prop · GE03181 · 1990-12-31 00:00:00 — Det bör också i lagen(1990:327) om skatteavdrag från sjukpenning m.m. anges hur sådan ersättningskall beräknas vid bestämmande av avdrag för preliminär A-skatt. Närden som är försäkrad enligt AFL får sjukhusvård skall enligt gällande regler i AFL(3 kap. 4§ andra stycket) sjukpenning minskas med . för varje vårddag,dock med högst en tredjedel av sjukpenningens belopp. Motsvarandesjukpenningavdrag föreskrivs i lagen om arbetsskadeförsäkring och skall ocksåtillämpas enligt därtill anslutande författningar. Nären ordning med sjuklöneperiod införs blir det inte möjligt att göra sjukpenningavdragavseende . Ändrade regler för handläggning av avgifter försjukhusvård behöver därför utarbetas. Jag avser att återkomma i frågan efteröverläggningar med sjukvårdshuvudmännen. Enannan fråga som jag avser att ta upp i ett senare sammanhang gäller denväntetid som föreskrivs i 3 kap. 5 § andra stycket AFL innan en ändring, somangår den försäkrades inkomstförhållnaden m.m. och som är av betydelse förrätten fill sjukpenning eller sjukpenningens storlek, får genomslag på dennessjukpenninggrundande inkomst. 6 Ikraftträdande och kostnader Riksdagenbeslöt att bifalla vad socialförsäkringsut skottet hemställt i betänkandet 1990/91:SfU9 Vissa ändringar i sjukförsäk ringen m.m. I betänkandet begärde utskottet bl.a. att regeringen skulle åter komma till med förslag om införande av en arbetsgivarperiod på 64 Förslaget skulleläggas fram i sådan tid att nya regler kunde träda i kraft den 1 januari 1992.I förevarande lagsfiftningsärende behandlas det begärda förslaget om införandeav en arbetsgivarperiod i sjukförsäkringen. De nya reglerna föreslås träda ikraft och tillämpas på sjukdomsfall som inträffar efterikraftträdandet. 6.2 Ändring av arbetsgivaravgiften till sjukförsäkringen Mittförslag: Arbetsgivaravgiften till sjukförsäkringen sänks från avavgiftsunderlaget fill av samma underlag. Skälenför mitt förslag: Införandet av en arbetsgivarperiod i sjukpenning-försäkringenmedför att arbetsgivarna får svara för kostnaderna för sjuklön till sinaanställda av en sjukperiod. Detta innebär samtidigten minskning av sjukförsäkringens kostnader för korta sjukfall. En motsvarandejustering av arbetsgivaravgiften till sjukförsäkringen bör därför göras. Därmedfår arbetsgivarna kompensation för de ökade kostnader som den nya ordningenmedför. Det är emellertid vare sig möjligt eller önskvärt att kompenseraenskilda arbetsgivare med exakt det belopp som sjuklönekostnaderna uppgår tillför . En generell minskning av arbetsgivaravgiften tillsjukförsäkringen får i stället den effekten att en arbetsgivare som genomaktiva arbetsmiljöförbättrande åtgärder minskar sjukfrånvaron bland sinaanställda tjänar på reformen medan den arbetsgivare som missköter sig i det häravseendet får ökade utgifter. Motbakgrund av de hittillsvarande kostnaderna av ensjukperiod, sjuktalsutvecklingen och de förändrade kompensationsnivåerna inomsjukpenningförsäkringen fr.o.m. har de minskade kostnadernaför sjukpenningförsäkringen vid införande av en arbetsgivarperiod enligt mittförslag beräknats motsvara en sänkning av arbetsgivaravgiften tillsjukförsäkringen från av avgiftsunderlaget. Sänkningenav arbetsgivaravgiften är beräknad utifrån nu kända förhållanden. Vadjag nu sagt föranleder en ändring i 2 kap. 1§ första stycket lagen (1981:691)om socialavgifter. D.Försäkring vid sjukdom, handikapp och ålderdom Regeringenhar i prop. 1990/91:100: bil. 7 föreslagit att till Bidrag tillsjukförsäkringen för /92 anvisa ett förslagsanslag på . Mittförslag om införande av en arbetsgivarperiod av ensjukperiod innebär en minskad belastning på anslaget till 5Riksdagen 1990/91. Dennaminskning har jag beräknat uppgå till 881 milj. kr. för budgetåret1991/92. Mot den bakgrunden bör förevarande anslag mins- 1990/91:181 kas med 881000000kr. i förhållande till vad som beräknats i prop.1991/92:100 bil. Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom upprättatsförslag till 2:Lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring, Lag om ändring i lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring, Lag om ändring i lagen (1977:265) om statligtpersonskadeskydd, Lag om ändring i lagen (1989:225) om ersättning tillsmittbärare, Lagom ändring i lagen (1988:1465) om ersättning ochledighet för närståendevård, Lag om ändring i lagen (1981:691) omsocialavgifter, Lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370), Lag om ändring i lagen (1990:327) om skatteavdragfrån sjukpenning m.m., Lagom ändring i studiestödslagen (1973:349). Lagförslagenunder 8 och 9 har upprättats i samråd med statsrådet och lagförslagetunder 10 i samråd med chefen för . Förslagettill lag om sjuklön bygger i väsentliga delar på det lagförslag som i juni 1990remitterades till lagrådet. Lagrådets förslag till ändringar i det remitteradeförslaget har i allt väsentligt godtagits och inarbetats i det nu upprättadeförslaget. Emellertid upptar förslaget till lag om sjuklön därutöverbestämmelser som inte har varit föremål för lagrådets granskning och i några avde lagrådsgranskade bestämmelserna har gjorts vissa ändringar i sak. Vidare harde nu upprättade förslagen till följdlagstiftning tillkommit efterlagrådsremissen. Vissa av de tillkommande bestämmelserna i förslaget till lagom sjuklön samt förslagen under 7-9 avser ämnen som faller inom lagrådetsgranskningsområde. Somnämnts inledningsvis (avsnitt 1) har på de skäl som angetts isocialförsäkringsutskottets betänkande 1990/91 :SfU9 gett regeringen till kännaatt ett förslag om ett system med arbetsgivarperiod för sjukersättning börläggas fram i sådan tid att det kan träda i kraft . Omtillräcklig förberedelsetid skall kunna erbjudas arbetsgivare och försäkringskassorm.fl. förutsätts följaktligen att fattar beslut i ärendet underinnevarande . Mot denna bakgrund finner jag att den tidsut-dräkt somofrånkomligen blir följden av förnyat hörande av lagrådet skulle försenalagstiftningsfrågans behandling så att avsevärt men skulle uppkomma. Någotnytt yttrande av lagrådet har därför inte begärts. 1990/91:1818.1 Förslaget till lag om sjuklön Första stycket anger grundprincipen i lagen, nämligen atten arbetstagare har rätt att vid sjukdom behålla lön och andraanställningsförmåner i den utsträckning som lagen anger. På den ersättning som en arbetsgivare utger på grund avlagen är de för lön och lönefordran i allmänhet gällande bestämmelsernatillämpliga. Sjuklönen skall således vara skattepliktig samt avgifts- ochpensionsgrundande. Sjuklön kommer vidare att likställas med annan lön vid fillämpningav bl.a. lagen (1982:80) om anställningsskydd (LAS), förmånsrättslagen(1970:979), lagen (1970:741) om statlig lönegaranti vid konkurs samt i fråga omföreskrifter om utmätning av och införsel i lön. Detsamma skall gällabeträffande t.ex. kvittning enligt lagen (1970:215) om arbetsgivares kvittningsrätt.Även i fråga om förfallodag, utbetalningssätt etc. likställs sjuklönen medannan lön. Lagen innehåller inte någon definifion avsjukdomsbegreppet. Den tolkning av begreppet som kommit till uttryck vidtillämpningen av sjukpenningreglerna i främst lagen (1962:381) om allmänförsäkring (AFL) avses gälla även i detta sammanhang. Rätten till sjuklön tillkommer en arbetstagare. Inteheller begreppet arbetstagare definieras i lagen. Liksom i andra sammanhangfår begreppets innehåll läggas fast i rättstillämpningen med utgångspunkt i encivilrättslig begreppsbestämning. Utanför lagens tillämpningsområde falleruppdragstagare och egenföretagare. Gränsdragningen mellan arbetstagare å enasidan och olika former av uppdragstagare och självständiga företagare å denandra torde så som allmänt sker i t.ex. arbetsdomstolens praxis få göraspå grundval av en helhetsbedömning av avtalet mellan parterna och övrigaomständigheter i fallet. Huruvida den som åtagit sig att utföra ett arbete ärarbetstagare eller egenföretagare beror på omständigheterna. Av betydelsebrukar vara bl.a. om den som åtar sig arbetet är personligen arbetsskyldig, vemsom