mot · GD02N347 · 1990-01-25 00:00:00 — För en ny gemensam huvudman för länstrafiken blir den väsentligaste uppgiften att garantera en god kollektivtrafik i hela landskapet med en rimlig taxa även i glest befolkade områden. Där inte några linjer med turlista kan upprätthållas är det viktigt att kompletteringen med efterfrågestyrd trafik blir god. Mot bakgrund av att denna region har ett av landets tre storstadsområden med de krav som detta ställer på ett samordnat och effektivt kommunikationssystem och en fungerande pendlingstrafik för att motverka inomregionala obalanser är en satsning på den skånska kollektivtrafiken av riksintresse. Därför bör särskilt statsbidrag utgå i likhet med vad som skett för för en rejäl satsning på ett samordnat skånskt trafiksystem. Vidare kan en förbättring av järnvägstrafiken uppnås med en utbyggnad av till dubbelspår med en tunnel genom . Leds trafiken över kan en avsevärd förbättring av såväl interregionala som lokala kommunikationer uppnås. Nödvändigheten av en fast förbindelse över måste bedömas utifrån om nuvarande eller planerade investeringar i färjetrafik inte kommer att tillgodose de ökade kraven på person- och godstrafik till och från och kontinenten. har Öresundstrafikens, via KM-leden, relativa betydelse för trafiken till kontinenten minskat. I synnerhet gäller detta godstrafiken. Detta hänger i första hand samman med en utbyggnad av färjetrafiken och direkttrafiken mellan och kontinenten. Framförallt har kapaciteten utökats på leden och direkttrafiken Malmö-Travemunde. sätts nya färjor in - den s.k. Nordölinken. Detsamma gäller en utökning av kapaciteten på färjelinjen . Den nya färjelinjen för järnvägsgods, Danlink, mellan har också bidragit till att utöka kapaciteten. Den avgörande betydelsen i en fast förbindelse över ligger i nödvändigheten av att effektivisera persontrafiken mellan och för att därigenom skapa ett ökat utbyte och öka närings- och kunskapsutvecklingen inom /. Tidsvinsterna och de ekonomiska fördelarna med en utbyggnad av person- och godstrafiken mot kontinenten med en fast förbindelse via är i förhållande till direkttrafiken med färjor av en allt mer underordnad roll. Från sida vidhåller vi vårt motstånd till en . Både ur kommunikationsynpunkt, ekonomiska och miljömässiga synpunkter talar mot en . Öresundsdelegationens trafikprognos visar också att landsvägstrafiken ökar med en landsvägsbro. Detta skulle ytterligare dramatiskt förvärra kväveoxidsituationen i sydvästra och därmed den totala miljösituationen. Sett utifrån ett kontinentalt trafiksammanhang ter sig en landsvägsbro synnerligen irrationell då person- och godstrafiken med en sådan skulle tvingas ledas över via Stora Bält ner mot kontinenten. Det ökade danska intresset för en hänger direkt samman med projekteringen och finansieringen av . Tidsvinsterna med en bro om trafiken ska ledas via kan knappast bedömas konkurrenskraftigt. Med hänsyn till detta anser vi att en borrad järnvägstunnel i första hand bör övervägas i den s.k. KM-leden. Sorn tidigare nämnts bör en sådan järnvägstunnel så långt som möjligt integreras med den lokala och regionala järnvägstrafiken i såväl som på . Persontrafiken mellan och kommer att dominera trafiken i en tunnel . En fast förbindelse i form av en järnvägstunnel skulle skapa möjligheter för nära 3 miljoner människor att inom denna region välja bostad, arbetsplats, utöka sitt fritids- och kulturliv samt skapa en grund för utbyte på högskoleoch universitetsnivå över . En järnvägstunnel skulle bli en viktig ryggrad i . Byggandet av en borrad järnvägstunnel kan däremot också ses utifrån den interregionala fjärrtrafiken i kopplat till den regionala, lokala och nationella tågtrafiken i . Ute i satsas f.n. mer på järnvägen än landsvägstrafiken. Enligt uppgift planeras investeringar i järnvägen på inom EG. I pågår uppbyggnaden av ett europeiskt samtrafiksystem med snabbtåg. I första hand gäller det snabbförbindelser mellan och . I samband