mot · GD02So49 · 1990-04-10 00:00:00 — Motion till 1989/90:So49 av m.fl. (m) med anledning av prop. 1989/90:107 1989/90 Godkännande av om barnets So49-55 Det är positivt och ett steg i rätt riktning att har kunnat enas kring ett dokument till skydd för världens miljoner barn och ungdomar. Vi har kunnat läsa och se hur barn, inte minst i tredje världen men även hos oss, far illa. Barnarbete, misshandel, prostitution och olidliga uppväxtförhållanden är vanligare än vi gärna vill erkänna. skall ses som en signal om att världen inte accepterar att barn behandlas illa. skall vi vara ärliga och erkänna att för många barn kommer inte att bli annat än en bit papper, som läses upp vid högtidliga tillfällen. Gatubarnen i , barnen på sexklubbarna i och det misshandlade barnet i kommer inte att få det bättre endast genom denna konvention. Det behövs mycket mer. Vi får se som en utgångspunkt för ett bredare arbete för att göra barns och ungdomars situation bättre. Regeringen föreslår att konventionen antas av , med ett undantag. Regeringen vill att reserverar sig mot konventionens artikel 37 (c). I denna artikel krävs att barn som är frihetsberövade skall hållas åtskilda från vuxna. Regeringen menar också att ett antagande av konventionen inte föranleder ändring i den svenska lagstiftningen. Artiklarna 18 och 27 Konventionen deklarerar på ett flertal ställen att det är föräldrarna, eller den som i föräldrars ställe har vårdnaden om barnet, som är ansvariga för barnets uppväxt .Det allmännas uppgift skall, vilket också framgår av konventionen, endast utgöra den yttersta garanten om detta inte går att uppfylla. Artikel 18 punkt 2 respektive artikel 27 punkt 3 säger: "För att garantera och främja de rättigheter som anges i denna konvention skall konventionsstaterna ge lämpligt bistånd till föräldrar och vårdnadshavare då de fullgör sitt ansvar för barnets uppfostran och skall säkerställa utvecklingen av institutioner, inrättningar och tjänster för vård av barn. Konventionsstaterna skall inom ramen för sina resurser vidta lamp- So49 liga åtgärder för att bistå föräldrar och andra som är ansvariga för barnet att genomföra denna rätt och skall vid behov tillhandahålla materiellt bistånd Regeringen menar att till fullo redan uppfyller dessa krav. I propositionen hävdas att det finns en jämn fördelning mellan föräldrar och det som regeringen kallar samhället, men vilket rätteligen borde benämnas staten eller den offentliga sektorn. Vi delar inte denna syn och menar att skall uppfylla konventionens krav på att det i första hand är föräldrarna som är ansvariga för barnens uppväxt och tillskapande av drägliga levnadsvillkor, måste den svenska lagstiftningen ändras, till förmån för bl.a. alternativa barnomsorgsformer och vårdnadsbidrag. Inte nämner konventionen att "säkerställa utvecklingen av institutioner, inrättningar och tjänst för vård av barn endast innebär monopoliserad barnomsorg, som endast kommer en del barn till del. Tvärtom ger konventionen möjlighet också för att lämna den planstyrda och havererande barnomsorgspolitiken, till förmån för en politik baserad på familjens val. Denna möjlighet bör utnyttjas, vilket också skulle innebära att verkligen följde konventionens uppmaning att uppfostran och uppväxt är föräldrarnas naturliga ansvar och uppgift. Eller som det står i konventionens inledning: som erkänner att barnet, för att kunna uppnå en fullständig och harmonisk utveckling av sin personlighet, bör växa upp i en familjemiljö, i en omgivning av lycka, kärlek och förståelse, Vi har - senast under den allmänna motionstiden presenterat förslag till en politik som verkligen skulle ge vårdnadshavare en reell möjlighet att välja det som passar den enskilda familjen bäst. Vi hänvisar i detta stycke därför till motionerna 1989/90:Sf259, So633 och So642. Artikel 34 skall förhindra utnyttjande av barn i sexuella sammanhang, dvs. prostitution, sexuella övergrepp och pornografi. Regeringen konstaterar att har förbud mot sexuellt utnyttjande av barn. Och det stämmer i så måtto att gränsen för sexuellt umgänge är satt vid en specifik ålder och att LVU-lagen ger myndigheter möjlighet att omhänderta ungdomar