prop · GE03154 · 1990-12-31 00:00:00 — Det börpåpekas att lagändringen är nödvändig inte bara för den nu akluella situationenutan Har betydelse vid varje-framtida' förändring av rörelsens struktur i defall fusionsinstitutet inte kommer till användning. Föreningsbankerna arbetarmed likalydande stadgar över hela fältet. Medlemmarnas rättigheter är därför desammaoavsett vilken föreningsbank vederbörande tillhör. Inte desto mindre börmedlem genom uttryckligt stadgande i paragrafen tillförsäkras en liknande rätttill utträde som tillkommer medlem som inte samtyckt till fusion enligt. 10 kap3 § andra stycket FBL. Ändringenav Mälarprovinsernas Föreningsbanks organisation ingår som ett förberedande ochgrundläggande moment för den riksomfattande fusion som är avsedd alt genomförasunder 1991 och med avsett formellt' ikraftträdande . Framställningenhar remissbehandlats såvitt avser den föreslagna ändringen av lOkap. 8§;föreningsbankslagen. Därvid har bankinspektionen, konsumentverkel,fullmäktige i riksbank, . i (LO), , ,Akademikers och bereltstillfälle alt avge yttrande. Mitt förslag: Enlokal föreningsbank får la över defav en central föreningsbanks rörelse. Deberörda medlemmarnaiskall skriftligen underrättas om lill vilken bank derasmedlemskap avses föras över. Är en medlem inte nöjd med beskedet har han rättall all få sitt medlemskap överfört till någon annan lokal föreningsbank elleratt utträda ur banken. förslag: Överensstämmer i alll väsentligt med mittförslag. Remissinstanserna:Samtliga remissinstanser som yttrat sig över framslällningen har tillstyrktförslaget eller lämnat del:utan erinran. Bankinspeklionen har förutsatt atlregeringen eller, efter regeringens bemyndigande, bankinspektionen vidprövningen av tillståndsärendel ser till att en; lokal föreningsbank vidförvärv av del av en central föreningsbanks rörelse inle förvärvar sådanegendom som den annars inte får förvärva. Skälenför mitt förslag: Den fusion av cenirala föreningsbanker som planeras kan iallt väsentligt genomföras med tillämpning av gällande föreningsbankslag. Föratt uppnå en enhetlig struktur i den centrala föreningsbank som skall finnasefter fusionen är del rimligt att Mälarprovin- sernas Föreningsbank kanomorganiseras på säll som föreslagits innan Prop. 1990/91:154 eller isamband med fusionens genomförande. En lokal föreningsbank kan enligt gällanderält inte överta del av en central föreningsbanks rörelse. En ändring avföreningsbankslagen som gör detta möjligt är därför nödvändig. Bestämmelsenbör utformas så att den får generell karaktär. Den bör ses som ett medel föratt en enhetlig och hanterlig organisation inom föreningsbankerna skall kunnagenomföras. I 10 kap. föreningsbankslagen bör därför föras in en ny paragrafbenämnd 8 a §. Ettpar följdfrågor uppkommer. Sombankinspektionen uppmärksammat föreligger i banklagstiftningen inteöverensstämmelse mellan vilken egendom som en lokal föreningsbank resp. encentral föreningsbank får förvärva. Det bör därför ankomma på regeringen eller,efter regeringens bemyndigande, bankinspektionen all vid prövningen avlillslåndsärendet se till atl den lokala inte förvärvar egendomsom banken inle fär förvärva. Någon särskild lagbestämmelse om delta behövsdock inte. Vidarebör medlemmarnas ställning vid överlåtelsen regleras. Någon beslämmelse medangivande av enligt vilken princip medlemskapet skall föras över till denlokala är inte nödvändig. Den frågan bör i det enskilda falletfå sin naturliga lösning genom medlemmens hemvist, näringsverksamhet ellerannan anknytning till visst område. Det bör därför överlämnas till banken allbesluta om till vilken lokal föreningsbank medlemskapet skall föras över.Däremol bör det krävas att medlemmen får möjlighet att ta ställning till omhan accepterar del beslutet. Om han inte gör del bör han ha möjlighet all fåsitt medlemskap överfört till en annan lokal föreningsbank som han anvisareller säga upp sig till utträde ur . Väljer medlemmen attutträda bör hans rätl till återbetalning av medlemsinsatser