mot · GD02Fi308 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:Fi308 av m.fl. (fp) Den kommunala ekonomin Utvecklingen av den kommunala ekonomin Kommuner och landsting svarar för merparten av den offentliga välfärdspolitiken. De utgör en betydande del av samhällsekonomin. Den ekonomiska utvecklingen i den kommunala sektorn blir därmed av stor betydelse för medborgarnas standard i vid bemärkelse liksom för samhällsekonomin i stort. expanderade den kommunala ekonomin mycket kraftigt, med realt . Därigenom ökade kommunsektorn sin andel av hela samhällsekonomin från till . har en viss minskning av ökningstakten ägt rum, så att ökningstakten varit i genomsnitt . Ökningstakten har under hela decenniet överstigit den av fastställda, som är . Ökningstakten har varit snabbare än vad som krävts med utgångspunkt från s.k. baskalkyler, dvs. i stort sett oförändrad standard per invånare i relevant ålder. Detta speglar sannolikt både ökad kvalitet i tjänsterna och en svag utveckling av produktiviteten. Icke desto mindre är det uppenbart att betydande rationaliseringar och hårdare prioriteringar gjorts . En hel del onödigt fett har kunnat skalas bort, så att kommunernas organisation nu är betydligt bättre trimmad än . Under huvuddelen av har den kommunala expansionen kunnat ske utan skattehöjningar. höjdes dock kommunalskatten med i genomsnitt per skattekrona och skedde en ytterligare höjning med . Den genomsnittliga kommunalskatten överstiger nu /skr. Det är uppenbart att kommunerna sett allt större problem i de effektiviseringar som krävs för expansion med oförändrad skatt. har många sålt fasta tillgångar - fastigheter, mark m.m. för att finansiera driftsutgifterna. En sådan utveckling är naturligtvis ohållbar i längden. En helt annan sak är att vi från ideologiska utgångspunkter anser det önskvärt att ombilda allmännyttans bostäder till bostadsrätter. Denna fråga behandlas utförligare i en annan motion. Om kommunerna skall kunna tillgodose efterfrågan på sociala tjänster barnomsorg, sjukvård, utbildning m.m. - i den omfattning vi bedömer önsk värd inom ramen för en volymökning på och utan skattehöjningar kommer väsentliga förändringar i förutsättningarna att krävas. En viktig förändring är en nödvändig dämpning av pris- och löneökningstakten. Vår kritik av regeringens politik på detta område och våra egna alternativa förslag utvecklas i vår partimotion om den ekonomiska politiken. Det krävs både en inre och en yttre reformation. För ett sådant arbete är emellertid regeringen illa , både genom sin allmänna förkärlek för stora centrala system och genom sitt dogmatiska motstånd mot enskilda människors förmåga till kreativitet och nytänkande. Med bevarade offentliga monopol kommer man inte att klara utvecklingen av den sociala välfärden. De offentliga monopolen måste därför avskaffas. Med hänsyn till de stora variationer i kostnader som finns inom olika delar av landet för samma prestation anser vi att det finns ett betydande utrymme för effektivitetshöjningar-om bara personalen ges tillräckliga incitament och möjligheter. Våra förslag på detta område utvecklas närmare i vår partimotion om Valuta för skattepengarna. Statsbidragen till kommunsektorn måste göras mer generella. Denna fråga behandlas utförligare nedan. Prioriteringar av verksamheten blir ännu mer nödvändiga. Enligt vår bedömning är det rimligt att se över vilka uppgifter kommunerna utför och om alla dessa är nödvändiga. T.ex. anser vi att en stor mängd av de planer som kommunerna ålagts att utarbeta bör avskaffas. Självklart finns några planer som är nödvändiga för den kommunala verksamhetens framförhållning, t.ex. barnomsorgsplanen. Enligt vår uppfattning finns emellertid därutöver ett stort antal planer som krävt betydande administrativa och utredande resurser för att efter lång diskussion i fullmäktige eller landsting läggas åt sidan - tills det är dags att göra om samma process igen. Ungefär en fjärdedel av kommunsektorns inkomster består av statsbidrag. Merparten av dessa