som arbetar exempelvis på en sexklubb. Däremot saknar den svenska lagstiftningen en åldersgräns för barns medverkan i pornografiska sammanhang. Ett faktum som konstaterades i form av en kommittémotion av m.fl. (m) i anledning av propositionen 1989/90:70 om våldsskildringar i rörliga bilder. I denna motion konstateras att ytligt sett har ett förbud mot barnpornografi, men att bedömningen av vad som skall anses som barnpornografi eller inte baseras på de agerandes synliga könsmognad. Detta är en minst sagt bedräglig bedömningsgrund, vilket också påpekas i motionen. Vi menar att om skall följa konventionens krav måste lagstift- Mot. ningen ändras och bli specifik. Vi föreslår därför att det införs en regel som So49 säger att pornografiskt material med agerande personer inte får försäljas eller produceras i . I konventionens artikel 51 punkt 2 står följande. En reservation som strider mot denna konventions ändamål och syfte skall inte tillåtas. Denna princip delar vi självfallet. Skall konventionen ha någon som helst reell funktion och verkligen utgöra ett skydd för barn och ungdomar är det viktigt att konventionen inte vidhängs med olika länders reservationer. Detta anser dock uppenbarligen inte regeringen. Artikel 37 berör frågor om tortyr och förvar. I artikelns avdelning c sägs att konventionsstaterna skall säkerställa att barn som frihetsberövats behandlas humant och med respekt. Dessutom skall barn hållas åtskilda från vuxna om de är satta i förvar, om det inte anses till barnets fördel att hållas tillsammans med vuxna. Det kan t.ex. för svensk del röra sig om barn till vuxna som hålls i förvar i utlänningsärenden. Detta menar den att inte kan acceptera utan måste reservera sig mot. Vi avvisar detta å det bestämdaste och menar att skall godta hela konventionen och, vad gäller artikel 37 (c), anpassa lagstiftningen till konventionens krav. Det är en utmaning att ett land som i andra sammanhang säger sig arbeta för barnens rättigheter känner sig föranlåtet att reservera sig mot en artikel i en konvention vars syfte är just att skydda det enskilda barnet. Regeringen hävdar i propositionen att en reservation mot denna artikel "torde vara möjlig. Detta är en minst sagt vag försäkring mot att inte initierar andra länder att också reservera sig mot konventionens krav och uppmaningar och därmed gör hela konventionen meningslös. Argumentet för att inte anses kunna acceptera artikel 37 (c) är enligt propositionen dels att det endast i undantagsfall finns personer i fängsligt förvar, dels att det dessutom finns regler som säger att personer skall hållas åtskilda från intagna som kan påverka deras anpassning negativt. Dessutom skriver regeringen att redan tidigare reserverat sig mot artikel 10 i konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter vad gäller just ungdomsbrottslingars rätt att hållas skilda från vuxna brottslingar. Vi avvisar samtliga dessa argument som vi menar endast kan uppfattas som svepskäl för att dölja det egentliga skälet, nämligen att en anpassning både till denna konvention och till konventionen om de medborgerliga rättigheterna skulle kräva en lagändring och vissa ombyggnader av fängelser och de enskilda ungdomshemmen (det som tidigare gick under benämningen paragraf 12-hem). I sammanhanget vill vi också påpeka att bl.a. åklagarmyndigheten i i sitt remissyttrande över konventionen konstaterar att den svenska lagstiftningen inte stämmer överens med konventionens artikel 37 (c). innebär sålunda att skulle bryta mot en av konventionens artiklar, Mot. vilket måste ses som allvarligt för anseende. Det bör ankomma på utskottet att utforma erforderlig lagtext. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om valfrihet för barnfamiljer, 2. att för att uppfylla konventionens artikel 34 beslutar om en fastställd åldersgräns för barn i pornografiska sammanhang i enlighet med vad som i motionen anförts, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ändringar i lag för att säkerställa barns rätt att hållas avskilda från vuxna vid förvar, 4. att beslutar anta hela om barnets rättigheter utan reservationer. () () () () () Per Stenmarck (m) () () () () () () ()