inte kunnabegränsas i stadgarna. En följdändring bör därför göras i 4 kap. 1 §föreningsbankslagen. Uppsägningstiden bör vara densamma som i fusionsfallel,vilket innebär atl medlemmen oavsett vad som gäller enligt stadgarna. harrält att utträda ur banken vid utgången av det räkenskapsår som infaller nästefler efter uppsägningen (7 kap. 15 § tredje stycketföreningsbankslagen). Detta medför behov av följdändringar i 3 kap. 4 och 5 §§föreningsbankslagen. Detskulle kunna hävdas att beslut om en överiåtelse av det nu aktuella slaget där det hell övervägande anlalel medlemmar i en cenlral föreningsbank fördelaspå ell anlal lokala föreningsbanker är av lika ingripande natur somexempelvis elt beslut om fusion med en annan bank och att därför samma krav påbeslul på föreningsbankstämma med kvalificerad majoritet osv. sådant synsätt skulle emellertid inte kunna gälla alla fall då enlokal föreningsbank övertar en del av en central föreningsbanks rörelse. Detskulle i så fall vara nödvändigt att i lagstiftningen behandla olika sådanafall på olika sätt. Jag har inte funnit skäl atl gå in på en sådan uppdelning.Medlemmarnas intressen blir enligt min mening tillräckligt väl tillvaratagnagenom de beskrivna reglerna om rält till utträde ur banken och rätt att fåut medlemsinsatsen. Somframgått är avsikten att de nuvarande medlemskapen i Mälar- 88 provinsernas Föreningsbankskall föras över till tre nybildade lokala föreningsbanker som skall vara medlemmari den centrala . Enligt 2 kap. 1 § föreningsbankslagen skall enföreningsbank ha minst tjugo medlemmar. I en cenlral föreningsbank får antaletmedlemmar vara lägre, om minst fem medlemmar är lokala föreningsbanker. Omantalet medlemmar går ned under det lägsta anlal som föreskrivs i 2 kap. I §,skall styrelsen möjligt till föreningsbanksstämman hänskjuia fråganhuruvida skall träda i likvidation (9 kap. 2 §). En cenlralföreningsbank bör således vid överlåtelse av del av sin rörelse till lokalföreningsbank bevaka att antalet medlemmar inte går ner under del minimiantalsom anges i lagen. På motsvarande sätt somanges i 10 kap. 8 § andra styckel bör bankinspeklionen kunna medge all denöverlåtande reservfond sätts ned med skäligt belopp. Medhänsyn lill sättet att bestämma kapitalbas och kapitalkrav för centralföreningsbank saknar frågan praktisk belydelse när överlåtelse sker till enlokal föreningsbank som är ansluten till den cenirala . Omöverlåtelse sker till en lokal föreningsbank som är ansluten lill en annancentral föreningsbank, bör emellertid möjlighet till nedsätlning av denöverlåtande bankens reservfond finnas. 3.8 Ekonomiska effekter av mitt förslag Minahär framlagda förslag innebär att en del av de nuvarande ansvarsreglernaersätts med etl vitesförfarande, som ger bankinspektionen rält atl förena eltföreläggande med vite. Sådanl vite döms ul av länsrätt. Vidare föreslås allbankinspektionens beslul skall kunna överklagas lill kammarrätt i slället somenligt gällande rätt till regeringen. Dessa lagändringar torde medföra endaslringa ökning i förvaltningsdomstolarnas arbetsbelastning varför ingaytterligare resurser erfordras. Avskaffandet av straffsanktioner bör i vissmån också avlasla de allmänna domslplarna. Inspektionsmyndighelernaåläggs enligt förslaget nya uppgifter. Frågan i vad mån detta skall föranledaatl myndigheterna skall tillföras yllerligare resurser får prövas i budgetprocessen. Mitt förslag: Deföreslagna lagändringarna bör träda i kraft . Särskildaövergångsregler bör införas med hänsyn till att lagändringarna i vissa delarhar anknytning till lagstiftning om skatteutjämningsreserv och uppskovsbeloppsom tillämpas första gången vid taxering. Skälen for mitt förslag:Endast vad gäller departementspromemorian Branschglidning i den finansiellasektorn har vissa remissinslanser haft erinringar beträffande tidpunkten förikraftträdande, . Erinringarna grundasfrämst på dessa remissinstansers ståndpunkter i Prop. 1990/91; 154 fråga omlillsyn och tillsynsfrågornas behandling. Ienlighet med vad jag