prop · GE03100 · 1990-12-31 00:00:00 — 1990/91:100 som gällt 86. beslöt styrelsen att fortsätta dennapolitik under den femte programperioden . av UNDPs länderfördeladeresurser skall då gå till länder med en per capita inkomst under 750 dollari siffror och till övriga länder. av de länderfördeladeresurserna skall tillfalla de minst utvecklade länderna. Länder med en percapita - inkomst kommer inte längre att få några direktamedel: de kommer att kunna delta i UNDP:s verksamhet genom dess regionala,interregionala, globala och särskilda program. En mindre del () avUNDP:s programresurser används för dessa program , men denna andel kommeratt öka under nästa programperiod. UNDP har ett särskilt program för deminst utvecklade länderna. uppgick bidragen till detta särskildaprogram till 15,2 milj. dollar. Utbetalningarna från UNDP:s allmänna resursertill de 42 minst utvecklade länderna var 1989 ca 260 milj. dollar. UNDP:shögsta beslutande organ är styrelsen (), som har 48 medlemmar.Av dessa representerar 27 , 17 västliga i-länder och 4 socialistiskai-länder. är medlem i styrelsen (perioden ). a. fördelningen av UNDP:s resurser och fastställer landprogrammen. är också beslutande organ förFN-sekretariatets teknis-ka biståndsprogram (for Development. , FN:sbefolkningsfond, FN:s Sahel-kontor (UNSO). , FN:s fond förvetenskap och teknik, samt en rad andra specialfonder. UNDP:s sekretariat ligger i och har förnärvarande omkring 610 fast anställda. Det leds av administratorn 111 från . ägde en omfattandedecentralisering av UNDP:s verksamhet rum. Tyngdpunkten i arbetet med attförbereda och genomföra landprogrammen förlades till 115 nu 113 fältkontormed omkring 3 500 anställda. Fältkontoren leds av s. "resident representatives" (fältkontorschefer), som även har tilluppgift att samordna andra FN-organs biståndsverksamhet i landet. De är oftastockså FN:s fasta representant i respektive land och fungerar som FN:s"ambassadör" i landet. UNDP:sverksamhet finansieras genom frivilliga bidrag. De uppgick till 268 milj. dollar. 1975 till 419 milj. dollar och 1980 till . Ökningen var således ganska snabb. För programperioden 19821986 förutsattes UNDP:s resurser också öka och sammanlagt nå . Resurserna minskade emellertid under 245 börjanav åttiotalet så att det blev nödvändigt att skära ner verksamheten Prop.1990/91: av den ursprungligen planerade. Denna utveckling svängdeunder Bil. 5 1980-taiets senare hälfl. var bidragen till UNDP ca930 milj dollar mot ca 650 milj. dollar 1984. UNDP:s verksamhet försvåras av att programmet ipraktiken gör femåriga biståndsutfästelser gentemot mottagarländerna medangivarländerna, med få undantag, endast lämnar ettåriga bidragsutfästelser.Sverige har därför verkat för att alla bidragsgivare, liksomSverige, skall lämna fleråriga utfästelser. De största enskilda bidragsgivarna till UNDP är förnärvarande , . , , ochFörbundsrepubliken ger också stora bidrag. De fyra nordiska ländernasvarade 1989 gemensamt för av de ordinarie bidragen till UNDP. har /91 lämnat ett ordinariebidrag på 625 milj. kr. varav 50 milj. kr. särskilt avsatts förinsatser som syflar till att ytterligare främja en effektiv verksamhet inomUNDP i linje med de svenska bisåndspolitiska målen. Det svenska bidraget under1990/91 utgjorde av UNDP:s resurser. Utöver det ordinarie bidraget gavSverige 1990/91 65 milj. kr. till UNDP:s särskilda program för de minstutvecklade . Vidare har under /91 lämnatett bidrag på 25 milj. kr. till (UNSO). UNSO:s uppgift är attbistå länderna i Sahelområdet i att genomföra olika projekt för attminska effekterna av ökenutbredning och förebygga riskerna för kommandetorkkatastrofer. Underåren 1989 och 1990 har flera utredningar behandlat FN:s biståndsverksamhet ochUNDP:s roll. Tre av dem skall nämnas här. En expertgrupp har behandlat fråganom ett nytt avgiftssystem för UNDP:s betalning till och andrasom utförde projekt som UNDP finansierar. Expertgruppen begränsade sig inteenbart till avgiftsfrågan utan gjorde en bred översyn