mot · GD02N57 · 1990-03-26 00:00:00 — Motion till 1989/90:N57 av m.fl. (c) med anledning av prop. 1989/90:88 Vissa näringspolitiska frågor vill ta fasta på det lokala perspektivet och inrikta näringspolitiken på personligt ägande, utveckling av ny teknik, nya företag, en ökad differentiering, mångfald och decentraliserat inflytande. Målet skall vara ett starkt näringsliv som ger hög sysselsättning, anställningstrygghet och resurser för välfärdsutveckling i hela landet. Privata, kooperativa och statliga företag skall arbeta på likvärdiga villkor. Statens främsta uppgift är att ange riktlinjer och ramar för näringslivets verksamhet. De mindre företagen skall främjas i förhållande till de stora. Det kan ske bl.a. via skatte- och avgiftspolitiken, särskilda branchprogram, kreditgivning, forskning och utbildning. Alla lagförslag och förordningar bör redovisa effekterna för småföretagen. För att bredda ägandet och stimulera sparandet föreslås personliga spar- och investeringskonton. I syfte att bibehålla en sund konkurrens och motverka monopol och stark ägarkoncentration har föreslagit regler för kontroll av fusioner mellan stora företag. förestår att landstingen liksom skall utse hela styrelsen i utvecklingsfonderna och avvisar därmed förslaget att staten skall utse hälften av ledamöterna. föreslår att utvecklingsfonderna skall få behålla sitt kapital. Detta inte minst mot bakgrund av att deras målgrupp skall vidgas, så som tidigare föreslagit, att gälla mindre och medelstora företag inom samtliga näringsgrenar. föreslår att utvecklingsfonderna skall få möjlighet att tillsammans med privata intressenter bilda länsvisa riskkapitalbolag. För att stimulera detta bör 400 statliga miljoner av utvecklingsfondernas kapital avdelas. föreslår att Småföretagsfonden, som är en del av löntagarfondssystemet, skall avskaffas. Därmed avvisas förslaget att fonden skall tillföras ytterligare från AP-fonderna . föreslår att enskilda skall stimuleras att satsa pengar i småföretag t.ex. genom köp av nyemitterade aktier eller placering i särskilda riskkapitalfonder. Det kan ske genom att man medges rätt att göra avdrag för sådana investeringar i inkomstdeklarationen. föreslår att särskilda satsningar skall göras för att utveckla infor- Mot. mationsteknologin för de mindre företagen. av resurserna i det s.k. IT N57 4-programmet går till de största företagen. För speciella småföretagssatsningar har anvisat 20 milj. kr. och utvecklingsfonderna bör främja utvecklingen inom detta område. föreslår att regeringen skall sälja statliga företag och statliga minoritetsposter så som angetts i gemensam motion från , och . När det gäller förslaget att ombilda FFV till ett aktiebolag ligger detta väl i linje med förslag. Det biträds således. föreslår att 20 milj. kr. anvisas för ett särskilt branschprogram för att främja rymdteknisk utveckling hos småföretag. avvisar förslaget att utvecklingsfondernas kapitaltillgång skall minska med nästan två tredjedelar, varav dras in till staten och förs till en ny storregional nivå. avvisar förslaget att regeringen skall bemyndigas uppta överläggnignar med Norrlandsfonden i syfte att överföra nära hälften av kapitaltillgångarna till de nya riskkapitalbolagen. Norrlandsfonden behöver sitt kapital för att finansiera högriskprojekt som skall utveckla det norrländska näringslivet. avvisar förslaget att inrätta ett antal nya storregionala riskkapitalbolag. Detta förslag bygger på en övertro på extern styrning av småföretag. avvisar förslaget att bilda ett nytt förvaltningsbolag för de statliga företagen. Det svenska näringslivet har kännetecknats av en utveckling mot stark ägar- och maktkoncentration, internationalisering och strukturomvandling. Den socialdemokratiska politiken har inneburit en strävan att åstadkomma en stark centralstyrning och att omdana det ekonomiska systemet. Beslutet om att införa löntagarfonderna är ett exempel på denna politik. Den nu aktuella propositionen - prop. 1989/90:88 om vissa