mot · GE02Ub14 · 1990-10-26 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:18 Ansvaret för skolan InnehållInledning 5Skolans styrning 6Läroplanerna 7Elevinflytande 8En likvärdig skola9Syo-funktionärerna10Statsbidragssystemet 10Grundskolan 11Gymnasieskolan 12Den kommunala vuxenutbildningen 12Sektorsbidrag 13En förbättrad arbetsmiljö 13Utvärdering och uppföljning 14Hemställan 14InledningDemokrati förutsätter människors aktivadeltagande. Det innebär att den representativademokratin måste kompletteras med människorsdirekta engagemang för att tillsammans lösagemensamma angelägenheter.Vänsterpartiet har försvarat den offentligasektorn, inte minst skolan, mot de attacker somhögerkrafterna riktat mot den och vi har motsattoss de nedskärningar på skolans område somsocialdemokraterna genomfört tillsammans medborgerliga partier. Men vi vill också omorganiseraoch demokratisera den offentliga sektorn. Denoffentliga sektorn måste utvecklas till en gemensamsektor som människor känner delaktighet i ochansvar för.Utbildning och kunskap är viktiga dels för denenskilda människan, dels för vår gemensammaframtid och hela samhällets utveckling.Vänsterpartiet anser dessutom att skolan spelar enbetydande roll i fördelningspolitiken. Medutbildning och kunskap kan man hävda sin rätt, taaktiv del i demokratiska processer, utvecklas i sittarbete, få en stark ställning på arbetsmarkaden,lära sig att kritiskt granska uppgifter och företeelserm.m. Skolan har också en viktig roll för barns ochungdomars personliga utveckling, deras självtillit,skapande förmåga och kulturella identitet.Skolan har ca 200 000 anställda, utbildar ca1 300 000 elever och omsluter ca 70 miljarderkronor . Skolan är därmed en betydande delav den offentliga verksamheten i vårt land. Våraförslag när det gäller skolans styrning skall ses motbakgrunden av vilja att medverkatill att utveckla och demokratisera den offentligasektorn.Skolans styrningDecentralisering och avreglering är intedetsamma som demokratisering. Men endecentralisering och ökat lokalt ansvar kan skapaförutsättningar för en mer levande demokrati.Vänsterpartiet ser många fördelar med ettförenklat statsbidragssystem till skolan. Det kanskefrämsta skälet är att det ökar möjligheterna till enmer aktiv politisk diskussion om skolan ute ikommunerna. Skolan omgärdas av såomfattande och detaljerade regler att det är svårtför andra än erfarna och kunniga administratöreratt behärska regelverket. Det är svårt för den''vanlige väljaren'' att kritisera hur skattemedlenanvänds i skolan, dels därför att mycket ärcentralstyrt, dels därför att systemet för de flesta ärobegripligt.Föräldrar ur över- och medelklassen har alltidhaft goda möjligheter att påverka skolan eftersomdet vanligen är de som är mest aktiva påföräldramöten och inom hem ochskolaföreningarna. De är heller inte rädda för attframföra sina synpunkter direkt till lärarna ellerrektorn. Alla föräldrars möjlighet att mer aktivt änidag påverka resursfördelningen i skolanunderlättas av att den blir en politisk fråga somdirekt kan påverkas via den kommunala valsedeln.Ett mindre detaljerat bidragssystem underlättarför kommunerna att samordna de olika insatsernaför barn och ungdomar som är uppdelade påolika kommunala förvaltningar. Ett förenklatbidragssystem som kan avskaffa en mängdbyråkratiska ansöknings- ochjusteringsförfaranden frigör dessutom resurser förandra uppgifter inom skolan.Vänsterpartiet anser att decentraliseringen avbeslut och ansvar inte bör göra halt vidkommungränsen eller hos politikerna.Möjligheterna att skapa självförvaltande skolorsom, inom de ramar som nationella styrdokumentoch kommunala skolplaner utgör, självständigt kanstyra och ansvara för verksamheten måste blistörre. När vi talar om självförvaltande skolor såmenar vi inte skolor där rektor har större makt utanskolor där elever, lärare och övrig personaltillsammans diskuterar och beslutar om hur skolansverksamhet skall organiseras.Skolans verksamhet är ett gemensamt arbetesom utförs