prop · GE0390 · 1990-12-31 00:00:00 — Ettsamlat program för rena svenska industriprocesser ger enligt regeringens meningflera fördelar: Nödvändiga miljöförbättringar ienlighet med de miljömål som har formulerats av ; större möjlighet för företagentill framförhållning, och ett ur rättvisesynpunkt bättre läge mellan företagoch branscher när alla verksamheter prövats; effektivt resursutnyttjande,dvs. samordningsvinster på både myndighets- och industrisidan, med en bättreorganiserad tillsynsverksamhet och större ansvar för länsstyrelsema; större möjlighet att på ettkostnadseffektivt sätt nå intemationellt överenskomna miljömål; större kostnadseffektivitet påmyndighetssidan - de flesta större åtgärder bör gå att åstadkomma i huvudsakutan tillskott av nya medel i samband med aviserade omorganisationer. Enframställning om omprövning enligt miljöskyddslagen kräver för naturvårdsverketsdel en avsevärd arbetsinsats jämfört med att ta ställning till en ansökan somlämnats in av den som utövar den miljöfarliga verksamheten. Detta beror tillviss del på att det i miljöskyddslagen saknas närmare bestämmelser omförfarandet vid omprövning enligt dessa paragrafer. Verket behöver också haökande resurser på juristsidan som ett led i en intensifieradomprövningsverksamhet. Omprövningenligt 23 25 §§ miljöskyddslagen sker enligt 26 § på framställning avnaturvårdsverket eller i förekommande fall på initiativ av . Dåärendet anhängiggörs måste myndigheten ange vissa gmndläggande fakta som behövsför prövningen såsom uppgifter om gällande tillstånd, eventuella villkor ochföreskrifter av betydelse samt den rättsliga gmnden för frågan om omprövning.Vidare måste självfallet föreliggande faktiska omständigheter av betydelseanges i den utsträckning det behövs för att myndigheten skall kunna taställning till behovet av omprövning. måste i ett preciseratyrkande ange vad koncessionsnämnden skall pröva. Omfattningenav det gmndläggande materialet som ges in av varierarnaturiigtvis efter sakens beskaffenhet. När förflutit fråntillståndsbeslutet är det självklart att omprövning kan ske. I andra fall börstörre krav ställas på verket att visa att fömtsättningar finns för att ändravillkoren för en tillståndsgiven verksamhet. Enligt14 § miljöskyddslagen skall när en framställninghar kommit in sörja för fullständig utredning av ärendet. Det är därförkoncessionsnämnden som skall se till att den utredning som behövs för nämndensställningstagande utförs och ges in. Irättstillämpningen råder en viss oklarhet i frågan om hos vem utred- 216 ningsskyldigheten ligger iett anhängiggjort omprövningsärende. Denna oklarhet bör undanröjas. Innebördenav miljöskyddslagen är som framgår av proposition 1969:28 s. 210 att den somvill släppa ut ett otillräckligt känt ämne som man har grundad anledning antaär skadligt måste kunna visa att olägenhet inte behöver befaras. Utredningsskyldighetenligger följaktligen i detta hänseende direkt på den som bedriver denmiljöfarliga verksamheten. Detta förhållande bör uttryckas klarare i lagtextenockså då det gäller omprövning. Därför bör ett förtydligande införas imiljöskyddslagen så att det av lagen framgår hur tillståndshavaren är skyldigatt medverka i utredningen. Förtydligandet bör lämpligen tas in i en nyparagraf, 13 a §, Dämtöver bör koncessionsnämndenges möjlighet att förelägga vite för att förmå tillståndshavaren att fullgörasin utredningsskyldighet, 14 § miljöskyddslagen bör kompletteras med enbestämmelse om detta. En motsvarande ändring börgöras såvitt avser bestämmelserna i 27 § om att villkor kan omprövas på ansökanav tillståndshavaren. Regeringensställningstagande: Eftersom skogsindustrin är den helt dominerandeutsläppskällan av stabila organiska ämnen är fortsatta åtgärder inom dennabransch särskilt angelägna. Utsläppen från skogsindustrin av stabila organiskaämnen skall begränsas till en sådan nivå att miljön ej tar skada. Naturvårdsverketsförslag: har i Hav 90 redovisat de tekniska föratsättningamaför att begränsa massaindustrins utsläpp