anfört i avsnitt 3.5.6 anser jag inte att tillsynsfrågornahindrar att lagändringarna iräder i kraft den . Inte heller i övrigtfinns det anledning atl senarelägga lidpunkten för ikraftträdandet avlagändringarna avseende branschglidningen. Även övriga lagändringar bör träda ikrafl . Sombeskrivits i avsnitt 3.5.5 har begränsningsregeln för skadeförsäkringsbolagsförvärv av aktier i finansiella företag till viss del anknutits tillskatteutjämningsreserven (surven) och uppskovsbeloppel. Lagsliftningen avseendesurv och uppskovsbelopp trädde i kraft den men lillämpas förstagången vid taxering. För perioden den Ijuli - börskadeförsäkringsbolagen genom en övergångsbestämmelse ges motsvarandeförvärvsutrymme som kommer att gälla fr.o.m. den Ijanuari 1992. För dettaändamål bör av värderegleringsreserven räknas in i begränsningsregelns ramunder den aktuella perioden. DenI trädde vissa ändringar i kapitaltäckningsreglerna för banker,kreditaktiebolag och finansbolag i kraft (prop. 1990/91:40, NU 16, rskr. 85,SFS 1990:1306, 1990:1308, 1990:1310). Ändringarna föranleddes främst av attobeskattade reserver, bl.a. värderegleringsreserver, skall återföras tillbeskattning och atl avsättningar till surv skall kunna göras. Med hänsyn lillatt kapitaltäckningsreglerna, såsom de lyder , skalltillämpas tidigast vid taxering är övergångsbestämmelserna till nyssnämnda lagändringar alltjämt gällande. Övergångsbestämmelserna till delagändringar jag nu föreslår bör utformas på ett sådant sätt attövergångsbestämmelserna till de tidigare lagändringarna inte utsläcks. Somlidigare nämnls (avsnitl 1) föreslås i prop. 1990/91:142 alt en ny lag omvärdepappersrörelse skall ersälla bl. a. fondkommissionslagen. Den föreslagnalagen, vars kapitaltäckningsregler är identiska med fondkommissionslagens,föreslås träda i kraft den Ijuli 1991. De ändringar som jag nu föreslår i 5kap. 3 § förslaget lill lag om värdepappersrörelse kräver därför inga särskildaövergångsregler. Ienlighet med vad jag nu har anförl har inom upprättatsförslag till 1.lagom ändring ibankrörelselagen (1987:617), 2.lag om ändring ibankaktiebolagslagen (1987:618), 3.lag om ändring iföreningsbankslagen (1987:620), 4.lag om ändring i lagen(1963:76) om kreditaktiebolag, 5.lagom ändring i lagen(1968:555) om räll för utlänning och utländskt företag atl idka näring här iriket, 6.lagom ändring iförsäkringsrörelselagen (1982:713), 7.lag om ändring i lagen(1988:606) om finansbolag, 8.lag om ändring i lagen(1988:1385) om riksbank samt 90 9.lagom ändringi lagen (1991:000)om värdepappersrörelse. Samrådhar skett med chefen för industridepartementet beträffande lagförslaget 5. 5.1 Förslaget till lag om ändring i bankrörelselagen(1987:617) förvärvades av Nordbanken. En viss del av bolagetsverksamhet lades över till . Investeringsbankens firma ändradesden till och tillNordbanken . I uppräkningen av de företag som i sin firma fåranvända ordet bank har investeringsbank aktiebolag tagits bort. Bankverksamhetsbegreppetbestäms liksom tidigare i 2 kap. BRL. Definitionen i 1 § utgör dengrundläggande bestämmelsen. Avförsia stycket framgär att inlåning på räkning från allmänhelen är bankernascentrala verksamhet. Med tillstånd att driva bankverksamhet följer enskyldighet att ta emot inlåning. Skyldighetenatt ta emot inlåning är emellertid inte absolut. Det är självklart att bankeninte skall ta emot inlåning under sådana omständigheter alt det skulleinnebära att en företrädare för banken gjorde sig skyldig lill brott, t.ex.häleri. Inte heller skall banken anses skyldig att ta emot inlåning om dendärmed på annat sätt, utan att bankens företrädare begår nägon straffbargärning, skulle underlätta eller dölja eller pä annat sätt medverka lill enkunds brottsliga förfarande. Vidare kan det i enstaka fall vara befogat att enbank vägrar en enskild kund alt ha ett inlåningskonto i banken, t.ex. om kundengenom missbruk av ett tidigare konto eller på annat sätt har uppträtt på ettohederligt sätt mot banken. Inlåningsverksamhetenär det för bankerna