prop · GE0390 · 1990-12-31 00:00:00 — En omläggning av miljöavgiften på bekämpningsmedel från per kiloaktiv substans till en dosavgift bör göras i samband med attprisregleringsavgiften omvandlas till miljöavgifter, Förbudet att användatillväxthämmande medel i stråsäd skall vara kvar. Nuvarande undantag frånförbudet för tillväxthämmande medel i rågodling bör förlängas ytteriigare femår, En särskild utredare tillkallasför att utreda behov, möjligheter och konsekvenser av att införa ettavgiftssystem på kadmium i handelsgödsel. Avgiften bör sättas så att den styrmot en kadmiumhalt i handelsgödsel som är mindre än per ton fosfor. 1uppdraget ingår även att föreslå en högsta tillåten kadmiumhalt ihandelsgödsel. Lantbmksstyrelsen ges i uppdragatt närmare utreda jordbmkets bevattningsbehov samt lämna förslagtill hur vattenbehovet kan täckas. Från anslaget Miljöförbättrandeåtgärder i jordbmket bör 100 milj. kr, av odisponerade medel tillförasstatsbudgeten. För att nå upp till det beslutade målet om en halvering av bekämpningsmedelsanvändningenbör kvarstående medel på anslaget disponeras för arbete med en minskning avbekämpningsmedelsanvändningen. Regeringensställningstagande: För de myndigheter som har ansvar för de areella näringarnaskall även sektorsansvaret för miljöfrågor läggas fast. Jordbmk och skogsbmkbedrivs på av vår landareal. Fiske bedrivs i sjöar och vattendrag liksomi allt hav som omger vårt land. Dessa näringar påverkas av de miljöproblem somberör mark, vatten och luft. De ställningstaganden som har gjorts i detföregående om åtgärder mot föroreningar är mot denna bakgmnd viktiga för attvi skall kunna fortsätta att aktivt utnyttja mark och vatten för vårförsörjning. Jordbmk, skogsbmk ochfiske måste bygga på principen om en god och långsiktig hushållning mednaturresursema. Denna princip präglar också de gmndläggandepolitiska beslut som styr näringaraa. De regler som gäller för dem och demetoder som utnyttjas måste utformas med detta som utgångspunkt. Ett stortansvar vilar sålunda på de centrala och regionala sektorsmyndigheteraa som påolika sätt verkställer statsmakteraas beslut. Sektorsansvaret förmiljöfrågoraa slogs fast miljöpolitiska beslut. Detta ansvar böruttryckas tydligare än , Där- förkommer regeringen senare att besluta att instmktionerna för de myn- Prop,1990/91:90 digheler som har de areella näringaraa som ansvarsområde ändras såatt myndigheteraas ansvar för miljöfrågoraa läggs fast. Givetvisräcker det inte med en instraktionsändring för att effektivt främjamyndigheternas arbete med miljöfrågoraa. En fortsatt kompetensutveckling hosde anställda är dessutom nödvändig. Genom att i vardagsarbetet naturligt förain uppmärksamheten på behovet av miljöomsorg skapas fömtsättningar för smidigadagliga mtiner och minskad byråkrati kring miljöfrågoraa. Dessutom förbättrasmöjligheterna att föra ut kunskaper om miljöfrågor till dem som har sinverksamhet inom de areella näringarna. Globaltsett är jordbrak, skogsbrak och fiske av stor betydelse för miljön, Sverigeverkar därför för att dessa frågor tas upp inom förberedelsearbetet för om miljö och utveckling . Målet är att uppnå ett varaktigthållbart utnyttjande av dessa naturtillgångar och tillgodose derasbetydelse för bl. a. biologisk mångfald, markvård och klimat, Skogsnäringensbetydelse för sysselsättning och försörjning i vårt land har länge varit stor.De senaste åren har näringens roll för tillväxten i vår ekonomi vuxit. Enviktig fömtsättning härför är ett skogsbmk baserat på en långsiktighushållning. Genom lagstiftning om skogsvård och avverkning har vi sedanbörjan av detta århundrade försäkrat oss om en varaktig avkastning från skogengenom krav på återbeskogning efter avverkning och ransonering av äldre ochmedelålders skog. Detligger i sakens natur att ett långsiktigt skogsbmk av detta slag inte kanbedrivas på ett sätt som strider mot de fömtsättningar som naturen ger. Mot denbakgmnden infördes särskilda bestämmelser i skogsvårdslagen med krav påhänsyn till naturvårdens