prop · GE03149 · 1990-12-31 00:00:00 — Som framgår av vad jag har sagt innebärmarknadsföringslagen all det slälls speciellt höga krav på hederlighet ochvederhäftighet när en reklamålgärd riklar sig till exempelvis barn. Något behovav ytterligare restriktioner för reklam som i största allmänhet har barn sommålgrupp finns därför enligt min mening inte. Den grupp barn för vilka del är motiverat med särskildaregler är barn som ännu inle har lärt sig skilja klarl mellan reklaminslag ochandra ilelar av en TV-sändning, I lagrädsremissen betecknades denna grupp avbarn som "yngre barn". Lagrådel menar att uttrycket "yngre barn" ärobestämt. Den bakomliggande tanken torde enligt lagrådet vara att reglernaskall Iräffa annonser och program som huvudsakligen vänder sig lill barn somännu inle har kommit i puberteten. Finligt lagiådels mening bör regeln i klarhetensinlresse konkreliseras genom alt en 12-årsgräns anges i paragraftexten. Jag delar lagrådets uppfattning i ilenna fråga. Som har framgått förespråkar vissa remissinstanser altreklam i TV med hänsyn till barnen inte skall få sändas före ell visslklockslag. De tider som nämns i sammanhangel är , 20 och 21. Radiolagsulredningen har studerat konsekvenserna av reglerav detta slag bl.a. genom alt låta undersöka publikens ålderssammansättning vidolika lider . Resultatet visar, föga överraskande, atl del framföralll är då del sänds barnprogram som yngre barn ulgör en storandel av TV-publiken. Ulredningen drar slutsatsen att man bör avstå från allinföra en regel om att reklaminslag inle skall få sändas under vissa lider pådagen. Jag har samma up[)faitning. En regel or-n atl annonser medreklam inle fick sändas under vissa tider skulle försvåra TV-företagelsmöjTrghe- ler alt få tillräckligainkomster och även kunna leda lill en stark kon-Prop. 1990/91:149 cenlralion av annonserna till övriga delar av dygnet. Samlidigt skulle regeln ha begränsad betydelse vad gäller alt motverka att den aktuella gruppen av barn blir påverkade av reklaminslagen. Jag anser att de reglersom behövs för alt motverka reklam med yngre barn som målgrupp börutformas så all detta syfte framgår av reglerna. Försl och främst behövsen föreskrift om att en annons medreklam inte får syfta till all fånga uppmärksamhetenhos barn . Vid bedömningen avom detta syfte föreligger bör samtliga betydelsefulla omständigheter beaktas. Dit hör t.ex. den annonserade varan eller tjänsten, annonsens utformning och del sammanhang där annonsen förekommer.Regeln bör endasl gälla annonser med reklam. Den bör alltsåinte hindra alt man använder TV-annonser för all , lärabarn uppträda i trafiken. Reklam kan vara särskillriklad lill den akluella gruppen av barn ävenom själva reklaminslaget inte är speciellt utformat med hänsyn till barnen. Om ell reklaminslag sänds vid elt tillfälledå del kan antas atl dessa barn ulgör en övervägande del av publiken måsle man anla alt avsikten är att nåjust dem med reklambudskapet. Därför bör även den regeln gällaatl en annons med reklam inle får sällas in under annonsiiden omedelban före eller efter ett program som huvudsakligen vänder sig lill barn . Som jag har behandlat tidigare (avsnitl 4.5.3) är min uppfaltning atl annonser i princip inle bör få avbryta etlprogram. Om della förslag genomförs måsle programföretaget, ulan att del finns någon uttrycklig regel om detta, även avhållasig från att göra annonsavbrou i program som vänder sig lill barn . Milt förslagkräver således inle alt detta anges uttryckligen. Med hänsyn lill de s.k. biandprogrammen (jfr avsnilt4.5.3) bör dock uttryckligen anges också all annonser inle får sältas in före eller efter en del av program som huvudsakligen vänder sig till barn . Barnprogrammen i TV uppskattas mycket av barnen. En annonsör bör inle kunnadra fördel av della förhållande för sina reklambudskap. Utredningen har för att molverka sådanlföreslagil den regeln, alt del iannonser med reklam inle får uppträda personer eller figurer .som spelar en framirädanile roll i lelevisionsprogram