utmärkande och specifika i förhållande till övriga institutpå kreditmarknaden. Att bankerna också har en ensamrätt att ta emot inlåningframgår redan av I kap. 2 § BRL, där bankrörelse definieras som verksamhet ivilken ingär inlåning från allmänheten på sådan räkning som bank allmäntanvänder. Enligt den nya beslämmelsen i 7 kap. 18 § BRL kan bankinspektionenförelägga den som obehörigen driver inlåningsverksamhet att upphöra med dettaoch förena föreläggandet med vite. Hur inlåningsbegreppet skall tolkas harulvecklats i allmänmotiveringen (avsnitt 3.4.1). Någonskyldighet att tillhandahålla andra tjänster än inlåning åvilar inte en bank. Utöver inlåningsverksamhel får bankerna emellertid enligt andra stycket bedriva finansieringsverksamhet och annan finansiell verksamhet, om verksamheten är förenlig med inlåning. fattar kredilgivning,slällande av garanti för kredit och annan medverkan Prop. 1990/91: 154 vidfinansiering av annan än egen verksamhet. I begreppet finansieringsverksamhetingår således utlåning, som kan sägas vara den mest renodlade formen avfinansieringsverksamhet. Verksamheten måste vara förenlig med inlåningen föratt få bedrivas i en bank. Däri ligger bl. a. alt finansieringsverksamheteninte får äventyra de intressen som banken har att tillvarata i sininlåningsverksamhet, främst insättarintresset. En bank får således inteengagera sig i finansieringsformer som innebär ett så stort risktagande attbanken inte kan trygga insätlarnas medel. Factoringoch leasing av lös egendom är de finansieringsformer som varit särpräglande förfinansbolagens verksamhel. Med det allmänna begreppel finansieringsverksamhetkommer factoring och leasing av lös egendom alt falla inom den tillåtnaverksamhelsramen även för banker. Factoring innebär all ett säljande företagmed utnyttjande av sina fakturor får betalt för sina kundfordringar avfinansbolaget eller banken inom en viss ram. Beloppet uppgår lill av de överlåtna fakturornas värde. Resterande delutgör bl. a. ersättning tiU finansbolaget eller banken. De olika formerna avfactoring fakturabelåning, fakluraköp och fakturagaranti innehåller allaen bedömning av en fordrings belåningsvärde och den kreditrisk som är förbundenmed fordringen. Närdet gäller leasing av lös egendom finns två huvudtyper finansiell ochoperationell leasing. Den senare formen avser kortlidshyra av lös egendom iregel i förening med ett åtagande om service eller underhåll och ell ansvar föruthyrningsobjektets kvalitet. Denna form av leasing innehåller således inslagsom knappast kan hänföras till finansiell verksamhet, varför den inle börförekomma i bankerna. Vid finansieU leasing däremot är finansieringsmomentetden centrala delen. Regelsyslemet för denna form av leasing är i alllväsentligt internationelll vederlaget. Tjänsten innebär att leasegivaren(finansbolaget eller banken) köper in utrustning som anvisats av leaselagaren.Utrustningen ägs av leasegivaren medan nyttjanderätten genom ell leasingavtalupplåts till leaselagaren . Avtalet är i princip ouppsägbartmen kan förlängas efler avtalstidens utgång. Leaselagaren har då ofta också enmöjlighet atl förvärva objektet. Vid finansiell leasing friskriver sigleasegivaren regelmässigt från ansvar för leasingobjektets fel eller brist,funktion, prestanda och lämplighet. Möjlighelen tiU friskrivning från ansvar idenna del är avgörande för alt en bank skall kunna medverka i en finansieringgenom leasing. Genom ändringen i 4 § får banken möjlighet alt formellt förvärvaden egendom som krävs för att genomföra leasingaffärer. Sale-and-lease-backav fasl egendom bör som anförts i allmänmotiveringen tills vidare inleförekomma i bank. Tillfinansieringsverksamhet i vid bemärkelse bör också hänföras den typ av förvärvav fordringar som avses i 3 § som föreslås bli upphävd och detta även omfordringen inte ursprungligen grundas på ett låneavtal. Det är tillräckligtalt banken skulle ha kunnat bevilja en kredit som motsvarar den förvärvadefordringen. Möjlighet finns alltså att under