prop · GE03149 · 1990-12-31 00:00:00 — Marknadsförbundframför tanken på en opartisk och frivillig förhandsgranskning av TV-reklamen, På deua sättskulle olämpliga reklaminslag kunna sållas ul påetl lidigi siadium. Inlernalionella Handclskatnmarens SvetiskaNaiionalkonimillc aktualiserar fråganom näringslivet bör tillskapa ell särskiltrådgivningsorgan som slår lill annon,sörernasIjänsl, menar all ell så-ilaniorgan bör vara aukloriiativt ochrepresentera inle bara marknads-rättsligexperlis utan också kommunikationscxperiis. Organetsställning bör vara rådgivandeoch inle censurerande; annonsörerna bör inte kunna "skylla ifrån sig" påorganet. Även yiiranilefrihelssynpunklerlalar för en rådgivande slaius. Organet skulle kunna ha sammastatus som det av nationalkommitténoch Näringslivets Delegation för Marknadsrällbildade Marknadseliska Rådet. Slockholms lingsräutar upp frågan om vilka urvalskriterier som bör gälla belräffande annonser. Vid ett överskott av efterfrågan vad avser annonstid kommer della spörsmål alt bli särskilt aktuellt. Det kommer atl behövas närmare reglerför hur annonsiiden skall fördelas. Förövrigt inställer sig fråganom hur prissättning skall ske samt hur del skallkunna undvikas att annonsörer får ell bestämmande inflytande över programverksamheten. Tingsrätten ullalar alt dessa spörsmål förbigås medtystnad av ulredningen. 'Tingsrätten anserfrågor na väsentliga och menar atl de bör utredas närmare. framhålleratl slyrelsen inte yttrade sig över belänkandel (SOU 1989:73) TV-i)oliiiken och därför villbegagna lilirället alt nu kommentera TV-reklamfrågan ur ett ft)lkhälsoperspekliv: När det gäller att främjagoda hälsoförhållanden och motverka ohälsa förhela befolkningen bör TV:s kunskapsförmedlande och attiiydpå-verkande/mönslerbildande roll särskill understrykas. Erfarenheter från andra länder,bl.a. , visar att TV och även railiokan göra viktiga insatser i folk hälsoarbetet. I flera länder har radio- och TV-företagendirekla åligganden i fräga om samhällsinformation.Det förekommer också att staiTrgl stödtill sådana företag ärförknippat med villkor om all geulrymme lill samhällsinformation. Statligamyndigheter m.fl. kan köpa programtid till slarkirabatterade priser. Några motsvarande möjligheler finns inle i . Förslag om att ge TV och railio elltydligare ansvar för folkhälsoin-formaiion har framförts vid fiera olika tillfällen l.ex. av den statliga lo-bakskommillén 1981, cancerkommillén 1984 och senast av regeringens Folkhälsogrupp. Folkhälsogrup|)enhar bl.a. föreslagit atl myndighetsinformationengenom TV och radio i enlighel med radiolagen bör ses över i syfte atl förbättra föruisältningarna för en saklig och veten- Prop.1990/91:149 skapligt unilerbyggad hälsoinformationi radio och TV. (Folkhälsogrup- p.. - pens rapport nr 4 1989). Eu evenluelll införandeav reklam även i de siatsägda kanalerna understryker behovet av hälsoupplysande program som motvikt till dekommersiella inslagen, liksom nalurliglvis behovel avkonsumenlupp-lysningsprogram för såväl barn,ungdom som vuxna. Del finns risk föratt TV-reklamens suggestiva och påträngande karaktärkan komma all inverka me.sl negativt [)åsamhällels s.k. svaga grupper barn,ungdomar och korttidsutbildade. Särskillnär del gäller bam och ungdomar är det nödvändigt alt balansera reklaminslagen med intressanta och sakligtupplysande program .som ger en vägledning omvad reklam och annan marknadsföring syftartill. Med lanke på reklamens inflytande på barn och unga i socialiseringsprocessen bör naturligtvis ock.så konsumentupplysningen i skolan utvidgas. Kunskap om reklamen och enkritisk granskning av reklambilder och reklambudskap bör obligatoriskl ingå i skolundervisningen. Internationell reklam i TV är ofta koncentrerad till vissa konsumtionsvaror som l,ex. godis, läsk och snacks. Del finns en risk för att konsumtionen av della slags varor kan kommaatl öka belydligt, vilkel kan ha oönskade effekter pa folkhäl.san. Föratl molverka den menliga inverkan av reklamen i synnerhet