tillhandahåller material, maskiner o.d. för arbetet, hur ersättningen förarbetet bestämts osv. Någon uttänjning av arbetsgivar- och ar-betstagarbegreppenpå sätt som stundom förekommit i socialförsäkrings-praxis med hänsyn tillkraven på schablonlösningar inom socialförsäkringsområdet är inte avsedd. prövning av hithörande frågor isjukpenningärenden berörs i avsnitt 8.2 (under 3 kap. 1 §). I paragrafens andra stycke föreskrivs att lagen inteinskränker den rätt fill sjuklön som kan finnas enligt någon annan lag. Ensådan rätt har sjömän enligt sjömanslagen (1973:282). Dessa regler berörssåledes inte av förevarande lag, eftersom sjömanslagens bestämmelser medförrätt till full lön och än vad som följer av sjuklönelagen.Frågan om sjömäns rätt till full kompensation för inkomstbortfall vid sjukdom(jfr 1990/91 :SfU9) övervägs av sjömanslagsutredning (K1990:01). Paragrafen anger i vilken utsträckning lagen är tvinganderesp. 199U/yi.iöl Den har sin förebild i annan arbetsrättsliglagstiftning. I första stycket slås fast att lagen i princip ärtvingande till arbetstagarens förmån. Ett avtal är alltså utan verkan, i denmån det innebär att arbetstagarens rättigheter enligt lagen inskränks. Somframgår av andra stycket får dock i vissa fall avvikelse från lagen göras genomkollektivavtal som på arbetstagarsidan har slutits eller godkänts av enorganisation som är att anse som en central organisation enligt lagen(1976:580) om medbestämmande i arbetslivet. Ett sådant avtal gäller, även omdet kan ge ett sämre utfall för arbetstagaren än vad lagens reglerskulle ha gjort. De fall då avvikelse kan göras enligt andra stycket medstöd av kollektivavtal på förbundsnivå eller motsvarande gäller delsföreskrifterna i 8 § andra stycket eller 9 § om intyg av läkare ellertandläkare resp. om försäkran, dels föreskrifterna i 6 § om sjuklönensberäknande. Härigenom kan avtalsvägen föras in krav på att ett dylikt intygskall avse en tidigare dag än vad lagen föreskriver. På detta sätt kan vidarearbetsgivaren ges möjlighet att begära att ett intyg eller en försäkran somarbetstagaren inger skall innehålla närmare uppgift om sjukdomen. Genommöjligheten att göra avvikelse från föreskriften i 6§ kan beräkningen av lönoch andra anställningsförmåner också vid sjukdom följa bransch- eller arbetsanpassaderegler. Jag får i denna del även hänvisa till vad som anförs under 6 §. I sista meningen av andra stycket behandlas arbetsgivarensrätt att till-lämpa sådana kollektivavtal som har berörts även påarbetstagare som inte är medlem av den avtalsslutandearbetstagarorganisationen. Som förutsättning för en sådan tillämpning gälleratt arbetstagaren sysselsätts i sådant arbete som avses med kollektivavtaletoch att han inte heller omfattas av något konkurrerande kollektivavtal. I paragrafen ges föreskrifter om kvalifikationstid förrätt till sjuklön. Reglerna har utformats med beaktande av den reglering avanställningsavtalet som förekommer i LAS. I nämnda lag görs en uppdelningmellan anställningsavtal som gäller tills vidare och avtal om tidsbegränsadanställning. Den sistnämnda anställningsformen får enligt LAS endast användas ivissa, närmare preciserade, situationer. Genom kollektivavtal kan dock möjlighetenatt träffa avtal om tidsbegränsad anställning utvidgas. I förevarande paragrafs första stycke, första meningen,anges huvudregeln som getts den lydelse som lagrådet föreslagit. Därunderfaller dels tillsvida-reavtalen, dels tidsbegränsade avtal som avser enanställningstid om en månad eller längre. För en arbetstagare som har ettanställningsavtal av denna beskaffenhet inträder rätten till sjuklön fr.o.m.den dag han börjar anställningen eller enligt avtalet skulle ha börjat denna.Avgörande är alltså vad som avtalats mellan parterna härom. Förevarande regelmedför att de flesta arbetstagare kan bli berättigade till sjuklön redan frånförsta dagen i anställningen. Av andra meningen i samma stycke och av andra stycketframgår att en gg arbetstagare kan vara berättigad till sjuklön även om detär