är specialdestinerade för särskilda ändamål och förknippade med villkor av skilda slag. Därutöver regleras den kommunala verksamheten av ett stort antal lagar och förordningar. Enligt vår uppfattning är det angeläget att systemet för statsbidragen förändras från stark specialdestinering till en mer generell utformning och minskad detaljreglering. Så har skett i flera andra länder, däribland och . En sådan utformning skulle ge enskilda kommuner möjlighet att utforma servicen till medborgarna på det sätt de själva finner bäst och som bäst passar de egna kommuninvånarna. Bidragssystemet skulle också bli väsentligt mindre byråkratiskt och administrativt kostsamt . För de berättigade krav på likformighet som i vissa fall kan ställas är det enligt vår uppfattning oftast tillräckligt med den lagstiftning som finns. kan det finnas skäl att utforma ett statsbidrag så att viss verksamhet inledningsvis uppmuntras, t.ex. det av oss föreslagna stimulansbidraget till demensvård. Detta bör då utformas som ett temporärt bidrag till investeringen snarare än som ett permanent bidrag till driften. Det kan naturligtvis också finnas skäl att ha särskilda bidrag till sådan verksamhet som är av na tionell angelägenhet men som enbart bedrivs i vissa kommuner. Ett annat skäl som förtjänar att uppmärksammas är när en verksamhet som finansieras av kommunen skapar intäkter för staten. Trots de ovan nämnda skälen för att ha vissa specialdestinerade bidrag anser vi att förändringen måste vara tydlig i riktning mot en mer generell utformning av statsbidragen till kommunerna. En sådan står i bättre överensstämmelse med den viktiga principen om självstyrelse och demokrati. Vi vill understryka att de förändringar av statsbidragen till enskilda kommuner som kan bli följden av en omläggning från specialdestinerade till generella bidrag måste utformas med stor försiktighet. En avsevärd övergångsperiod kommer sannolikt att krävas. Det framgår t.ex. av utredning om statsbidragssystemet att en omedelbar omläggning till generella principer skulle medföra minskade statsbidrag till främst storstadskommunerna som motsvarar i höjd kommunalskatt. Detta kan naturligtvis inte accepteras, eftersom dessa kommuner har byggt ut verksamheter med utgångspunkt från de regler som gäller. När nästan alla invånare enbart betalar inkomstskatt - vilket blir följden av skattereformen - kommer sannolikt den skillnad som finns mellan olika kommuner och landsting att uppmärksammas mer. Trots vissa förbättringar i systemet för den kommunala skatteutjämningen finns en betydande spännvidd mellan lägsta och högsta utdebitering. F.n. uppgår denna till ca /skr. I budgetpropositionen aviserar regeringen en parlamentarisk utredning för att se över statsbidragen till kommunerna, både skatteutjämningsbidragen och de specialdestinerade bidragen. Vi förutsätter att utredningen får direktiv att göra bidragssystemet mer generellt. Skatteutjämningsbidragen ökar automatiskt när skatteunderlaget förändras eftersom det är knutet till medelskattekraften. Denna ökning av utjämningsbidragen finansieras inom kommunsektorn genom den s.k. skatteutjämningsavgiften. I avvaktan på resultaten från den ovan nämnda utredningen accepterar vi att den allmänna skatteutjämningsavgiften höjs med /skr. Detta innebär inte någon ökad belastning på kommunsektorn eftersom medlen återgår i form av skatteutjämningsbidrag. Avgiften kommer därmed att uppgå till /skr. för kommunerna och till /skr. Utöver den allmänna skatteutjämningsavgiften finns en särskild progressiv skatteutjämningsavgift, den s.k. . Denna bör enligt vår mening avskaffas. Vi förutsätter att den ovan nämnda utredningen lägger fram sådana förslag som inkluderar att försvinner. Kommunernas inkomster och utgifter kommer att påverkas kraftigt av den kommande skattereformen. Utgifterna ökar på grund av den breddade basen för mervärdeskatten. De minskar på grund av förslagen om generell avdragsrätt för ingående mervärdeskatt. Sammantaget leder förändringarna av momsen till