för samhälletss.k. svaga grupper, fiiieslårsocialstyrelsen all den svenska lelevisionens kanaler, både de som innehållerreklam och eventuella reklamfria kanaler, skall innehålla konsu-mentupplysning/folkhälsoupplysning i en sådan omfattning alt TV-reklamen fåren motpol i samma medium. Slyrelsen framhållervidare all den saknar elt klargörande av hurställiga myndigheter m.fl. i fortsällningen skall näfram med sina budskap i sändningar. Av betänkandet framgår inte om den nuvarande Anslagstavlan kommer attfinnas kvar i någon ft)rm. Styrelsen har svårl att se hur del med nuvarande storlek på anslagen till de statliga myndigheterna skall kunnamedges all en myndighel köper annonslid för den information som sänds gratis. Slyrelsen anser också alt mångaav de mera hälsoupplysande budskapen liksominformation om nya lagar m.m., som förnärvarande sänds i Anslagstavlan, skulle passa dåligt ihop med annonsblock där merparten av annonserna kommer från kommersiella annonsörer. liarnniiljörådei betonar viklen av all slalliga n-iyndigheler ochandra samhällsorgan även fortsättningsviskan informera ulan kostnad via Anslagstavlan, Konsumentinformationen lill barnoch unga bör också utökas om reklamfinansieradeTV-sändningar kommer lill stånd. Det gällerbåde i lelevisionen och på skolschemat. Vidare vill rådetfasta uppmärksamheten på den i salellilkanalerna förekommande nya dolda formen av TV- reklam lill barndär populära leksaker som 'Transft)rmers, Ghostbuslers, MyLiille Pony m.fl. marknadsförs i form avtecknade serieprogram. Enligt rådet bör del inle vara tillålet med sådan reklam, s.k. merchandising, omden riktas lill barn, anser- meil hänvisning lill anikel 15 i deneuropeiska TV-konvenlionen - att den svenska lagstiftningen bör innehållarestriktioner om reklam för läkemedel, Kimsiinienlverkei hänvisarockså till och anser altdet i lagen om annonser i televisionen börföreskrivas förbud mol läke-meilelsreklarn.Verket påpekar att det enligtsocialstyrelsens "Råd och anvisningar" inle är lillålelatt vända sig lill allmänhelen n-ieil reklam Vad gäller rcceplfria läkemedel har lake- Prop.1990/91:149 medelsindustrins branschorganisationer ställt upp särskilda regler.Mol Bilaga 2 bakgrund av kraven på relativt utförlig information i fleraavseenden torde enligt verkei TV-reklam inle komma i fråga för rcceplfrialäkemedel och naturmedel. Verkei utlalar sig också om marknadsföring av krediter iTV. Det finns anledning alt ställa särskilda krav på återhållsamhet ochmåttfullhet vid sådan marknadsföring. Om det skulle visa sig all dehushållsekonomiska problemen förvärras som en följd av ökat låntagande bör elltotalförbud mol marknadsföring av krediter i TV-reklamen övervägas. vid Göteborgsuniversitet lar upp den begränsning som belänkandet har i och med att förslagengäller rikstäckande TV. .Såvitt nämnden kan bedöma finns det inget som hindrar allreklam i - eller i någon annan kanal - skulle kunna läggasi anslulning till de regionala nyheterna och bara gå ut i vissa områden. I såfall håller knappast utredningens argumentering på alla punkter. Hur skall manl.ex. räkna annonser som bara går ut i en region vad gäller andelarna avutbudet - är det utbudet i termer av producerat utbud eller av det utbud enenskild tittare har möjlighet atl la del av? Europaråd-skonveniions term"transmission lime" ger här föga ledning. Den fara som framskymtar i en alltför konventionell syn påtelevision är all lagstiftarens föreställningar snabbi överflyglas avmedieul-vecklingen på det säll som skett både med närradio och satcITrl-TV. anser all tillåtandet avreklam i riks-TV är ytter ligare en anledning lill alt regering eller riksdaglar initiativ till en ny utredning om lokal-TV. upprepar sin i yttrandet överbetänkandet (SOU 1989:73) TV-()olitiken framförda ståndpunkt allreklamsändningar inle får förbehållas de rikstäckande kanalerna utan alt detockså bör tillåtas all lokala nät sänder reklam. I annal fall kommerkonkurrensen all snedvridas till de små och medelstora