av lärare och elever tillsammans medövriga anställda på skolan. En bra skola måsteytterst skapas av dem som är verksamma där. Detkräver ett väsentligt utökat elevinflytande jämförtmed dagens situation som de anställdamåste ges möjlighet till bra och återkommandefortbildning. Det kräver dessutom en fortsattutveckling av arbete i lärarlag och arbetsenhetersamt att man inte skapar konkurrens ochmotsättningar genom individuella löneformer iskolan, tvärtom måste läraryrkets karaktär avensamarbete brytas.Ett ökat lokalt ansvar för den dagligaverksamheten i skolan står inte i motsättning tillnationella beslut om läroplaner och statensekonomiska ansvar för skolan. Enligtvänsterpartiet är det möjligt att uppnå lokalt ansvaroch mångfald inom ramen för en likvärdig skola.En bra skola för alla kan bara skapas om skolan bliren gemensam angelägenhet med hög prioritet.LäroplanernaRegeringens proposition är mycket kortfattadnär det gäller de framtida läroplanerna för de olikaskolformerna. Decentralisering och avreglering avskolsektorn gör att läroplanernas utformning ochinnehåll blir särskilt viktigt. kännerstor tveksamhet inför de vaga riktlinjer sompresenteras i propositionen. Vi anser att riksdagenmåste få tillfälle att behandla läroplanerna på ettmer grundligt sätt än vad den aktuellapropositionen ger underlag för. Enligtvänsterpartiet måste läroplanerna underställasriksdagen för beslut. Vi vill dock redan nu ta uppnågra principiella synpunkter på läroplanerna ochläroplanernas roll.Vi ställer oss frågande inför innehållet iregeringens målstyrning. Enligt vår mening voredet ett enormt bakslag ifall läroplanen i framtidenbegränsas till ett dokument som räknar upp såkallade basfärdigheter eller lätt mätbara'kunskapsmål''. kommer inte attmedverka till att kraftigt sänka ambitionsnivån igrundskolan. I tidigare läroplansarbete har taletom ''preciseringar'' ofta inneburit torftighet ochresulterat i en betoning av drill ochfärdighetsträning i skolan.Läroplanen får inte inskränkas till enbartmålsättningar av typen läsa, räkna, skriva ellermoduler med stavning, välskrivning ochmultiplikationstabellerna. Enligt vår mening måsteskolans undervisning syfta till en djupare förståelsehos eleverna och ge dem kunskaper som de självakan använda. De fyra räknesätten kan intefrikopplas från användandet och förståelsen avkunskaperna lika lite som t.ex. läsning, rättstavningeller engelska glosor kan det.Trots att den svenska skolan genomgått enpositiv utveckling bort från den gamla pluggskolanså är det tyvärr fortfarande så attkatederundervisning och ensidig färdighetsträningär dominerande i undervisningen. Elevinflytandetär fortfarande mycket begränsat och fortfarandehar vi en skola där vissa grupper av eleversystematiskt missgynnas, det gäller framföralltelever ur arbetarklassen.För att stimulera och påskynda en utveckling avskolan och undervisningen måste läroplanenanvändas som ett aktivt instrument. Läroplanenmåste våga syfta framåt.I ett pluralistiskt och demokratiskt samhällekommer en sådan omfattande organisation somskolan utgör alltid att ha en mångfald av ansiktenatt visa upp. Att lära sig är en aktiv och skapandeprocess. Att bedriva undervisning är ett kreativtarbete som förutsätter att skolan ger utrymme förpersonligt engagemang, samarbete, flexibilitet ochfrihet.En skola som fungerar som en utbildningsfabrikeller en förvaringsplats för elever och lärare är endålig skola. För att skolan skall fungera väl krävsrespekt och utrymme för det skapande arbete sombåde elevernas lärande och lärarnas undervisninginnebär. Lärarna och eleverna måste ha storamöjligheter att tillsammans påverka innehåll ocharbetssätt i skolan.Vi betvivlar att det går att styra skolan medkortfattade direktiv. Skolans verksamhet ochkunskapsutveckling är till sin natur och omfattningpluralistisk och mångfasetterad.I propositionen sägs att förklaringar och motivskall utelämnas ur läroplanen. Detta är ett mycketmärkligt synsätt. Lärarna är inga robotar somenbart behöver