prop · GE0387 · 1990-12-31 00:00:00 — Den europeiskaindustrin, myndigheter och andra intressenter uppmanas att öka sitt engagemangi standardiseringsarbetet. Med inbjuder Kommissionen allaintresserade parter att diskutera vad som kan göras för att i första hand ökaeffektiviteten inom standardiseringsorganen i syfte att accelerera produktionenav standarder . Kommissionen vill också stimulera till debatt omen långsiktig utveckling och stabilitet i europeisk standardisering. I dennadiskussion deltar en vid krets av svenska intressenter. Deltagandei framför allt europeiskt standardiseringsarbete är av stor betydelse för attvi skall få tillfredsställande ekonomiskt utbyte av den inre marknaden. För attvårt näringsliv och våra myndigheter skall få sina behov tillgodosedda i dennaprocess är det nödvändigt med ett effektivt deltagande i europeiskt och globaltstandardiseringsarbete. Näringsliv,myndigheter, konsumenter och andra intressentgrupper måste medvetet och aktivtöverväga den europeiska och globala standardiseringens strategiska betydelseoch planera sina resursinsatser med hänsyn till detta. Desvenska standardiseringsorganen har goda förutsättningar att bidra till ett braresultat av deltagandet i standardiseringen genom ytterligare eflektiviseringav den serviceorganisation och den bevakning av europeisk och globalstandardisering som de ställer till intressenternas förfogande för att påverkastandardiseringsarbetet. Sammanfattningav regeringens bedömningar och förslag: Vårstrategi för ökad tillväxt innebär att investeringar i järnvägar, vägar ochkollektivtrafikanläggningar fördubblas och uppgår till drygt 100 miljarderkronor . Enhög investeringsnivå vidmakthålls i övrigt inom kommunikationssektorn. Eninfrastrukturfond om inrättas. Storstädernastrafikproblem kan lösas med de åtgärder som presenteras. Investeringsinriktningenges en klarare politisk styrning. och ny planering inom vägsektorn frigör 300 milj. kr. Mötemellan människor och utbyte av varor är grundförutsättningar för vårt samhälle.Transporter av gods och personer, liksom förmedlingav brev, tele-och datakommunikationer,är viktiga för effektiviteten i produktionen av varor och tjänster. Samhälletsförmåga att organisera transporter och kommunikationer spelar en avgöranderoll för tillväxten i ekonomin. Goda kommunikationerär också ett väsentligt inslag i välfärden. Resor till arbete, service eller påfritiden, liksom möjligheten att snabbt och effektivt kommunicera via telefoneller brev är viktiga för ett väl fungerande vardagsliv. Densvenska ekonomins fortskridande internationalisering skärper kraven påtransportsektorn. Stora delar av svensk industri integreras allt mer iinternationella produktionskedjor. Väl utvecklade kommunikationer inom landetär en förutsättning för att svenska mindre och medelstora företag skall kunna hävdasina positioner som leverantörer till de svenska internationaliseradestorföretagen. En väl utvecklad infrastruktur ger förutsättningar föreffektiva transporter, lägre kostnader och därmed ökad konkurrenskraft. En effektivisering avgodstrafiken är särskilt angelägen mot bakgrund av att en mycket stor ochväxande del av det svenska näringslivet arbetar på den internationellamarknaden. De delar som ingår i en produkt tillverkas i olika länder och sättssamman på skilda ställen i väriden. Härtill kommer att allt fler länderindustrialiseras vilket leder till att marknaderna växer. En annan faktor äratt förädlingen av industriprodukterna går allt längre. Kraven på Ökad kvaliteti transporterna ökar därmed. En ny transportgeografisksituation håller på att växa fram i . Transporterna i kommer iökad utsträckning att gå i östvästlig riktning.Ett ökat handelsutbyte mellan de centraleuropeiska staterna och Prop. 1990/91:87 EG kommer att få samma effekt. kommer svensk utrikeshandel ävenfortsättningsvis att i huvudsak riktas mot . De skandinaviskatrafikströmmarna i nordsydlig riktning kommer att korsa de allt mer frekventaöstvästliga. Trafikstockningar och ökad trängsel