förelagens nackdel.Dessa förelag verkar ofta på lokala eller regionala marknader. tar upp kabelnämndens beslul i februari1989 om all satelliten vid tillämpningen av kabellagen skall behandlassom en direklsändande satellit. Beslutet leder till att lagens särskilda regelom reklamreslriklioner i satelTrtsändningar, 24 §, inle spelar någon roll närdel är fråga om sändningar från ilenna satellit. Däremol menar kabelnämndenall kabellagen skall tillämpas på sändningar via satelliten uppger att nämnden inte har ullalat sig om kabellagens tillämplighetpå sänilningar via andra satelliter, t.ex. Tele-X, Eutelsat 11 etc. Bolagelmenar därför all del råder osäkerhet om vilka slags salellilsändningar somomfattas av kabellagen, genomförande av utredningsförslaget innebär enligtbolaget all viss lagsliflning om reklam skulle gälla för vissa företag,kabellagen bli lillämplig för andra företag och ingen lagsliftning alls gällaför en tredje grupp företag som bedriver satellitsändningar. Bolagel anser audetta är djujit otillfredsställande och innebär starka konkurrensbegränsningarför företag, vars sändningar omfallas av kabellagen. Tagförslagei förstärker och bekräftar alltså del hroll molRI 2:1 pp I och 2 som Kabellagen primärt innebär, med boiTseende frånrnöjlighe- len giveni RF 2:13 I st. I och för sig anges i RF 2:13 I st att "friheten Prop.1990/91:149 atl yllra sig i näringsverksamhet" får begränsas. Det äremellertid uto- Dir.,pT 7 mordentligl betänksamt och oroande alt dennamöjlighet utnyttjas i en " '8 siluation då del för TV-liltarna inlesyns någon skillnad på bilden i TV-rulan om bilden regleras av lagförslagel.Kabellagen eller ingen lagsliftning alls! har inte kunnat finnanågol skäl angivet i utredningen varför en sådan ordning nu skulle varagodtagbar. Som uppfattar NO, delar NO Norilic Channelsuppfattning enligt beslut meddelat av NO den 27 pto i ärende med diarienummer23/90 hos NO. T.nligt slalskonlorel saknas del i betänkandet en analysav vilka krav på reklam som FG släller med undanlag av inskränkningarna ireklamreglerna för spril och lobak. Statskontoret lar också upp siluationen att koncessionenför ell mark,sändande reklam-TV-företag upphör och skillnaden mellanmark-sändanile och saiellilsändande TV-förelag: Med de särregler utredningen föreslår kvarstår frågan omolika regler skall tillämpas för innehållet i olika sändningsformer.rV-tiltaren i gemen lorde inle kunna göra någon slörre skillnad mellan olikasvenskspråkiga kanaler i etl läge när kabelnät och parabolanienner har nått enmajoritet av befolkningen. Detta kan leda till en lika oklar situation som , när kraven ba,seras på meil vilken teknik satellitsändningarna kommerhushållen lill del. Slalskonloret menar därför all frågorna i ulredningenslilläggsilirektiv måste lösas . RÖKS anser det anmärkningsvärt alt ulredningen inte harbehandlat könsdiskriminerande reklam. RÖKS tolkar frånvaron av förbud molkönsdiskriminerande reklam som alt del är frill fram att på olika sättförtrycka och förnedra kvinnor samt kräver ett förbud molkönsiliskri-mineranile reklam om eller när reklam tillåls i TV, E.ny\g{ juridiska fakultelsnämnden vid Slockholmsuniversilel finns del anledning au före ett slutligt ställningstagande tillvilken svensk lagstiftning som är motiverad studera några av de fall som dendanska leklam-lelevisionens granskningsnämnd haft all la slällning till. saknar ell fullödigt resonemang omupphovsrätten och särskill dess ideella del. Utredningen antyder att den ärviktig rnen lämnar inte bara konsumeniupplysare ulan även filmare, förfalia-re,musiker m.fl. helt ensamma med sina berättigade frågor om de inle kan neka allderas resp. produktioner får avbrylas av reklaminslag oavsett längd. CharlotteReimerson anser all den rätten bör skrivas in i en svensk reklam-'TV-lag 4 Utgångspunkterna för lagstiftningsbehovet 4.1 TV-reklamen bör övervakas inotn ramen förmarknadsföringslagens system utredningens förslag: TV-reklamen övervakas inom ramenför marknadsföringslagens syslem. För