över FN-biståndet. givit generaldirektören för utveckling ochinternationellt ekonomiskt samarbete i upudrag att utföra ett antal landstudiersamt se över begreppet central finansiering. Det Nordiska harockså utfört landstudier, studerat finansieringsfrågorna inom FN-systemet ochfackorganens roll. Oberoende av varandra är utredningarnas iakttagelser ochförslag förhållandevis likartade. De konstaterar att UNDP inte har kunnat spela denroll som central finansiär och samordnare av FN-systemets tekniska bistånd som tanken var när riktlinjerna för det nuvarande systemet drogs upp 1970. Från att ha finansierat knappt två tredjedelar av FN-systemets tekniska bistånd svarar UNDP numera endast för cirka en tredjedel. dominerar, inte bara när det gäller investeringar utan även beträffande tekniskt bistånd. Kunskapsöverföring med hjälp av lång- 246 tidsexperterär inte längre relevant för de flesta . De bör själva ta Prop.1990/91:100 över ansvaret för projektgenomförande och samordning av biståndet(s. k. 5 "national execution"). FN-biståndets uppgift bör varaatt bistå länderna att bygga upp förmågan att göra detta. Fackorganens roll börvara rådgivande snarare än projektgenomförande. De bör tillhandahållakvalificerad teknisk expertis under korta perioder. Projektbistånd bör ersättasav programbistånd. Utredarna har i stort sett fått stöd för sinaåsikter i (resolution 44/211 om FN:s biståndsverksamheti ). måste förändringsbenägenheten genomsyra helaFN-systemet. UNDP;s styrelse började översätta den i praktisk handling genomatt fatta ett principbeslut om ett nytt system för hur fackorganenoch andra projektgenomförare skall få betalt av UNDP. Enligt det nuvarandesystemet som galleri om 1991betalar UNDP av projektkostnaderna i avgift till dem som utförUNDP-projekten, vare sig kostnaderna är högre eller lägre. Medel för deltafinns på ett särskilt konto inom UNDP:s budget. Principbeslutet om ett nyttsystem innebär att ansvaret för projektgenomförande gradvis skall övergå tillmottagarländerna ("national execution"). Fackorganens uppgifter blirmer tekniska än administrativa. Rent budgettekniskt förs huvddelen av de medelsom avsätts för avgifterna över till mottagarländernas landramar varigenomkostnaderna blir mer synliga för dem. Närmare detaljer i det nya systemet skallutarbetas främst genom förhandlingar mellan UNDP och fackorganen.UNDPs styrelse skall återkomma till frågan 1991. FN:skapitalutvecklingsfond tillkom 1966 med uppgift att ge gåvobistånd eller lån påförmånliga villkor till småskaliga investeringsprojekt i . beslöt generalförsamlingen attkapitalutvecklingsfonden i fortsättningen endast skulle finansiera projekt i deminst utvecklade . inriktade på folkflertalets basbehov (bostad,kläder, mat, undervisning och grundläggande hälsovård). 1985 bestämdes attfonden skulle börja använda sina möjligheter att ge lån på förmånliga villkor,en möjlighet som dittills inte utnyttjats. Fondensprojekt skall enligt målsättningen nå de fattigaste människorna i de fattigaste . Fonden arbetar också i några få länder utöver de minst utvecklade länderna. Projekten skall utformas så att befolkningen 247 18 1990/91. aktivt deltar i derasgenomförande. Fonden kan ta hand om projekt som Prop. 1990/91: 100 andra givare bedömer varaför små. Den har ett tak på 5 milj. dollar för Bil. Fondenfinansierar omkring 240 projekt i 47 länder till ett värdeav 445 milj. dollar. Under fondens 20 första verksamhetsår har deviktigaste områdena varit jordbruk, vatten och transporter,men man har också ägnat sig åt småindustrier, hälso- och sjukvård, energi, bostäderoch utbildning. Fondenär underställd och arbetar i huvudsak genom . Fondenfinansieras genom frivilliga bidrag. Bidragen beräknas till ca 40,8milj. dollar jämfört med drygt 28 milj. dollar . De störstabidragsgivarna är några mindre industriländer, men 27 av de 40 länder sombidrog 1989 var . bidrag under /91 uppgår till55 milj. kr. och Nederländema är de största bidragsgivarna. Grundprincipenför FN:s tekniska bistånd