som huvuiTsakligenvänder sig lill barn. Remissinstansernas reaktion är som har framgått blandad. Vissa lillslyrker förslaget, medan andra ifrågasätter behovelav en regel. Konsumentverkel efterlyser ytterligare restriktioner. Min uppfattning äratl det finns skäl för en reglering och all ulredningens förslag är läm|)ligi avvägt. Jag har redan föreslagilen regel av liknande slag med lanke på grundsatsenom reklamidentifiering, nämligen all del i annonser som sänds mol betalning eller annal vederlag inle får uppträdapersoner som spelar en framträdande roll itelevisionsprogram som huvudsakligen handlar om nyheter eller nyhelskommeniarer(avsnitl 4.4.3). vad jag har anförli anslulning till denna regel bör kunnaanses tillämp- Prop. 1990/91:149 ligt för del nu akluella förslagel. Regeln medför all inlebara medverkan i programföretagets egna barnprogram blirannonsdiskvalificerande ulan atl samma sak kommer att gälla andra barnprogram i TV som tas emol i . Med de regler som har beskrivits anser jag atl delskapas förutsättningar för atl hindra, all annonsörer i televisionen riklar sig särskilt lill de yngre barnen utan att för den skull möjlighelentill TV-reklam för andra målgrupper begränsas.Jag är naturligtvis medveten om att barnser andra program än barnprogram och att yngre barn därför kommer atlse de annonser som sänds i anslulning lill dessaprogram. Jag anser emellertid inle all del finns någol behov av all för de yngre barnens skull föreskrivasärskilda regler vid sidan avmarknadsföringslagen när del gällersådan allmänl inriktad reklam i TV. 1 del föregående (avsnitt 3.6.1) har jag uttalat mig omgeneralklausulen mol otillbörligmarknadsföring i marknadsföringslagen och därvidgjorl bedömningen att den är ett tjänligtinstrument för att hantera TV-reklamen. Jag utgår nämligen frånatl , när den skall bedöma om en viss reklamålgärd strider mol generalklausulen, fäster avseende vid del intryck framställningen görsaml tillmäter del betydelse atl lelevisionenhar stor påverkanskraft, atl sändningarna vändersig till en allmän publik i hemmen och att barnoftast är en del av publiken. Lagen bör ge möjlighetlill bedömningar som är anpassade lill TV-mediels särart. Redan av nuvarande lagstiftning lorde således följaatt åtskilligt redan gäller av de särskildarestriktioner som vissa remissinstanser har förespråkat på delta område. Två av de regler som jag förordar fåranses vara av i första hand marknadsföringsrättsligarl, nämligen regeln all en annons medreklam inle skall få syfta till att fånga uppmärksamhetenhos barn och regeln alt det i annonser medreklam inle skall få uppträda personer eller figurer som spelar en framträdande roll i lelevisionsprogram som huvudsakligen vänder sig lill barn . Från yttrandefrihelsrättslig synpunkl bördessa regler betraktas påsamma sätt som l.ex. regeln i 2 § andra stycket alkoholreklamlagen, som förbjuder kommersiella annonser för s|)ritdrycker, vin och starköl i tryckta periodiska skrifter. För denna regel finns stöd i iryckfrihelsförordningen (1 kap. 9 § punkt 1), och jag har i föregående avsniltföreslagil alt del iradioansvarigheislagen ges stöd för all i lag förbjudaalkohol-och lobaksannonser i radio och TV. Jag anser därför konsekvensen bjuda all det av radioansvarighetslagenockså framgår, atl ulan hinder av den lagen gäller vad som föreskrivsi annan lag om förbud mol kommersiell annons i den mån annonsen användsvid marknadsföring till barn. Fin sådan bestämmelse fårliksom de tidigare behandlade bestämmelsernai ansvarighetslagarna för radio och 'TV karaktären av rambestämmelse, Med hänsyntill detta bör beslämmelsen i radioansvarighetslagen helt allmänt gällamarknadsföring lill barn, varmed då får förslås vad som iinarknadsföringssammanhang menas med barn, dvs, personer som är . Vad som idet föregående har sagls om innebörden av ullrycket kommersiell annons iradioansvarighetslagen är tillämpligt också i detta sammanhang. 