näringspolitiska frågor - är ett nytt uttryck för den socialdemokratiska koncentrationspolitiken. Propositionens förslag genomsyras av strävan till centralstyrning, detaljregleringar och uppbyggande av nya centrala institutioner. Förslagen om att förstärka den centrala Småföretagsfonden, dra in medel från de regionala utvecklingsfonderna och Norrlandsfonden till staten för att sedan bygga upp nya centrala riskkapitalbolag, som också skall bli delägare i småföretag, är tydliga bevis på regeringens vilja till centralstyrning inom näringspolitiken. Förslaget om ett nytt stort förvaltningsbolag för den statliga företagssektorn är också ett uttryck för centralstyrning och strävan att utvidga den statliga företagssektorn. Regeringsskiftet 1982 innebar en återgång till den koncentrationsinriktade 4 näringspolitik som socialdemokraterna redan tidigare stod för. har bidragit till den kraftiga koncentrationsutvecklingen . Den avgjort främsta orsaken till den ökande koncentrationen i näringslivet N57 står att finna i den ekonomiska politik som regeringen fört. När socialdemokraterna 1982 återfick regeringsmakten inriktades den ekonomiska politiken på att skapa ökade vinster i storföretagen. Till detta bidrog chockdevalveringen i början på en stark konjunkturuppgång kombinerat med en gynnsam dollarkursutveckling. Det gynnade framför allt den exportinriktade råvaru- och verkstadsindustrin som kort före befann sig i betydande strukturella problem. Den mest påfallande effekten av regeringens devalveringspolitik tillsammans med en gynnsam konjunkturutveckling var att strukturomvandling och förnyelse inom svensk verkstadsindustri sköts . Det är också den del av svenskt näringsliv som paradoxalt nog haft den mest positiva utvecklingen på kort sikt medan de mindre företagen och egenföretagarna inte haft samma gynnsamma utveckling. Konkurrensen om och behovet av arbetskraft har varit stor. De mest likvida, lönsamma och expansiva företagen har kunnat dra till sig ny och välutbildad arbetskraft. Det har drivit på löneglidningen och därmed kostnadsutvecklingen. Den "tredje vägens ekonomiska politik - i praktiken en devalveringspolitik - har skapat nya obalanser och kommit att dölja de underliggande problemen i svensk industri. Nedväxlingen av den svenska ekonomin som den internationella konjunkturen blev allt starkare bidrog till betydande vinster i storföretagen medan de mindre företagen inte fick samma positiva utveckling. Den ökade aktiviteten på aktiemarknaden och den successiva avregleringen av kapitalmarknaden har bidragit till att kurserna på ökat med ca 10 gånger . Justerat för inflationen har ökningen varit . Det visar vilken förmögenhetsbildning som skett inom de börsnoterade företagen och hos större ekonomiska aktörer. har dock en viss nedgång och framför allt en minskning av omsättningen på börsen skett. har handeln med svenska börsaktier flyttat utomlands. Inte minst det senare är i hög grad betingat av de hinder som framför allt den s.k. omsättningsskatten på aktier medfört, som successivt anpassat sig till den internationella finansiella integrationen. Den socialdemokratiska tredje vägens ekonomiska politik" har inneburit en förmögenhetsomflyttning i samhället och näringslivet. Även om aktieägandet har spritts till allt fler har regeringen inte förmått eller önskat ge politiska förutsättningar för att fördela kapitaltillväxten mellan olika företagstyper, mellan småsparare och storplacerare och olika regioner. Socialdemokratisk näringspolitik har mer anpassats till storföretagens intressen. Det har manifesterats i många olika sammanhang, främst genom den inställning som socialdemokraterna intagit när det gällt statlig företagsamhet och försäljning av statliga företag på förmånliga villkor till redan ekonomiskt starka intressegrupper. Föredragande statsråd anför i propositionen "att sparande och kapitalbildning måste ske på sådana villkor att kravet på en rättvis fördelning uppnås. 