med färdigställandet av den s.k. Eurotunneln i kommer även att integreras i detta system. Från svensk sida har SJ investerat i sin första generation snabbtåg för trafikering och och via . Detta ger utomordentliga möjligheter för att knytas till det blivande europeiska snabbtågsnätet. Speciella biltåg ska kunna komplettera bilfärjetrafiken. För den lokala och regionala järnvägstrafiken kommer en järnvägstunnel att vara en viktig sammanbindningslänk till det danska järnvägsnätet och därigenom bidra till ett utökat inomregionalt trafiksystem. Trafik- och turlistor bör samordnas. En förbindelse med lokala snabbtåg som kan vara av betydelse är sträckan som kan bidra till ett utökat samarbete och integration mellan de båda flygplatserna. Som ett led mot denna utveckling bör en omläggning till elektrifiering av järnvägslinjen komma till stånd och dess sträckning gå via . En sådan satsning skulle få betydande positiva inomregionala effekter. Investeringar och driftansvar för flera av de ovannämnda järnvägslinjerna bör kunna ske via enskilda eller privata konsortier. Genom byggandet av en järnvägstunnel under skapas också möjligheter för att upprätta ett kommunikationsnät mellan de båda flygplatserna och . bör kunna bli en i högre grad än internationell flygplats och ett viktigt komplement till som storflygplats. Framför allt kan roll som en betydande fraktflygplats utvecklas. Sett mot bakgrund av denna utveckling motsätter vi oss avvecklingen av flygledarfunktionen på . ensamroll som matarflygplats för det regionala flyget är otillfredsställande. För att även skapa effektivare och snabbare kontakter med övriga landet måste fler direkta flyglinjer mellan och andra orter i landet skapas. Med hänsyn till den avreglering som förväntas ske inom det europeiska reguljärflyget bör stora möjligheter ges för en utbyggnad av som en vid sidan om viktig regional och interregional flygplats i norra . Everöd-Kristianstads och /måste utvecklas till viktiga primärflygplatser i inrikesflyget. Kollektivtransporterna till och från dessa måste utvecklas. V. Låt kulturlivet blomstra! I det framväxande kunskaps- och informationssamhället kommer de regioner som kommer att sjuda av ett rikt kulturliv att bli de som mest kommer att präglas av kreativitet, kunskapsutveckling och kompetensutveckling. I expansiva kunskaps- och kompetenscentra kommer humaniora och mångfald i kulturlivet att vara en av drivkrafterna bakom den ekonomiska utvecklingen och välfärdutvecklingen. Inom flera kommuner i krävs en vitalisering och utveckling av kulturlivet. I synnerhet gäller detta de sydöstra delarna av landskapet. Musik och teater, satsningar på kulturhus, teatrar och konsertmiljöer kommer att spela en viktig roll i samhällsutvecklingen . Utbytet mellan länder och olika kulturer kommer dessutom att öppna dialoger och nya kontakter på alla plan. Att bo och vara aktiv i hela I industrisamhällets struktur som mångt och mycket styrt den regionala utvecklingen i såväl som på andra platser har ofta lokaliseringsbeslut styrts av kapitalet, råvaran och transportvägarnas möjligheter. Traditionsenligt har därför de västra i högre grad än de östra delarna av landskapet haft den starkaste utvecklingen. I detta samhälle utgjorde en storskalig samordning ett rationellt skäl för utveckling. I det nya kunskapssamhället utgör småskalighet och en snabb och flexibel struktur det utmärkande draget. Den nya tekniken, moderna kommunikationer skapar nya möjligheter för en decentraliserad samhällsutveckling. För med sina korta avstånd kan om den moderna infrastrukturen utvecklas i princip varje ort i en eller annan form gå in i ett expansivt skede. I det nya samhället fattas lokaliseringsbeslut, företagsetableringar utifrån var arbetskraften och människorna vill bo. Framöver styr de enskilda människorna i större utsträckning val av bosättning. Därefter anpassas företagens produktion och distribution. Avgörande för 90-talets val av bosättning blir