4.8 Annonser och liknande meddelanden i sökbar text-TV Mitt förslag: Radiolagens besiämmeiser om annonser somsänds under annonslid i televisionen skall inte gälla sökbar text-TV. om delta skall las in i radiolagen (16 §). I lagen skall också uttryckligen föreskrivas all kraven påoparliskhel och saklighet inte skall gälla annonser och liknande meddelanden isökbar text-TV (6 8 fjärde styckel). förslag innehåller inle någonmotsvarighet lill milt förslag. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har tagit uppfrågan om kommersiell text-TV. Skälen för mitt förslag: Både utomlands och här förekommerdel all TV-företag använder en del av TV- signalens överföringsmöjligheter föratt sända särskild textinformation, text-TV. har i huvudsak tvåanvändningsområden. I del ena fallet rör det sig om programlexlning. Somexempel på text-TV i ilenna form kan nämnas att skådespelarnas repliker iulländska filmer textas och atl det sänds annan iextinft)rma-lion somkomplement till vad som sägs i vanliga TV-program, Textningen kan , vara enserviceålgärd genlemot TV-tittare som har nedsatt hörsel. Den andra typen av text-TV innebär alt TV-företagei, vidsidan av de vanliga TV-programmen, sänder separata textade informationssidorsom fyller hela TV-rulan. Sidorna är samlade i grupper efter ämnesområden,l.ex. ulrikesnyheter, inrikesnyheler, sport, väder osv. TV-litlaren har envalmöjlighet när det gäller all ta del av sådant material. För att sända de textade sidorna används som regeloutnyttjat utrymme i 'TV-signalen, det s.k, bildsläckningsinlervallel,Texisändning av delta slag går till så all ell vissl antal sidor sändscykliskt. När den sista sidan har sänts, upprepas alltså sändningen av denförsta sidan. För all kunna la emot lexi-TV av det beskrivna slagetkrävs en speciellt utrustad mottagare med en minnesenhet och en dekodei.Vidare krävs en knappsats för sidval m.m. TV-tillaren kan härigenom välja önskadsida. lnft)rmalionssidorna är nämligen numrerade. Det nubeskrivna slaget av text-TV anser jag att man lämpligen kan Prop.1990/91:149 beteckna som sökbar text-TV. Sökbar lexi-TV är ell utpräglat nyhetsmedium. SverigesTelevision tillhandahåller numera ca 300 lexl- TV-sidor med nyheter,väller, programtablåer, börskurser m.m. Finligt en rapporl av publik- ochprogramforsknings-avdelning (,) har 49 ptoceni av befolkningen lillgång lill sökbar texi-TV av innehavarna lar del av sådan inft)rmalion. Kommersiell sökbar lexl-'TV förekommer ulomlands i bl.a,, , , och , Enligt min mening bör ell hell eller huvudsakligen reklamfinansieratTV-förelag ha räll alt också i sökbar texl-TV sända reklam mol vederlag. Deregler som jag har föreslagil om annonser som sänds under annonstid ilelevisionen passar emellertid inle för sökbar texl-TV, Begreppet annonstid itelevisionen, som är att se mot bakgrund av bl.a. den europeiska TV-konvenlionens bestämmelser, förutsäller att det är fråga om vanliga TV-programsom är inplacerade i en programtablå. Också reglerna om högsta lillålnaannonsvolym förutsätter att del är fråga om en ordinär programljänsl. De flesta av de särskilda regler som jag har föreslagit omTV-annonser skulle heller inle vara motiverade i sökbar lext-TV. Det beror påden betydande skillnail som råder mellan den rörliga bilden och ren lexl ifråga om mediets påverkanskraft. När del gäller marknadsföring i sökbar text-TV anser jagsåledes att del är lillräckfigi med den marknadsföringsrällsliga lagsliflningsom finns kompletterad av mina förslag om all del i lelevisionsprogram inteskall få förekomma kommersiella annonser som gäller alkoholdrycker ellertobaksvaror. Av nu anförda skäl bör radiolagens regler om annonser somsänds under annonslid i lelevisionen inle gälla sökbar lext-TV. För annonser och liknande meddelanden i sökbar texl-TVbehövs emellertid en särskild regel: del måsle stå klart all radiolagens kravpå oparliskhel och saklighet inle heller gäller för sädana meddelanden; när delgäller annonser som sänds under annonslid i televisionen har jag behandlat denfrågan lidigare (se avsnitl 4.4.1). Frågan uppställer sig då vad som bör förstås med