mot · GD02U647 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:U647 har varit ett område präglat av konflikter, motsättningar och krig. mellan och var efterkrigstidens blodigaste krig. har haft inbördeskrig sedan 1975.1 praktiken fungerar inte som en sammanhållen stat. Konflikterna mellan olika religiösa och etniska grupper gör det svårt att se något slut på inbördeskriget i . I centrum har varit konflikten mellan och dess grannar; fyra krig, ständiga terroristattacker och intifadan. Det finns skäl till pessimism därför att så mycket blod har flutit och fortfarande flyter. I ett 40-årigt perspektiv finns det också skäl till viss optimism. Trots många bakslag har utvecklingen i viktiga avseenden gått i riktning mot frihet och fred. Tillkomsten av fördömdes länge av samtliga arabiska stater. 1979 blev den betydelsefulla vändpunkten. och slöt fred och enades om sin gemensamma gräns. En eftersläpande tvist om gränsdragningen - Taba-området - kunde lösas på helt fredlig väg. uppgav hela sitt ockuperade territorium i i utbyte mot ett erkännande. Principen om land för fred etablerades. fördömdes inom hela för överenskommelsen och isolerades fullständigt . Efter hand har dock de moderata elementen inom vuxit sig starkare. Egypen är inte längre en isolerad paria bland arabstaterna utan spelar tvärt om en central roll. De nationer som förespråkar försvinnande har blivit färre och de som är kvar har förlorat mycket inflytande. Det är sannolikt att huvuddelen av arabstaterna skulle acceptera och erkänna dess existens om en uppgörelse mellan och palestinierna skulle bli möjlig. I det perspektivet har utvecklingen tagit betydande steg framåt. Det finns dock undantag. , som fortfarande inte har givit upp sitt motstånd mot staten existens spelar fortfarande en betydande roll därför att det är ett grannland till och till samt att det ger stöd åt palestinska fraktioner som bedriver terrorism. Inbördeskriget i försvårar en uppgörelse mellan och palestinierna därför att utgör en bas för terroristgrupper som har till mål att förhindra en överens kommelse mellan palestinier och Israeler. Det blir sannolikt svårt att nå en Mot. stabil och varaktig fred utan att inbördeskriget i har fått en lösning U647 och utan att har förmått acceptera existens. Genom att kommunistregimer i har fallit har också deras stöd till terroristorganisationer i upphört. Särskilt hemliga polisen i , och har givit stöd, utbildning och leveranser till vissa palestinska grupper. Händelserna i underlättar därför fredsansträngningarna också i . Frågan om förhandlingar mellan och palestinier har kommit i förgrunden. Upproret på och i , intifadan, har demonstrerat den palestinska befolkningens missnöje med den israeliska ockupationen. har ofta med brutala metoder slagit ner intifadan. Det rapporteras t.o.m. om tortyr och andra folkrättsstridiga metoder. Över 600 palestinier har dödats på och i sedan upproret startade . Intifadan har också demonstrerat en betydande oenighet även mellan palestinier. Det beräknas att ett par hundra palestinier därutöver dödats av andra palestinier eller olika terroristgrupper. Ofta görs gällande att de dödade palestinierna har fungerat som kollaboratörer. På den palestinska sidan har betydande framsteg gjorts. PLO:s ordförande gör gällande att organisationen nu accepterar existens, accepterar FN-resolutionerna 242 och 338 samt fördömer terrorism. Det är dock oklart om det palestinska nationalrådet uttryckligen har beslutat detta. Tolkningar och mottolkningar förs nu fram i debatten. Inte desto mindre kan tankar, som var helt omöjliga nu framföras öppet av ledande palestinier. En försvårande omständighet på den palestinska sidan är att beslut som har inneburit en uppmjukad inställning inte har varit enhälliga. Flera av PLO:s organisationer har inte deltagit i besluten och flera har dessutom fördömt dem. Problemet är att vissa fraktioner inte lojalt böjer sig för majoritetens beslut utan söker bekämpa dessa genom terrorism. På den israeliska sidan har också skett vissa framsteg. Tanken på förhandlingar med palestinier och anordande av val på de ockuperade områdena har accepterats. Däremot förkastas fortfarande en dialog med PLO med motivet att den är en terroristorganisation. PLO:s beslut om existens, FN-resolutionerna och förkastandet av terrorism godtas inte av , eftersom de anses vara för vagt formulerade. Skall det vara möjligt att nå en fredlig lösning måste den process som inleddes med fortsätta. utgör den naturliga mellanlänken, då landet erkänt efter en fredsöverenskommelse. Principen om fria val som en väsentlig del av fredsprocessen är accepterad av , och PLO. Därmed har den västerländska grundprincipen om det nationella självbestämmandet på demokratins grund gjort viktiga framsteg. Det råder dock oenighet om hur valen skall arrangeras och vilka som skall få delta. Det är viktigt att befolkningen själv får bestämma om sin framtid. Den möjligheten har de inte haft tidigare under arabiskt styre eller nu under israelisk ockupation. Skall en lösning vara möjlig skall den ske inom säkerhetsmässigt godtag- Mot. Skulle och få en utveckling som liknar den i U647 skulle den bli en mardröm för befolkningen själv, för och också för omgivande stater. Därför ligger det i parternas intresse att se till att inte terroristverksamhet uppstår inom dessa områden. , som en neutral stat, kan här bidra konstruktivt till en fredsprocess, genom att agera interntionellt och i internationella fora. På många håll i världen gör demokratin stora framsteg. Skall gå mot sitt slut måste också den bygga på demokratins principer. I har demokratin varit undantag. är det enda landet i området som är demokratiskt. Om befolkningen på och i ges möjlighet till en verklig demokrati vore det betydande framsteg inte bara för konflikten mellan och araberna utan också för att främja det demokratiska inflytandet i hela det arabiska området. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att bör verka internationellt och i internationella fora för att stödja en process mot fred och demokratisk utveckling i .