av klorerad organisk substans samt detarbete som pågår inom andra branscher för att minska utsläppen av stabilaorganiska ämnen. Miljöavgiftsutredningensförslag: har i sitt delbetänkande "Sätt värde påmiljön" föreslagit att en avgift skall tas ut på utsläpp av kloreradorganisk substans. I sitt slutbetänkande har utredningen vidare föreslagit attutsläpp under adsorberbart organiskt bundet klor (AOX) per tonproducerad massa skall vara avgiftsbefriade. Remissinstanserna:De flesta remissinstanserna instämmer i redovisning. Mångaframhåller det angelägna i att utsläppen från skogsindustrin minskas kraftigt. Några remissinstanser, bl.a. Skogsindustrierna, ifrågasätter behovet av åtgärder och menar attytteriigare åtgärder endast skulle innebära en ekonomisk belastning utan attnågra positiva effekter uppnås. Skogsindustrierna är också oroliga för attkostnaderna för ytterligare åtgärder skulle påverka den svenska skogsindustrinskonkurrenssituation negativt, , ,länsstyrelserna i och län m. fl. anser att de tidsramarsom har angetts för minskningen av utsläppen kan och bör skärpas. De flesta remissinstansersom yttrat sig över miljöavgiftsutredningens Prop. 1990/91:90 förslagbeträffande en avgift på utsläpp av klorerad organisk substans är avvaktandeoch flera ifrågasätter behovet av den föreslagna avgiften. Regeringensöverväganden: Regeringen erinrar om att den målsättning och strategi förutsläpp av stabila organiska ämnen som lades fast genom miljöpolitiskabeslut fortfarande i huvudsak skall gälla. Så länge stabila organiska ämnensläpps ut i miljön kommer ett långsiktigt miljöhot att kvarstå. Enligtregeringens uppfattning måste dessa utsläpp upphöra ochansträngningarna i första hand inriktas mot de stabila ämnen som kanackumuleras i näringskedjan och som är giftiga. Dendominerande källan för utsläpp av stabila organiska ämnen är skogsindustrinsutsläpp av klorerad organisk substans. Av redovisningframgår att det med tillgänglig process- och reningsteknik är möjligt atthalvera utsläppen, jämfört med vad som är föreskrivet.Naturvårdsverket bedömer vidare att det efter viss ytterligareteknikutveckling finns möjlighet att halvera utsläppen ytterligare en gång.Möjligheten att genomföra utsläppsbegränsningar varierar dock mellan olikaanläggningar. Deåtgärder som används för att begränsa utsläppen från skogsindustrin är iförsta hand förändrad processteknik och därmed minskad användning avblekningskemikalier och då i första hand klorgas. I vissa fall kan blekning skehelt utan användning av klorgas. Av redovisning framgår attdet med dagens teknik är svårt att producera en pappersmassa med högsta ljushetutan användning av klor. I många produkter kan dock en massa med lägre ljushetanvändas. märks i en övergång från blekt till oblekt massa imånga produkter. Naturvårdsverketbedömer det också som troligt att det går att tillverka ävenmassa med hög ljushet på ett betydligt mer miljöanpassat sätt än vad som i dagär möjligt. Regeringendelar bedömning att det är möjligt att minska utsläppen frånskogsindustrin ytterligare. På gmnd av utsläppens storlek och miljöpåverkan börskogsindustrin vara en av de branscher som prioriteras vid kommandeomprövningar, vad avser utsläppen av stabila organiska ämnen. Vid prövningama skallenligt regeringens uppfattning eftersträvas att genom tillämpning av bästatillgängliga teknik minska utsläppen till sådana nivåer att miljön ej tarskada, i enlighet med de avvägningar som föreskrivs i miljöskyddslagen. Dettamål bör enligt regeringens uppfattning kunna nås 2 000. Omfattandeforskning pågår med att närmare kartlägga effekteraa avmassaindustrins utsläpp och de enskilda föroreningaraas miljöegenskaper.Regeringen anser det angeläget att denna forskning fortsätter och att deninriktas mot att öka kunskaperaa om utsläppens innehåll av stabila organiskaämnen. Vidare måste klarläggas vid vilken nivå utsläppen av kloreradeorganiska föreningar från skogsindustrin inte längre påverkar miljön. Det ärockså angeläget att utveckla en mätmetod