annonseroch liknande meddelanden i sökbar texl-TV. Jag anser all man med della uttryckssättbör fånga in motsvarigheten lill vad tryckfrihetsförordningen syftar på när iden lalas om all som tryckfrihetsbrott i vissa fall inle skall ansestillkännagivande "i annons eller annal sådant meddelande" (7 kap. 2§). Som jag har nämnl tidigare (se avsnitt 4.2.3) menas enligt förarbetena tillförordningen med annal sådant meddelande endast vissa sedvanliga notiser, sorrrpå grund av sitt innehåll har samma uppgift som annonser. Vad som är attbelrakla som reilakiionell lexl i sökbar lext-TV bör i enlighel härmed inleanses ulgöra annonser eller liknande meddelanden. Iradiolagen bör således föreskrivas alt kraven på opartiskhet och Prop.1990/91:149 saklighet inle skall gälla annonser och liknande meddelanden Isökbar text-TV. 4.9 Vissa frågor som rör alla programföretag 4.9.1 Gynnande av kommersiella intressen iprogramverksamheten Mitt förslag: skall inte ha rätt atlmot vederlag eller annars på ett otillbörligt sätt gynna etl kommersiellt intressei programverksamheten. En föreskrift om detta skall tas in i radiolagen (6 §andra styckel första meningen). förslag överensstämmer med miltförslag (belänkandet s. 160 och 169 T). Remissinstanserna: Utredningens förslag stöds av juridiskafakullelsnämnden vid . , (), Grossislförbundel , Svenska '/De fria kristna samfundens råd. , SAF ochGrossistförbundel anför som skäl för sin ståndpunkt att olikaformer av förtäckt reklam bör molverkas med kraft. Enligt juridiskafakullelsnämnden vid kan det ifrågasättas om ordet"otillbörligt" är tillräckligt för att motverka s.k. produktplacement i ilen egentliga programverksamheten. har uppfattningenall den föreslagna föreskriften inle behövs; radiolagens krav på opartiskhet såsom det hillills har lillämpals beträffande reklambetonat gynnande räckerfulll ul. Skälen för mitt förslag: T)en europeiska TV-konveniioneninnehåller vissa bestämmelser som har betydelse för frågan oin ilet finnsanledning all införa en uUrycklig regel som vänder sig mot au etlprogramföretag i programverksamheten gynnar kommersiella iniressen motvederlag. Vad konvenlionen avser med reklam och sponsorskap harredovisals i avsnitt 4.2,2, Jag vill också hänvisa lill avsnillen 4.2,3, 4.5.1och 4.5.2, där jag har redogjort för artikel 13 i konventionen. harjag dock inle nämnt ariikel 13:3, enligt vilken det i gränsöverskridandeTV-sändningar inte får förekomma smygreklam ("surreptitious adveriising").Särskilt anges all det i program inle får förekomma sådan presentation avvaror och ijänsler som sker i reklamsyfte. Jag vill i delta sammanhang också erinra om en avkonvenlionens bestämmelser om sponsring, nämligen artikel 17:3, som säger altsponsrade program inte får uppmuntra till avsättning, inköp eller uthyrning avsponsorns eller Iredje mans varor eller Ijänsler, särskill inle genom alt imarknadsföringssyfle göra särskilda hänvisningar lill varorna eller Prop.1990/91:149 tjänsterna i programmen. Det slår således klart alt de stater som blir bundna av'ikläder sig särskilda skyldigheter i fråga om sådantre-klambeionat gynnande av varor och tjänster som sker mol vederlag.Konventionen godtar inie all .sådant gynnande sker i den egentliga programverksamheten. Gällande svenska regelverk förbjuder inte i klara verbaatt elt programföretag, som får finansiera sändningar med reklam, iprogramverksamheten gynnar kommersiella iniressen mot vederlag. Det ärvisserligen rikligt att radiolagens krav på oparliskhel såsom del lillämpas avradionämnden innebär att programföretagen skall vara försiktiga med att sändaprogram eller programinslag som innebär etl reklambetonat gynnande av en vissproilukt eller elt vissl förelag. Kravet på opartiskhet lar dock huvudsakligen sikte påandra aspekter av programverksamheten än betydelsen av all motverka allkommersiella iniressen befordras i denna. Bakgrunden lill detta krav är ju vårtradition med reklamfri public service-radio och television. står vi införnågot nytt, nämligen introduktionen av