prop · GE03197 · 1990-12-31 00:00:00 — En sädanlösning skulle minska osäkerheten för de skadeslåndsansvariga och försäkringsgivarna.Del sociala behovet av rätt till ersättning för sakskada är inte heller likaframträdande som vid personskada. Fråganom nackdelarna av en förlängd preskriptionslid är så stora för det svenskanäringslivet atl enskilda privatpersoners ekonomiska skyddsbehov skall få slåtillbaka bör övervägas noggrant. Från konsumentskyddssynpunkt är det otillfredställandeatt problemet med de sena skadorna (skador genom kemisk eller fysikalisk-kemiskinverkan) inte har kunnat lösas genom en kollektiv försäkringsanordning. Ensådan lösning hade medfört att det knappast förelegat nägot behov av atl nuöverväga en förlängd preskriptionstid. Vifinner det anmärkningsvärt att utredningen föreslår förlängd preskriptionstidvid personskador. Vi delar i denna del inte utredningens förslag bl.a. därföratt det dels innebär stora administrativa och hanteringsmässiga problem, delssämre möjligheter för försäkringsgivare au kunna köpa tillfredsställande äterförsäkringsskydd.De administrativa problemen kan dä bestå i svårigheter att vid ev,skadereglering få tillgäng till försäkringsbrev,produktinformation, testresultatet etc. frän dem som tillverkat/importeratprodukten. Ålerförsäkringsproblemen innebär t.ex. att det kan bli omöjligt attköpa sådant skydd för vissa typer av produkter, som skyddet i sig kankomma att betinga en högre återför-säkringspremie. Även här ställer den 25 ärigapreskriptionstiden höga krav på t.ex. alla internationella återförsäkringsgivarevad gäller hantering och förvaring av dokument, försäkringsbrev etc. Idet fall läkemedel omfattas av produktskadelagen kommer detta att ogynnsamtpåverka den svenska läkemedelsindustrins konkurrensförmåga på utlandsmarkanden.En konkurrens pä lika villkor försvåras i hög grad om den föreslagna produktskadelagengenomförs eftersom det klart framgår av promemorian all lagen kan komma atttillämpas i internationella förhållanden och av utländska domstolar. Särskiltoroande är förslaget om den 25-åriga preskriptionstiden vid personskada.Förslaget skall jämföras med EG-direktivets . Denna gräns anges även i detfinska lagförslaget. Effekten av den föreslagnayttersta preskriptionstiden kan vara svår atl En skadelidandesom framställer krav när preskriptionstiden börjar lida mot sill slutkan fä stora problem att visa att produkten var farlig när den sattes iomlopp. Domstolarnas beviskrav kommer här atl spela stor roll för lagenskonsekvenser. Iförslaget redogörs ingående för de tänkbara negativa konsekvenser en 25-årigpreskriptionslid kan få för försäkringsbolagen. Föreningen anser dessa farhågorbefogade. Sent inkomna krav kommer att kräva tidskrävande och kostsammautredningar. Försäkringsbolagens reservsäti-ningar försväras väsentligt och kani värsta fall bli rent chansartade. Beträffande aterförsäkring kan det pä godagrunder antas att det kommer att bli mycket svårt att täcka avproduktansvarsrisker med en 25-årig preskriptionstid. Resultatet kan bli attsvenska tillverkare av produkter inte kan erhålla försäkringsskydd. Föreningenvill därför starkt understryka vikten av atl preskriptionstiden inte görslängre i än i våra konkurrentländer. Preskriptionstidenför personskador föreslås bli 25 är från det att produkten lämnade den ansvarigesbesittning. Enligt EG-direktivet är preskriptionstiden i dessa fall bara tioår. En så lång ansvarslid som blir naturligtvis svår att utnyttja för enskadelidande, som skall bevisa att han skadats genom produkten. Man kan frågasig om den praktiska fördelen av förslaget för den skadelidande uppväger deolägenheter som förslaget vållar de potentiellt ansvariga. Liksom beträffande ulvecklingsskadorkan förslaget också medföra att det svenska näringslivet får nackdelar ikonkurrenshänseende på utländska marknader. Erfarenheterna frånläkemedelsområdet och miljöskadeområdet visar emellertid att ett långvarigtansvar är försäkringsbart. Från preventions- och