fråga om en tids- Prop. begränsad anställning som avser än enmånad. Förutsättningen /91:181 härför är till en början att arbetstagarenhar tillträtt anställningen. I detta rekvisit bör ligga främst attarbetstagaren faktiskt infunnit sig på arbetsplatsen. Som tillträde bör idetta sammanhang emellertid godtas också fall när arbetstagaren väl harpåbörjat den direkta färden till arbetsplatsen men under färden råkar ut försjukdom eller skada som hindrar honom från att infinna sig. Det har vidtillämpningen av lagen om arbetsskadeförsäkring (LAF) och motsvarande äldrelagstiftning utbildat sig en praxis i fråga om de s.k. färdolycksfallen. Dennapraxis kan i viss utsträckning tjäna till vägledning för tillämpning avförevarande lag; jag tänker då främst på de fall där arbetstagaren göravvikelse från den normala färdvägen till arbetet, t.ex. för att uträtta någotärende. För den som anställts än en månad fordrasför att kunna få sjuklön, förutom kravet på tillträde, att arbetstagaren harvarit anställd hos arbetsgivaren av minstfjorton kalenderdagar. Regleringen har förenklats och utformats enligtlagrådets förslag. skall inte inräknas dag under vilkenarbetstagaren har varit frånvarande från arbetet utan giltigt skäl. Det sagdager vid handen att rätten till sjuklön i dessa fall inträder tidigast fr.o.m.den femtonde dagen efter tillträdet. För de arbetstagare som har återkommande kortvarigaanställningar hos samma arbetsgivare finns en särskild beräkningsregel förkvalifikationstiden. Härom föreskrivs i paragrafens andra stycke, som har jämkatsredaktionellt i förhållande till lagrådsremissens förslag. Om arbetstagarentidigare har haft anställning hos samma arbetsgivare och anställs på nytt inom14 kalenderdagar från den föregående anställningens upphörande, skall den föregåendeanställningstiden medräknas vid beräkning av kvalifikationstiden enligt förstastycket andra meningen. Under 7 § kommenteras hur en sjuklöneperiod skall beräknasom sjukdomsfallet inträffar innan nämnda väntetid gått ut. En ilagrådsremissen upptagen bestämmelse om att rätt till sjuklön inte föreliggerför tid efter det att anställningen har upphört har på lagrådets inrådan fåttutgå såsom överflödig. Iparagrafens första stycke, första meningen, anges en av de grundläggandeförutsättningarna för rätten till sjuklön, nämligen den att sjukdomen har sattned arbetsförmågan. Föreskriften korresponderar i detta avseende delvis med vadsom gäller för rätt till sjukpenning enligt 3 kap. 7 § AFL. Till skillnad frånnämnda lagrum, som för sjukpenning förutsätter nedsättning av arbetsförmåganmed minst en fjärdedel, krävs dock inte att arbetsförmågan har satts ned mednågon viss andel. I övrigt hänvisas till vad som anförs under 7 §. Ävenbestämmelsen i första stycket andra meningen har sin motsvarighet i nämndaparagraf i AFL och syftar på den konvalescenttid som kan följa efter det att ensjukdom har upphört. Iparagrafens andra stycke anges att nedsättning av arbetsförmågan skall Prop.bedömas med beaktande av om arbetstagaren på grund av sjukdomen är för- 1990/91:181hindrad att helt eller delvis utföra sitt vanliga eller därmed jämförligtarbete. Härigenom behålls således rätten till sjuklön, även om arbetsgivarenskulle ha möjlighet att omplacera arbetstagaren till andra arbetsuppgifter med lägreinkomster som följd. Förevarande bestämmelse har sin motsvarighet i 3 kap. 8 §första stycket första meningen AFL. 1paragrafen anges situationer då arbetsgivaren på grund av arbetstagarens brottsligahandlande eller orikfiga uppgiftslämnande inte är skyldig att utge sjuklön.Bestämmelsen motsvaras närmast av 20 kap. 3§ första stycket b) och d) AFL. Föratt uppnå ökad överensstämmelse mellan de korresponderande reglerna - vilketlagrådet förespråkat - föreslås ändringar i 20 kap. 3 § AFL. Detfår förmodas att den omständighet som enligt förevarande paragraf befriararbetsgivaren från skyldighet att utge sjuklön i flertalet fall kommer tillhans kännedom först efter det att lönen har utbetalats. Frågan om arbetsgivarensmöjlighet att av arbetstagaren få ersättning för utgiven lön får då bedömas motbakgrund av vanliga regler, bl.a. bestämmelser i lagen (1970:215) omarbetsgivares kvittningsrätt. 