1* 1989190. Vi tvingas dock konstatera att regeringens ekonomiska politik alltjämt prag- Mot. las av orättvisor. Exemplen på detta är många bl.a. finansieringen av den N57 Trots kanske efterkrigstidens starkaste och mest utdragna högkonjunktur har utvecklingen inom de högteknologiska branscherna släpat efter den internationella utvecklingen. Devalveringspolitikens uppbromsning av förnyelseprocessen i svenskt näringsliv gör att har en industristruktur som internationellt sett har en minskad andel högteknologi. Detta utgör kanske det allvarligaste och mest kostsamma resultatet av ett förlorat industriellt decennium. ser allvarligt på detta eftersom det innebär att vårt land står dåligt rustat för att möta konkurrensen från andra industrinationer . Trots de internationellt goda förutsättningarna har regeringen misslyckats med att långsiktigt lösa de ekonomiska problemen och skapa en struktur i näringslivet som uppfyller kravet på konkurrenskraft och decentralisering, inflytande och mångfald. Andelen nybildade småföretag är lägre än i många av konkurrentländerna. Den studie av nyföretagandet i olika länder som SIND genomfört visar att antalet nyetableringar per 1000 invånare uppgick till nära fem i , tre i och men endast drygt två i . Utvecklingen under har inneburit en ökande privat och offentlig finansiell maktkoncentration. Sparandet och därmed förmögenhetsuppbyggnaden har dels skett inom den offentliga sektorn och bl.a. genom uppbyggande av socialförsäkringssystemet, AP-fonderna och löntagarfonderna, dels inom skilda typer av privata institutioner, investmentbolag, försäkringsbolag, finansbolag och större företag. Det institutionella ägandet har ökat. legat på en mycket låg nivå och t.o.m. varit negativt. Denna utveckling mot en ägarstruktur med balanserande privata och offentliga maktkoncentrationer har varit en följd av och haft stöd i den starkt koncentrationsdrivande ekonomiska politik som de socialdemokratiska regeringarna fört. Många av de svenska storföretagen är starkt beroende av utlandsmarknaden. Det gäller t.ex. skogsindustrin och verkstadsindustrin med företag som , , , , Alfa etc. Deras beroende av den västeuropeiska och internationella marknaden påverkar i sin tur villkoren för underleverantörer som är knutna till dessa företag. I regel är det småföretag. Den ökade internationaliseringen av svenskt näringsliv kommer stegvis att förändra villkoren för industrin, underleverantörer och olika regioner samt påverka den ekonomiska utvecklingen i vårt land. Flera av de svenska industriföretagen har förvärvat företag, helt eller delvis, i andra länder och då främst inom EG-området. fanns det, enligt regeringens proposition, 715 svenska koncerner 6 som hade utländska dotterbolag med anställd personal, totalt 488 000. 1989/90 tidigt redovisas att de 17 största koncernernas produktion är större utom- N57 lands än i och att den svenska produktionens andel kontinuerligt minskat . Denna utveckling innebär att angelägna svenska investeringar i ökad utsträckning sker utomlands i stället för i . Internationaliseringen av den svenska industrin kan visserligen ge tillgång till nya marknader, men leder också till ökad sårbarhet för vårt land. Det leder också till ökat beroende av internationella intressen, nya maktgrupper, beslut inom multinationella företag och den internationella ekonomiska utvecklingen och kommer i allt större utsträckning att påverka svensk industri och vitala svenska intressen. Målet för näringspolitiken måste, enligt uppfattning, vara ett starkt näringsliv som ger hög sysselsättning, anställningstrygghet och resurser för välfärdsutveckling i hela landet. Detta tillgodoses bäst i ett ekonomiskt system byggt på marknadsekonomins principer präglat av socialt ansvar, god resurshushållning och en god miljö. Näringspolitiken måste också inriktas på utveckling av ny teknik, nya företag, en ökad differentiering, mångfald och ett decentraliserat inflytande. Vidare måste näringspolitiken vara så inriktad att den står i harmoni med målet om balans