnämnden och författarfonden slås samman till ett organ. Detta nyaorgan skulle utöver de arbetsuppgifter som ligger på resp. myndighet ocksåkunna vara en dialog- och förhandlingspartner. Mot förslaget har konstnärsorga- nisationernarest starka invändningar. För egen del är jag inte beredd att Prop.1990/91: 100 nu ta upp frågan om organisationssstrukturen till övervägande. Enligtutredaren är den mest angelägna reformen på ersättnings- och bidragsområdet enkraftig ökning av antalet inkomstgarantier. Ökningen bör främst utnyttjas föratt ge sådana garantier till kvalificerade dansare, koreografer, mimare,tonsättare, solister, jazzmusiker, fotografer, bild-och formkonstnärer samtkonsthantverkare. Utredaren föreslår en ökning av antalet garantirum tillsammanlagt 300. Kostnaden beräknas till 15 milj.kr. Förslaget finner stöd hos vissa remissinstanser.Däremot är företrädarna för konstnärerna själva tveksamma till en satsning pånya inkomstgarantier. KLYS invänder mot garantisystemets praktiska utformningoch menar att värdet av garantin av flera skäl är diskutabelt. Även om systemethade fungerat som den inkomsttrygghet som utredaren anser, skulle KLYS avstyrkaförslaget. Skälet är enligt KLYS att garantisystemet binder tillgängligaresurser på ett hårdare salt än andra insatser. avstyrkerockså förslaget och föreslår i stället att motsvarande belopp används för attinrätta 150 stycken tioåriga bidrag om tre basbelopp utan avräkning av andrainkomster. Med en begränsad total reformram till förfogandefinner inte heller jag det lämpligt att binda upp en betydande resurs ilångsiktiga fasta åtaganden. Mot den bakgrunden är jag inte beredd att tafasta på utredarens förslag om en fördubbling av antalet inkomstgarantier somen av de mer angelägna reforminsatserna.