prop · GE03181 · 1990-12-31 00:00:00 — Lagförslagetinnehåller även andra föreskrifter som begränsar den rätt till sjuklön som arbetstagaren annars skulle ha. Sådana, med den verkan att rät ten bortfaller rent generellt, finns i 5 §. Bestämmelser av annan karaktär har intagits i 8 §. Dessa inverkar på storleken av sjuklönen på det sättet att mis tade anställningsförmåner inte inräknas i underlaget för sjuk lönen utan att påverkar sjuklöneperiodens början eller slut. 1 upp lysande syfte har, enligt vad/ngraJef föreslagit, en erinran om bestämmelsen i 8 § tagits in i paragrafens tredje stycke. Enligt3 kap. 10 § AFL kan sjukpenning utges vid semester. En förutsätt- Prop. ningför detta bör emellertid vara att arbetsgivaren inte har att utge sjuklön 1990/91:181 enligt förevarande lag. En följdändring föreslås i detta hänseendei AFL (avsnitt 8.2). Iparagrafens första stycke anges till en början under vilken fid arbetstagaren vidsjukdom har rätt att få sjuklön av arbetsgivaren, sjuklöneperioden. förslag har definitionen av sjuklöneperioden utformats som en renodlattidsmässig bestämning. Paragrafens första stycke har också i övrigt getts denutformning lagrådet förordat. Perioden omfattar den första dag arbetstagarensarbetsförmåga är nedsatt på grund av sjukdom och de därpå följande trettonkalenderdagarna i sjukperioden. Som anmärkts vid 6 § skall arbetstagaren intekompenseras för inkomstbortfall på grund av minskad arbetsintensitet. I andrameningen i samma stycke anges därför att perioden inte börjar om arbetstagareninte avhåller sig från arbete åt arbetsgivaren. En sjuklöneperiod fortsätterinte efter det att anställningen har upphört. I styckets tredje meningföreskrivs således att en sjuklöneperiod som har börjat löpa bryts omanställningen upphör. Detkrävs inte att arbetstagaren har varit borta från arbetet , utan detär tillräckligt att arbetstagaren behövt vara frånvarande från arbetet en vissdel av dagen. En begränsning ligger emellerfid i definifionen i paragrafensandra stycke av begreppet sjukperiod. En sjukperiod definieras som den tidunder vilken arbetstagaren i oavbruten följd lider av sjukdom som avses i 4 §.Definitionen överensstämmer, frånsett att något krav på nedsättning avarbetsförmågan med minst en fjärdedel inte skall gälla, med den som finns i 3kap. 8 § fjärde stycket AFL. Föratt en sjuklöneperiod skall inledas krävs sålunda att arbetsförmågan är nedsattpå grund av sjukdom. Detta krav gäller också för att sjuklöneperioden skalllöpa de tretton följande kalenderdagarna. Det förutsätts också attarbetstagaren skulle ha arbetat om han inte hade varit sjuk. 1 fråga om periodberäkningengäller dock att även arbetsfria dagar räknas som sjuklönedagar, om de i tidenligger då arbetstagaren skulle ha arbetat om han inte hade varitsjuk. Följande exempel kan lämnas. För en arbetstagare som arbetar iveckan skall arbetsgivaren, om sjukdomsfallet varar , utgesjuklön . Fr.o.m. den femtonde dagen - räknat från den förstadagen då arbetstagaren skulle ha arbetat om han inte varit sjuk - skallarbetstagarens rätt till ersättning med anledning av sjukdomsfallet prövasenligt AFL. Som framgår av 12 § skall arbetsgivaren efter sjuklöneperiodensslut göra anmälan fill , om sjukdomsfallet fortsätter. Omarbetstagarens anställning upphör bryts sjuklöneperioden, även omsjukdomsfallet fortsätter för tid därefter. Detta framgår av tredje meningen iförevarande stycke. Påbörjar arbetstagaren en ny anställning börjar- om kvalifikationskraven i 3 § är uppfyllda - en ny sjuklöneperiod att löpahos den arbetsgivaren. I annat fall får arbetstagarens anspråk på ersättningmed anledning av sjukdomsfallet bedömas enligt AFL. Om sjukdomen inträffarunder arbetstagarens semester börjar en sjuklö- Prop. neperiod att löpa endastom arbetstagaren - som har nämnts under 6 § - be- 1990/91:181 gär uppskov medsemestern. Om sjuklöneperioden inleds före semesterns början fortsättersjuklöneperioden att löpa även under semestern, även om arbetstagaren av någotskäl inte skulle