instruktioner och mål. När manvänder sig till en grupp professionella yrkesutövaresom lärarkollektivet så borde det vara självklart attförklaringar och motiv till olika målsättningar ochriktlinjer klart skall framgå. Det räcker inte med attskriva in dem i andra, till intet förpliktigandedokument. För att målsättningarna förundervisningen och skolans verksamhet skall varaanvändbara i det dagliga arbetet så måste ävenförklaringar och motiv finnas med i läroplanen.Vi vill poängtera att de problem som finns iskolan inte beror på otydligheter i nu gällandeläroplan. Att katederundervisning som riktar sig hel klass mer eller mindre passiva elever på engång är dominerande i skolan eller attelevinflytandet är minimalt på många håll berorinte på att lärare eller skolledare är oförmögna attförstå vad som står i Lgr 80.Vi vänder oss även emot synsättet att det enbartär läraren som skall planera och utvärderaundervisningen. Ett sådant synsätt är ett steg bakåtjämfört med dagens läroplan för därman talar om att eleverna och läraren tillsammansgör detta. Vi kommer inte heller att acceptera enläroplan som enbart formulerar mål för dekunskaper och färdigheter som eleverna skalluppnå utan att också ta upp hur dessa mål skall nås,enligt vilka principer undervisningen bör bedrivas.Enligt mening så bör inteprinciperna för undervisningens bedrivande sessom underordnade kunskapsmålen.Undervisningen bör vara verklighetsförankrad ochutgå ifrån elevernas egna frågeställningar, man böranvända sig av ett undersökande ochproblematiserande arbetssätt där eleverna själva äraktiva. Ensidig katederundervisning som består avatt läraren redogör för ett stoff som elevernamemorerar bör inte förekomma. Undervisningenbör ge varje elev möjlighet att förvärva nyakunskaper utifrån sina egna förutsättningar.Enligt mening är det nödvändigtatt läroplanen anger den inriktning somarbetssättet i skolan bör ha. Utifrån dessa riktlinjeroch mål är det sedan eleverna och läraren somtillsammans väljer undervisningsmetoder. Lärarensfrihet att själv välja arbetssätt kan inte varaovillkorlig. Frågan om vilka principer som skallvara vägledande för skolarbetet är en fråga som ärlika viktig som det ämnesmässiga innehållet iundervisningen. Därför måste det vara möjligt attpåverka dessa principer även via det politiskasystemet.ElevinflytandeElevernas inflytande och ansvar i skolan måstestärkas av flera skäl. Det är naturligt att en skolasom vill vara demokratisk och som vill fostrademokratiska medborgare måste ge elevernabetydligt större möjligheter att vara med ochbestämma över sin skola. Enligt fårdecentraliseringen av ansvar inte leda till att lärareoch rektorer ges större makt på elevernasbekostnad. Tvärtom måste eleverna ses sommedarbetare på skolan och få ta sin del av detdecentraliserade ansvaret.Åtskilliga studier visar att eleverna önskar merinflytande över sin situation både när det gällertrivsel, ordning, undervisningens innehåll ocharbetssätt. De sämsta möjligheterna till inflytandehar eleverna vad gäller undervisningen. Det ärsamtidigt här som eleverna har redovisat störstönskan om ett vidgat inflytande.Elevernas möjligheter att påverkaundervisningen och sin egen arbetssituation är näraförknippat med de arbetsformer som används iskolan. Enligt så måsteelevinflytande öka dels av demokratiska skäl, delsdärför att det krävs för att undervisningen skall gebra resultat. I den kreativa process som inlärningoch kunskapsutveckling är spelar eleven självhuvudrollen och måste själv vara delaktig. Det gårinte att tvinga på någon kunskap, den kunskap someleven själv har efterfrågat är den kunskap som hardet största värdet.I regeringens proposition sägs att det är lärarnasom skall uppställa mål, planera och utvärderaundervisningen samt välja arbetsmetoder. Detinnebär en allvarlig försvagning av elevernasrättigheter till inflytande i förhållande till t.ex. nugällande läroplan för . Vänsterpartietanser att det är självklart att det är elever och läraresom tillsammans skall