intressen och på anmälan till myndighet av planeradeavverkningar. Vidare skärptes reglerna kring användning av kemiskabekämpningsmedel i skogsbmket i sådan utsträckning att den nära nog harupphört. Bestämmelserna om naturvårdshänsyn har efter hand utvecklats. Förtillämpningen av dessa har skogsvårdsorganisationen bedrivit en omfattanderådgivning, baserad på särskilt utarbetat informationsmaterial och grandläggandepersonalutbildning, 1970-taletshänsynstagande till naturvårdens intressen präglades huvud sakligen av omsorgen om landskapet. Särskilt har behovet av att väma om biologisk mångfald och av att i det mindre perspektivet utgå från de naturgivna fömtsättningaraa kommit att betonas alltmer. Det s,k, ståndortsanpassade skogsbmket har lyfts fram. Skogsvårdsorganisa tionen utbildar landets skogsägare i ekologi och naturvård, Skogsvårdssty relseraa har erhållit särskilda resurser för inventering av sumpskogar och skyddsvärda nyckelbiotoper. Särskilda medel har anslagits för naturvårds åtgärder i skogsbraket, I årets budgetproposition föreslås ytterligare för stärkningar på dessa områden (prop, 1990/91:100 bil, 11), 423 harsedan mitten av 1970-lalet ett särskilt ansvar för att bevara det genetis- Prop. 1990/91:90 ka arvet hos våra skogsträd. Inomskogsforskningen pågår ett särskilt sammanhållettvärvetenskapligt forskningsprogram med särskild bäring på miljöfrågor, 1skogsforskningen betonas allmänt behovet av miljörelatering. Utvecklingenpå detta område har sålunda gått mycket snabbt. Regeringen har bl, a, av denanledningen ansett att det är angeläget att skogspolitiken utvärderas och attmiljöfrågoraa i det sammanhanget uppmärksammas, skogspolitiskakommitté som utför detta arbete skall lämna sina förslag om en ny skogspolitiksenast , Kommittén skall lämna förslag om bl, a, en bättreintegrering av miljöfrågorna i skogspolitiken och dess medel. Mångaav de förslag som har lagts fram och som utgör underlag för denna propositionär av den karaktären att de naturligt kommer in i kommitténs arbete, Detla harsärskilt påpekats i kommitténs direktiv. Några förslag har tagits upp i detföregående, främst sådana som rör naturvårdslagstiftningen, såsom skärptabestämmelser om markavvattning och skydd av värdefulla skogsbiotoper. En frågasom även kommittén skall behandla rör sektorsansvaret för miljöfrågoraa,särskilt önskemålet om att skogsägarna i fråga om skötseln av sin skog skallbehöva ha kontakter med endast en myndighet. Givelvisär inte avsikten att helt avstå från förändringar inom skogspolitiken innankommittén har lämnat sina förslag. Ett exempel härpå är de åtgärder till skyddför Qällskogaraa som efter förslag av regeringen beslutade om förraåret (prop, 1990/91:3, JoU 13, rskr. 70) och som innebär skydd av omfattandearealer fjällskog och anpassning av skogsbmket i övriga delar av den fjällnäraskogen. Ett annat exempel rör reglerna för statsbidrag till skogsplantering, 1syfte att stärka möjligheteraa att la hänsyn till naturvårdens intressen harregeringen för avsikt att föreskriva att ansökan om sådana bidragskall göras innan slutavverkning har skett. På så sätt blir det möjligt förskogsvårdsstyrelsen att i bidragsärendet väga in naturvårdsintressena på etttidigt stadium. Långsiktighushållning är som nämnts i det föregående en bärande princip ifiskeripolitiken. Fisket är därför särskilt reglerat. Genom bestämmelser omminimimått, redskapsbegränsningar, fredningszoner och fredningsti-der begränsasmöjligheterna till fiske så att fisken kan fortleva i livskraftiga bestånd. Avde havsrättsliga förändringar som skedde följde bl. a, attstrandstaterna utökade sina fiskezoner. De har härigenom fått ell uttalatansvar för fiskbestånden. bedriver interaationellaförhandlingar om fisket. Utgångspunkten för dessa förhandlingar är bl.a.beståndsuppskattningar och uppskattningar av möjliga fångstuttag somfortlöpande görs av resp. lands myndigheter och det interaationella havsforskningsrådet. Blandde fiskarter i vårt land som dessutom kräver särskilda