liksom ökade miljöproblem kanförutses till följd av den europeiska integrationen. Försvensk industri är det av stor betydelse att kommunikationerna med övrigaEuropa utvecklas på ett sätt som minimerar det avståndshandikapp som Sverigesgeografiska läge ger. En fast Öresundsförbindelse spelar en viktig roll för attdetta skall kunna ske, liksom möjligheterna att snabbt och effektivt passeradet trafikmässigt överhettade Hamburgområdet. T.ex. goda färjeförbindelser medolika Östersjöhamnar, liksom direkttrafik till exempelvis , Belgienoch underiättar för svensk industri att nå den europeiska marknaden.En utveckling av hela direkttåg med gods till destinationer runt om i Europahar samma effekter. Enfast förbindelse över skulle stärka det nordiska samarbetet och Nordensställning i det framtida . Förhandlingar om en fast förbindelse i form aven kombinerad väg- och järnvägsbro mellan och pågår. Dessaförhandlingar är nu inne i ett intensivt skede. Vårttransportsystem är resultatet av en mycket lång utveckling. Delar av dagensbärande strukturer är gamla och konstruerades i ett samhälle som i väsentligaavseenden skiljer sig från dagens. Vi står nu inför uppgiften att utvecklakommunikationssystemet inför 2000-talet. En grundläggande uppgift är attförändra systemen så att de klarar de krav som resenärer och transportköpareställer, som miljö- och hälsoproblemem bemästras. Infrastrukturenpåverkar resmönstren och därmed transportsektorns belastning på miljön. Genom konsekventhänsynstagande till miljö- och hälsoaspekter vid beslut om investeringar iinfrastruktur kan samhället påverka denna. Föratt utveckla transportsystemet i miljövänlig riktning är det således angelägetatt utveckla samhällsplaneringen och att ge investeringarna i infrastrukturenen miljöprofil. Lösningar med mindre miljöpåverkan skall ges ökad prioritetgenom att kraven på miljöeffektredovisningar skärps och att högre miljökrav kanställas vid byggande, underhåll och drift av infrastruktur. Det är ocksåviktigt att de investeringar som genomförs sker med stor hänsyn tillkulturvärden och landskapsbild. Dessariktlinjer skall enligt regeringens mening ligga till grund för en offensivsatsning för att utveckla kommunikationssektorn i enlighet med övergripandemål. Viredovisar i propositionen En god livsmiljö ytterligare förslag till åtgärderför att minska trafikens miljöbelastning. Infrastrukturens betydelseför tillväxten Prop. Iriksdagsbeslutet med anledning av propositionen om Vissa näringspolitiskafrågor (prop. 1989/90:88, TU27, rskr. 325) framhölls att resursbehoven vadavser vägar, järnvägar och kollektivtrafikanläggningar är mycket omfattandeunder och att de inte kan över statsbudgeten. Som ett led inäringspolitiken och för att främja ekonomisk tillväxt angavs att ytterligareresurser bör kanaliseras till väg- och järnvägsinvesteringar. (LU 90) har infrastrukturens betydelse för samhällsekonominstuderats. LU framhåller att det är nödvändigt att anlägga ett brett perspektivför att förstå drivkrafterna bakom den ekonomiska utvecklingen. Effekterna aven utbyggd infrastruktur kan vara svåra att kvantifiera i termer av ökadproduktivitet och tillväxt. Betydelsen skall emellertid inte underskattas,vilket den historiska utvecklingen visar. LU framhåller vidare attinvesteringar i infrastruktur inom transport- och kommunikationssektorernaunder är motiverade både av miljöskäl och med hänsyn tillnäringslivets framtida konkurrenskraft. slutbetänkande (SOU 1990:36) Storstadsliv, rikamöjligheter hårda villkor, berörs också sambandet mellan infrastrukturinvesteringaroch samhällsekonomi. I betänkandet framhålls bl.a. att det är uppenbart attvidmakthållande och utbyggnad av infrastrukturen, inte minst trafikens, har endirekt betydelse för produktiviteten i ekonomin. Ökade offentliga investeringari bl.a. storstadsregionernas trafiksystem behövs för att förbättramiljösituationen och näringslivets utvecklingsmöjligheter. Transportarbetetför såväl gods- som persontransporter har ökat kraftigt,liksom