kommersiell television i marknätet. Med hänsyn till bestämmelser och lill vadsom nu har anföris anser jag det vara lämpligt all införa en uttrycklig regelom att ell programföretag i programverksamheten inle får gynna ett kommersielltintresse mol vederlag eller annars på ett otillbörligt sätt. Jag har tidigare (avsnitl 4.3.3) angett vad som menas medatt etl programförelag sänder reklam mol vederlag. Som jag har behandlat förutsätterdenna silualion att vederlaget lillgodoförs programföretaget och inle någonannan. Också vill gynnande av etl kommersiellt intresse molvederlag förutsätts atl vederlaget lillgodoförs programföretaget. exempel på denna situation erbjuder radionämndenstidigare omnämnda beslul i fråga om underhållningsprogrammeti 'Televisions sändningar (SB 44/89). Till grundför des.sa sändningar låg ell avtal mellan och , enligt vilkel Tipsljänsl lill programförelaget skulle lämna ell"produkiionsbidrag" om . |)er program. Etl inslag i programmengällde direktsändning av Tipsljänsts dragningar i de båda spelen ochJoker. |)rövning gällde bl.a. om programföretagethade överlräll beslämmelsen i förelagets avtal med staten om all del inte fårmedge kommersiell reklam mot vederlag i program eller programinslag. Nämndenuttalade all dragningarna i Tipsljänsts spel var ägnade all främja avsättningenav delta förelags produkter och fann atl programföretaget hade medgivitkommersiell reklam mot vederlag i programmen, "Zick "-programmen varunilerhållnings|)rogram där olika artister framträdde. Det nya reklamhegreppsom jag föreslår i radiolagen av.ses motsvara begrep()et marknadsfiiring imarknadsföringslagen. jag har anförl får den rimligaste tolkningen avmarknadsföringslagen på Prop. 1990/91:149 radio- och TV-områdel anses vara,all underhållning och förslröelse behandlas på samma sätt som del i motiventill lagen uttryckligen anges all nyhetsförmedling och åsiktsbildning skallbehandlas. Enligt min uppfaltning skulle man med ett reklambegrepp iradiolagen som motsvarar begreppet marknadsföring inte kunna hävda att programförelageti "Zick "-fallet hade medgivit reklam mot vederlag. Tveklöst rördel sig dock om gynnande av ett kommersiellt intresse mot vederlag. När det gäller alt programföreiagei annars på eltotillbörligt sätt får anses gynna ett kommersiellt intresse aklualiseras iförsia hand företeelsen varuexponering i TV-program ("produclplacement"). Varuexponering i TV kan naturligtvis förekomma såsomgynnande mol vederlag. Etl mera praktiskt fall är emellenid allprogramförelaget genom att det i elt program gynnar ett kommersiellt intresseslipper vissa utgifter .som annars skulle ha belastat förelaget.Programföretaget uppnår denna ekonomiska fördel genom att i programmet fokuseravissa produkter eller varumärken på etl sätt som har reklamvärde för en vissnäringsidkare. Om det i ell |)rogram förekommer en markant fokusering aven proilukt eller elt varumärke och delta inle för tittaren framslår sommotiverat med hänsyn lill någol informativt eller underhållande syfte hos programföreiageikan man misstänka att förelagel har haft ekonomisk fördel av åtgärden. Oavsetthur del förhåller sig med den ekonomiska fördelen kan del emellertid finnasskäl för bedömningen alt förelagel i programverksamheten på ett oiillbörligisäll har gynnat ell kommersiellt inlresse. Man bör dock skilja mellan program som programföreiageisjälvt har producerat och program till vilka företagel bara har köptvisningsrätien, l.ex. När det gäller program av del senare slagetkan det vara omöjligt för programföreiagei all undvika alt en produkt fokuserasi)å ell säu som har reklamvärde för en näringsidkare utan all inkräkta påprogrammet såsom etl upphovsrättsligl skyddat verk. Fltl exem|)el på ett otillbörligt gynnande av etlkommersiellt inlresse skulle emellertid kunna vara ett frågesportprogram i TV,där vinsterna ulgörs av TV-apparaler. Som jag har nämnt tidigare (avsnitt4.2.2) kan man i elt sådant fall inte rikla någon kritik mol programföreiageiom det låler TV-bilden göra elt