göra detta.I den aktuella propositionen lyser eleverna ochelevernas möjligheter till inflytande med sinfrånvaro. Detta trots att eleverna tillsammans medlärarna är de absolut viktigaste aktörerna i skolansverklighet och trots att elevinflytandet ärmycket begränsat, på vissa skolor nästanobefintligt. anser att det ärsjälvklart att elevernas inflytande över bådeundervisningen och ansvaret för skolans skötselmåste förbättras. Elevernas rätt till inflytandemåste också klart framgå i skollagen. Regeringenbör återkomma till med förslag om dettaoch om hur elevinflytandet skall öka.En likvärdig skolaMot plikter som skolplikten måste det ocksåsvara vissa rättigheter. En viktig sådan rättighet äratt garantera att alla elever ska få möta en likvärdigskola. Det grundläggande likvärdighetsbegreppetsyftar till att inom skolan och dess verksamhet geelever med olika behov faktisk rätt till bildningefter deras skilda förutsättningar. Det betyder attvissa elever måste få mer än andra. Särskilt viktigtär att de elevgrupper som missgynnas i skolan,t.ex. barn ur arbetarklassen, får möta en skola sombättre svarar mot deras behov.Likvärdigheten innebär inte att alla eleverbehandlas exakt likadant. Elevers olikheter måstetas tillvara och ges en positiv betydelse i skolansverksamhet. Alla elever måste få chansen attblomma utifrån sina förutsättningar. En likvärdigskola är sålunda något djupare och handlar om enmycket högre målsättning än att erbjuda ett visstantal lektioner i matematik eller svenska. Att iskolan kunna garantera lika värde för elevenoberoende av kön, geografisk hemvist eller socialaoch ekonomiska förhållanden kräver naturligtvisresurser.Kopplat till rättighetsbegreppet ser vi det somnödvändigt att skärpa och delvis omformulera 1kap. 2 § i skollagen. Därutöver måste det iskollagen skrivas in rätten till fria skolmåltider, frialäromedel, fri tillgång till skolhälsovård och andraskolsociala resurser, fria skolskjutsar.Vi föreslår därför att ovannämnda lagförtydligas enligt följande:1 kap. 2 §Alla barn och ungdomar skall, oberoende avkön, geografisk hemvist samt sociala ochekonomiska förhållanden, ha rätt till en likvärdigutbildning inom varje skolform i det offentligaskolväsendet för barn och ungdom. Utbildningenskall ge eleverna -- -- --SyofunktionärernaSamhället ställer stora krav på syoverksamheteni skolan. Olika branschorganisationer vill styraungdomarnas val, och arbetslivets snabbautveckling ställer ökade krav på utbildning inom istort sett alla yrkesområden. Det ärsyofunktionärernas uppgift att skilja ut vad som ärsaklig information och vad som är propaganda. Deskall även anpassa informationen till elevernasbehov och ge eleverna förutsättningar att tolka ochförstå olika signaler från arbetslivet. Det gäller inteminst de mycket allvarliga frågorna omarbetsmiljön.Vi är mycket angelägna om att de klass- ochkönsbundna valen inom grund- ochgymnasieskolan skall brytas. Det är enligtvänsterpartiets mening ett misslyckande attklasskillnaderna i skolan knappast minskat underde . De könsbundna valen tillgymnasieskolan har heller inte förändratsnämnvärt.För är det viktigt attsyofunktionärerna ute på skolorna har en godutbildning. Därför föreslår vi att kommunernaendast i undantagsfall varaktigt skall kunna anställasyofunktionärer med annan utbildning än syolinjenpå motsvarande sätt som lärarnas behörighetregleras.För att garantera syofunktionärernas rätt tillfortbildning anser vi att syofunktionärerna börmedräknas bland ''den personal som har hand omutbildningen'' och därmed omfattas av denföreslagna 2 kap 7 § i skollagen.StatsbidragssystemetVänsterpartiet anser att ochregeringens styrning av skolan i första hand bör skevia läroplaner, lagstiftning samt utbildning ochfortbildning av lärare och skolledare. Det betyderatt vi i princip delar regeringens bedömning attstatsbidragssystemet som styrmedel är ineffektivtoch bör ersättas av en friare resursanvändning ikommunerna. Vi anser dock att riksdag ochregering även i fortsättningen