kraven på transporternas kvalitet. Ökad exakthet, frekvens ochkostnadseffektivitet är exempel på krav som måste tillgodoses. Investeringarnai infrastrukturen har, av främst statsfinansiella skäl, inte motsvarat detökade trafikarbetet. Inomtelekommunikationssektorn pågår en kraftig utbyggnad. Investeringarna itelenät och växlar syftar till att säkerställa en fortsatt hög kvalitet på teletjänsterna,näringslivets behov av datakapacitet samt en fortsatt kapacitetsulbyggnad avmobiltelefoninäten. bedöms även fortsättningsvis vara den störstaenskilda investeraren i med investeringar för närmare 10 miljarderkronor . Kommunikationssystemenblir allt mer integrerade. Elektroniken kommer att få alll större betydelseockså för utvecklingen av de fysiska transporterna. Integrationen mellan deolika transportslagen blir också allt tydligare. På kan dennaintegrering innebära radikalt förändrade kommunikationsmönster, bl. a. medlägre resursförbrukning som följd. Utgångspunktför regeringens förslag till tillväxtfrämjande åtgärder inomkommunikationssektorn är trafikpolitiska beslut . Detövergripande målet för trafikpolitiken är att erbjuda medborgarna ochnäringslivet i landets olika delaren tillfredsställande säker och miljöanpas- sadtrafikförsörjning till lägsta möjliga samhällsekonomiska kostnader. Prop.1990/91:87 Detta mål ligger fast. Samspelet mellan de olika trafikslagen är enviktig del av trafikpolitikens utformning. Transportköparnas behov av effektivalösningar bör, där så är möjligt, tillgodoses i fria val av transportslag ochi konkurrens mellan dessa. Staten har ett ansvar för att konkurrens kan ske pårättvisa villkor. Strävanefter samhällsekonomisk effektivitet innebär att transportsystemet skallutformas så att en samhällsekonomiskt optimal infrastruktur och ett optimaltkollektivtrafiksystem byggs ut. Det innebär att även prissättningen skall varaoptimal, dvs. priset för att använda systemen skall i princip vara lika med densamhällsekonomiska marginalkostnaden. Priset skall således även inkludera bl.a.miljö-, hälso- och olyckskostnader. Statensansvar i övrigt inom infrastrukturområdet bör vara att skapa förutsättningarför att nödvändiga investeringar i infrastrukturen kommer till stånd samt attutforma ändamålsenliga planeringssystem. Dagensplaneringssystem tar allt för lite hänsyn till de systemeffekter som olikaåtgärder leder till. Beträffande såväl järnvägar som vägar menar vi att enhelhetssyn på transportsystemen är nödvändig. och bördärför fortsättningsvis i sin planering utgå från ett nationellt perspektiv därSveriges internationella beroende beaktas. Regeringen kommer på ett tydligaresätt än nu i sina planeringsdirektiv till verken att ange inriktningen förinfrastrukturinvesteringarna. Föratt kunna genomföra investeringar i infrastrukturen krävs stora resurser. Utrymmetför att över statsbudgeten finansiera infrastrukturen är begränsat. Det hardärför undersökts i vad mån näringslivet är berett att bidra tillfinansieringen av vissa viktiga projekt. Näringslivethar inte visat något större intresse av att investera några betydandebelopp i infrastrukturen. Intresset för att delta i investeringar i järnvägarär, med något undantag, svalt, vilket förklaras av svårigheterna atttillräckligt snabbt få företagsekonomisk lönsamhet i sådana investeringar. Vitror att detta är ett förhållande som kommer att bestå. Däremotkan enskilda företag eller grupper av företag vara beredda att, förutsatt attsatsningen ger rimlig avkastning, medverka finansiellt med riskkapital i ettavgränsat investeringsobjekt. Genom att staten satsar ett grundkapital skapasmöjligheteratt förhandla med näringslivet. Vianser att de möjligheter som finns till finansiering utanför statsbudgeten till vara. Insatser från näringslivet kan då ingå i affärsmässiga uppgörelserdär risktagande och avkastning står i rimlig proportion till varandra.Investeringsobjekt som kan inordnas i ett kommersiellt sammanhang får dockinte förutsätta ändringar i gällande skattelagstiftning. Viastatsbudgeten finansieras investeringar motsvarande drygt 5,5miljarder kronor åriigen inom trafikens infrastruktur. Den stramafinanspolitiken förutsätter att utrymme för ökade infrastrukturinvesteringarkan skapas genom omprövning av andra ofientliga utgifter och effektiviseringarav såväl den statliga administrationen som förmögenhetsförvaltningen. Enaktivare statlig förmögenhetsförvaltning, främst beträffande telever- 72 ket,skapar utrymme för en extra statlig finansiering av infrastrukturen. 