1paragrafens första stycke finns föreskrifter om storleken av arbetstagarens lönvid sjukdom. med sjuklön i varje sjukperiod hararbetstagaren sålunda rätt fill av den lön och andra anställningsförmånersom han gått miste om till följd av nedsättningen i arbetsförmågan. Den angivnaersättningsnivån gäller även om arbetstagaren inte är berättigad till sjuklönför samtliga dagar i sjukperioden. Som framgår av 15 § har arbetstagaren dock,om ett beslut enligt 13 § gäller för honom, rätt fill att få sjuklön beräknadefter en kompensafionsgrad av också med sjuklöni varje sjukperiod. Har arbetstagaren erhållit sjuklön , beräknadefter en kompensationsgrad av , skall sjuklönen för därefter följandedagar i sjuklöneperioden beräknas efter den högre kompensationsgrad som framgårav andra punkten i förevarande stycke. Kompensationsgraderna överensstämmer medde sjukersättningsnivåer som bedömdes vara godtagbara i samband med den perden genomförda sjukpenningreformen. Därmed avviker förslaget frånlagrådsremissens innebörd i detta avseende. Den av lagrådet föreslagnalydelsen av stycket har i övrigt tjänat till ledning vid utformningen. Bortsettfrån att full kompensation inte föreskrivs vid sjukdom motsvarar regeln vad som gäller enligt bl.a. 12 § LAS och 7 § lagen (1974:358) om fack lig förtroendemans ställning på arbetsplatsen. Till grund för beräkningen av sjuklön skall läggas den lön och andra anställningsförmåner som normalt skulle ha utgetts om arbetstagaren hade varit i arbete, t.ex. prestationslön och ersättning för inplanerad övertid. Skulle vid något fillfälle förtjänsten helt allmänt minska, t.ex. genom att arbetstidsuttaget inskränks, får en sjuk 70 arbetstagaretåla detta likaväl som sina friska arbetskamrater. Inte heller kan Prop. t.ex.en arbetstagare som avlönas med timlön göra anspråk på ersättning för1990/91:181 tid, då arbete inte heller annars skulle ha utförts. Någon allmänregel ges inte i fråga om hur lönen skall beräknas. Några större problem attberäkna sjuklönen lär inte föreligga om arbetstagaren har fast lön i form avexempelvis månadslön. Är det däremot fråga om timlön eller ackordslön, skallsjuklönen i princip beräknas endast efter vad som skulle ha utgjort arbetadtid. Avandra stycket framgår att ersättning som utges till arbetstagaren på grund avförmån av fri gruppsjukförsäkring, som uppbärs enligt grunder som fastställts ikollekfivavtal mellan arbetsmarknadens huvudorganisationer, är att anse somsjuklön. Ett jämställande av sådan AGS-ersättning och Uk-nande med sjuklön skerenligt reglerna i 3 kap. 4§ AFL om minskning av sjukpenning med hänsyn tillerhållen lön m.m. under sjukdom. Endast de belopp som betalas ut tillarbetstagaren får tillgodoräknas arbetsgivaren såsom utgiven sjuklön. Denpremie som arbetsgivaren betalar för t.ex. AGS-försäkring skall alltså intebetraktas som utgiven sjuklön. Andrameningen i andra stycket reglerar - med avseende på avtalsersättningen - densituationen att arbetstagaren har flera anställningar. Regeln har följandebakgrund. AGS-ersättning beräknas inte på grundval av lönen utan efter en vissprocentandel av det nettobelopp som betalat ut i form avsjukpenning eller förfidspension/sjukbidrag. Införandet av en lag om sjuklönmedför att AGS-ersättningen inte kan beräknas med ledning av utgivensjukpenning sjuklöneperioden löper; sjukpenning avses ju inteutges . Det kan emellertid förväntas att AGS-ersättningenockså kommer att beräknas med ledning av arbetstagarenssjukpenninggrundande inkomst eller motsvarande och inte på grundval av den lönsom betalas ut. Eftersom en på detta sätt beräknad AGS-ersättning inte utanadministrativa svårigheter skulle låta sig exakt proportioneras mellan olikaarbetsgivare har i förenklingssyfte införts regeln att varje arbetsgivare iskälig omfattning får tillgodoräkna sig AGS-ersättning eller