alt censurförbudeti radiolagen inte skall hindra alt marknads- Prop. 1990/91:149 domstolenmeddelar vilesförbud mol otillbörlig reklam i radio eller TV Bilaga 2 eller vidvite förbjuder alkohol- eller lobaksreklami railio eller TV görs i 8 § radiolagen etl tillägg enligt vilkel föreskrifternai marknadsföringslagen och alkohol- ochlobaksreklamlagarna gäller också i fråga om sådan marknadsföringsom sker i ljudradio eller television. ,radiotiätntiden, kotisunieniverkel,Induslriförbundel, SAF, Grossislförbundel , , , Inlernalionella llatidelskammarensSvenska , , SFRISAMRADoch RF delar uppfattningen TV-reklamen börövervakas inom ramen för marknadsföringslagenssyslem. Konsumentverkel framhåller allutvecklingen är myckel snabb och all verkeikommer att behöva ytterligare medel för all kunna möladen väntade expansionen av TV-reklamen. Utredningens förslag om en begränsningav radiolagens censurförbudtillstyrks av Induslriförbundel,SAF och Grossislförbundel . Enligt radionämndenbör det i 8 § radiolagcn införasen hänvisning ock,så till produkisäkerhetslagen(1988:1604). Det slår enligtsocialstyrelsen klarl alt det i radiolagen måsietas in en beslämmelse av vilken framgår atl etl förbudmol alkohol- och tobaksreklam inle ens formellt strider mol censurförbudet i 8 §radiolagen, kan meil fördel göras på det sätt som ulredningen föreslår. Juridiska fakultelsnämndenvid ullalar all del finns anledning all uttryckauppskattning över den insiktsfulla analys och jämförelse somhar gjorls vad gäller grundlagsskyddet för ytlrande-och informationsfriheten i relation lilldel radioräilsliga regelsystemet, där censurförbudetfår en annan betydelse för marknadsföringslagensräckvidd än vad som ärfallet för del tryckfrihetsrältsligl skyddade medieinnehållet. villdock påpeka - om än del kan u()pfailas som en peliless - allutredningens beskrivning av innehålleti tryckfrihetsförordningen bör förtydligas iIvå avseenden. Tör ilel försia slårutredningen fasl belräffande tryckfrihetens syfte all de"enda meddelanden som del Tigger utanfördelta syfte all skydda är sådana meildelanden som är av utpräglat kommersiell nalur med renl kommersiella förhållanden tillföremål" (sid. 230). Med "meddelanden" måsle då förstås renareklammeddelanden. Meddelanden i allmänhetkan falla uianför tryckfrihetens syfle även av den orsaken att syftel är renl ekonomiskt. Härmed avses exempelvis bedrägeribegånget genom annons. För del andra fastslår utredningen all om ell vissl meildelande inte fär förekomma på grund av etl generellt förbud mol reklam förviss vara, faller en sådan begränsning inom ramen för tryckfrihetsförordningens yllrandefrihelsbegrepp(sid. 230). Särskild lagsliftning om förbud mot alkohol- och tobaksreklam är möjlig med hänsyn lill den avgränsning av iryckfriheisförordningenstillämplighet som görs utifråntryckfrihetsförordningens syfte. Merparten avreklam i iryckt skrift lorde alltsåinle omfatlas av tryckfrihetsförordningen,eftersom den har etl rent kommersiellt syfle och avser rent kommersiella förhållanden. litigsräilkan inlc tillstyrka den delen av tilläggeti 8 § railiolagen som gäller all marknadsföringslagen omnämns. FinligtTrngsrätlens mening bör del särskill framhållas all radiolagens Prop. 1990/01:149censurförbud har censurförbudet i I kap. 2 S tryckfrihetsförordningen p.. som förebild. framgår av förarbetena till radiolagen samtäven di- tillaga / rekt av lagtexten. 1 kap. 2 § tryckfrihetsförordningenanses inle skydda kommersiell reklam och alltså inle heller hindra att delmeddelas förbuil enligt marknadsföringslagen. Detta sammanhänger med atttryckfrihetsförordningens syfte inte anses vara atl skydda kommersiella intressen, förvisso var reklamfrågan inte aktuell vid utformningen avradiolagens censurförbud. Del vore dock märkligt om TV-reklam skulle vara mergynnad enligt radiolagen, som ej är grundlag, än reklam i tryckt skrift. 