som bättre visar ett utsläpps innehållav miljöfarliga ämnen, och därmed dess miljöpåverkan, än vad AOX-metoden gör. Ettsätt att påskynda arbetet med att vidta åtgärder för att minska 218 skogsindustrinsutsläpp skulle vara att belägga utsläppen med en miljöav- Prop. 1990/91:90gift. Föratt en sådan avgift skall verka styrande mot lägre utsläpp måste den docksättas så högt att det inte kan uteslutas att den skulle kunna försvagabranschens lönsamhet och konkurrensförmåga. Utvecklingenbeträffande begränsningar av utsläppen av klorerad organisk substans har ocksåvarit gynnsam. Regeringen anser det därför inte nödvändigt att föreslå en sådanavgift. Frågan om nivån på utsläppen är självfallet ett centralt inslag närvillkor omprövas. Regeringen avser dock att noga följa den framtidautvecklingen för att förvissa sig om att utsläppen fortsätter att minska påönskvärt sätt. Vidintemationella förhandlingar har åtagit sig långtgående reduktion avutsläppen av stabila organiska ämnen. För anläggningar som berör dvs.på och vid Vänera gäller, inom ramen för konventionen, attutsläppen av organiskt bundet klor, mätt som AOX, från massaindustrin fr. o. m.år 1995 inte får överstiga AOX per ton producerad massa. Regeringenanser att det finns goda möjligheter förSverige att uppfylla överenskommelsen.I vissa viktiga konkurrentländer är dock utsläppskraven lägre. Därför kommerregeringen att aktivt verka för internationell harmonisering. Ävenom skogsindustrin är den helt dominerande källan till utsläpp av stabilaorganiska ämnen är det viktigt att åtgärder för att begränsa utsläppen avsådana ämnen omfattar samtliga branscher. Naturvårdsverkethar i sina aktionsprogram redovisat en rad åtgärder inom andra branscher föratt minska belastningen på miljön av stabila organiska ämnen. Regeringen delarnaturvårdsverkets bedömning att det finns möjligheter att minska utsläppen avstabila organiska ämnen och fömtsätter att verket kommer att arbeta vidare ienlighet med vad man framfört i aktionsprogrammen. Detta gäller t.ex, detarbete som pågår med att kartlägga utsläppen av stabila organiska ämnen frånden kemiska industrin samt de branschgenomgångar och flödesstudier somgenomförts med avseende på vissa kemikalier. Riksdagenhar (1989/90: JoU6, rskr. 42) behandlat frågan om påverkan på, ocharbetet med miljösituationen i, de svensk-norska gränsvattnen. Sverigehar ett nära samarbete med om miljöslörande verksamhet som påverkar områdenaifråga. Enligtgällande överenskommelser kan och delta i behandlingen avtillståndsansökningar beträffande miljöfarlig verksamhet i de resp.grannländema (Nordiska Miljöskyddskonventionen). Ett ärende där , genomnaturvårdsverket, yttrat sig är utsläppen från Saug-bmgsföreningenspappersmassafabrik i . Genom beslut av norska statensförorensningstillsyn och norska regeringen har sina utsläpp. Föreningen har också åtagit sig att ersätta fabriken meden ny modera fabrik med låga utsläpp till miljön. Bl.a. skall utsläppen avklorerad organisk substans helt upphöra. att lägga ned den gamla fabriken . Enligt uppgift från kommer detta nu att ske redan innevaran- 219 Därmed kommermiljösituationen i de svensk-norska gränsvattnen att kraftigt förbättras. a. genomnordiska ministerrådets ämbetsmannakommit-té för miljöfrågor ett gott samarbetepå detta område med de övriga nordiska länderaa. Speciella arbetsgmpper finnsför både havs- och vattenfrågor. Detta omfattar bl. a. miljöövervakning. Genomarbetet i gränskommittén för förkommer även ett lokaltsamarbete. Regeringensställningstagande: Kvicksilverfri teknik skall införas vidkloralkaliindustrier. förslag:Överenstämmer i huvudsak med regeringens ställningstagande. Remissinstanserna:Flertalet av remissinstanserna är positiva till den föreslagna övergången tillkvicksilverfri teknik vid kloralkaliindustri. Mot bakgmnd av att tekniken redanfinns anser några remissinstanser, bl.a. Åtgärdsgmpp Nord och ,att anläggningaraa bör övergå till sådan teknik. Regeringens överväganden:Utsläppen av metaller kan utgöra ett