dennaförutsättning ta över exempelvis export- och importfordringar och Prop.1990/91: 154 enkla växelfordringar. Föratl annan finansiell verksamhet än finansieringsverksamhet skall vara tillåtenför bank krävs ocksä all den är förenlig med inlåning. Etl exempel på sådanverksamhet är värdepappersrörelse, som enligt propositionen (1990/91:142) omhandel och tjänster på värdepappersmarknaden, m.m. kan utgöras av fem olikaverksamheter, vilka samtliga kräver särskilt tillstånd, även för en bank.Dessa utgör handel för annans räkning i eget namn, förmedling av kontakt mellanköpare och säljare av finansiella instrument, handel för egen räkning,förvaltning av annans finansiella instrument samt medverkan vid emission avfondpapper eller erbjudanden om köp eller försäljning av finansiellainstrumenl, som är riktade till en öppen krets. Till annan finansieU verksamhethör också bankens förvärv för egen räkning av och handel med obligalioner ochandra fordringsrätler som är utgivna för allmän omsättning. Hit kan ocksåräknas nolariatrörelse, betalningsförmedling, valutaaffärer ochföretagsservice. Enbank får slulligen utöver inlåning, finansieringsverksamhet och annanfinansiell verksamhel bedriva verksamhet som har ett nära samband med övrigverksamhel. Här avses bistånd till kunder i vissa serviceinrikla-de tjänstersom banken driver för eget behov såsom t.ex. revisionsverksamhet,redovisningsverksamhel och värdetransporter. Boutrednings-uppdrag ochtillhandahållande av bankfack är andra exempel på icke finansiell verksamhelsom en bank får bedriva. Iparagrafens ftärde stycke finns en beslämmelse som ger regeringen eller, efterregeringens bemyndigande, bankinspeklionen möjlighet att vid behov närmareprecisera den för bank lillåtna verksamhelen. Iparagrafen finns bestämmelser om den egendom som en bank får förvärva förbankverksamhetens bedrivande. Genomden nya bestämmelsen i 1 § blir del möjligt för banken att ägna sig åtfinansiell leasing av lös egendom i själva banken. Ett leasingavtal förutsätterall leasegivaren är ägare lill den uthyrda egendomen. Förevarandeparagraf har därför försetts med en ny punkl 5 vari en bank tillåts förvärvaegendom som avses bli föremål för leasingavtal. 1 paragrafen har införts ett nyll sista stycke där enhänvisning görs lill 6 a §. Genomparagrafen, som är ny, utvidgas bankers möjligheter atl göra organisalionsförvärv lill atl omfatta även försäkringsföretag. Hit bör också räknas sådana förelag av holdingbolagstyp som äger aklier eller andelar i försäkringsförelag. 1 det till lagrådel remitterade protokollet angavs all det skulle vara fråga om bolag som var moderbolag lill försäkringsförelag. enlighel med vad som skallgälla när det är fråga om en banks direktägande Prop. 1990/91: 154 iförsäkringsföretag bör dock inle krävas att del skall föreligga elt koncernaförhållandemellan holdingbolagel och försäkringsföretaget. Däremol krävs det atlholdingbolagels innehav av aktier och andelar i försäkringsföretag genomgåendehar organisationskaraktär och att holdingbolagel har aktier och andelar bara isådana företag som banken får direktäga. En bank får alltså inte med stöd avdenna paragraf förvärva aktier eller andelar i företag som görplaceringsförvärv i t. ex. försäkringsföretag. Beträffandesiluationen att även en bank ingår i holdingbolagskon-cernen hänvisas tillavsnitt 3.5.2 och specialmotiveringen till I kap. 4 § . Andraorganisalionsförvärv behandlas liksom tidigare i 6 §. I den paragrafen föreslåsinte någon ändring, bortsett från en hänvisning till förevarande paragraf kräver tillstånd av regeringen eller, efler regeringensbemyndigande, bankinspeklionen. I prövningen skall inräknas också sådana aklieri samma företag som banken kan inneha med stöd av 15a§. Förtillstånd enligt paragrafen krävs alt det är fråga om förvärv avorganisalionsaklier. Det förutsätts således alt det ligger organisatoriskamotiv och en långsiktig affärsstrategi bakom förvärvet. I princip är inteförvärvets storlek bestämmande för tillståndsprövningen. Del är