1delta sammanhang bör påpekas atl utredningen under avsniu 8,2,1 tycks mena allradioansvarighetslagens yllrandefrihelsbegrepp överensstämmer medtryckfrihetsförordningens. Tingsrätten ilelar den uppfattningen men anser attsamma resonemang också är TrllämpTrgt |)å radiolagen. Tingsrätten är av den uppfattningen atl radiolagen redan isin nuvarande utformning - liksom tryckfrihetsförordningen - tillåter ingripandenenligt marknadsföringslagen. Måhända är beslul Ml) 1976:20en bekräftelse på all också varil av ilenna uppfattning. Även om kommersiell reklam definiiionsmässigl falleruniler begreppet "railioprogram" bör således kommersiell reklamredan nu anses undantagen från censurförbudet. T-'n forlsatl överensstämmelsemellan regelverken bör sättas framför en reglering vars behov kanifrågasättas. Mol den nu angivna bakgrunden kan lingsrälten inlc hellerse all del fiircligger någol behov av ell tillägg till 8 § radiolagen i frågaom alkohol och lobak. sådanl stadgande finns ju inle i I kap. 2 § tryckfrihetsförordningen. 4.2 Begreppen reklam, annonstid och annons utredningens förslag: Uttrycket kommersiell reklam irailiolagen ulgår och ersätts av begreppet reklam. Med reklam förslås ellradioprogram som är avsett all främja en näringsidkares avsältning av en vara,en ijänsl eller någon annan nytlighei. I en ny lag om annonser i lelevisionen(annonslagen) anges all del med reklam i den lagen avses detsamma .som iradiolagen, I annonslagen ilefinieras två uttryck - annonstid ochannons. Med annonslid förslås sändningstill som inleds och avslutas av ensärskild ljud- och bililsignalur som markerar alt programföretaget under denangivna liden i huvudsak sänder |)å U[)pdrag av andra. Med annons förstås eltlelevisionsprogram som sänds under annonstid. Slockholms lingsrän lillslyrker de föreslagna definiiioncrnaoch yttrar om begre|)pet reklam: Törekomsten av olika reklambegrepp motiverar enligttingsrättens mening all en definilion införs i radiolagen. Del meständamålsenliga är - som fiircslås -atl marknadsföringslagens definition avreklam används, l.n sådan definition kommer au underlälia marknadsdomstolensgranskning av TV-reklamen. Induslriförbundel, SAF och Grossislförbundel Svensk Handelgodtar de föreslagna definitionerna. 17 1990/91. 1 saml Nr 149 ilelar utredningens uppfattning vad Prop.1990/91:149 gäller definitionerna av reklam och annons. Marknadsdomslolen påpekar all del centrala imarknadsföringslagen är begreppel marknadsföring, vilkel avser såväl reklam itraditionell mening .som andra marknadsföringsålgätder. Moliven till lagen ger exempel på marknadsföring som inle ärreklam (bl.a. prop, 1970:57 s. 72 ff). Enligt domslolen lorde utredningensilefinilion av reklam närmast motsvara vad som i marknadsföringslagen förslåsmed marknadsföring. Begreppet reklam i radiolagen synes alliså få en vidareinnebörd än vad reklambegreppel har i motiven lill marknadsföringslagen. Domslolen lar i sammanhanget ocksä upp åsiktsreklam ochliknande saml anskaffningsfrämjande åtgärder som riklas "bakåt" molleveranlörer, kreditgivare eller arbetssökande. T'nligi domslolen framslår delsom alltför kategoriskt att göra gällande all sådana annonser undantas frånmarknadsföringslagens Tillämpningsområde utan all samlidigt göra reservationer.Bl.a. kan s.k. blandade annonser falla delvis uianför och delvis uniler lagenstillämpningsområde. Det lorde inle vara uteslutet all ell inslag som syftartill au främja avsättningen av varor, Ijänsler eller andra nyltigheler kanförekomma även i exempelvis en platsannons på såilanl säll all inslagel kanprövas enligt marknadsföringslagen. Hovrätten för Nedre Norrlatid anser liksom utredningen atldel är nödvändigt att man kan skilja mellan de egentliga programmen och etlTV-förelags annonssändningai. Iloviäiten lillslyrker därför liisningen om ensärskild ljud- och bililsignalur viil annonstidens början och slut. Dock villhovrätten fästa uppmärksamheten på all det med denna lösning inle unilerannonsiiden på annal säll än genom själva inslagel framgår all del är fråga omen annonssändning. Samhällsveienskapliga jakuUeistiämnden vid Göteborgsuniversilel