åtgärder för 424 sittskydd kan nämnas den naturligt reproducerade laxen, målen och Prop.1990/91:90 flodkräftan. Lekbeståndenav lax i de oulbyggda älvaraa har minskat kraftigt, särskilt i fråga om denvilda Östersjölaxen. Insatserna för att vidmakthålla laxfisket i Östersjöngenom odling och utsättning har varit framgångsrika. Del ökade fisket som följdhärav har emellertid lett till en ökad belastning på nalurbestånden. En slordel av beskattningen av Östersjölax sker nämligen på uppväxtområdena tillhavs, där de olika bestånden blandas och där fiske, dimensionerat efter deolika beståndens bärighet, inte är möjligt. Också vid mynningaraa till deoutbyggda älvarna sker ett betydande fiske efter naturligt reproducerad lax. Detär av flera skäl angeläget att bevara så många som möjligt av våra laxstammar.Förlusten av en enskild stam innebär att vissa varianter av enskilda generförsvinner och därmed minskar den genetiska variationen. Genetiskvariationsrikedom är det reservkapital som har möjliggjort uppkomsten av devälanpassade arter som finns . Regeringenoch arbetar med åtgärder för att skydda dennaturligt reproducerade laxen, har genom fiskeri-kommissionen förÖstersjön verkat för begränsningar av havslaxfisket i , vilket underförhandlingarna ledde till enighet om ett högsta lotaluttag 1991, har skärpt regleringen avlaxfisket. Laxfisket måste utformas så att det inte hotar de naturligtreproducerade laxstammarna och så att deras genetiska mångfald bevaras. Det ärett gemensamt ansvar för alla fiskande att medverka till detta. Målenär uppförd på den svenska listan över akut hotadearter, Malbeståndet i räknas som det mest livskraftiga i landet. Det är angelägetatt och arbetar vidare för att skydda målen, Kräftpestenhar sedan den drabbade vårt land i början av detta sekel slagit ut avdet svenska flodkräftbeståndet. Flodkräftan kan nu betraktas somutrotningshotad i , Det finns en omfattande erfarenhet avrestaurering som emellertid visar alt det endast undantagsvis har lyckats attfå tillbaka ett bestånd som på gett en normal avkastning. Sedanslutet av har amerikanska signalkräftor planterats in i över tusensvenska med goda eller lovande resultat. Signalkräftan är dock bärare avkräftpesten, varför den får planteras in först efter tillstånd avfiskeristyrelsen. Inplantering är inle tillåten i vattenområden på , Gotlandeller norr om , Detär angeläget att ta till vara de möjligheter som kan finnas alt åter ökaflodkräftbeståndet i svenska vatten. Givetvis är det då viktigt att också tahänsyn till om aktuella vatten rymmer skyddsvärda djurarter som inte kan levatillsammans med kräftan. Regeringen har för avsikt att uppdra åt den centralafiskemyndigheten att arbeta med denna fråga. Genom den samordnadefiskeriforskning som bedrivs ökar föratsättningama för etl lyckatresultat, 17.4 Dricksvattensituationen Prop. Dricksvattnetär ett av våra viktigaste livsmedel. Det är en självklarhet att dricksvattnetskall hålla en god kvalitet. har, i ett internationellt perspektiv,varit gynnat av en god vattensituation. Under de senaste årtiondenahar vi kunnat se att omvärldens vattenproblem accentuerats. Även om vi inte harlika omfattande problem måste vi se på dessa med allvar. Regeringensmålsättning är alt vårt dricksvatten även skall vara ett livsmedelav god kvalitet och att vi inte, vilket är fallet i fleraindustriländer, av rädsla för hygieniska och andra hälsomässiga risker skallbehöva köpa vårt viktigaste livsmedel på flaska, Kvalitetenpå det dricksvatten som når konsumenten är främst beroende av råvattnetskvalitet, på beredningen som sker i vattenverken och på transporten genomledningsnäten, ISverige används lika mycket gmndvatten som ytvatten från sjöar och vattendragför att tillfredsställa behovet av råvatten för allmän vattenförsörjning.Drygt 1 miljon permanentbostäder och lika många fritidshus försörjs med vattenfrån enskilda bmnnar eller mindre anläggningar utan offentlig tillsyn ellerkontroll. Regeringensbedömning är att det framför allt är två