reparations-synpunkt är det angelägetatt även sent uppkomna men styrkta produktskador medför ansvar. Förutsatt attmerkostnaden för ansvaret inte leder till nämnvärda nackdelar ikonkurrenshänseende och därmed risk för etableringar utomlands. Ävennär det gäller lagstiftningens innehåll finns det, främst av ekonomiska och handelspolitskaskäl, uppenbar anledning att eftersträva en harmonisering med lagstiftningen ivåra grannländer och i övriga . En sädan strävan får också ansesprägla promemorieförslagel, även om det på några punkter innehåller medvetnaavvikelser. Åtminstone ett par av dessa kan ifrågasättas, nämligen förslagenatt även s.k. utvecklingsskador skall omfattas av produktansvaret samt att denyttersta preskriptionstiden för personskador skall vara 25 är. De argument motsärreglering i dessa hänseenden som framförts från näringslivet ochförsäkringsbranschen, och som närmare redovisas i promemorian, har enligtförbundets mening en avsevärd tyngd. När det främst gäller uivecklingsskadornaframstår en formell anpassning till EG-direktivel som Prop. 1990/91:197 såmycket mer motiverad som det enligt promemorian (s 104) förhåller sig sä attden föreslagna regeln i de flesta fall inle skulle slå hårdare än EG-ländernaslagar. Deallmänna skälen för preskriptionstid - önskemålet alt inle hålla ansvarsfrågansvävande alltför länge och möjligheterna att anskaffa bevisning - talar mot enlängre preskriptionstid än som normalt föreligger enligt svensk lag och somgäller enligt EG-direktivet. Om en 10-årig preskriptionstid skulle anses varaför kort pä vissa områden bör detta lösas pä annat sätt i de specifika fall somdet kan vara fråga om. Ett exempel på sådan speciallösning ärläkemedelsförsäkringen. avstyrker förslaget om 25-ärigpreskriptionstid. Föreningenjurister vid de allmänna advokatbyråerna Föreningentillstyrker även lagförslaget vad gäller preskriptionstider. Då de s.k.utvecklingsskadorna skall omfattas av lagen bör en lång preskriptionstidföreligga vad gäller möjlighet au få ersättning för personskada. Förutvecklingsskadorna kan förväntas all förflyter från det produktensätts i omlopp fram till det en skada och dess orsakssamband konstateras. Avdetta skäl bör därför en 25-årig preskriptionsfrist föreligga. Detär särskilt positivt att regler om 25-årig preskriptionstid föresläs förpersonskador. Liksom när det gäller miljöskador finns det risk för attproduktskador framträder först efter mycket . Man bör dock enligtförbundets uppfattning överväga om sådana preskriptionsregler också bör införasi vart fall vid mer omfattande sakskador. Sädana skador kan exempelvisavgränsas beloppsmässigi genom en koppling till basbeloppet enligt lagen omallmän försäkring. anser vidare atl preskriptionslagensregler om preskriptionsavbrott bör kunna tillämpas även vid produktansvar. Ipunkt 3.9 motiveras preskriptionstiderna. Det syns riktigt att dessa tiderförlängs så att även sena produktionsskador kan åtgärdas på"säljarens" bekostnad. Det är viktigt att tidpunkten för preskriptionbörjar löpa först fr.o.m. garantibesiktningen. En produkt ligger ofta ganskalänge innan den tas i bruk. Erfarenheterna visar att detta negativt påverkarprodukten till nackdel för köparen. Del finns alltså starka skäl som talar förau preskriptionstiden för produktskador ytterligare förlängs enligt promemoriansidan 160. Detär emellertid uppenbart atl en sådan lagstiftning ändå kommer att kostnadsmässigtbelasta konsumentledet genom högre priser för att täcka kostnadernaför det ökade försäkringsskydd, som en Prop. 1990/91:197 lagstiftning naturligenkommer att kräva. Mot denna bakgrund och del faktum att EG-direktivet från 1985om produktansvar begränsar den yttersta preskriptionstiden för personskadortill tio är mot promemorians tjugofem är vill HSB ifrägasätta om inte med promemorieförslageli denna del onödiga kostnadsfördyringar kan bli följden. HSB vill därförförorda alt den yttersta preskriptionstiden för personskador sätts till tio ärutom vid läkemedelsskador, dä