hastigt svep över apparaterna. Om emellertidprogramföreiagei på ett påtagligt och för sammanhangel omotiverat säu lålerbilden fokusera TV-apparalerna är det fråga om varuexponering av ilen artenall ell kommersiellt inlresse gynnas på elt otillbörligt säu. Skulle i ställelprogramledaren markera en paus i tävlandet och låla programmel gå över tillalt uteslutande handla om TV-apparaierna, l.ex. genom all i posiliva ordalagbeskriva deras egenskaper och ange var man kan köpa dem, då har programmetäniliai karaklär till all gälla ren reklam. Därmed är inle sagt all del ärfråga om otillbörlig marknadsföring. Marknadsföringen kan vara invändningsfrifrån marknadsföringsla- gens .synpunkt, l.ex. genom atl uppfylla del krav påreklamideniifiering Prop. 1990/91:149 som regelsystemet får anses innefalla.Men även om del rör sig om en i och för sig invändningsfri marknadsföringföreligger givelvis ett klart exempel på gynnande av elt kommersiellt intresse. Om gynnande av etl kommersiellt intresse |)å elloiillbörligi sätt kan man också ha anledning all tala i vissa situationer då enmedverkande i ell i)rogramförelags sändningar har yttrat sig på ellavsällningsfrämjande .säll om en produkt och av näringsidkaren fått betalt fördetta (jfr framställningen i avsnitt 4.2.2). Det förhållandet att någol som sänds bör betraktas somreklam medför å andra sidan inle nödvändigtvis atl etl kommersiellt inlressegynnas på ell otillbörligt säll. Som exempel på vad som kan vara marknadsföringi radio och TV har jag lidigare nämnl marknadsföringen av kurshöcker ochliknande i anslulning till uthililiiingsprogrammen i radio och 'TV. Jag harullalal (avsnilt 4.3.3) atl jag inlc .ser någon anledning alt ett ickereklamfinansierat programföretag skall vara förhindrat atl sända detta slag avreklam. När ell programföretag sänder reklam ulan all delta ansesslå i slrid med radiolagens krav på opartiskhet, bör det således inlc ansesvara fråga om alt gynna elt kommersiellt inlresse på ell oiillbörligi säll. 4.9.2 Den grundläggande regleringen i lag om sändning avsponsrade program Mitt förslag: För alt ell programförelag skall ha räll atllämna uppgift om atl det i fråga om etl vissl program har förekommilsponsorfinansiering ulan alt della strider mol kravel på oparliskhel och molden föreslagna bestämmel.sen om förbud mot gynnande av kommersiella iniressenföreskrivs i en ny beslämmelse i radiolagen (6 i) andra slyckel anilrameningen) all programföretaget, i fråga om någon som har bekostat elt programhelt eller delvis, får lämna uppgift om vem bidragsgivaren är. För atl ett programföretag skall kunna bli skyldigt atllämna uppgift om att sponsorfinansering har förekommil i fråga om elt visslprogram införs också en ny beslämmelse i radiolagen (7 § andra slyckel punkl 3)som säger alt del i avtalet mellan staten och programföreiagei får beslämmas omskyldighel för företaget att, om någon annan har bekostat etl program helteller delvis, lämna uppgift om vem bidragsgivaren är. förslag överensstämmer med miuförslag (belänkandet s. 238 ff). Remissinstanserna: , och Grossistförbundel delaru|)pfailningen all annonsering och sponsorskap (sponsring) bör behandlas somskilda företeelser och regleras på olika sätt. Riksidrollsförbundel anser attdet i regler om 9 1990/91. sponsorskapbör införas en förpliktelse för programförelaget att garante- Prop. 1990/91:149ra rätt namn på del evenemang som sänds - även om det innehåller sponsornsnamn, t.ex. . Enligt bör del i radiolagen las inen uttrycklig beslämmelse om all ett programföretag inle får sända program somhell eller delvis har bekostats av någon vars huvudsakliga verksamhet gällertillverkning eller försäljning av alkoholdrycker eller tobaksvaror.Barnmiljörådet efterlyser etl förbud mot mot sponsring av barn- ochungdomsprogram. vid Slockholms universilel anserinte all den föreslagna lagregeln om bemyndigande au sluta avtal har fått entillfredsställande utformning. Det förefaller ovedersägligt att sponsradeprogram kommer atl gynna kommersiella iniressen.