begära ändrad semesterförläggning. Vad som sagts omperiodberäkningen vid semester gäller även fridagar, helgdagar eller dagar medledighet för annat ändamål än semester. Även tid då strejk eller lockout pågårskall behandlas på motsvarande sätt. Förvarje nytt sjukdomsfall börjar en ny sjuklöneperiod att löpa. Någon karenstideller liknande finns alltså inte. Somanförts i den allmänna mofiveringen (avsnitt 4.2) kan för en arbetstagare somhar flera arbetsgivare sjuklöneperioderna i tiden stundom infalla olika hosolika arbetsgivare. Ensärskild situafion föreligger för en korttidsanställd arbetstagare som insjuknarinnan den i 3 § första stycket andra meningen föreskrivna kvalifikationstidengått fill ända. I ett sådant fall börjar en sjuklöneperiod att löpa först efterdet att villkoret i denna särskilda kvalifikafionsregel uppfyllts. Föreskriftenom sjuklöneperiod avses få betydelse också för när rätten till sjukpenningenligt bl.a. AFL inträder. Sjukpenningreglerna föreslås kompletterade medbestämmelser härom. Attsjuklöneperiod löper innebär inte detsamma som att rätt till sjuklön ocksåföreligger Arbetstagarens rätt härtill får bedömas också mot bakgrund avövriga föreskrifter i förevarande lag. 1paragrafens första stycke, som med viss jämkning utformats enligt lagrådets förslag,föreskrivs att sjuklön inte skall avse mistade förmåner under tid innanarbetsgivaren fått anmälan om sjukdomsfallet. Från denna regel görs undantag omarbetstagaren har varit förhindrad att göra anmälan. Den avsedda innebörden avundantagsregeln är att anmälan skall göras efter det att hindret harupphört. Om arbetstagaren anmäler sjukdomsfallet t.ex. den fjärde dagen efterinsjuknandet men hade möjlighet att göra detta , ärarbetsgivaren inte skyldig att utge sjuklön för någon av de tre första dagarnaäven om arbetstagaren haft förhinder den första och den tredje dagen. Vidbedömande huruvida arbetstagaren varit förhindrad att göra anmälan torde fåbeaktas i vad mån sjukdomen kan ha påverkat dennes fysiska och psykiska förmågaatt själv göra anmälan eller uppdra åt någon annan att ombesörja att sådangörs. Föreskrifternai första stycket motsvarar närmast bestämmelserna i 3 kap. 14 § AFL om denanmälningsskyldighet som en försäkrad har gentemot , menundantagsregeln är snävare utformad. Någon särskild form för anmälan enligtförevarande lag föreskrivs inte. Skyldigheten kan således uppfyllas genom enmuntlig anmälan. Det torde få förutsättas att arbetsgivare och arbetstagarekan komma överens om lämpliga rutiner för sjukanmälningar. Iandra stycket, som getts den utformning lagrådet föreslagit, föreskrivs attarbetsgivaren är skyldig att utge sjuklön för mistade förmåner under tid från ochmed den sjunde kalenderdagen efter sjukanmälningsdagen endast Prop. omarbetstagaren styrker nedsättningen av arbetsförmågan under denna fid 1990/91:181 genom intyg av läkare eller tandläkare. Föreskriften medför att enarbetstagare för att få ersättning från denna tidpunkt måste förete intyg utanatt arbetsgivaren behöver särskilt begära detta. Av andra stycket andra meningen framgår att intyget intebehöver innehålla närmare uppgift om vilken sjukdom arbetstagaren lider av.Det torde inte behöva sägas att arbetstagaren, av skäl som inte berörförhållandet fill arbetsgivaren, inte har rätt att göra ändringar i ett utfärdatintyg. Som framgår av 2 § andra stycket kan genom kollekfivavtalsom på arbetstagarsidan har slutits eller godkänts på förbundsnivå införasbestämmelser om arbetstagarens skyldighet i fråga om läkarintyg som är meromfattande än de krav som förevarande lag ställer på denne. På det sättet kanrätten till sjuklön göras beroende av att arbetstagaren styrker nedsättningenav arbetsförmågan genom intyg som avser en tidigare dag än sjundekalenderdagen efter sjukanmälningsdagen. Genom kollektivavtal i angiven ordningfår också bestämmas att intyget skall innehålla närmare uppgift om sjukdomen.Om så är fallet måste arbetstagaren ge in det intyg som innehåller berörduppgift fill arbetsgivaren. Jag