förutsättningarna för service, utbildning, kulturutbud och naturmiljön. Att kunna skapa miljöer där denna integration sker är avgörande för det politiska beslutsfattandet under detta decennium. är en ur miljösynpunkt utsatt del av landet. har mest försurade sjöar, vattendrag och förorenade luft. En stor del av dessa föroreningar kommer från övriga . Men även om betydande delar av den snabba försurade luftsituationen går att hänföra till källor från våra grannländer får detta inte vara ett motiv för att inte vidta åtgärder vare sig mot vår egen miljöförstöring eller att bedriva ett kraftfullt internationellt miljöarbete. Kraftfulla miljöpolitiska åtgärder mot den miljöförstöring vi själva åstadkommer kan avsevärt förbättra situationen. Den yttre miljön i Den yttre miljön i är kraftigt utsatt för såväl luft- som markoch vattenföroreningar. Luftföroreningssituationen inom vissa delar av länet är i vissa fall högre än gällande riktvärden för svaveldioxid och kväveoxid. Vidare har i de centrala delarna av länet tydliga skogsskador kunnat registreras. har några av landets suraste skogsjordar. I vissa skogsområden i sydvästra delarna av länet är pH-värdet nere på 4,5. rat grundvatten har också kunnat noteras inom de s.k. urbergsområdena i länet. Eftersom är ett mycket tätbebyggt område i synnerhet i dess västra del med stark befolkningskoncentration, industrialisering och hög trafiktäthet kombinerat med utländska luftutsläpp är framförallt luftföroreningar inom och kring de större tätorterna klart högre än för övriga länet. Halterna av olika föroreningar har påträffats på en nivå, som i vissa fall innebär direkta risker för växtriket. Många av länets insjöar och vattendrag har en kväve- och fosforhalt som ligger över värdena för ett levande djur- och växtliv. Från sida kan vi inte acceptera större föroreningar från mänsklig verksamhet än vad naturen klarar av att ta emot. Mot bakgrund av miljösituationen som råder i måste länet klassificeras som miljöskyddsområde. Det innebär att förutom de nationella regler och gränsvärden som uppsätts för miljöutsläpp bör särskilda krav ställas på miljöfarlig verksamhet i . För detta krävs kraftigt ökade resurser för den regionala miljötillsynsmyndigheten som utifrån dessa särskilda krav bör ansvara och pröva miljöärenden, anmälnings- och dispensärenden, samt anvisa gränsvärden för olika anläggningar eller utsläppskällor. Vidare bör sådan tillsynsmyndighet utfärda särskilda föreskrifter och bedriva aktiv rådgivningsverksamhet riktad till alla som driver miljöfarlig verksamhet i någon form. Förutom aktiva miljöpolitiska insatser lokalt, regionalt och nationellt är det viktigt för att komma tillrätta med de ökade miljöproblemen i att det från svensk sida i olika sammanhang bedrivs en expansiv och aktiv opinionsbildning i olika internationella organ. har i olika sammanhang påpekat nödvändigheten av att internationalisera miljöpolitiken bl.a. genom förslaget att inrätta en ekonomisk luftmiljöfond i syfte att komma tillrätta med luftföroreningsproblem. De svenska insatserna i våra östeuropeiska grannländer måste inriktas på att komma till rätta med deras omfattande miljöproblem. Enligt de undersökningar och den statistik som bl.a. och gjort för är luftföroreningarna betydande inom länet. Det gäller särskilt utsläppen av svaveldioxid som uppgick till ca . Huvuddelen av dessa eller kommer från förbränning av olja och kol. I kommuner i länet som kommit längst med fjärrvärmeutbyggnaden och användningen av nya energikällor såsom biobränslen har svaveldioxidutsläppen minskat. Användningen av miljövänligare bränslen samt naturgasintroduktionen 1985 och den fortsatta utbyggnaden av denna har bidragit till att minska de totala svavelutsläppen i länet. Utsläppen av kväveoxider uppgick till ca varav går att hänföra till trafiken. Här svarar personbilstrafiken för , lastbilstrafiken för och traktorer och entreprenad för . Kväveoxidsituationen har till skillnad från