1990/91: 87 avsnitt 6.2 redovisas ingående de förslag till förändringarrörande och telepolitiken som ligger till grund för de finansiellaförändringarna. Övergångentill en helhetssyn på väginvesteringarna ger också anledning till förändringari organisation och arbetssätt. Sådana förändringar beräknas ge enårlig besparing på 300 milj. kr. Regeringen föreslår att organiserasi en myndighetsdel och en produktionsdel. En ökad användning av systemanalysoch en bättre samordning av de olika trafikslagens investeringar gerförutsättningar för att öka effektiviteten i det samlade transportsystemet. Deför nationella transportbehov strategiska järnvägs- och vägnäten skallidentifieras och en större del av investeringsmedlen avsättas för dessa. Detär enligt vår mening angeläget att inom ramen för ett utvecklatplaneringssystem med ett utvecklat stråktänkande bibehålla ett lokalt ochregionalt inflytande. Länsstyrelserna skall som fastställa de långsiktigaplanerna för länstrafikanslaget samt delta i planeringsprocessen förriksvägnätet och stomjärnvägsnätet. Viföreslår att en infrastrukturfond om inrättas. Underinnevarande och nästkommande budgetår avsätts initialt 10 miljarder kronor.Ytterligare utöver ordinarie anslag tillförs fondenunder resten av . Föratteffektivisera planering och resursutnyttjande bör planeringssystemet förenklasoch koncentreras på större projekt. Särskilt bör det nationella ochinternationella perspektivet i planeringen inom de olika trafikslagen vägar,järnvägar, sjö- och luftfart stärkas. Nästa planrevidering äger rum om treår. Regeringen avser dock att utfärda nya planeringsdirektiv med denbeskrivna inriktningen. I avvaktan på detta bör infrastrukturfonden användas ien kraftsamling för planering, finansiering och genomförande av strategiskainvesteringar som bör genomföras . Vi redovisar i avsnitt 5.2hur infrastrukturfonden bör administreras samt vilka järnvägs-, väg- ochkollektivtrafikinvesteringar som i första hand bör komma i fråga fördelfinansiering via fonden. Infrastrukturfonden,tillsammans med övrig finansiering, möjliggör att ett investeringsprogram förjärnvägar, vägar och kollektivtrafikanläggningar omfattande drygt 100miljarder kronor kan genomföras . Detta innebär väsentligaförbättringar av förutsättningarna för tillväxten i landet. Satsningarnainnebär vidare viktiga förbättringar av miljösituationen, främst i storstadsområdena. Iavsnitt 5.5 5.10 redogörs översiktligt för de investeringsplaner som finnsinom de olika sektorerna. Regeringensbedömningar och förslag: Detär angeläget att investeringarna i trafikens infrastruktur kraftigt ökas.Detta kräver finansiering via näringsliv, regioner och trafikanter förutomstatliga medel. Reformering av planeringssystemet inom trafiksektorn ökarutbytet av investeringsmedlen. Eninfrastrukturfond om skall inrättas. Med hjälp avfondmedlen blir det möjligt att kraftsamla till några större för landetstrategiska investeringsprojekt. Dettotala beloppet om skall användas till investeringari enlighet med de riktlinjer som fastställs av . Störresammanhållna samhällsekonomiskt lönsamma och för landet strategiska projektskall prioriteras. Medlenskall användas till samfinansiering av investeringsobjekt dvs. ingå som en deli förhandlingsuppgörelser mellan olika parter. Innevarandebudgetår anvisas och för /92 avsätts 5miljarder kronor utöver ordinarie anslag till infrastrukturinvesteringar ivägar, järnvägar och kollektivtrafikanläggningar. Ytterligareminst lOmiljarderkronorutöverordinareanslagkom-mer att anvisasför samma ändamål. Ensärskild delegation bör tillkallas av regeringen för att beredaförhandlingsuppgörelser. Fondmedlen placeras räntebärande iriksgäldskontoret. 