får i övrigt hänvisa till den allmänna mofiveringen(avsnitt 4.6). Som framgår av andra stycket i förevarande paragraf avses sjukanmälningsdagennormalt utgöra utgångspunkt för beräkningen av den tidpunkt närintygsskyldigheten inträder. Härifrån görs ett undantag i tredje meningen iandra stycket. Om sjuklön utges för mistade förmåner under fid före anmälanskall den första ersättningsdagen anses som sjukanmälningsdag. Föreskriften,som inte hade någon motsvarighet i lagrådsremissen, medför att denna dagersätter sjukanmälningsdagen vid beräkningen av den tidpunkt närintygsskyldigheten inträder. Det saknar därvid betydelse om arbetsgivarenvarit förpliktad att utge sjuklön för tid före anmälan därför att arbetstagarenhaft förhinder eller om arbetsgivaren utger ersättning utan att vara förpliktaddärtill. Föreskriften motsvaras av bestämmelser inom den allmänna försäkringen. Av paragrafens tredje stycke, som jämkats redaktionellt iförhållande till förslaget i lagrådsremissen, framgår att arbetstagaren för attfå rätt till sjuklön i vissa fall måste ge in intyg som avser en tidigaretidpunkt än som anges i andra stycket. Förutsättningen för en sådan utsträcktskyldighet - här bortses från bestämmelser i kollektivavtal - är attförsäkringskassan enligt 10 § har ålagt arbetstagaren denna skyldighet. Tilldenna paragraf hänvisas sålunda. Enligt paragrafen skall arbetstagaren lämna en skriffligförsäkran om att han har varit sjuk och i vilken omfattning han inte har kunnatarbeta på grund av sjukdomen. Paragrafens lydelse har undergått smärreförändringar vid jämförelse med lagrådsremissens förslag. Det arbetstagarenavses försäkra är dels att han har varit sjuk, dels att sjukdomen har helteller delvis satt ned hans arbetsförmåga. Som följer av andra meningen hararbetsgivaren där- emot interätt att begära att arbetstagaren lämnar närmare uppgift om sjuk- Prop. Som jag strax återkommer till kan arbetsgivaren emeller- 1990/91:181tid ges en sådan rätt genom kollekfivavtal. Utöver kravet på skriftlighet fordrasinte någon särskild form för försäkran. I praktiken torde det dock varanaturligt - även från arbetstagarens synpunkt - att försäkran görs på blankettsom tillhandahålls av arbetsgivaren. Eftersom det kan vara av värde med enhetligheti utformningen av sådana blanketter, bör frågan tas upp om arbetsgivarna kanerhålla lämpligt utformade blanketter från . Såsom också ärfallet beträffande skyldigheten att förete intyg enligt 8 § medgerföreskriften i 2 § andra stycket att det genom kollektivavtal träffas överenskommelserom att försäkran skall lämnas på särskild blankett och att närmare uppgift omsjukdomen skall uppges i försäkran. I paragrafens tredje mening anges att arbetsgivaren inteär skyldig att betala ut sjuklönen innan arbetstagaren har lämnat försäkran.Föreskriften att arbetstagarens rätt till sjuklön prekluderas omhan inte lämnar försäkran. Vad som avses är endast att arbetsgivaren kaninnehålla sjuklönen fram till dess arbetstagaren fullgör sin skyldighet. Som framgår av 8 § gäller generellt att en arbetsgivare ärskyldig att utge sjuklön för mistade förmåner under tid fr.o.m. den sjundekalenderdagen efter sjukanmälningsdagen endast om arbetstagaren styrker nedsättningenav arbetsförmågan genom intyg av läkare eller tandläkare. Förtid finns inte något sådant krav på intyg. Genom bestämmelsen iförsta stycket av förevarande paragraf kan emellertid ett sådant krav införas.Den allmänna kan sålunda självmant eller efter enframställning från arbetsgivaren ålägga arbetstagaren att ge in intyg som avseren tidigare tidpunkt. Ett sådant beslut får meddelas av kassan endast om detfinns särskilda skäl för det. Sådana särskilda skäl kan förehgga såväl när detfinns speciella rehabiliteringssynpunkter att beakta som när kontrollsynpunktertalar för fidigareläggning av kravet på intyg. Ett exempel på när förutsättningarnaför ett sådant beslut kan tänkas vara uppfyllda är att arbetstagaren har mångakorta sjukdomsfall utan att ha haft kontakt med läkareoch utan