inom och mellan olika regioner i landet samt god miljö. Den snabba internationaliseringen inom näringslivet med ökade investeringar utomlands i de svenskägda företagen måste balanseras med kraftfulla insatser för att stimulera nyföretagandet och vidareutveckling av småföretagssektorn. Det behövs därför bättre möjligheter till riskkapitalfinansiering för småföretagen liksom goda villkor för lånefinansiering. För att nå en stabil samhällsstruktur och långsiktig industriell tillväxt behövs det en helhetssyn på regional-, miljö-, arbetsmarknads- och utbildningspolitiken. Ett näringsliv som huvudsakligen är grundat på fri företagsamhet, konkurrens, enskilt och kooperativt ägande ger de bästa förutsättningarna för fortsatta ekonomiska framsteg och ett decentraliserat beslutsfattande. För att kunna möta den internationella konkurrensen måste näringslivets utveckling av produktion med högt kunskapsinnehåll stimuleras. Därför är det viktigt att aktivt engageras i de olika europeiska forsknings- och utvecklingsprojekten. Småföretagens möjligheter till export måste underlättas. Därför måste i det pågående västeuropeiska integrationsarbetet eftersträva lösningar och avtal som ger goda utvecklingsmöjligheter för de mindre företagen. Det är också viktigt att småföretagen i ökad utsträckning blir delaktiga i det industriella samarbetet med de östeuropeiska länderna. Den snabba utvecklingen i med ökad öppenhet och demokratisering kommer med stor sannolikhet att betyda mycket för svenska företags möjligheter till export och ökad handel med denna del av världen. En utbyggd svensk kommersiell handelsrepresentation blir därför allt mer nödvändig. Detta är inte minst viktigt för de mindre företagen som strävar efter att nä ut på exportmarknaden. har därför i den handelspolitiska mo- Mot. tionen 1989/90:N311 föreslagit inrättande av handelskontor i , N57 de baltiska republikerna. Privata, kooperativa och statliga företag skall arbeta på likvärdiga villkor. kan behövas för att tillgodose särskilda samhällskrav, speciella insatser för teknikutveckling och för att klara av regionala och strukturella sysselsättningsproblem. Ett starkt näringsliv förutsätter både stora och små företag. De mindre och medelstora företagen är dock av särskild betydelse för näringslivets förnyelse och långsiktiga tillväxt. De har också bättre förmåga att anpassa sig vid konjunkturväxlingar och bidrar till att göra samhällsekonomin mindre sårbar. Det är ofta inom småföretagen som nya affärsidéer utvecklas. Småföretagen har en avgörande betydelse för möjligheterna att skapa ett decentraliserat näringsliv och samhälle. Nyföretagandet måste därför stimuleras. Det behövs dock betydligt mer kraftfulla åtgärder än vad som regeringen föreslår i propositionen. De mindre företagen spelar en betydelsefull roll för att en sund konkurrens skall upprätthållas. Genom många mindre företag motverkas karteller och inflytandet i näringslivet sprids. För att utveckla en livskraftig småföretagsamhet måste de mindre företagen främjas i förhållande till de stora företagen. Det kan ske inom ramen för bl.a. skatte- oeh avgiftspolitiken, särskilda branschprogram, kreditgivning, forskning och utbildning. Tillgången på riskkapital och risklånefinansiering är en väsentlig förutsättning för en positiv företagsutveckling, inte minst för de mindre företagen. För många småföretag har inrättandet av OTC-marknaden haft stor betydelse för tillgången till riskkapital. behövs ytterligare åtgärder för att stimulera etableringen av småföretag och åstadkomma en positiv utveckling av redan befintliga företag. Det måste ske i decentralistiska former och inte genom den centralisering som föreslås i propositionen. 