faktorer som kommer att få avgörandebetydelse för om vi skall kunna behålla en god dricksvattenkvalitet. Denförsta faktora råvattnets kvalitet har ett klart miljöperspektiv. Ökadbelastning genom föroreningar via luft och mark ger miljöförändringar somradikalt kan påverka möjligheten att använda vissa råvatten-täkter nu och iframtiden. Dessutomkan industriella och kommunala avlopp ge upphov till eller periodiskförorening av vattentäkter som i flera fall betjänar stora tätorter. Ökatvallenuttag i kustnära områden har givit upphov till inträngning av saltvatteni bmnnar, vilka troligen har förstörts för lång framtid, Jordbmkets inverkankan bl, a, ge förhöjda halter av kväveföroreningar och i vissa fall förekomstav bekämpningsmedel. Naturligt förekommer på vissa platser radon, arsenik ochfluorid i berggmnden, I vissa områden är förekomsten av yt- och gmndvattenbegränsad, vilkel gör vattentäkterna särskill känsliga för ytterligare hot. Människori glesbygd och andra som är beroende av vatten från egen brunn använder oftastgmndvatten som inte undergår någon beredning eller offentlig kontroll. Motdenna bakgmnd anser regeringen att det är väsentligt att vårt gmndvattenlångsiktigt skyddas och bevaras. Flera myndigheter har inom ramen för sinamyndighetsuppgifter kunskap och kompetens inom gmndvatlenområdet. Dessamyndigheters arbete bör samordnas och koordineras. Denandra faktorn som påverkar dricksvattnets kvalitet, positivt eller negativt, är hantering och distribution, 426 Principielltkan sägas att ju bättre råvatten desto mindre behov av Prop. 1990/91:90beredning. Ett kraftigt förorenat råvatten kräver betydande insatser, mekaniskaoch kemiska, för att kunna beredas till ett bra dricksvatten. För attsäkerställa att dricksvattnet inte innehåller hälsovådliga mikroorganismeravslutas beredningen i allmänhet med en desinfektion, vanligtvis klore-ring. Ledningsnätetsom distribuerar dricksvatten till konsumenteraa påverkas utifrån, delsmekaniskt genom tryck och stötar, dels genom yttre korrosion. Genom olämpligkombination av vattenkvalitet och rörmaterial kan också inre korrosion geupphov till t.ex. frätning och rostbildning. Detstörsta hotet mot konsumenteraas hälsa är utan tvekan om vattnet innehållersjukdomsframkallande mikroorganismer som bakterier eller vims. Ett flertalstora vattenburna sjukdomsutbrott visar på detta. Vatten som endast är färgat,gmmligt eller luktar och smakar illa på gmnd av föroreningar kan innebära visshälsorisk, men är främst ett estetiskt problem. Regeringengav , fömtom ett uppdrag till om att ta fram ennationell strategi för god vattenkvalitet i sjöar, vattendrag och gmndvatten,även ett uppdrag till livsmedelsverket om en kartläggning av Sverigesdricksvattensituation. Syftet var att få ett beslutsunderlag för långsikligabedömningar av hur vattenkvaliteten skall kunna bevaras. Redovisningama skulleockså bidra till att styra inriktningen på det framtida arbetet. Naturvårdsverketsarbete resulterade i rapporten 90. Denna har också legat till gmndför vad som i det föregående har sagts avseende skyddet avgmndvaltentillgångarna. Det är viktigt att framhålla att ett långsiktigt skyddav gmndvaltnet är nödvändigt för att säkra tillgången på dricksvatten av godkvalitet. Den utredning, avseende vissa rättsfrågor om uttag och fördelning avgmndvatten för enskild vattenförsörjning, som regeringen haraviserat, är ur denna aspekt angelägen. Utredningen kommer också att behandlamyndighetsansvaret för enskild vattenförsörjning. Livsmedelsverketskartläggning ger vid handen att dagens dricksvattensituation i stort kanbetraktas som tillfredsställande. Verket pekar dock på vissa områden däreffektiva åtgärder krävs. Det gäller t, ex, skyddet av vattentäkter, underhållav dricksvatlenledningar och kunskap om sambandet mellan förekomst av olikaämnen och mikroorganismer i vattnet och dessas effekter på hälsan, I entidigare utredning av livsmedelsverket finns underlag för bedömning ochprioritering av forsknings-, utvecklings- och