längre preskriptionstid kan vara motiverad. Tillstöd för en sädan begränsning må också framhållas att enligt vad HSB erfarittveksamhet råder om möjligheterna att överhuvudtaget i eller utomlandskunna erhålla försäkring för en så lång ansvarstid. Förhållandet till andra skadeståndsrättsliga regler Tingsrättendelar till fullo ståndpunkten att en skadelidande skall ha rätt att fritt väljaom han vill åberopa skadeståndslagen eller produktansvarslagen som grund försin skadeståndstalan. Mycket talar för att en sådan rätt föreligger utansärskild lagreglering därom. Inte minst den omfattande diskussion som förs ipromemorian, med bl.a. redogörelse för motstridiga uppfattningar i doktrin ochpraxis, talar emellertid för atl man i klarhetens syfte kompletterar lagtextenmed en bestämmelse motsvarande den som upptagits i det finska lagförslaget. Vadsom anförs under denna rubrik är ägnat att ytterligare underbygga denuppfattning som tingsrätten gett till känna i kommentaren till avsnitt 3.2.4.En lösning av det slag som tingsrätten där förordat skulle eliminera de flestaav de kollisionsrisker som beskrivs i förevarande avsnitt. Regler om skadestånd i avtabförhållanden Verketinstämmer i förslaget atl produktskadelagens regler görs tvingande till förmånför den skadelidande. Det vore orimligt att syftet med denna lag skulle kunnakringgås genom ett avtal, i synnerhet sorn det inte kan uteslutas alt denenskilde befinner sig i ett underläge gentemot näringsidkaren vid avtaletstillkomst. Produktskadelagenskall enligt förslaget inle gälla skador som omfattas av vissa i lagenuppräknade regelverk. Till skillnad frän betänkandet av produktansvarskommiltén(SOU 1979:79) ingår inte skador inom transportområdet i den uppräkningen.Skälet lill detta anges huvud- sakligenvara, att de skadelidande eljest riskerar att gä miste om det Prop.1990/91:197 utvidgade skydd den nya lagen är avsedd att ge även pä del omrädet. Skallproduktskadelagen vara tillämplig även pä områden där skadeslåndsrällsligaspecialregleringar redan finns, krävs förtydliganden i visst avseende. Somförslaget ger uttryck för avgränsas tillämpningsomrädet naturligt genom deninnebörd begreppet produkt ges. I här berört avseende torde inte den fräganvälla några större problem. Däremotär inte förslaget tydligt vad gäller ansvarssubjektens anknytning till tillämpningsomrädet.Väl kan det vara sä, att en skada som uppkommer exempelvis i följd av järnvägsdrift också är att anse som en produktskada. Frän den skadelidandes synvinkelär därvid det viktiga, alt den skada han lider blir ersatt. Huruvida ersättningbetalas med stöd av den ena eller den andra lagstiftningen spelar mindre rollför honom. Från den skadeständsskyldiges synvinkel är däremot inte val avlagstiftning egalt. Detta beror helt enkelt pä, att de olika lagstiftningarnahar olika ansvarssubjekt -järnvägen respektive den som produktskadelagen pekarut. Närdet nu föresläs att produktskadelagen skall vara tillämplig även på skador inomtransportområdet är det därför viktigt att klargöra, att ansvarssubjekten inteär desamma. Kräver den skadelidande ersättning med stöd av exempelvisjärnvägstrafiklagen, skall järnvägen ersätta skadan. Åberopas däremot produktskadelagenär ansvaret att söka pä annat häll. Det är av största vikt att detta kommertill uttryck i förarbetena till lagen. Eljest riskerar förslaget uppfattas så,att järnvägen, jämväl enligt produktskadelagen, skall bära det slutligaansvaret för en produklskada som uppstår vid järnvägsdriften. Ipromemorian anges att produktskadelagens förhällande till andra skadeständsrättsligaspecialregler fär avgöras frän fall till fall. En sädan lösning är i och försig godtagbar. Styrelsen vill dock erinra om de skadeståndsregler som återfinnsi 30 § lagen om allmänna värmesystem och i 29 § lagen. Det vore önskvärt omdessa bestämmelsers förhållande till produktskadelagen kunde klargöras. Förhållandettill andra skadestånebrättsliga regler LRFtillstyrker att skadelidande skall ha rätt att åberopa skadeståndslagen(1972:207) som grund för talan även i frägor som faller inom produktskadelagenstillämpningsomräde. Den föreslagna produktskadelagens förhållande till andra skadeständsrättsligaregler finner LRF i enlighet med promemorians bedömning bör göras frän falltill fall och utan någon särskild lagbestämmelse. Avden föreslagna produktskadelagens syfte bör följa att lagen inte skall kunnainskränkas genom överenskommelse mellan parter. 