i vissa fall böranvända sig av tidsbegränsade stimulansbidrag somstyrmedel för att t.ex. genomföra reformer ellerpåskynda en viss utveckling inom skolan. Självklartmåste det även finnas ett nära samband mellanstatens krav på kommunerna och statsbidragensstorlek.Vi vill i sammanhanget påpeka att det är enmycket märklig och motsägelsefull syn påkommunernas ansvar och kompetens somregeringen ger uttryck för. Samma regering som nulivfullt argumenterar för ett ökat kommunaltansvar drev igenomett riksdagsbeslut om kommunalt skattestopp.Vänsterpartiet motsatte sig denna centralastrypning av kommunernas ekonomi. Enligt vårmening får det svåra konsekvenser när ansvaret förväsentlig verksamhet på det viset separeras från detekonomiska ansvaret. Det ekonomiska läget ikommunerna är nu mycket svårt. Regeringen talarmed dubbla tungor när det gäller decentraliseringav ansvar och demokratisering av den offentligasektorn.GrundskolanDet finns många fördelar med ettschabloniserat, behovsprövat statsbidragssystemtill skolan. Särskilt positivt är att dagenssökningsförfaranden från kommunerna ochbevillningar av statlig myndighet i stort sett kanavskaffas om beräkning och utbetalning avstatsbidragen kan grundas på offentlig statistik pånationell nivå. Därför anser vi att det är rimligt attinte använda statsbidragssystemet för att styraundervisningsvolymen.Den undervisning som eleverna har rätt tillmåste dock formuleras så att blirlikvärdig överallt i landet. Det räcker inte att enbarthänvisa till den omfattning som definieras i denationellt fastställda timplanerna. Det säger sigsjälvt att undervisningen inte kan bli likvärdig omundervisningsgruppernas och klassernas storlekskiljer sig åt allt för mycket mellan olikakommuner.I det nuvarande statsbidragssystemet ärdelningstalet 25 elever på lågstadiet och 30 eleverpå mellan- och högstadiet. I det nu föreslagnabidragssystemet finns begreppetdelningstal. Klassernas storlek skall istället bli ettresultat av de lokala besluten omresursfördelningen i skolan.Vänsterpartiet anser att varje elev bör få tillgångtill mer av den viktiga resurs som lärarens tid ochengagemang är. För att läraren skall ha en rimligchans att kunna hjälpa och stödja varje elev utifrånelevens egna förutsättningar måsteundervisningsgrupperna minska.Riksdagen har med anledning av propositionenom kommunalt huvudmannaskap för lärare m.fl.(prop. 1989/90:41, UbU9, rskr. 58) uttalat attstatsbidraget för som riktmärke bör haen klasstorlek på högst ca 25 elever. Regeringennonchalerar detta genom att inte föreslå någotriktmärke för klasstorleken och enbart hänvisa tillelevernas rätt till undervisning enligt timplanerna.Vänsterpartiet föreslår att undervisningensomfattning definieras i läroplanen dels genom tim-och kursplanerna, dels genom att i läroplanenuttala att undervisningsgrupperna i grundskolanendast i undantagsfall bör överstiga 25 elever.Detta blir då inget nytt delningstal men en klartuttalad målsättning som, liksom andra mål, måsteutgöra underlag för utvärdering.Minskade klasser innebär en kvalitetshöjning iskolan och vi anser att statsbidraget till skolanmåste tillföras ytterligare pengar, istorleksordningen 700--800 milj. kr., för att gekommunerna ett finansiellt stöd för att genomföraen minskning av de undervisningsgrupper som idagär större än 25 elever. Dessa medel bör tillföras dekommuner som har de i genomsnitt störstaklasserna och räknas ihop med det statsbidrag somdessa kommuner tar med sig in i det nya systemet.En sådan konstruktion förhindrar att framföralltstorstäder får ta med sig konsekvenserna av ett högtbasresursmedeltal in i det nya systemet.GymnasieskolanGymnasieskolan står inför en genomgripandereformering. Det är naturligt att det resesinvändningar mot att besluta om en helt nystatsbidragskonstruktion för gymnasieskolan innanriksdagen har tillfälle att behandla förslagen till enreformerad gymnasieskola.Vänsterpartiet anser dock att det är möjligt attredan nu ta ställning till principerna för ett