5.2.1 Inrättande av eninfrastrukturfond Skälenför regeringens bedömningar och förslag: I propositionen 1989/90:88om Vissa näringspolitiska frågor, bil. 2, anförde regeringen bl. a. att detfinns ett stort behov av nya finansieringsformer inom infrastrukturområdet.Formerna för en ökad näringslivsmedverkan och avgiftsfinansiering bör därförutredas. En infrastrukturfond borde inrättas genom ett engångsanslag på 5miljarder kronor. Syftet med fonden angavs vara att åstadkomma en snabbareutbyggnad av angelägen infrastruktur. (1989/90:TU27,rskr. 325) anförde med anledning av propositionen bl.a. följande. Riksdagendelar regeringens uppfattning att bör anvisas förinfrastrukturinvesteringar på trafikområdet i form av ett engångsanslag. Detkrävs dock preciseringar av förslaget på vissa punkter. Regeringen bör därföråterkomma med förslag till medelsanvisning samt närmare preciseringar avanvändningen och administrationen av anslaget. Statenbidrar med , utöver ordinarieanslag, till investeringar i järnvägar, vägar och kollektivtrafikanläggningar.Finansiering sker med /91 och 5 miljarderkronor /92. Avde medel som skall ställas till infrastrukturfondens disposition bör 5miljarder kronor överföras /92 från de avskattningsmedel somriksdagen tidigare beslutat skall användas i syfte att minska statsskulden(prop. 1989/90:110, SkU30, rskr. Ytterligareminst tillförs fonden under resten av 1990-talet. Dessamedel kan tas i anspråk genom en effektivare statlig förmögenhetsförvaltning,främst avseende (se avsnitt 6.2). Medhjälp av infrastrukturfonden blir det möjligt att introducera en investeringsinriktningsom innebär att en kraftsamling kan ske till större sammanhållna projekt.Regeringen avser att i planeringsdirektiv till trafikverken närmare beskrivahur verkens investeringsuppdrag påverkas av inrättandet av fonden samt av denreformerade investeringsplanering för vägar och järnvägar som föreslås införas(avsnitt 5.3). Dettainnebär att ett antal större strategiska och samhällsekonomiskt angelägnainvesteringar i järnvägar, vägar och kollektivtrafikanläggningar kan genomförasmed delfinansiering via dessa särskilda investeringsmedel. Samlade insatserskall ske för att förbättra ett antal viktiga transportleder genom landet samti regioner där det föreligger allvarliga miljö- och trängselproblem. Medlenskall aktivt användas i arbetet med att påskynda en samlad utbyggnad avangelägna projekt samt pröva olika modeller för finansiering.Infrastrukturfonden skall också kunna bidra till andra utvecklingsin-satserinominfrastrukturområdet. Målsättningen är att sammantaget uppnå så stor investeringsvolymsom möjligt. Därför skall hänsyn tas till hur stor del av investeringarna somfinansieras av andra när delegationen bereder projekt.Samfinansieringslösningar skall vara ell krav. Olika intressenters inte minstnäringslivets möjligheter att delta i finansieringen av olika objekt skalltillvaratas av delegationen i all den utsträckning det är möjligt. Regeringenges en planeringsram om för delfinansiering avförhandlingsuppgörelser. benämnd delegationen för infrastrukturinvesteringar börtillkallas med uppgift att för regeringens räkning beredaförhandlingsuppgörelser. Delegationen finansieras via infrastrukturfonden. Delegationenskall bereda projektförslag, initiera och genomföra förhandlingar med olikaparter samt utarbeta beslutsunderiag. Regeringen fattar beslut om användningenav medlen. Projekten redovisas samlat för i efterhand för attriksdagen skall få full insyn i medelsanvändningen. Denna redovisning avbeslut bör ske en gång . Detär angeläget att delegationens kansli har kvalificerad ekonomisk, finansielloch teknisk kompetens bl. a. för förhandlingsarbete. Delegationen bör bestå avbl. a. företrädare för , och 5.2.2 AngelägnaInfrastrukturinvesteringar Prop. Vårambition är att öka investeringarnas andel