19 1990/91. säledesvad i departementspromemorian sägs om att avtalsvillkor som Prop. 1990/91:197inskränker ansvar enligt produktskadelagen inte skall få åberopas mot ersättningsberättigad.Skulle däremot parterna ha gett ersällningsberät-tigad större möjlighet lillersättning än vad lagen anger är det en sak mellan parterna, dvs. avtalsvillkorsom utvidgar ersältningsberättigads ersättning gäller och den ersättningsberättigadeskall således kunna grunda ersättningsanspråk på avtalet. Frbkrivning (3 §) Läkemedelsanvändningsanvisningar innehåller regelmässigt uppgift om kontraindikationer.Dessa är nödvändiga för rätt val av terapi men har karaktären av"friskrivningar". Detta understryker ytterligare att läkemedel skall undantas från produktskadelagen. Lagens betydelse i internationella förhållanden Hovrättenanser alt en svensk anslutning till bör samordnasi tiden med övriga nordiska länders. Hovrättendelar uppfattningen atl del skulle vara en fördel om så många länder sommöjligt tillämpade samma lagvalsregler. Det förefaller emellertid tveksamt omen svensk anslutning till i någon större utsträckning skulletjäna ett sådant syfte. Som konstateras i promemorian har flertalet länder, medvilka har en stor del av sitt handelsutbyte, inle anslutit sigtill konventionen. Att så skulle ske inom överskådlig framtid kan ej hellerförväntas. Det måste därför ifrågasättas om en svensk anslutning i nulägetskulle få nägra positiva effekter. Av de nordiska länderna är det endast Norgesom har ratificerat konventionen. Enligt promemorian är frågan förnärvarande föremål för behandling i och . Som en förutsättningför en anslutning från sida bör enligt hovrättens mening gälla att detstår klart atl i vart fall även dessa tvä länder kommer alt ansluta sig. Fråganhuruvida bör ansluta sig till inrymmer mänga aspekterutöver de rent rättsliga, och tingsrätten avstär därför från att särskiltkommentera detta avsnitt. För domstolarnas del är det dock av intresse att de internationellt-privaträttsligabestämmelserna erhåller en entydig utformning. Frånsvenskt näringslivshåll har under arbetet med produktskadelagen gjorts gällande att stränga svenska produklansvarsregler kan inverka negativt pä den svenska exportindustrins möjligheter atl konkurrera på 290 marknaderna i andraländer, särskilt . Enligt promemorian Prop. 1990/91:197 ställer mansig tvivlande till påståendena om alt en svensk produktskadelag med denutformning som föreslagits skulle bli till skada för den svenskaexportindustrin. Man gör dock bedömningen all den svenska lagstiftningen inågon mån kan bidra till att företag väljer all förlägga verksamhet utomlands istället för till . Mot bakgrund av au svenska företag under det senastedecenniet i allt större omfattning av varierande skäl valt att investerautomlands, finner kommerskollegium det olyckligt att man i lagförslaget inte ihögre grad har strävat efter all ge svenska företag samma konkurrensvillkor ihär aktuella avseenden som EG:s produktansvarsdirektiv ger EG-företag. Lagentorde enligt kollegiet kunna ges en sädan utformning ulan att för den skullkonsumentskyddet eftersatts pä ett otillbörligt sätt. Den föreslagna produktskadelageninnehåller otvivelaktigt vissa svenska särbestämmelser, som kan få lill följdatt svensk tillverkningsindustri flyttar utomlands, om lagen införs medföreslagen utformning. Den för svensk industri negativa verkan skulle inte haförelegat om de internationella lagvalsreglerna var utformade på annat sätt. Iprop 1987/88:66 om och den västeuropeiska integrationen