hot mot såväl miljön som hälsa varfördessa utsläpp måste begränsas ned till nivåer där sådan påverkan ej sker.Särskilt prioriteras åtgärder mot kvicksilver, kadmium och bly. Regeringenkommer senare i denna proposition att redogöra för de miljöproblem somtillförsel av tungmetaller till miljön kan ge upphov till. Vad som är acceptablautsläpp för övriga metaller behöver belysas ytterligare genom forskning ochmiljöövervakning. De gränser som föreslås av i Hav 90,maximalt 50 påslag på bak-gmndsvärdet beroende på vilken metall somavses och till vilket område utsläppet sker, kan tills vidare gälla somutgångspunkt för strävandena att minska utsläppen. En viktig enskildutsläppskälla av kvicksilver är kloralkalifabriker som använderkvicksilverbaserad processteknik. Kvicksilverfri teknik finns emellertidtillgänglig. 1 den miljöpolitiska propositionen (1987/88:85) framhöllregeringen behovet av en övergång till kvicksilverfri teknik, I Sverigetillämpar redan två anläggningar av fem sådan teknik. Vid intemationellaöverläggningar har frågan diskuterats. Såväl somPariskommissionen har tagit beslut om att kvicksilverfri teknik skall varainförd vid kloralkaliindustrier , Pågmnd av utsläppens storlek samt påverkan på miljö och hälsa gör regeringenbedömningen att kloralkaliindustrin bör vara en av de branscher somprioriteras vid kommande omprövningar vad avser utsläppen av metaller, Isamband med omprövning av kloralkaliindustrin bör en tidsplan för övergång tillkvicksilverfri teknik läggas fast. Härvid bör utvecklingen i EG på motsvarandeområde beaktas. I sina aktionsprogramredovisar de stora punktkällorna för metallutsläpp ochföreslår åtgärder för att minska utsläppen. Som exempel på betydelsefullakällor kan nämnas jära- och stålverk, metallverk, gmvor,ytbehandlingsanläggningar samt förorenade markområden och gmvavfallsupplag.Regeringen delar bedömning att det finns möjligheter attminska utsläppen av metaller och fömtsätter att verket kommer att arbetavidare i enlighet med vad som framförts i aktionsprogrammen. Regeringensställningstagande: Som riktlinjer för prövning enligt miljöskyddslagen avindustriella processutsläpp skall gälla att åtgärder vidtas upp till enkostnad av , per kg svavel och , per kg kväveoxider. Naturvårdsverketsförslag i Luft 90: Överensstämmer i huvudsak med regeringens ställningstagande.Naturvårdsverket föreslår dämtöver en högre ambitionsnivå för skogsindustrinsutsläpp. Remissinstanserna:Huvuddelen av de remissinstanser som yttrat sig biträder naturvårdsverketsförslag till riktlinjer för utsläpp av svavel och kväveoxider. Skogsindustriernaanser att de kostnader som föreslås är för höga. Några remissinstanser bl, a.Svenska och fiskevattenägares förbund anseratt ambitionsnivån för minskning av svavelutsläppen är för låg. Regeringens överväganden:Riksdagen har på regeringens förslag fattat beslut (prop. 1989/90:111, SkU31,rskr. 357) om en svavelskatt på . per kg svavel. Skatten infördes den 1januari 1991 (SFS 1990:587). har vidare på regeringens förslagbeslutat (prop. 1989/90:141, JoU24, rskr. 349) införa en kväveoxidavgift på 40kr. per kg kväveoxider. Avgiften införs (SFS 1990:613).Genom dessa ekonomiska styrmedel begränsas utsläppen av svavel och kväveoxiderfrån el-och värmeproduktionen kraftigt. Svavelskatten och kväveoxidavgiftenomfattar dock inte industriella processer. Naturvårdsverketkonstaterar att höjda ambitioner för begränsning av svavel- och kväveutsläppenäven från industriprocessema är nödvändiga för att klara de utsläppsmål somriksdagen ställt upp. Regeringen delarnaturvårdsverkets bedömning. En av de viktigaste åtgärderaa vad gällersvavelutsläppen i är att ytterligare minska utsläppen frånindustriprocesserna. Ambitioneraa behöver också höjas för att minskakväveoxidutsläppen. För att nå uppsattamiljömål krävs enligt att åtgärder genomförs upp till enkostnad av . per kg svavel och . per kg kväveoxider. Regeringensbedömning är att detta är en rimlig ambitionsnivå med hänsyn till denallvarliga miljösituationen och