anser att ulredningen argumenterar övertygande för alt delreklambegrepp som följer av marknadsföringslagen är det rimliga. Nämndenreagerar dock någol mot den terminologi som blir följden av detta: det lalas omatt del under annonstid kan förekomma både "reklam" och "andraprogram". Del överordnade begreppel är "annons". Dessutomförekommer i förslagel lill ändring i radioansvarigheislagen vad gälleralkohol- och lobaksreklam ullryckel "kommersiell annons", någol somsynes bryta mol terminologin. Vad gäller den s.k. annonsiiden - del sorn i vanliglspråkbruk brukar kallas annonshlock - skall denna klarl markeras genom"ljud- och bild-signatur". Eftersom erfarenheten från de senasleårens studier av TV-reklam i och är alt stora ilelar avpubliken vid en sådan signal snabbi skiftar kanal. Del finns anledning all troalt TV-förelagen kommei all markera ilenna gräns så lilel som möjligl, liksomde kommer all försöka lägga in program inom blocken för all göra dem attraktivapä del säll .sorn bl.a. förekommer i Italcn och . Orn särskilt ilensenare tekniken komnier all användas för alt luckra u[)p känslan av atl det är"annonslid" är della i slrid mol den föreslagna lagens anda, men detär svårt all se hur man kan komma ål del som lagen nu är formulerad. SFR/SAMRÅD vill understryka nödvändigheten av klara avgräns- Piop. 1990/91:149ningar mellan reklam och andra typer av program. Både sponsring och Bilaga 2varuexponering mot vederlag försvårar sådana gränsdragningar och bör i principinle få förekomma. finner vissa termer och begrepp vara oklaraoch ytlrar: Fxempelvis finns i den föreslagna lagstiftningen, förutombegreppet reklam i förslaget till lag om ändring i radiolagen, även begreppelkommersieU annons i förslagel lill lag om ändring i radioansvarighetslagen.Begreppel kommersiell annons förekommer också i förslagen lill lagarna ommarknadsföring av tobaksvaror och alkoholdrycker. Det är oklart om medkommersiell annons avses samma sak som med reklam enligt förslagel lillradiolag. Vidare är det oklart om med annons avses delsamma som i förslagellill lag om annonser i TV, eller om annons syfiar på annonsbegreppet imarknadsföringslagen, eftersom anknytning finns även till den . På lal om uttrycket annonstid saknar kabelnämnden endefinition av "övrig lid" och bestämmelser om kommersiella inslag somkan förekomma i sändningarna under denna lid (exempelvis s|)onsring). Skillnaden mellan annonstid och övrig lid bör klargörasför att underlälia lillämpningen av reglerna. Bl.a. framgår inte hur delfallel skall bedömas atl ell programförelag har sänt reklam e.d. ulan särskildIjud-och bildsignal. Öm det särskiljande för annonstid är atl programföreiageiunder denna lid huvudsakligen sänder på uppdrag av annan bör i konsekvenshärmed "övrig tid" vara sådana sändningar då programföretaget sänderulan annans uppdrag, dvs. på egel inilialiv. På molsvarande säu som i delnyssnämnda reklamfallet uppslår i sådana fall frågan om hur en sändning, somhar skett på annans uppdrag men som inle har mar kerats genom särskild ljud- ochbildsignal, skall bedömas. anser alt man bör använda sig avsamma reklambegrepp som i den europeiska TV-konvenlionen, Del försvårar föralla aktörer atl marknadsföringslagen har elt reklambegrepp, TV-konvenlionenell annal och radiolagen elt tredje, har synpunkler på definitionen avannonslid. Bolagel uppger atl "" på up|)drag av andrasänder även vanliga program, inle endasl reklam. Sändningstid upplåts ålförelag, organisalioner m.fl. som vill informera i , poliliska, religiösa,fackliga, velen-ska[)liga eller kulturella angelägenheter. Bolaget finnerdärför definitionen av annonslid olycklig och föreslår att annonstid förklarasvara sändningstid, som inleils och avslutas av en särskild ljud- ochbildsignaiur som markerar alt programföretaget ihuvudsak sänder "reklam". Därmed skulle enligt bolagel den fördelenuppnås alt TV-företagels egna programglimlar, reklam Ii k nandesamhällsinft)rma-tion och s|)onsrade program föll utanför annonstiden.