svaveldioxid legat på en oförändrat hög nivå. Införandet av katalytisk avgasrening på personbilar kommer förvisso att bidra till minskat utsläpp av kväveoxid. kolväten släpptes ut i länet varav huvuddelen kom Mot. Av industrin är det i första hand den grafiska industrin och N347 verkstadsindustrin som enligt och utredningar svarar för kolväteutsläppen - i första hand genom utsläpp av lösningsmedel. Betydande tillskott vid utsläpp av kolväten ger också den kemiska industrin och industri som använder lösningsmedel och lackeringar, t.ex. byggbranschen. Sammanfattningsvis kan sägas att halterna av svaveldioxid, kvävoxider och ozon generellt i länet tangerar riktvärden som tidigare angetts för att undvika skador på växtriket. Halterna av föroreningar i luft och i regnvatten är mångdubbelt högre i länet jämfört med exempelvis norra . Halterna av starka oxidationsmedel har också stadigt stigit . I de större tätorterna har halterna av svaveldioxid minskat något medan halterna av kväveoxid och koloxid fortfarande överstiger nämnda riktvärden. Effekterna av en fortsatt miljöförstöring i länet En fortsatt hög utsläppsnivå av svaveldioxid leder till att mark och vatten försuras. Höga koncentrationer av svavelutsläpp leder till mänsklig ohälsa, till skador och rubbningar i växt- och djurriket, angrepp på kulturbyggnader och kulturvärden och andra betydande materiella skador. Detsamma gäller utsläppen av kväveoxider som på nuvarande nivåer drastiskt ökar riskerna för ohälsa bland människor framförallt i områden med hög trafiktäthet. Marken inom stora delar av länet är kraftigt försurad framförallt genom en hög kvävemättnad. Enligt och beräkningar måste kvävenedfallet ner till /ha och år för att skador skall kunna undvikas på marken. är kvävenedfallet i flera områden ca /ha och år. Kolvätena är en annan grupp som innehåller en lång rad olika ämnen och substanser vars effekter kan variera men som vi än så länge vet alldeles för lite om. Förbränning av fossila bränslen i kraftverk, värmepannor och i biltrafik utgör de helt dominerande källorna vid utsläpp av svavel och kväve. Det är bara genom ändrad inriktning av energi- och trafikpolitiken kombinerat med en offensiv satsning på ny miljövänlig teknik och hushållning som luftföroreningarna radikalt kan minskas. Det bästa sättet är effektivare energianvändning och ökad användning av andra energislag än fossila bränslen. Olje- och kolanvändningen måste minskas. Förutom att ange gränsvärden som inte får överskridas måste energiskatter och miljöavgifter utnyttjas som ett miljöpolitiskt styrmedel. är ett levande landskap rikt på unika och enastående naturvärden. Dess unika fauna är i många stycken hotad om inte målmedvetna och resultatinriktade insatser vidtas. Enligt uppgifter finns av landets totalt 323 hotade växt- och djurarter 126 arter i vårt län. Framför allt är hotet mot utrotning som störst i de sydvästra delarna av länet. Vidare är olika naturtyper hårt utsatta och återstår endast mindre arealer av många unika naturområden. Som nämnts uppvisar ett stort antal träd i länets skogsområden tydliga skador. Framförallt hänger detta samman med de ökade markskadorna. Mer än hälften av skogsmarkernas näringstillgångar har försvunnit till följd av den ökade markförsurningen. Kvävemättnaden och urlakningen Mot. av skogsmarkens näringstillgångar bidrar till att aluminium frigörs. Detta bi- N347 drar i sin tur till höga koncentrationer av olika ämnen, vilket direkt får en giftig verkan på träd, mark och djur. Tungmetaller, såsom kadmium, frigörs från skogsmarkerna och förs med markvattnet ut till bäckar och vattendrag. Små vattendrag och sjöar visar på en hög kvävehalt precis som grundvattnet - framför allt i de s.k. urbergsbygderna. Skogsbeståndets sårbarhet påverkas också av den fortgående skogsdikningen och dräneringen. Den ensidiga nyplanteringen av gran bidrar till den ökade försurningsgraden. En ökad biandskogsplantering och lövskogsplantering måste