att det har framkommit uppgifter som tyder på att arbetstagaren liderav någon kronisk sjukdom eller liknande. Förevarande föreskrift motsvaras isjukpenningärenden enligt AFL av föreskrifter (RFFS1988:2) om kontroll i sjukpenningärenden m.m. Vid tillämpningen av förevarandeparagraf torde ha att göra samma slags bedömning som omkassan hade haft att göra en bedömning av vederbörandes rätt till sjukpenningenligt AFL. Av andra stycket framgår att ett beslut om s.k. förstadagsintyginte får avse än . En motsvarande bestämmelse återfinns i bl.a.riksförsäkringsverkets nämnda föreskrifter. I tredje stycket sägs att ett beslut enligt paragrafenskall gälla , om inte något annat anges i beslutet eller bestäms aven domstol som prövar beslutet. Föreskriften har sin förebild i 20 kap. 13 §fjärde stycket AFL. Som framgår av 28 § skall beslut i ettärende om förstadagsintyg enligt första stycket 2 kunna överklagas tillförvaltningsdomstol. Avsamma paragraf framgår att överklagande däremot inte skall kunna Prop. ske av ett beslut enligt första stycket 1. Avparagrafen framgår att den allmänna försäkringskassan-utöver vad som följer av10 § - kan företa sjukkontroll även under tid då en sjuklöneperiod löper.Kassans kontroll enligt denna paragraf kan bestå i att inhämta uppgifter genomförfrågningar eller genom hembesök. Iparagrafen anges omfattningen av den anmälnings- och uppgiftsskyldighet somåvilar en arbetsgivare enligt lagen. Av 19 § första stycket framgår att arbetsgivarensskyldighet i detta hänseende är straffsanktionerad. Avförsta stycket framgår att arbetsgivaren har en anmälningsskyldighet gentemotförsäkringskassan i fråga om sjukdomsfall som har gett arbetstagare hos honomrätt till sjuklön , om sjukdomsfallet fortsätter efterdenna periods utgång. Anmälningsskyldigheten enligt detta stycke, vars lydelsefrånsett det angivna dagantalet överensstämmer med lagrådets förslag,förutsätter emellertid att arbetstagaren inte slutar sin anställning samma dagsom sjuklöneperioden löper ut. De skäl som lagrådet anfört mot att låtaanmälningsskyldigheten omfatta detta speciella fall har godtagits. Som harframhållits under 7 § avslutas sjuklöneperioden också om arbetstagaren slutarsin anställning innan fjortondagarsperioden gått till ända. Den i förevarandeparagraf angivna bestämmelsen syftar till att garantera att försäkringskassanfår kännedom om att arbetstagarens fortsatta anspråk på ersättning medanledning av sjukdomsfallet skall prövas enligt sjukpenningreglerna i främst AFL.Avsikten är också att den anmälningsskyldighet som den försäkrade annars hargentemot kassan enligt bl.a. 3 kap. 14 § AFL i dessa fall skall övertas avarbetsgivaren. En följdändring föreslås i detta hänseende i AFL (avsnitt 8.2). Anmälningsskyldighetenenligt första stycket skall fullgöras av arbetsgivaren ,räknat från sjuklöneperiodens utgång. Det är mer än vad som föreslogsi lagrådsremisen. Eftersom de handlingar som fordras för att styrka nedsättningenav arbetsförmågan kan tänkas komma in till arbetsgivaren eftersjuklöneperiodens utgång bör arbetsgivaren göra anmälan inom angiven tid ävenom han inte vet om rätt till sjuklön - och därmedanmälningsskyldighet - föreligger. I denna del hänvisas också till 2 § lagen(1930:173) om beräkning av lagstadgad tid. Med stöd av den bestämmelsen får enanmälan, som senast skulle ha vidtagits , annan allmän helgdag,lördag, , eller nyårsafton, vidtas nästa vardag. Vad somutgör allmän helgdag framgår av lagen (1989:253) om allmänna helgdagar. Andra stycket innehållerföreskrifter om skyldighet för en arbetsgivare att lämna vissa andra uppgifter än som åsyftas i första stycket. Dessa föreskrifter har ändrats och kompletterats jämfört med lagrådsremissens förslag. Avsik ten med bestämmelserna är att tillgodose ett allmänt behov hos försäkrings administrationen av uppgifter som rör sjukdomsfall som avslutats inom sjuk- 77 Uppgifternabehövs för att försäkringskassornas sjukhistorik Prop. skall kunna omfatta ävende korta sjukfallen, vilket är av betydelse