utbildningsbehovet inomdricksvattenområdet. Intensifieradeutbildningsinsatser krävs inom flera områden. För en betryggande hantering och distribution av dricksvatten är det av stor betydelse alt de som är ansvariga för konstmktion, drift och underhåll av 427 vattenverkoch distributionsanläggningar har tillräcklig utbildning och Prop.1990/91:90 kompelens inom området. Dricksvattenkungörelsensom trädde i kraft den ger kommuner och andradricksvattenproducenter liksom de lokala tillsynsorganen föreskrifter ochallmänna råd som syftar till att garantera att konsumentema får dricksvattenav god kvalitet. Kungörelsen behandlar såväl hantering som kontroll av dricksvattnet.Som en direkt effekt av kungörelsen kommer ett antal åtgärder att bli aktuellaför producenteraa, bl, a, att upprätta beskrivningar över vattenverk ochdistributionsanläggningar och installera utmstning som vamar när vissa viktigaprocesser inte fungerar tillfredsställande. Vidare finns regler om utformningav egenkontrollpro-gram, analysmetoder och riktlinjer för bedömning avdricksvattnets kvalitet. 1 laboratoriekungörelsen anges dekrav som ställs på laboratorier som får användas för offentlig kontroll ochegenkontroll av dricksvatten. Dricksvattenkungörelsensbestämmelser omfattar inte enskilda vattentäkter. Dock har vissa normer ochriktlinjer utformats så att de kan användas även vid bedömning av bmnnsvatten,I såväl som livsmedelsverkets rapport påpekas att vatten frånenskilda bmnnar ofta har sämre kvalitet än vatten från allmän anläggning. Livsmedelsverketskartläggning är också en utgångspunkt för det fortsatta kontinuerliga arbetesom verket bedriver inom vattenområdet, I detta arbete är det ytterst viktigtatt kompetensen från fler berörda myndigheter kan utnyttjas och samordnas. Föratt klara målet att upprätthålla kvalitetsnivån är det nödvändigt att ha enbred syn på dricksvattenfrågan, som också omfattar sådana delområden som intedirekt ligger inom livsmedelsverkets kompetens och ansvar. Föratt få en beredskap för effekteraa av miljöns och hanteringens inverkan på rå-resp. dricksvattenkvalitet är det angeläget att bl.a, följa utvecklingen vad gällereffekter av föroreningar med avseende på yt- och grandvattentäkter och i frågaom försurningseffekter i form av ökad mobilisering av metaller, t.ex.aluminium, från marken och ökad korrosion av koppar i fastighetsinstallationer. Ienlighet med beslut om livsmedelskontrollen (prop. 1988/89:68, JoU14, rskr. 263) kommer ett rapporteringssystem att införas. Denna rapporteringskall vara ett stöd för tillsynsmyndigheten, t, ex, i fråga om utarbetandet avföreskrifter. Även vattenverken kommer som föremål för tillsyn att omfattas avett sådant system. Det är naturligt att livsmedelsverket vid utformningen avrapporteringssystemet tar hänsyn till behovet av att följakvalitetsutvecklingen i enlighet med vad som ovan framförts. Utöverett antal kontrollpunkter avseende det beredda vattnet som kan följas genom ettsådant rapporteringssystem är det angeläget med en beredskap inför sådanamiljöförändringar som kan ha en negativ inverkan på dricksvattnets hygieniskakvalitet. Kunskapen om sådana förändringar finns främst hos andra myndigheterän livsmedelsverket, t, ex, hos och geologiskaundersökning som ansvarar för bmnnsregistret.Det ankommer på livsmedelsverket att ta initiativ till ett Prop, 1990/91:90samarbete i vilket denna kunskap utnyttjas. 17.5.1Den nya livsmedelspolitiken strukturförändring Sedanlång tid tillbaka har vi i erkänt jordbmkets positiva bidrag tillmiljön. Det akri va jordbraket bidrar till ett varierat och levande kulturlandskapoch till variationsrikedom hos växt- och djurarter. Under de senasiedecennieraa har dock det moderaa jordbmkets negativa effekter på miljönuppmärksammats. Användning av tunga maskiner bidrar till packningsskador somlångsiktigt kan påverka produktionsfömtsättningar-na. Behovet av att ökaproduktionen på en given areal leder till att åkerholmar tas bort och öppnadiken läggs igen. Viktiga biotoper försvinner