nyttstatsbidragssystem om man gör klart attgenomförandet av större reformer inomgymnasieskolan kan komma att kräva särskildabidrag av stimulanskaraktär. Tidsbegränsadestimulansbidrag kan komma att bli nödvändiga föratt genomföra och påskynda reformer ochutveckling. Hur sådana stimulansbidrag bör varautformade är omöjligt att ta ställning till innan denaviserade propositionen om gymnasieskolanföreligger.Vi välkomnar förslaget att alla 16--19-åringarskall ha rätt till gymnasieutbildning och attelevernas linjeval i högre grad skall styradimensioneringen och planeringen avgymnasieutbildningen. anser dockatt med en gymnasieskola som omfattar nästan allaungdomar och med en arbetsmarknad som ipraktiken kräver gymnasieutbildning till samtligajobb så måste gymnasieskolan anpassas för attsvara mot en hel årskulls skilda behov. behovet av hemspråksundervisning ochstödundervisning i svenska men även elever medbehov av andra typer av stödinsatser.Vi anser att det är rimligt att beräkningsgrundenför statsbidraget till gymnasieskolan äveninnehåller specialresurser av samma typ som denföreslagna beräkningsmodellen för grundskolan.Vi föreslår att en viss andel av statsbidraget tillgymnasieskolan beräknas på ett sätt som motsvararspecialresurs 1 och specialresurs 2 iberäkningsmodellen för statsbidraget tillgrundskolan.Den kommunala vuxenutbildningenVänsterpartiet strävar efter en rättvis fördelningav alla samhällets samlade resurser. Inomutbildningspolitiken syftar denna politik till enutveckling av de fördelningspolitiska effekterna.Detta innebär att de som får lite avutbildningsresurserna måste få mer. Analogt meddetta så kommer de som får stor del avresurserna att få mindre.Det återstår mycket att göra då det gäller attutveckla vuxenutbildningen till ett verksamtfördelningspolitiskt instrument. Vi kan konstateraföljande: Det finns drygt en miljon människori vårt land som saknar motsvarande nioårigskolgång.Tyvärr måste det konstateras att utbudet avvuxenutbildning inte i tillräcklig utsträckning nårdem som är lågutbildade. Kraftiga variationer finnsockså då det gäller genomsnittlig utbildningsnivåmellan olika regioner och län inom landet. Detsenare innebär att vissa län är mer känsliga för denlågkonjunktur vi ser början på.Vänsterpartiet ser det som viktigt att det statligabidraget till vuxenutbildningen främst riktas tilldem som tidigare fått minst avutbildningsresurserna i samhället. Ett strukturelltbidrag baserat på kommunernas olika behovöverensstämmer alltså med partiets politik.Vi anser dock att en mindre del, , avbidragets föreslagna tekniska konstruktion ska utgågenerellt som en koppling till antalet invånare ikommunen. De av regeringen fyra återståendeföreslagna behovsindikatorerna bör enligt vårmening ges en ökad vikt. Andelen lågutbildade börges en vikt av istället för och omfattalågutbildade . Viktningen på25 % för antalet utländska medborgare förefallervara en rimlig nivå. Dock bör talet för viktning irelation till antalet arbetssökande ökas från 10 till15 %. Detta mot bakgrund av en stigandearbetslöshet. bör glesbygdsfaktorn om 5 %för andelen 20--64-åringar kvarstå.Eftersom det visat sig att det av regeringenföreslagna systemet innebär kraftiga förändringar ibidragsnivån för många kommuner måste det för dekommuner som får en kraftig minskning bli någonform av garantiresurs. Denna garantiresurs börtilldelas de kommuner som till följd av det nyasystemet riskerar tappa av sinnuvarande volym av vuxenutbildningen. Resursenkan vara av tidsbegränsad karaktär och omprövas iden takt som kommunerna finner strukturer församarbete över kommungränserna vad gällervuxenutbildningen.SektorsbidragRegeringen föreslår att statsbidragen tillgrundskolan, gymnasieskolan och den kommunalavuxenutbildningen skall slås samman till ettgenerellt bidrag till skolsektorn. Vänsterpartietmotsätter sig denna sammanslagning. Vi vill iställetatt staten skall ge separata bidrag till de treskolformerna.Kommunerna svarar för drygt hälften avskolkostnaderna.