bl.a. /91:181 rehabiliteringssynpunktoch för att få en heltäckande sjukstatisfik. Enligthuvudregeln skall uppgift som avses lämnas i skriftlig form tillriksförsäkringsverket (RFV). I andra styckets tredje mening finns emellertid ettbemyndigande för regeringen eller, efter regeringens bestämmande, RFV attmeddela från huvudregeln avvikande föreskrifter. Med stöd av bemyndigandet fårsålunda föreskrivas att uppgifterna i stället skall lämnas till försäkringskassan.Genom bemyndigandet får även meddelas föreskrifter om att uppgifterna fårlämnas med hjälp av ADB-teknik i stället för skriftligen. Uppgifterenligt detta stycke skall lämnas senast vid utgången av den kalendermånad somföljer efter den under vilken sjuklöneperioden löpte ut. Som har anförts i denallmänna motiveringen (avsnitt 4.8) torde det för arbetsgivaren emellertidvara mest ändamålsenligt om uppgiftslämnandet sker i anslutning tilllönerapporteringen på varje arbetsställe. Tredjestycket innehåller en upplysning om den anmälningsskyldighet som finns enligt 8kap. 1 § lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring. Beträffandedenna paragraf hänvisas i övrigt till den allmänna mofiveringen (avsnitt 4.7). 11316§§ finns bestämmelser i fråga om arbetstagare med risk för särskiltomfattande sjukfrånvaro. Bestämmelserna har i vissa avseenden ändrats och byggtsut i förhållande till lagrådsremissens förslag. I fall då bestämmelserna skalltillämpas medför de dels att en sådan arbetstagare för de tre första dagarnamed sjuklön i varje sjuklöneperiod har rätt fill högre kompensafion för mistadeförmåner än vad som annars gäller, dels att arbetsgivaren för en sådanarbetstagare har rätt att från sjukförsäkringen enligt AFL erhålla ersättningför utgiven sjuklön. Avförsta stycket i förevarande paragraf framgår förutsättningarna för att denämnda bestämmelserna skall kunna tillämpas. En tillämpning av bestämmelsernakan aktualiseras endast av arbetstagaren genom en skriftlig ansökan. Ansökangörs hos den allmänna försäkringskassa där denne är inskriven. Föratt ett beslut av denna innebörd skall kunna meddelas fordras vidare attarbetstagaren lider av sjukdom som kan antas medföra ett större antal sjukperiodermed rätt till sjuklön . Denna förutsättningöverensstämmer med det krav som enligt den nya 3 kap. 4 b § AFL ställs i frågaom rätt för en försäkrad att med sjukpenning i ensjukperiod få ersättning efter en högre kompensationsgrad än vad som annarsgäller (jfr prop. 1990/91:59). Det innebär till en början att arbetstagaren haren medicinskt betingad nedsättning av arbetsförmågan. Den medicinska faktornkan vara en kroppslig eller psykisk sjukdom eller ett följdtillstånd eftersjukdom. Förett beslut krävs framförallt att sjukdomen eller det därmed jämställda följdtillståndetkan antas medföra att arbetstagaren kommer att drabbas av betydligt fler kortvarigasjukdomsfall än vad som är normalt. Med lagtextens uttryck"större antal" avses att antalet avslutade sjukdoms- 1990/91:181 fall under en tolvmånadersperiodkan bedömas översfiga tio stycken. Föratt kunna bedöma om förutsättningarna är uppfyllda enligt denna paragraf måsteförsäkringskassan sålunda göra en prognos av i vilken omfattning denmedicinska faktorn kan förväntas utlösa akuta sjukdomstillstånd hosarbetstagaren. Prognosen bör avse den närmaste . För att ensådan prognos skall kunna göras krävs uppgifter av skilda slag. Av intresse ärarbetstagarens sjukhistorik, dvs. de sjukdomsfall han har haft. Härvidspelar naturligtvis såväl antalet sjukdomsfall som av läkare eller arbetstagarensjälv angiven diagnos in. En viss försikfighet måste givetvis alltid iakttasnär uppgifter som avser gången tid läggs fill grund för en prognos. Detta kanvara särskilt motiverat beträffande en person som insjuknat eller fåttsitt tillstånd förvärrat. Som nämnts skall den befarade stora frånvaron varabetingad av en medicinsk faktor. Om diagnoserna ger en splittrad bild lär mersällan kunna sägas att sjukfrånvaron är betingad av någon särskildbakomliggande