emellertidnaturiigt att ju slörre andel av aktierna eller andelarna som förvärvas destostarkare blir presumtionen för att det är fråga om elt organisatoriskt betingatförvärv. Om förvärvet konstituerar ett koncernförhållande skall innehavetnormalt anses vara elt organisationsförvärv. Detsamma gäller om banken och ellannat företag vardera äger hälften av elt försäkringsbolag och ägarföretagenendast har gemensam beslutanderätt (s. k. 50/50-bolag). Samma bedömning börockså göras om banken utövar ägandet tillsammans med fler än ell förelag, men iövrigl under motsvarande förutsättningar som belräffande 50/50-bolag. Jumindre andel som förvärvas desto mer krävs av banken i fråga om redovisning avomständigheter som innebär att förvärvet kan anses vara betingat avorganisatoriska skäl. Exempel på sådana omständigheter kan vara olika lyper avsamarbelsavlal eller avtal som ger banken större inflytande än vad storlekenpå aktieinnehavet ulvisar. Etl förhållandevis lilel aktieförvärv kan utgöra eltled i ett större successivi förvärv. Dessutom kan även förvärv av en mindreandel i ell slort förelag ibland ge etl betydande inflylande och därmed ansesulgöra organisationsförvärv. Tillståndsprövningenbör normalt inle omfatta förvärvets lämplighet ur företagsekonomisk synpunkt.Om ell planeral förvärv skulle grundas på uppenbara missbedömningar ellerfelkalkyler, måste della dock rimligen beakias vid tillståndsprövningen. Inormala fall lorde emellertid sådana frågor ul vid underhandskontaktersom föregår etl slutligt avgörande av etl lillslåndsärende. allmänna motiveringen (avsnilt 3.5.1) berörs frågan om koncenlra lion på marknaden till följd av koncernbildningar. Frågan är komplicerad och kan betraklas från såväl nationella som inlernationella utgångspunk ter. Det kan uppstå behov alt behandla frågan i större sammanhang. ramen för ett enskiltlillslåndsärende bör emellertid eventuella koncentra- Prop. tionstendenser i regelinte ha någon avgörande betydelse. tänkbart att en tilltänktkoncernbildning blir så dominerande att den allvarligt försämrar denrådande konkurrenssituationen och marknadens funktionssätt i övrigt.Tillståndsprövningen bör omfalta sådana särskilda Det ärnaturligt alt lillslåndsmyndigheten i ett sådant fall inhämtar NOs yttrande. 1paragrafen regleras deförutsättningar under vilka en bank får förvärva egendom för skyddande avfordran. I försia styckel har en ändring gjorts för all möjliggöra för bankenatt köpa bl. a. egendom som är utmätt även på andra marknadsplatser än somanges i den nuvarande lydelsen. Förslaget överensstämmer med vad som i dennadel föreslås i 3 kap. 2 § förslaget lill lag om värdepappersrörelse. Paragrafeninnehåller bestämmelser om beräkningen av banks kapitalbas. I och med allbanker får rält atl ägna sig ål finansiell leasing bör bankerna, på samma sättsom finansbolagen, ha rätt att i det primära kapitalet inräkna av eventuellöveravskrivning på leasingobjekl. En bestämmelse härom har tagits in i andrastyckel. Isista stycket föreslås att avräkning skall göras från det primära ochsupplementära kapitalet för banks tillskott också till förelag som driverförsäkringsverksamhel. Grundenför avräkningsregeln är att det kapital som skall hållas till skydd för bankensverksamhet inle får ulgöra riskkapital i ell annal kreditinstitut.Genom det konsoliderade kapilalkravel uppnås samma syfle beträffande en bankstillskott till företag inom samma koncern. I den allmänna motiveringen haremellertid konslaterats all försäkringsbolag som ingår i bankkoncern börundantas från den konsoliderade kapilaltäckningen. Mot denna bakgrund föresläsall avräkning av lillskoll till ett försäkringsbolag skall göras även omförsäkringsbolaget ingår i samma koncern som banken. Ensärskild situation uppstår om en bank skjuter till aktiekapital lill etl försäkringsbolag som är dotterföretag till banken och försäkringsbolaget i sin tur är moderbolag till ett finansiellt företag enligt den föreslagna förvärvsbeslämmelsen i 7 kap. 17 a § FRL, l.ex ell finansbolag.