1980-talets starka koncentration inom näringslivet måste ersättas med en politik som främjar ett decentraliserat ägande. En koncentration av ägandet är inte önskvärd vare sig i offentlig eller privat regi. Staten är ägare till ett stort antal företag som med fördel kan bedrivas i privat regi. Därför bör en försäljning av statliga företag komma till stånd. Vi återkommer nedan till detta. Det är, enligt uppfattning, nödvändigt att formerna för sparande, ägande och försäljning av statliga företag sker på ett sådant sätt att ett spritt ägande uppnås. Det enskilda aktiesparandet måste stimuleras bl.a. för att de stora institutionella placerarna inte skall få en alltmer dominerande roll i näringslivet. En decentraliserad ägandestruktur förutsätter också en positiv småföretagsutveckling och regler som motverkar att redan starka offentliga och privata kapitalintressen ytterligare kan stärka sin ställning. har i andra motioner till föreslagit olika åtgärder Mot. för att förhindra ökad koncentration och i stället främja ett decentraliserat N57 näringsliv och ägande. För att bibehålla en sund konkurrens inom näringslivet och hindra att olika företag som redan har en avgörande dominans inom en bransch eller region får en så stark ställning att det innebär ägarkoncentration och risk för monopol har vi föreslagit regler för kontroll av fusioner mellan stora företag. Personligt ägande är en viktig drivkraft för att åstadkomma förnyelse och investeringar i näringslivet. Det är också ett viktigt inslag för att främja ägarspridning och därmed ökat inflytande. För att bredda ägandet och stimulera sparandet bör det göras intressant och långsiktigt attraktivt. vill därför införa personliga sparoch investeringskonton. Medlen från ett sådant konto skall utan skattekonsekvens kunna användas till investeringar i t.ex. företag och bostad. Vi har i annat sammanhang utvecklat förslaget om personliga spar- och investeringskonton. Statens främsta uppgift inom näringspolitiken är att ange riktlinjer och ramar för näringslivets verksamhet. Statligt ägande får inte bli ett självändamål. I vissa fall och vid särskilda tillfällen kan dock statligt ägande vara motiverat för att klara viss teknikutveckling, omstrukturera olika branscher och medverka till en positiv regional utveckling. Genom försäljning av statliga företag, som i olika sammanhang föreslagit, åstadkommes ett spritt ägande och för människor möjlighet till ett ökat aktiesparande. Vid tidigare försäljning av statliga företag har intresset varit stort att förvärva aktier. Detta visades inte minst i samband med Procordia-emissionen och försäljningen av . Vad som ovan anförts om inriktningen av näringspolitiken bör ges regeringen till känna. I en offensiv och framtidsinriktad näringspolitik har de mindre företagen en strategisk betydelse för möjligheterna att skapa arbete, utveckla affärsidéer och bygga upp nya industrier och serviceföretag. Den stora drivkraften bakom tillkomsten av många småföretag är människornas ambition att skapa något eget och att utveckla speciella intressen. För många människor är också omsorgen om den egna bygden ett motiv för företagandet. På mindre orter är småföretagen av avgörande betydelse för utkomstmöjligheterna. Ca 1,3 miljoner anställda finns i företag med mindre än 200 anställda. Småföretagen svarar för av sysselsättningen inom det privata näringslivet. Av dessa är drygt hälften sysselsatta i företag med mindre än 20 anställda. Dessa företag har tillsammans en avgörande roll för möjligheterna att skapa tillgång till arbete i landets olika delar. Det är särskilt viktigt att genom gynnsamma villkor för de mindre företagen och nyföretagandet balansera beroendet av de stora företagen och internationaliseringen inom industrin. Genom ett stort antal småföretag kan sårbarheten i näringslivet minska. Det förutsätter emellertid att småföretagens arbetsvillkor väsentligt förbättras. De mindre företagen måste främjas i förhållande till de stora. Detta bör ges regeringen till känna. Samhällets regelsystem måste i ökad utsträckning anpassas till småföretagens förutsättningar. är samhällets olika regelsystem främst anpassade till de stora företagens förhållanden. Småföretagen belastas därför hårdare än de större företagen. I en partimotion 1989/90:N236 