faktor. Tillämpningenav bestämmelserna bör naturligtvis vara likartad den som avser 3 kap. 4 b § AFL.Som framhållits i förarbetena till sistnämnda lagrum (1990/91 :SfU9) bör manvara restriktiv vid fillämpningen och avgränsa den grupp som kan beviljas denhögre nivån så att endast personer med medicinskt väl dokumenteradesjukdomstillstånd kommer i fråga. I regel bör krävas att den sökandesuppgifter styrks med läkarintyg, såvida inte ändå har godkännedom om sjukdomsförhållandena i fallet. I vissa fall måste enhelhetsbedömning göras av arbetstagarens situation, varvid särskild vikt fårläggas vid sådana faktorer som arbetstagarens vilja att genomgå föreslagnaläkarundersökningar m.m. och rehabiliteringsförsök samt arbetstagarensberedvillighet att följa läkares anvisningar Avparagrafens andra stycke framgår inledningsvis att beslutavser arbetstagarens samtliga anställningar. Arbetstagaren kan alltså intebegränsa ansökan till att avse någon viss arbetsgivare, om han har flera anställningar.Försäkringskassan bör därför i samband med ansökan inhämta upplysningar frånfrämst arbetstagaren om dennes anställningar. Av andra stycket framgår vidareatt beslutet gäller fr.o.m. den kalendermånad under vilken arbetsgivarendelgavs detta, om inte annat sägs i beslutet. Har arbetstagaren fleraanställningar gäller vad som sagts hos varje arbetsgivare för sig. För attbeslutet skall kunna gälla från samma fidpunkt hos arbetstagarens samtligaarbetsgivare krävs det alltså att utan dröjsmål delgerarbetsgivarna beslutet. Ett beslut som här avses skall gälla till och med dendag som anges i beslutet. Avandra stycket framgår ytterligare att skall ompröva beslutetom kassan får kännedom om förhållanden som tyder på att det föreskrivnavillkoret beträffande sjukfrånvaron är uppfyllt. Kassan skall pålämpligt sätt underrätta arbetsgivare om ett sådant beslut. Deuppgifter om arbetstagarens hälsotillstånd som behövs för bedömning av ärendenenligt 13 § torde oftast ha kunskap om eller utan svårighet kunna inhämta. Om så inte skulle vara fallet geskassan emellertid Prop. genom föreskriften i den nu förevarande paragrafenmöjlighet att ålägga ar- 1990/91:181 betstagaren att genomgå denundersökning av läkare eller tandläkare som kassan finner erforderlig förfrågans bedömning. Av andra meningen i paragrafen framgår att de utgifter somföranleds av en sådan undersökning skall ersättas av sjukförsäkringen ienlighet med vad regeringen eller, efter regeringens bemyndigande,föreskriver. En följdändring avses ske i förordningen(1975:1157) om ersättning för vissa läkarutlåtanden m.m. Som framgår av 28 § skall föreskrifterna i 20 kap. 10-13 §§AFL tillämpas på ett beslut enligt förevarande paragraf. Det innebär att densom är missnöjd med beslut kan - efter det att omprövningskett hos kassan enligt föreskriften i 20 kap. 10 § samma lag - överklaga dettatill förvaltningsdomstol. Bestämmelserna i paragrafen saknar motsvarighet ilagrådsremissen. Om ett beslut enligt 13 § gäller för arbetsgivaren skallförevarande paragraf tillämpas. Av första stycket framgår att arbetstagaren -med avvikelse från vad som föreskrivs i 6 § första stycket 1 - också för de treförsta dagarna med sjuklön i varje sjuklöneperiod har rätt till ersättning av den lön och andra anställningsförmåner som han gått miste om.Bestämmelser om när denna rätt inträder finns i 13 §. I andra stycket finns en hänvisning till 6 § andra stycketsom ger stöd för att AGS-ersättning och liknande ersättning tillgodoräknasarbetsgivaren såsom utgiven sjuklön. I paragrafen ges föreskrifter om arbetsgivares rätt tillersättning för kostnader för sjuklön och om utbetalning av sådan ersättning pågrund av ett beslut enligt 13 §. Ersättning utges från sjukförsäkringen enligt AFL.Förutom den sjuklön som arbetsgivaren har utgett till arbetstagaren avserersättningen beräknade lönekostnader i form av avgifter enligt lagen(1981:691) om socialavgifter och lagen (1982:423) om allmän löneavgift samtskatt enligt lagen (1990:659) om särskild löneskatt.