betydande minskning av kommunsektorns utgifter. kommer att öka på grund av den breddade basen för beskattning av inkomst av tjänst. Utan några andra förändringar skulle kommunernas ekonomi förbättras på statens bekostnad. Skattereformen skall vara neutral mellan stat och kommun. Regeringen måste därför återkomma med förslag som leder till att kommunsektorn som helhet varken förlorar eller vinner på kort sikt. På kommer kommunsektorns ekonomi att förbättras genom att skattereformen lägger en grund för en bättre ekonomisk utveckling av hela samhällsekonomin. Skattereformens syfte är bl.a. att sänka marginalskatten så att det lönar sig att arbeta. av inkomsttagarna skall bara betala kommunalskatt. Resterande inkomsttagare skall därutöver betala en statlig skatt på . Avsikten är att marginalskatten skall uppgå till högst . finns betydande variationer kring den genomsnittliga kommunalskatten, som dessutom efter de senaste höjningarna är . Den högsta marginalskatten kommer då att bli i genomsnitt med variationer på uppåt och nedåt. För att skattereformens syfte skall uppnås är det därför väsentligt både att spännvidden i kommunalskatt reduceras och att den genomsnittliga nivån inte höjs utan snarare sänks till . Annars skulle de positiva effekterna på arbetsutbud och samhällsekonomi av kraftigt sänkt marginalskatt gröpas ur underifrån. Dessutom skulle det totala skatteuttaget stiga, vilket även det vore skadligt för den ekonomiska utvecklingen. Vi anser att extraordinära insatser måste övervägas för att säkerställa att skattereformens gynnsamma effekter inte förstörs. Vi vill därför förorda att ett temporärt kommunalt skattestopp införs, i första hand utredningen om statsbidragssystemet arbetar. Enligt vår uppfattning finns det starkt gehör hos både enskilda medborgare och kommunalpolitiker för en sådan åtgärd. Ett sådant skattestopp bör förenas med en möjlighet för regeringen att i undantagsfall ge dispens. Skattestoppet bör även gälla församlingsskatten och stiftsskatten. Vi är medvetna om att ett kommunalt skattestopp innebär ett ingrepp i den kommunala beskattningsrätten och självstyrelsen. Detta är naturligtvis en mycket stor nackdel. Vi återkommer till frågan i anslutning till propositionen om skattereformen. Mot denna bakgrund är det angeläget att staten inte medverkar till att försämra kommunernas ekonomi. Således bör nya uppgifter inte åläggas kommunerna utan att medel också tillförs. Inte heller bör statens bidrag till kommunerna nu reduceras. Det gäller inte minst för storstadskommunerna som befinner sig i en besvärlig ekonomisk situation. De bidrag som staten betalar ut till kommunerna som kompensation för den avskaffade företagsbeskattningen går till ungefär hälften just till storstadskommunerna. Vi har tidigare föreslagit att detta bidrag skall avvecklas men i rådande läge vill vi inte aktualisera det. Bidragen får ses över i den nämnda utredningen om statens bidrag till kommunerna. Genom den nya stiftsorganisation som trätt i kraft har en femte organisation med beskattningsrätt införts. Stiftsfullmäktige utses i indirekta val, vilket gör beskattningsrätten ovanlig. När relationerna mellan och staten förändras så att kyrkan blir fri bortfaller denna skatt automatiskt. Detta tar emellertid betydande tid. Vi föreslår att frågan om stiftsskatten blir föremål för översyn och ytterligare överväganden. har betydande ökningar beslutats i vissa stift, med höjningar på , utan att någon utväxling skett med församlingsskatten. Av bl.a. detta skäl föreslår vi att frågan om stiftsskatten blir föremål för översyn och ytterligare överväganden. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att godkänner de allmänna riktlinjer för den kommunala ekonomin som redovisas i motionen, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om statsbidragen till kommunerna, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om färre kommunala planer, [att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om stiftsskatten. 1 1989/90: Sk405