mot bakgmnd av att denna nivå anses skälig inomövriga samhällssektorer. Svavelutsläppen bördärigenom kunna minskas med ytterli- Prop. 1990/91:90 gare ungefar12000 ton svavel . Detta skapar, tillsammans med de åtgärder som tidigarevidtagits och övriga åtgärder som regeringen förordar och föreslår i dennaproposition, goda fömtsättningar för att klara en minskning av svavelutsläppenmed jämfört med nivå. Miljöavgiftsutredningenhar i betänkandet (SOU 1990:59) Sätt värde på miljön analyserat möjlighetemaatt utvidga svavelskatten och kväveoxidavgiften så att de även omfattarutsläpp från industriprocesser. Utredningen konstaterar att det inteföreligger några principiella hinder mot att använda miljöavgifter eller andraekonomiska styrmedel för industripro-cesseraa. Utredningen anser dock attmiljöavgifter av denna storlek innebär kännbara konsekvenser för de branschersom har stora processutsläpp. I stället förordar utredningen skärpta krav vidprövningen enligt miljöskyddslagen. Regeringendelar miljöavgiftsutredningens bedömning om val av styrmedel. Som riktlinjerför prövningen av industriprocesser enligt miljöskyddslagen bör därför gällaatt åtgärder vidtas upp till en kostnad av . per kg svavel och . Åtgärdertill en högre kostnad kan i vissa fall vara motiverade, bl. a. om åtgärdenleder till att även andra miljöstörningar begränsas. Detta bör liksom tidigareavgöras i prövningen av de enskilda ärendena enligt miljöskyddslagen. (1990/91: JoU 16) har konstaterat att ett uttalande omrättstillämpningen inte ändrar det gmndläggande förhållandet attprövningsmyndighetema gör sin prövning från fall till fall med beaktande avsamtliga omständigheter i varje enskilt ärende. Regeringen delar självfalletdenna bedömning. Regeringen anser dock att riktlinjer för utsläpp av svavel ochkväveoxider är värdefulla för att ange statsmakternas ambitioner vad gällerutsläppsminskningar. 12.3Åtgärder för att minska utsläpp från kommunala avloppsreningsverk Regeringensställningstagande: För alla kustbaserade reningsverk, från gränsen mot t.o. m. , vilka är dimensionerade för att hantera avloppsvattenfrån mer än 10000 personer skall kvävereduktion vara riktlinje vid prövningenligt miljöskyddslagen. Motsvarandereningsgrad skall också gälla reningsverk med utsläpp i vattendrag belägnamindre än från kusten, fömtsatt att inga större sjöar ligger mellanutsläppspunkten och havet. För särskiltföroreningskänsliga områden såsom , och Hanöbuktenskall en högre kvävereduktion eftersträvas. Naturvårdsverketsförslag: Överenstämmer i huvudsak med vårt ställningstagande. Remissinstanserna:Beträffande förslag till åtgärder vid kommunala reningsverkär remissinstansemas synpunkter något delade. Svenska kommunförbundetifrågasätter den föreslagna takten i utbyggnaden av kvävereduktion och menar att mera forskning avseende teknikoch effekter i recipienten behövs innan man vidtar ytterligare åtgärder. Andraär positiva till de föreslagna åtgärdema. ifrågasätter också kostnadseffektiviteten av föreslagnaåtgärder. Någraremissinstanser som t. ex. och Stockholmskommun understryker behovet av en snabbare renovering av ledningssystemen ochframhåller att utsläpp från ledningsnätet bör tas upp i samband med prövning avutsläppen från reningsverken. Göteborgskommun pekar på behovet av att förbättra reningen av avloppsvattnet från demånga fastigheter i glesbyggd som inte är anslutna till det kommunalaavloppsnätet. Vidare framhåller behovet av att att införatvättmedel med lågt eller inget innehåll av fosfor för de områden där effektivfosforrening av avloppsvatten saknas. Högskolani anser att alla kommuner bör göra en inventering av närsaltinnehåll ochövrigt föroreningsinnehåll i dagvattnet. Regeringensöverväganden: Kväve är det näringsämne som styr primärproduktionen framförallti de öppna haven. Kväveutsläppen från reningsverken svarar för 10 av densvenska antropogena kvävetillförseln till våra havs- och vattenområden. Avförslagen i regeringens miljöpolitiska proposition (1987/88:85, JoU 