är således att detta skall samlas till och samordnasav UNDP, som också ska stå för faltnärvaron och garantera att egnaprioriteringar sätts i främsta rummet. UNDP ska i genomförandet avlandprogrammen främst utnyttja fackorganen som genomförare av projekt inomsina resp. kompetensområden. ges emellertid tekniskt bistånd ifackorganens egen regi. Fackorganen är nämligen inte bara sektoransvariga inomUNDP:s bistånd utan även självständiga FN-organ inom respektive ansvarsområdemed egna styrelser, årskonferenser etc. Detta har gjort arbetsfördelningen inomFN-systemet något oklar. Frågan är föremål för utredningar inomFN. Det finns i dessa en strävan att låta mottagarländerna på ett friare sättbestämma hur UNDP-finansierat bistånd skall genomföras (s. k. "nationalexecution") samt att fackorganens roll skall vara att i större grad geexpertis och i mindre grad engagera sig också i förvaltningen av hela biståndsprojekt.Det nordiska studerar också frågeställningen och kan förväntaskomma att ge värdefulla bidrag till att effektivisera FN:s tekniska bistånd. ILO.som är en av de äldsta medlemmarna i FN-familjen, har som övergri pande målsättning att verka för varaktig fred grundad på social rättvisa. skiljer sig från övriga FN-organ genom sin trepartsstruktur - såväl regeringar som arbetsgivare och arbetstagare är representerade. generaldirektör är belgaren . 1990/91:100 chcl Hansennc. biståndsverksamhet är i huvudsak inriktad på ut- Bil.5 veckling och utbildning av arbetskraft. Från svensksida ges förutom det reguljära bidraget även frivilliga sådana. Dessa är iförsta hand koncentrerade till två regionala projekt i medsysselsättningsfrämjande inriktning, projektet ,ett av utarbetat utbildningspaket samt någrasys-selsältningsinsatscr på vägbyggnads- och transportområdena. Arbetsmarknadsdepartementethar inom huvudansvaret för medlemsskap i . för utbildning, vetenskap och kultur () UNESCObildades och syflet med dess verksamhet är att bidra till fred ochsäkerhet genom att främja samarbete mellan nationerna på de kulturella,utbildningsmässiga och vetenskapliga områdena. Man vill öka respekten förmänskliga rättigheter och allmän rättvisa utan hänsyn till ras. har som strävan att med sitt bistånd främja dessa mål.UNESCO har fått en viktig roll vid uppföljningen av den världsomfattandeläskunnighetskampanj som inleddes och som syftar till att utrota analfabetismenfram . Det svenska biståndet till består dels av ettreguljärt bidrag, dels av frivilliga bidrag bl. a. i form av stöd till ettinternationellt program för kommunikationsutveckling (IPDC) och till . genomgick en förtroendekris i börjanav , bl. a. på grund av olika förslag på massmediaområdet. ochStorbritannien har lämnat organisationen på grund av missnöje med dessinriktning. generaldirektör är spanjoren . har huvudansvaret för medlemsskap iUNESCO. har 158 medlemmar. FN:slivsmedels- och jordbruksorganisation (FAO) FAO.FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation bildades och är . FAO är FN-systemets fackorgan för det internationella samarbetetinom jordbruks-, skogsbruks- och fiskesektorerna. Inom organisationen finns enomfattande statistik- och databas inom dessa områden. Det bör noteras attSovjetunionen och några andra öststater inte tillhör de 158 medlemmarna av FAO.Generaldirektören för FAO är libancsen . FAO har utöver sitt reguljära program ettfältprogram huvudsakligen förlagt till . Fältprogrammet syflar framför allt till att genom tekniskt bistånd inom FAO:s verksamhetsområde förbättra förutsättning arna för livsmedelsproduktionen inom . har gett visst stöd till fältprogrammel genom SIDA, främst då det gäller projekt av försöks- och metodutvecklingskaraktär. har och flera andra länder riktat omfattande kritik mot FAO:s ledning som organisationens tekniska kompetens delvis ifrågasatts. paricmcntet harhuvudansvaret för medlemsskap i FAO. () Prop. 1990/91: 100 Bil S grundades år1946. är 166 länder medlem- mari WHO och generalsekreterare är japanen . Organisationenshuvudmålsättning är att genom normativt arbete och biståndöka möjligheterna till bättre hälsa. Den normativa verksamheten påverkar hälso- ochsjukvårdens villkor inom ett brett spektrum från hälsoupplysning tillsofistikerad diagnostik och behandling. WHO:s biståndsinriktade verksamhet bygger påbegreppet primärhälsovård. Strategin för att genom främst primärhälsovårdenuppnå målet hälsa 2000 formulerades först i . har initierat och varit en av destörsta bidragsgivarna till WHO:s centrala program som står de svenskabiståndspolitiska målen nära. har huvudansvar för det svenskamedlemsskapet i WHO. SIDA, SAREC och UD samarbetar nära med WHO i biståndsfrågor. 1 tabell 2 redovisas de svenska frivilliga bidragentill FN-organ, vilka inte behandlas på annat ställe under anslaget C 1. för industriell utveckling (UNIDO) 1967påbörjades UNlDO:s verksamhet efter beslut av . Från1986 har UNlDO:s ställning som självständigt fackorgan. 150 länder ärmedlemmar. Generaldirektör är ., . UNIDO:s uppgift är att genom tekniskt bistånd,kurser, seminarier, studier och hjälp till finansiering främja u-ländernasindustrialisering. Särskild vikt fästs vid strukturomvandlings-,rehabiliterings- och utbildningsfrågor. Inom ramen för ett system medbranschkonsultationer möts företrädare för regeringar och näringsliv. UNlDO:s tekniska biståndsverksamhet bekostas tillstor del av UNDP och laltrepresentationen tillhör UNDP-kontoren. Från svensksida ges förutom det reguljära bidraget även frivilliga bidrag. Dessa är iförsta hand inriktade på miljöområdet. Industridepartementet har huvudansvaret förSveriges medlemskap i . Tabell2: Bidrag till vissa FN-organs biståndsbudget enligt FN:s statistik(miljoner US dollar) Samtligalän- fri- Sverigesbidrag ders frivilliga villiga bidrag via den regul- bidrag jära budgeten* 1990/91:100 Bil.5 FN:s befolkningsfon(d (UNFPA) Efterbeslut av generalförsamlingen inrättades en särskild fond för FN:sinsatser på befolkningsområdet. Fondens operativa verksamhet har pågått sedanår 1969. Fondensfunktion är finansiell och rådgivande. är fondens övergripandeuppgift att leda och samordna FN-systemets insatser på befolkningsområdet.Fonden sammankallar även till internationella befolkningskonferenser som t.ex. on Population i . FNsgeneralsekreterare har utnämnt fondens exekutiv direktör tillgeneralsekreterare för ett om befolkningsfrågor 1994, en uppföljning avde befolkningskonferenserna och 1984. Fondens verksamhetsområden är familjeplanering,befolkningsstatistik, folkbokföringssystem, utbildning, forskning ochinformation. Fonden samarbetar t. ex. med WHO:s globala AlDS-program och igenomförandet av program. En växande andel av projekten genomförs avmottagarländerna själva och av fonden. av programresurserna avsattes förprojekt i 56 prioriterade länder. Av dessa länder ligger 31 i Afrika.Familjeplaneringsinsatser fortsätteratt vara fondens mest centrala område.Fonden samarbetar med givarsamfundet, inklusive US-AID för att öka ochsäkerställa tillgången på familjeplaneringsservice i u-länderna.Befolkningsfrågornas direkta samband med miljön präglar fondens policy ochverksamhetsprofil. Sambanden i arbetet för en hållbar utveckling mellanbefolkningsfrågorna och kvinnors villkor, status och delaktighet isamhällslivet genomsyrar fondens arbete. Fondenär underställd , som godkänner det långsiktiga arbetsprogrammet,budget och finansplan samt laridprogram. Chef för UNFPA är sedan april 1987Nafis (). Fondens huvudkontor ligger i . På ett femtiotalav UNDP:s landkontor leds UNFPA-arbetet av en fältrepresentant för fonden. tredjedel av personalen är verksam vid fältkontoren. UNFPA:sverksamhet finansieras genom frivilliga bidrag. uppgick regeringsbidragenfrån ett 100-tal länder till 179.5 miljoner US 251 dollareller ca 12 miljoner mera än föregående år. De sju största bidragsgi- Prop.1990/91: 100 , , , och Bil. Danmark.USA, som tidigare bidrog med ca en fiärdedel av UNFPA:s inkomster,har helt dragit in sitt bidrag med hänvisning till fondensinsatser