uttalas bl aatt strävan måste vara att se lill att konkurrensvillkoren -- i denutsträckning de bestäms av den gemensamma marknaden blir desamma för svenskaförelag som för EG-företag. Enligt kollegiet är en harmonisering avproduktansvarsbestämmelserna mycket viktig i dessa avseenden. anförde bl a med anledning av propositionen att det är ettviktigt led i strävandena mot ett ökat samarbete med EG att igörligaste mån försöker avveckla tekniska handelshinder genom en harmoniseringav lagar och andra författningar. Storaansträngningar ägnas ät alt avveckla tekniska handelshindergenom att harmonisera svenska myndighetsföreskrifter avseende varors utformningoch egenskaper samt kraven på kontroll av föreskrifternas efterlevnad medmotsvarande krav i EG. Då produktansvarsreglerna är av betydelse vidutformningen av dessa myndighels-krav skulle nämnda harmoniseringsarbeteunderlättas av likvärdiga ansvarsregler. Det har säledes t ex framkommit att enharmonisering av vissa svenska myndighetskrav pä arbetarskyddsomrädet medmotsvarande i EG skulle försväras om de svenska produktansvarsreglerna på dettaområde inte blir likvärdiga med EG:s. Kollegietvill avslutningsvis notera att sedan det svenska arbetet med en produktskadelagpåbörjades har en avgörande utveckling kunnat noteras i EFTA/EG-samarbetel.Förhandlingar förestår om ett EES-fördrag avseende bl a fria varurörelser inom EFTA/EG-områdelmed innebörden att handelshindren undanröjs och konkurrensförutsättningarnautjämnas. Ett sådant avtal torde i sig förutsätta all den svenskalagstiftningen följer EG:s direktiv. I detta fördrag torde enskilda EFTA-länderkunna utverka endast ett fåtal undantag frän . Dessa undantag tordeinskränkas till fall av oeftergivligt nationellt intresse där en anpassningtill skulle innebära en sänkning av etablerat skydd för konsumenterm fl. Därutöver talar konkurrensskäl för att den svenska lagstiftningenligger pä samma nivä som i de stora , Prop. dvs följer direktivetsgrundtext. Mot bakgrund av vad som uttalats i prop. 1987/88:66om strävan att se till att konkurrensvillkoren blir desamma för svenska företag som för EG-företagskulle det framstå som mycket egendomligt att i Sverigepä här aktuella omräde, där lagstiftning nu saknas, införa regler sommedför att konkurrensvillkoren relativt sett försämras för svenskaföretag. I stället för att nu i svensk lagstiftning införa de föreslagnaskärpningarna i förhällande till direktivets grundtext bör man frän svensk sida istället inom ramen för ett kommande EES- fördrag och åtföljandenära samarbete försöka päverka EG att skärpa Kollegietvill även uppmärksamma frägan om produktansvaret vid import till EG. Enligt EG-direktivet(artikel 3 andra stycket) ansvarar den som importerat en produkt till EG förprodukten pä samma sätt som en producent i EG. Detta leder till att imponeradeprodukter kan komma i en sämre konkurrenssituation dä importör i stället förimporterad vara kan välja att tillhandahälla vara producerad i EG ochdärigenom undgä produktansvaret (som i sä fall fär bäras av EG-tillverkaren).Denna konkurrensnackdel kan främst drabba mindre tillverkare utan egnarepresentanter i EG. Utredningen påpekar att det omvända förhållandet råder päden svenska marknaden. Detta förhällande torde emellertid vara av mindre viktvilket kan illustreras av att både statsmakterna och industrin i sedanlänge eftersträvat en balanserad avveckling av handelshinder bäde för svenskexpon och import. Enligtkollegiets förmenande talar starka skäl för att i de nu föreslående EFTA/EG-förhandlingarnaeftersträvar en överenskommelse av innebörden att tillverkare i EFTA-ländernarespektive EG likställs med inhemska tillverkare. Detta torde dock förutsättaatt den svenska lagstiftningen ligger inom de ramar som anges i EG-direktivet. Lagstiftningens förhållande till regleringen i utlandet allmänna diskussionen om utformningen av en produktskadelag brukar framhällasatt det vore olyckligt om lagen skulle komma att avvika från vad som gäller