mot · GD02Sf617 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90: Sf617 Flyktingar och utomnordisk arbetskraftsinvandring Regeringens beslut att skärpa villkoren för att erhålla asyl i var riktigt. Tyvärr har det i debatten varit svårt att ifrågasätta de asylvillkor sorn tidigare gällde utan att bli stämplad som reaktionär eller rasist. Jag är övertygad om att om den stora invandringen fått fortsätta hade reaktionen i form av ökande främlingsfientlighet inte låtit vänta på sig. Ett annat skäl till varför beslutet var riktigt är naturligtvis de svårigheter som funnits att i kommunerna placera de 6 000-7 000 flyktingar som beviljats uppehålls- och arbetstillstånd. Ett annat problem som vi måste finna en lösning på är den relativt stora arbetslösheten bland de utländska medborgarna som är bosatta i . I t.ex. utgör utländska medborgare av de arbetslösa. Regeringens beslut att ge extra resurser till AMS för att råda bot på detta förhållande var därför välkommet, liksom de nya åtgärder som aviserats om svenskundervisning för invandrare. Detta är ändå inte tillräckligt och framför allt behövs en mer planmässig samordning av myndigheternas åtgärder. Det är angeläget att invandrarna så snabbt som möjligt kommer in i arbetslivet. Ju man är utanför desto svårare är det att komma igen, man passiviseras. Det vet alla som drabbats av arbetslöshet. Men detta innebär också att invandrarna skall vara beredda att ta ett ledigt arbete som står till förfogande för att komma in på arbetsmarknaden och där vinna erfarenhet, även om det arbete som erbjuds inte exakt motsvarar invandrarens önskemål eller yrkeserfarenhet. Förutsättningen att komma in i arbetslivet är naturligtvis också att offentliga och privata arbetsgivare är beredda att anställa invandrare. Givetvis måste vi alla anstränga oss för att ge invandrarna en reell chans att få ett arbete som motsvarar deras utbildning och erfarenhet. Men detta får inte bli ett orimligt krav om omedelbar placering på rätt arbete som, om det inte kan tillgodoses, passiviserar invandraren av hans liv i det nya landet. Arbetsuppgifter där invandrarnas förutsättningar tas väl tillvara blir däremot även till fördel för hela vårt samhälle. Våra sociala myndigheter måste även på olika sätt stimulera till åtgärder som underlättar för invandrarna att försörja sig genom eget arbete. att hävda arbetslinjen och sträva efter att överföra resurser från socialbidrag till arbetsmarknadsåtgärder. De allra flesta av de flyktingar och invandrare som kom till vårt land under 1950-, har genom hårt arbete, utbildning och förkovran i arbetslivet lyckats skapa en bra tillvaro i vårt land. Många är också de invandrare som efter perioder i andra yrken kommit att återvända till den bransch eller sysselsättning inom vilka de var verksamma innan de kom till . Eftersom det finns många som vill invandra till för att få arbete och en drägligare tillvaro än i sina hemländer, utan att kunna åberopa flyktingstatus, vill jag därför föreslå att en kvot av utomnordisk arbetskraftsinvandring tillåts. har ju varit praktiskt taget stängt för utomnordisk arbetskraftsinvandring . Då möjligheten till utomnordisk arbetskraftsinvandring inte finns försöker många utnyttja asylrätten. måste som ett välfärdsland uppfylla sin plikt gentemot världens flyktingar. Därför anser jag att när den nuvarande situationen har stabiliserats bör höja sin kvot beträffande FN-lägerflyktingar. Det kommer att kosta mer pengar och fysiska resurser, men ökade satsningar på det området är jag övertygad om har hela folkets stöd. Sammanfattningsvis föreslår jag att insatser görs för att - möjliggöra en överföring av socialbidrag till arbetsmarknadsåtgärder, - förbättra informationen till invandrargrupper om den svenska arbetsmarknaden, - skapa en kvot som möjliggör en utomnordisk arbetskraftsinvandring. - öka kvoten av FN-flyktingar för del. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om insatser inom invandrarpolitiken. 1989/90 Sf617