i , vilka uppfattar som stöd till abort som Dock samarbetar UNFPA och det amerikanska biståndsorganetUS-AID, som har en större budget för befolkningsinsatser UNFPA har kritiserats av FNs revisorer för onödigtomfattande reservationer. har projektanslagen ökat och en större delav reserverade medel kunnat tas i bruk. Projektanslagen uppgick därmed 1989lill totalt 194,2. milj. US dollar, medan inkomsterna uppgickenligt preliminära beräkningar till 185,2 milj. US dollar. Det svenska bidraget under /91 är125 milj. kr., en ökning om 10 milj. kr. Fondens uppgift var då att lämnakatastroföjälp till barn och mödrar i det krigshärjade . Mandatetändrades senare till att främst omfatta långsiktig utvecklingshjälp till barnoch mödrar i . samarbetar med 128 länder, främst genom flerårigalandprogram för utveckling. Programnivån och inriktningen styrs av dödlighetenbland barn , barntäthet och antal födda barn samt BNP per capita.UNICEF arbetar för att sociala indikatorer skall tas med som komplement till deekonomiska och vara vägledande för uppföljning av utvecklingen UNICEFbygger sin verksamhet på en stark fältorganisation och politisk mobiliseringtill aktivt deltagande. Ideén om barntoppmötet, som genomfördes i september1990 på initiativ av bl. 'statsminister och som syftade till attföra upp barnens situation på de politiska dagordningarna, lanserades först avUNICEF. spelar fortfarande en viktig roll för katastrolbislåndet. Men delångsiktiga landprogrammen har ökat UNlCEF:s engagemang i utvecklingsfrågor omt ex strukturanpassning, utbildning, vattenförsörjning, kvinnors situation ochAlDS-epidemins sociala och ekonomiska effekter på barn. fortsätter attförstärka sin kapacitet i och att öka insatserna i t. ex. Latinamerikasslumområden. Fonden samarbetar med andra FN-organ samt medfrivilligorganisa tioner; med , , för att bygga ut primärhäl- 252 sovården.med för särskilt flickors och kvinnors läskunnighet, Prop. 1990/91: 100med UNFPA inom familjeplanering etc. Inom ramen för FN:s samordna- Bil. 5 dekatastrofinsatser ansvarar tillsammans med WHO t. ex. ofta för hälsovårdoch vattenförsörjning. UNlCEF:s program för och barn ingåri FNs samordnade verksamhet. UNlCEF:s exekutivdirektör representerade FNsgeneralsekreterare i första fasen av .UNICEF:s insatser inom ramen för UNTAG i var betydande. I harUNICEF:s program hört till de få biståndsprogram som fortsatt trotsden politiska situationen i landet. En viktig uppgift för är att finna nya vägarför att tillgängliga resurser skall komma nödlidande barn runt om i världentill godo. Ett arbetssätt är att föra fram enkla och billiga metoder för attradikalt minska dödligheten i barnsjukdomar och diarré. Målet är att halverabarnadödligheten och därmed också medverka till en begränsning avfödelsetalen. De långsiktiga insatserna inom hälso- och sjukvård,vattenförsörjning, utbildning, kvinnors delaktighet i utvecklingsarbetet,nutrition och familjeplanering kompletteras med kampanjer. Hjälp till barn isärskilt svåra omständigheter; barn i väpnade konflikter särskilt iMellanöstern och södra , barn som utsätts för övergrepp och gatubarn ären växande verksamhet. om barnets rätt kommer att innebära ökadekrav på för att göra det möjligt för att leva upp tillkonventionen. Den deklaration och handlingsplan som antogs vid toppmötet förbam innebär också åtaganden för barns överlevnad och utveckling som u-länderkommer att söka UNICEFs stöd till. () består av representanter för 41 stater med enmajoritet för . Den granskaroch drar upp riktlinjer för verksamheten och fördelar medel till fondensprogram. är åter medlem i styrelsen för en treårsperiod sedan år 1988.Efter ett år som första vice-ordförande i är den svenska UNICEF-kommitteénsordförande nu också ordförande i L'/91. , , är utsedd till exekutivdirektörför en tredje ämbets-period . är förlagt tillNew , ett Europa-kontor till och leveranscentral, UNIPAC,till . av personalen arbetar i sju regionalkontor och ettåttiotal landkontor. UNlCEF:sverksamhet finansieras