därmed ur vårt landskap ochåkeriandskapet trivialiseras. En ökad användning av kemikalier, tillsammans medbmkningsformer där marken är obevuxen, har bidragit till attläckage av växtnäringsämnen och bekämpningsmedelsrester rannit ut ihavsområden, vattendrag och gmndvatten. Det intensiva jordbmket har inneburitatt avkastningen kunnat öka per arealenhet men det har också fört med sigmiljöproblem. Bådei och intemationellt har sambandet mellan prisstödspolitiken och denökade intensiteten i odlingen uppmärksammats. Jordbmkspolitiken har i ,liksom i flertalet industrialiserade länder, bedrivits huvudsakligen med hjälpav ett medel, nämligen prisstödet. Det svenska prisstödet har bestått av tvåolika delar, nämligen ett gränsskydd och en inlem marknadsreglering. Syftet medprisstödet är att söka upprätthålla administrativt satta priser inom landet.Gränsskyddet skall skydda den inhemska produktionen från priskonkurrens frånoch prissvängningar på världsmarknaden. Den inlema marknadsregleringen skallförhindra att överskott pressar marknadspriseraa. Marknadsregleringen innebär ipraktiken att avsättningen är garanterad och att överskott kan säljas tillvärldsmarknadspriser som understiger produktionskostnaden i . Prisstödetleder till en ensidig satsning på kvantitet. Eftersom avsätt ningen är garanterad, är det lönsamt för bonden att producera så mycket som möjligt genom att öka intensiteten i odlingen. Genom prisstödet kommer lönsamheten i produktionen inte längre att spegla markens natur liga avkastningsnivå, utan denna nivå plus stödet vilket för del uppgår till av produktionsvärdet. När prisstödet därmed driver upp markpriseraa, påverkas produktionen i riktning mot högre intensitet, eftersom produktionsfaktorn mark blir relativt sett dyrare jäm fört med utsäde, kemikalier och maskiner. Prisstödet driver upp produk tionen per arealenhet. Detta bidrar i sin tur till högre markpriser, vilka i sin tur driver upp intensiteten. Det är uppenbart att prisstödet förstärker koncentrationen av produktionen till större enheter och till en högre grad av utnyttjande av kemikalier och maskiner i jordbruket. Denna slutsats har bidragit till att såväl (prop, 1989/90:146, JoU 25, rskr, 327) som en rad interaationella organisationer, bl. FAO, uttalat sig för en mer 429 avregleradlivsmedelspolitik som ett medel att minska jordbmkets nega- Prop.1990/91:90 liva påverkan på miljön. Denlivsmedelspoliliska reformen innebär all den inlema prisregleringen, inkl.exportstödet, avvecklas under en femårig övergångsperiod fr.o.m. den Ijuli1991. Den interna marknadsregleringen för spannmål avskaffas, utom vad avserinlösensystemet, den . Inlösensystemet avvecklas stegvis fram tillden Ijuli 1994. Inlösenpriset för spannmål (vete) skall enligt riksdagensbeslut uppgå till . per kg under /91. Under de treföljande åren löser staten in spannmål till följande priser, , per kg1991/92, . per kg 1992/93 och . per kg 1993/94, Marknadspriseraakommer därmed att sjunka. Lägrepriser på spannmål och andra grödor kommer i allmänhet att verka i riktning moten lägre intensitet och kommer tillsammans med de miljöförbättrande åtgärdersom redovisas i det följande att medverka till ett minskat läckage avnäringsämnen och till minskade negativa effekter på grand av kemisk bekämpning.Enskilda företag påverkas mycket olika initialt beroende på var de ligger ilandet saml hur snabbt de kan tillgodogöra sig det prisfall på mark som följerav ett lägre prisstöd. Reformens effekt kommer på att bli störst ide mer produktiva områdena (slättbygderna) där bortfallet av prisstödet fårstörst betydelse. Företag som arrenderar en stor andel av sin ochsnabbt ges möjlighet att ändra arrendevillkoren kommer också snabbare att kunnaanpassa sig till den nya situationen än de företag som har en större andel avarealen bunden. Genom att av den odlade arealen är arrenderad finns godamöjligheter att efter avregleringen snabbt anpassa markpriserna tillavkastningen och därmed få en snabb effekt på intensiteten i odlingen.