iandra länder. Särskilt betonas betydelsen av en anpassning till EG-direktivetom produktansvar. Dettaär självfallet en väsentlig aspekt. Det är naturligtvis viktigt att svenskaföretag, däribland försäkringsbolagen, inte drabbas av högre kostnader förproduktskador än de utländska konkurrenterna. Inspektionen noterar emellertidatt det av promemorian framgär att bilden utomlands - och del gäller även EG-länderna- inte är så entydig som del ibland görs gällande. I vissa länder är exempelvispreskriptionstiden längre än (som i , dock med del viktigaförbehållet att det där är fråga om ett culpaansvar). Enligt inspektionen kandet dock finnas skäl att, när närmare erfarenheter har vunnit av lagenseffekter i olika hänseenden, på nytt överväga i vad män ytterligareanpassningar bör görastill de förhållanden som dä råder i andra länder. Verkningarnaför svenska industtins konkurrenskraft Det förhållandet att denföreslagna produktskadelagen i vissa hänseenden är strängare än EG-direktivetgentemot den skadeständsansvarige kommer inteatt rubba konkurrensförutsättningarna på den svenska marknaden, eftersom alla företag härär underkastade samma regler. desträngare svenska reglerna kommer att få pä konkurrensförhållandena försvenska företag som vill sälja sina produkter utomlands är svårt alt förutsäga.En ökad satsning pä produktsäkerhet frän sådana företags sida ledersannolikt till säkrare och mer konkurrenskraftiga produkter. Verketinstämmer i huvudsak med departementspromemorians förslag, som i de flestadelar sammanfaller med EG-direktivet. Förslaget om en preskriptionstid pä 25 äri stället för som i EG-direktivet tio är innebär att svenska företag fär högrekostnad för att spara dokumentation samt för att försäkra ett ansvar . De ökade kostnaderna och effekterna av detta borde utredas närmare,innan den delen av promemorian eventuellt görs till lag. Det vore olyckligt omden svenska industrins konkurrenskraft skulle försämras gentemot omvärlden pgaden längre preskriptionstiden. Allmäntvill verket framhålla vikten av alt den svenska lagstiftningen även på produktskadeomrädetsä långt som del är möjligt, harmoniseras med EG-lagstiftningen. Konsekvensernavid införandet av produktskadelagen enligt förslaget beskrivsi form av 4 frågeställningar: KanFoU-verksamheten i påverkas? Omlagförslaget införs i uppstår enligt BFR's mening en påtaglig risk attförslagets internationellt sett härdare regler om strikt ansvar även förutvecklingsskador lockar forskning, utveckling och lansering utomlands. Kan lansering och spridning av ny teknik i Sverigepåverkas? Om förslagets regler om dels strikt ansvar för ulvecklingsskador,dels preskriptionstid för personskador, införs, kan enligt BFR's meninglansering och spridning fördröjas. BFR föreslår att man överväger kompenserandeåtgärder så att svenska tillverkares och importörers ställning gentemot EG-ländernasinte blir ogynnsam. Kan de juridiska relationerna mellan köpare ochsäljare påverkas? Enligt BFR's mening ger inte förslagets §7 och §8 konsumentenerforderlig lättnad i bevisbörda. Säljarens rätt att övervältra skadeansvaretpå tidigare led borde begränsas. Solidariskt säljaransvar borde övervägas. Leder förslaget tillnya typer av avtal och/eller differentierade Prop. Om det införs någothårdare regler i befarar BFR att det kan utveckla sigavtalskomplex, kanske ledande till olika prisnivåer, en för full garanti och en lägreför reducerade garantier enligt EG's allmänna Detkan inte uteslutas att förslagets utformning vad gäller ulvecklingsskador ochpreskriptionstid vid personskada kan medföra en i förhällande till tillverkarei andra länder förhöjd kostnadsnivå för svenska förelag som kan komma attmedföra allvarliga problem i den internationella konkurrensen. FMVanser därför att av regeringen och riksdag tidigare gjorda positiva uttalandenom viklen av harmonisering av lagar och andra regler som medel i strävandenaatt öka och intensifiera samarbetet i bort få större betydelse vidförslagets utformning.