mot · GD02Jo304 · 1990-01-17 00:00:00 — Motion till 1989/90:Jo304 av och (båda c) Ökat stöd till byggande av skogsvägar har år hemställt om högre anslag för byggande av skogsvägar. Regeringen har kraftigt reducerat anslagsframställningar. Detta är allvarligt. Många angelägna skogsvägprojekt får allt längre väntetider. Skogsvägarna är skogsbrukets pulsådror. De flesta transporter i skogsbruket, som är en areellt utspridd verksamhet, är beroende av vägnätet. Skogsvägnätet är därför en av de viktigaste förutsättningarna för en hög avverkning utan stora kalhyggesarealer. Skogsvägnätet är också en viktig förutsättning för att på ett effektivt sätt kunna vidtaga nödvändiga skogsbruksåtgärder kombinerade med skonsamhet mot naturen och med god arbetsmiljö för de i skogsbruket verksamma. Utvärdering av vägstödet visar att det gjort skogsvägnätet mer rationellt med sänkta transportkostnader som följd. Indirekt har vägstödet alltså stimulerat till både ökad avverkning och ökad satsning på skogsvård. är det också sörjt för att stödet inte skadar särskilda natur- eller kulturminnesvården. I nu gällande bidragsregler finns krav på naturvårdshänsyn. Vägprojekt, som får ekonomiskt stöd, blir omsorgsfullt planlagda. har dels bristen på nya skogsvägar, dels alltför låg vägstandard på många äldre skogsvägar, orsakat problem. Transportkostnaderna utgör en stor del av skogsbrukets kostnader. Avsaknaden av ett lämpligt skogsvägnät har därför minskat effekten av andra skogspolitiska åtgärder, bl.a. de som syftar till att öka avverkningarna. Ett viktigt villkor för stöd är att vägutbyggnaden kan inordnas i en vägnätsplan för trakten och leda till en lämplig utformning av vägnätet. Eftersom det nuvarande anslaget inte motsvarar efterfrågan, blir väntetiderna ofta långa. I många fall tvingas då någon av markägarna ta saken i egna händer och bygga väg till den egna skogsmarken. Därmed kan möjligheterna till samverkanslösningar spolieras. Grannarna får leva med ett orationellt vägnät. En del av investeringarna klarar markägarna själva. Därför är bidragsgivningen riktad, dels mot vägbyggnadsprojekt med framträdande samordningsbehov, dels mot projekt där den ekonomiska drivkraften inte är tillräcklig för att vägbyggnaden skall komma till stånd. Gynnsammare avskrivningsregler skulle kunna förstärka den ekonomiska drivkraften, men ej helt ersätta den stimulans och styrning som bidragsgivningen innebär. Innevarande budgetår (1989/90) har anslagits 55 milj. kr. Sammanlagt ligger förmodligen det långsiktiga behovet på den dubbla nivån. Med hänsyn till det starka efterfrågetrycket som finns hos skogsvårdsstyrelserna, de långsiktiga behoven och tillgängliga resurser hos skogsvårdsstyrelser och hos många entreprenörer, vore det väl motiverat med en kraftig anslagshöjning. Den förestående kärnkraftsavvecklingen ökar också kraven på ett väl fungerande skogsvägnät. De transportsystem, som används vid tillvaratagande av träbränsle, förutsätter att vägen har viss minimistandard. framhåller i sin anslagsframställning att en kraftfull förstärkning av samhällets insatser för byggande av skogsvägar bör inledas genom att rambeloppet räknas upp med 25 milj. kr. till 85 milj. kr. Regeringen borde tillgodosett anslagsframställning. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att medger att under /91 statsbidrag beviljas med ett belopp av 25 milj. kr. utöver vad regeringen föreslagit som bidragsram eller högst 85 milj. kr. till byggande av skogsvägar, 2. att till Stöd till byggande av skogsvägar anvisar ett förslagsanslag på 25 milj. kr. utöver vad regeringen föreslagit eller således 85 milj. kr. () () 1989/90 Jo304