motsvarande sombetalats ut till arbetstagaren såsom sjuklön. Med uttrycket "i skäligomfattning" avses att den del av avtalsersättningen som en vissarbetsgivare fillgodoräknar sig som utgiven sjuklön bör ge uttryck för ungefärsamma relation som mellan den lön som arbetsgivaren utger och den lön som andraarbetsgivare utger till arbetstagaren. Någon exakthet krävs emellertid inte.Arbetstagaren får finna sig i att det förhållandet stundom kan uppstå, att hansolika arbetsgivare tillsammans såsom utgiven sjuklön tillgodoräknar sig ettnågot högre belopp än det som arbetstagaren erhållit frångruppsjukförsäkringen. Detkan tilläggas att den vanliga ersättningsformen under den första 14-dagarsperiodeni ett sjukfall numera inte torde vara AGS-ersättning eller liknande, varförregleringen i andra stycket sannolikt får begränsad tillämpning. Somframgår av 2 § andra stycket kan genom kollektivavtal göras avvi kelse från förevarande paragraf när det gäller den närmare beräkningen av sjuklönen. Har ett kollektivavtal träffats i föreskriven ordning om hur den närmare beräkningen av löneförmånerna skall ske under sjukfrånvaro är av talet giltigt även om det i vissa situationer skulle leda till en något lägrelön 71 än vad lagens huvudregel förutsätter. Finns inte någravägledande avtal och Prop. är omständigheterna i övrigt sådana att någonnärmare utredning inte står att 1990/91:181 finna rörande den beräknadearbetsinkomsten, torde beloppet få uppskattas efter skälighet. Som framgår redan av 1 § innebär lagen att arbetstagarenhar rätt att vid sjukdom behålla lön och andra anställningsförmåner. Häri görsi förevarande paragraf den begränsningen att sjuklönen beräknas till 75 eller90 % av dessa förmåner. En löne- eller anställningsförmån som inte går förloradpå grund av sjukdomen, t.ex. förmån av fri bostad eller bil, skall naturligtvisinte räknas in i beräkningsunderlaget. Självfallet skall inte heller ersättningsom avser att täcka sådana kostnader som arbetstagaren endast har när han utförsitt arbete räknas in i detta. I likhet med vad som gäller för uppsägnings-och permitteringslön enligt LAS ger sjukdom under ledighet rätt till sjuklönendast i den omfattning som ledigheten är förenad med rätt till lön, t.ex.ledighet för ett fackligt uppdrag enligt föreskrifter därom. På motsvarandesätt ersätts sjukdom under permittering endast om permitteringslön skulle ha utgetts.En konsekvens härav blir att sjukdom under semester medför rätt till sjuklönendast om arbetstagaren uppbär semesterlön och enligt semesterlagensföreskrifter begär att sjukdag inte skall räknas som semesterdag. För sådandag torde sjuklönen - i överensstämmelse med de synpunkter lagrådet anlagt ifrågan - kunna beräknas på den semesterlön som annars skulle ha utgetts. Begärsinte ändrad semesterförläggning, t.ex. genom att någon sjukanmälan inte görs,aktualiseras inte sjuklön, eftersom semesterlön utges; sjuklön skall därförinte utges för sådan tid. Avsikten är, så som lagrådet utgått ifrån, att endastsådant inkomstbortfall som hänför sig till arbetstidsminskning med anledning avnedsättningen i arbetsförmågan skall kompenseras. Sjuklönen skall sålunda -genom underlaget för 75 eller 90-procentsberäkningen - vara relaterad fill nedsättningeni arbetsförmågan såsom denna nedsättning kommit till uttryck i minskad arbetstid.En av sjukdom föranledd nedsättning i arbetsförmågan som resulterar i enminskad arbetsintensitet men inte påverkar arbetstiden skall inte kunna grundakompenserande sjuklön även om den minskar förvärvsinkomsten. Sjuklönen skall relateras till graden av nedsättning avarbetsförmågan. Innebörden härav är att inkomstbortfall som inte kan ansesorsakat av nedsättningen i arbetsförmågan inte heller skall kompenseras.Inkomstbortfall till följd av längre frånvaro från arbetet än som föranletts avnedsättningen av arbetsförmågan skall följaktligen kompenseras av sjuklönendast till den del bortfallet beror på nedsättningen. Vad här sagtsöverensstämmer med vad lagrådet uttalat i sitt yttrande.