från avlämnad under allmänna motionstiden berörs småföretagsfrågorna inom EG. har beslutat att alla lagförslag som kommissionen lämnar skall åtföljas av en värdering av konsekvenserna för småföretagen. På motsvarande sätt bör alla lagförslag och förordningar i vårt land prövas utifrån den påverkan de kan ha på småföretagen. Reformer, lagar och förordningar måste ges en inriktning som bättre stämmer överens med målsättningen att främja de enskilda och mindre företagen. Det kan handla om skatteregler, avgifter, arbetsrättslagstiftning m.m. Detta bör ges regeringen till känna. De mindre företagen svarar ofta för innovationer, teknisk utveckling och nya affärsidéer. Detta leder också ofta till avknoppning av nya företag. Särskilt påtagligt är detta inom företag i de kunskapsintensiva och tekniskt avancerade delarna inom näringslivet. Detta bidrar till att skapa ny sysselsättning. I småföretagen råder det i regel goda relationer mellan de anställda och dem som leder företaget. De nära kontakterna ger ofta de anställda bra möjlighet till information, samråd och medbestämmande. Detta bidrar i hög grad till trivsel och samarbetsanda inom företaget, vilket har stor betydelse för de anställdas välbefinnande. Detta torde också vara en av anledningarna till att sjukfrånvaron är lägre i småföretagen än i de stora företagen. Småföretagens betydelse för samhällsekonomin och sysselsättningen är väldokumenterad. Det är i och för sig positivt att regeringen i ord understryker detta i propositionen. Däremot är det beklagligt att detta inte åtföljs av konkreta och positiva åtgärder. I stället bidrar regeringens förslag till ökad byråkrati, centralstyrning och en hierarkisk organisation med Småföretagsfonden och storregionala riskkapitalbolag. Den centerledda regeringen lade 1977 fram det första samlade utvecklingsprogrammet för den mindre företagsamheten. De regionala utvecklingsfonderna inrättades. Åtgärder mot krångel, byråkrati och onödiga uppgiftskrav 1989/90 N57 Kapitalbeskattningen lindrades genom lägre skatt på arbetande ka- Mot. 1989/90 pital. 1982 antog på Fälldin-regeringens förslag ett nytt s.k. småföretagspaket. Dubbelbeskattningen lindrades och de regionala utvecklingsfonderna fick möjligheter att skjuta till utvecklingskapital. En särskild börslista för småföretag inrättades. Åtgärder vidtogs i syfte att initiera lokala investmentbolag. Sammantaget innebar den nya inriktningen av näringspolitiken att klimatet för att driva företag förbättrades. Allt fler satsade på att starta egna företag. Utvecklingsfonderna har under de de verkat enligt nuvarande konstruktion aktivt bidragit till att lyfta fram småföretagen och har betydelse för samhällsekonomin. Landets många småföretag, myndigheter och politiska beslutsfattare på olika nivåer har i olika sammanhang betonat utvecklingsfondernas stora betydelse för en positiv småföretagsutveckling. Det är kombinationen av fondernas generella åtgärder för småföretagen, de direkta insatserna som fonderna gjort i enskilda företag och åtgärderna för ett ökat nyföretagande som bidragit till att de nu är ett viktigt instrument i näringslivsutvecklingen. I fråga om innehåll i fondernas verksamhet och uppläggning har det skett en betydande utveckling och anpassning till småföretagens behov . Fonderna bistår de mindre företagen med utvecklingsinsatser i form av kvalificerad rådgivning och riskvillig finansiering. Denna finansiering kan ske enbart med fondens egna riskkrediter eller, vilket är det vanliga, en kombination av medel från fonden och banker. Det senare förhållandet gäller i av engagemangen. I propositionen föreslår regeringen att utvecklingsfondernas målgrupp skall utvidgas och i fortsättningen omfatta små och medelstora företag inom samtliga näringsgrenar. Detta ligger väl i linje med vad tidigare föreslagit. Det skapar bl.a. möjlighet för att i ökad utsträckning stödja kvinnligt företagande. Många kvinnor har eget företag inom t.ex. servicenäringarna och tjänstesektorn.