av statsutgifterna. Vi har därför iföregående avsnitt föreslagit att utöver ordinarie anslagunder skall satsas på investeringar i järnvägar, vägar ochkollektivtrafikanläggningar. Vårbedömning är att detta leder till bättre miljö och bättre förutsättningar fören ökad ekonomisk tillväxt. Vi anser att de investeringar som genomförs medhjälp av de extra medlen skall vara av nationell betydelse. Vi föreslår därföratt medlen skall användas som delfinansiering av sådana större sammanhållnaprojekt som är av stor betydelse för den ekonomiska tillväxten och miljön. Deinvesteringar i trafikens infrastruktur som redovisas nedan är särskiltangelägna att få till stånd. Detta hindrar inte att delegationen skall kunnaföreslå regeringen att andra projekt skall kunna delfinansieras via fonden,dock endast i de fall de uppfyller de allmänna riktlinjerna och kravet påsamfinansiering. Detbör påpekas att regeringens bedömningar i detta avsnitt endast avseranvändningen av de extra medel som tillförs via infrastrukturfonden. De extrainsatserna koncentreras till investeringar som enligt vår bedömning bäst gagnarmiljön och tillväxten. betyder detta också att utrymme framöverfrigörs inom ramen för de ordinarie anslagen. Detta utrymme skulle annarstagits i anspråk av de projekt som kan färdigställas tidigare än planerat. Standardhöjningpå stambanan genom . Järnvägnorrut från via Arianda. Utbyggnadav järnvägen i . Tidigareläggningav snabbtågsanpassning på och ostkustbanan. -Förstärkningar av vägar inomramen för ett kompletterande bärighetsprogram. Förflera av de här nämnda projekten bör vägavgifter användas som hel-ellerdelfinansiering. Regeringenhar tidigare aviserat att ur infrastruktur fonden bör avsättas för delfinansiering av de uppgörelser om trafik- och 76 miljöförbättrandeinvesteringar som förhandlats fram för storstadsregio- Prop. Uppgörelserna kräver dock ytteriigare beredning, varföräven dessa överlämnas till delegationen. En mer detaljeradgenomgång av de angelägna järnvägs-, väg- och storstadsprojekten sker iavsnitten 5.6, 5.5 och 5.10. 5.2.3 till järnvägar, vägar ochkollektivtrafikanläggningar Deextra medel regeringen föreslår, en ökad användning av vägavgifter samtmedverkan från andra finansiärer, ger förutsättningar för kraftigt ökadeinfrastrukturinvesteringar . Vibedömer att totalt mer än kommer att investeras ijärnvägar, vägar och kollektivtrafikanläggningar under resten av 1990-talet,vilket betyder att investeringarna i det närmaste fördubblas. Statensdel i finansieringen av dessa sker via *, ordinarie anslag 1) 16 000 *, ordinäre anslag 1) 22 500»Länstrafikanslag 1) 9 500 *Program för ökad bärighet 2) 4 500♦Infrastrukturfonden 20000 1)Anslag i nivå med budgetprop.1991/92 för , inkl. av driftanslag. 2)Återstående del i programmetför ökad bärighet. Inu liggande förhandlingsuppgörelser och planer tillkommer avgiftsfinansieringav vägtrafiken med . Samfinansiering från näringsliv,regioner etc. motsvarande ställs i utsikt. De ordinarie anslagen tilljärnvägsinvesteringar har realt sett fördubblats . Insatser viainfrastrukturfonden och övrig finansiering möjliggör ytterligare en avsevärdnivåhöjning under resten av 1990-talet, vilket placerar mycket högt iett europeiskt perspektiv. De av regeringen tillsattas. k. storstadsförhandlarnas resultat redovisas i avsnitt 5.10.Överenskommelsen innebär sammantaget investeringar i de trestorstadsregionernas trafiksystem på . Hur storutbyggnaden av trafikens infrastruktur blir under resten av 1990-talet avgörsav vilka ytterligare tillskott till finansieringen som kan erhållas viaavgifter och näringslivsmedverkan. 1februari 1989 överlämnade den svenska Öresundsdelegationen betänkandet (SOU1989:4) Fasta Öresundsförbindelser. Den danska delegationen överiämnadesamtidigt en dansk version av betänkandet till den danske trafikministern. En sammanställning av remissyttrandena harutarbetats inom och finns redovisad i promemorian(DsK 1989:54) Remissynpunkter på betänkandet Fasta Öresundsförbindelser (SOU1989:4).