23, rskr,373) framgår att reningsverkens andel av utsläppt kväve bör minskas isärskilt påverkade områden före utgången av , Vidare påpekas attambitionsnivån bör vara kvävereduktion för övriga kustavsnitt från gränsenmot upp t,o, m, , Regeringenanser det angeläget att kvävereduktion införs på de större Prop. 1990/91:90reningsverken med direktutsläpp i havet eller till vattendrag upp till tre milin i landet. Omprövningenav de kustnära reningsverken bör fortsätta med målsättningen att samtligareningsverk som är dimensionerade för mer än 10000 personer om möjligt skallvara omprövade före utgången av . Reningsverken längs norrlandskustenkan dock undantas från generella krav på kvävereduktion. Behovet avkvävereduktion får avgöras från fall till fall med utgångspunkt frånmiljövinsten i jämförelse med kostnaden för åtgärden. Inomnågra särskilt föroreningskänsliga områden såsom , Skäldervikenoch måste en högre kvävereduktion eftersträvas om en ekologiskbalans skall kunna återställas. Destörsta reningsverken finns i , och . a, här pågårförsök med kvävereduktion och planer på en utbyggnad finns redan för några avverken. Fosforfår större betydelse för primärproduktionen i ju längre normt mankommer. Längst upp i är fosfor utan tvekan den styrandefaktora. De flesta större svenska reningsverken har en väl fungerandefosforreduktion (90 ), men en förbättring kan fortfarande vara aktuellvid några verk. I samband med prövning enligt miljöskyddslagen skall därförenligt regeringens mening ställas fortsatt höga krav i fråga om utsläpp avfosfor. Mångakommuner har omoderna och ålderstigna avloppsledningssystem. Det fårtill följd alt gmndvatten i stora mängder läcker in i systemen och förosakarproblem med reningsprocesserna och ibland också bräddningar då orenatavloppsvatten rinner ut i vattendragen, I många fall kan också avloppsvattnetläcka ut och därmed förorena gmndvaltnet. Regeringen anser att utbyte ochrenovering av ledningssystemen, vilket är ett kommunalt investeringsansvar, imånga av landets kommuner behöver påskyndas. Föratt belysa fömtsättningarna för detta anser regeringen det angeläget attnaturvårdsverket efter samråd med och närmarestuderar hur en ombyggnad kan påskyndas. De regionala miljöanalyserna bör varautgångspunkt för prioriteringar av insatser. Ledningssystemenutgör en integrerad del av de kommunala reningsverken. Detta innebär att detvid prövning enligt miljöskyddslagen av verksamheten vid ett reningsverk kanställas krav på att ledningssystemen skall vara så beskaffade attmiljöolägenhet inte uppkommer. I praxis har som villkor för tillstånd tillsådan verksamhet föreskrivits att avloppsledningsnätet fortlöpande skall sesöver i syfte att bl.a. förhindra utsläpp av obehandlat eller otillräckligtbehandlat bräddvatten. Det har vidare föreskrivits att tillståndshavaren skallinge en saneringsplan för ledningsnätet till tillsynsmyndigheten. Regeringenanser att sådana villkor skall utnyttjas i större utsträckning. Dagvattnetssammansättning är dåligt känd. Det gäller t. ex. dess innehåll av metaller,olja och närsalter. Regeringen utgår ifrån att de resultat som Prop. 1990/91:90framkommer kommer all ligga till grund för lämpliga åtgärder. Detär redan känt att utsläppen av olja från bilvårdsanläggningar kan varabetydande och påverka såväl dagvatten som reningsverk. Tillsynen avbensinstationer och andra anläggningar med sådana installationer måste därförintensifieras. I detta sammanhang kan nämnas regeringens skrivelse tillriksdagen om Miljöprojekt skr. 1990/91:6, JoU 16, rskr. 78), där detföratsätts att utfärdar allmänna råd, föreskrifter ellerbranschfaktablad för bl. a, bensinstationer. Utsläppav fosfor från enskilda avloppsanläggningar i glesbygd och fritidshusområdenkan utgöra ett problem när de inte är anslutna till reningsverk med fullgodfosforrening. Det är därför nödvändigt att åtgärder genomförs också för småreningsverk och enskilda anläggningar. Således är det regeringens uppfattningatt tillsynen över dessa anläggningar måste intensifieras.