genom frivilliga bidrag, huvudsakligen från regeringar. De sammanlagda inkomsterna för uppgick till , 1989 till och beräknas öka till 1990. Regeringsbidragen utgjorde av fondens resurser. Nationalkommittéer och andra enskilda bi- 253 dragsgivaresvarar för återstoden. Bidragen från nationalkommittéer fi- Prop. 1990/91:100 nansieras främst genom försäljningen av . Svenska UNI- Bil. 5CEF-kommitténs bidrag var drygt 15 milj. kr. Den reguljära landprogramverksamheten() finansieras av ordinarie bidrag. UNI-CEF:s särskilda insatser, bådekatastrofhjälp och vissa långsiktiga projekt finansieras genom tilläggsbidrag. Det svenska ordinarie bidraget för budgetåret1990/91 uppgår till 340 milj. kr. Via SIDA lämnas dämtöver bidrag för särskildainsatser och katastroföjälp, ca 265 milj. kr. under /90.1989 var de statliga bidragen från högre än USAs statligabidrag. Inberäknat den amerikanska UNICEF-kommitteéns bidrag om ca 28 miljonerUS dollar 1989, kommer på andra plats bland givarna. Andra stora bidragkommer från , och . 1990/91:100 Bil.5 Väridsbanksgruppen och de regionala utvecklingsbankerna iAfrika, och Deinternationella utvecklingsbankerna och -fonderna lämnar finansiellt biståndfrämst i form av förmånliga lån. Dessutom lämnar de tekniskt bistånd. Denäldsta och största är (), som även utgjortmodell för uppbyggnaden av övriga utvecklingsbanker. Medan ärverksam i alla väridsdelar arbetar den Afrikanska (AfDB) iAfrika inkl. , Asiatiska (AsDB) i ochOceanien och () i ochKaribien. Totalt uppgår utlåningen från utvecklingsbankerna och deras fondertill ca . Tabell3: Fakta om de internationella utvecklingsbankerna och -fonderna Tillkom Antal med- Antal Huvudkontor år letnsländer anställda Internationella 1960 utvecklingsfonden () Afrikanskautvecklingsbanken (AfDB) Afrikanska utvecklingsfonden (AfDF) Asiatiskautvecklingsbanken (AsDB) Asiatiska utvecklingsfonden (AsDF) 1990/91: Bil.5 Interamerikanska utveck]ingsbanken (IDB) Fonden för särskild verksamhet (FSO) Utvecklingsbankernafungerar som ett mellanled mellan den internationella kapitalmarknaden ochu-länderna. Bankerna kan, genom den säkerhet medlemsländerna ställer upp med,låna upp och vidareförmedia lån på villkor, som är förmånligare än vad de allraflesta på andra sätt skulle kunna få. Detta beror på attmedlemsländerna fungerar som garanter för utvecklingsbankernas eget kapital. Många av de fattigare saknar emellertidden nödvändiga återbetalningsförmågan även när det gäller utvecklingsbankernasrelativt förmånliga lån. För att kunna bistå också dessa länder har som ettkomplement till banklånen krediter från utvecklingsfonderna tillkommit. Fondernalämnar lån på mycket förmånliga villkor. Krediterna löper utan ränta och har enlång löptid med en avsevärd amorteringsfri period. Bidragen till utvecklingsfonderna , AfDF, AsDF och IDB:sFSO belastar biståndsbudgeten. Bankernas/fondernashögsta beslutande organ är guvernörsstyrelsen (). Den ärsammansatt av regeringsrepresentanter för samtliga medlemsländer. Styrelsenmöts en gång . Däremellan handhas det löpande arbetet av endirektörsstyrelse () som möts en eller i veckan.Eftersom antalet medlemsländer överstiger antalet platser i direktörsstyrelseningår de flesta länder i röstgrupper. En direktör representerar således iregel flera länder. De nordiska länderna ingår i samma röstgrupp(är inte medlem i AfDB/AIT)F, AsDB/AsDF eller i IDB/FSO). De bildar iväridsbanksgruppen en egen röstgrupp men är i AfDB/AfDF sammanförda medSchweiz och , i AsDB/AsDF med och Nederiänderna och i IDB/FSO medBelgien, , , och . 1 väridsbanksgruppen är en islänningnordisk direktör. Vid hans kontor tjänstgör en svensk som assistent. 1AfDB/AfDF företräds röstgruppen av , med en svensk sombiträdande direktör. Röstgruppen i AsDB/AsDF företräds av en kanadensiskdirektör som har en norsk biträdande direktör. 1 IDB/FSO är en engelsman förnärvarande direktör i styrelsen för röstgruppen. Rösträtten är i princip vägd i förhållande tillandel tecknat kapital resp. lämnade bidrag.