komma till stånd och ensidiga granplanteringar minimeras. Detta bör i första hand ske i samråd med skogsägarna, men om inte detta är framgångsrikt bör förbud mot granplantering övervägas. Våtmarkerna och mindre vattendrag har kontinuerligt minskat under . Genom dränering och torrläggning har våtmarksvegetationens kvävebindande roll eliminerats. Våtmarkerna i regionen måste ånyo öka och avvattning och torrläggning upphöra. Regelbunden ekonomisk ersättning måste utgå till markägarna som åsamkas ekonomiskt bortfall p.g.a. att de våtmarker som tas i anspråk måste återskapas. Situationen i de skånska vattenområdena Länets sjöar, vattendrag och kustområden är hårt belastade av olika föroreningar. Speciellt är halterna av växtnäringsämnen såsom fosfor och kväve betydande. Även utsläppen av s.k. toxiska ämnen som tungmetaller har ökat. Särskilt akut är situationen vid våra kustområden. Säldöden och den stora ödeläggande algblomningen är två varningstecken på vad som håller på att hända vid våra kustvatten. Ökad frekvens av fisksjukdomar, syrefria biologiska öknar och minskat antal sjöfågel är exempel på allvarliga störningar av vår havsmiljö. Föroreningssituationen i länets vattenområden är nu så allvarlig att kraftfulla åtgärder måste vidtas. Det krävs nu omedelbar handling för att komma till rätta med dess problem. Speciellt utsatta områden i länet är och samt en del av de större insjöarna där närsaltshalterna är mycket höga. Fisket i har försämrats. Situationen i havsområdena är mycket allvarlig. Industriutsläpp, täktverksamhet, gipsberg är några i raden av föroreningar och miljöingrepp som skadat botten och bottenvegetation i framför allt . De skånska sjöarna och åarna Länets vatten rinner ut i , och . Avrinningen sker via marker, sjöar och åar som rinner ut i dessa tre havsområden. Det innebär att föroreningssituationen var helst den uppstår i något av dessa vattendrag också riskerar påverka miljösituationen i andra vattendrag. Vattenflödena i länet är starkt varierande, dels beroende på vattenregle- 15 ringar, dels på grund av brist på naturliga vattenmagasin. De korta men kraftiga högvattenflödena innebär att föroreningstransporten till havet är störst och våren. Framför allt är det viktigt att komma till rätta med föroreningssituationen i då detta vatten på grund av den stora befolknings- och industrikoncentrationen längs är speciellt utsatt. Huvuddelen av länet avvattnas till . är dessutom ett gemensamt svensktdanskt vattenvårdsområde. Detsamma gäller med sitt läge mellan och . Framför allt är de skånska vattenområdena belastade av utsläpp av organisk substans och närsalter. För nedbrytning av dessa krävs syre som tas ur vattnets syrgasförråd. Alltför höga halter av organisk substans leder till minskad syretillgång med påföljd att djur- och fiskliv dör. Alltför höga halter av närsalter innebär övergödning med ökad tillväxt av vegetation och algblomning med minskad syretillgång som följd. I är närsalthalterna i vattendragen höga. Gjorda undersökningar visar att halterna och transporterna av organisk substans och närsalter i länets vattendrag är fem till tio gånger större än i andra delar av landet. Utsläppen av organisk substans och närsalter i våra kustvatten - i synnerhet - sker i första hand från de stora tätorternas avloppsreningsverk, från vissa industrier och från de tillrinnande åarna. Helt miljöfrämmande ämnen såsom tungmetaller, olja och klorerade organiska substanser förekommer också i ökad utsträckning. Under har dränering och torrläggning av landskapet, sjöregleringar och täckdikningar bidragit till ökad vattenavrinning från hela länet till havsområdena. Detta har i hög grad bidragit till att vattnens och våtmarkernas egen förmåga att rena till stor del omintetgjorts. Detsamma gäller för de flesta åarna i länet. Det minskade antalet märgelgravar och andra småvatten har också bidragit till denna utveckling. Samtliga vattenområden i länet drabbas av dessa miljöfrämmande ämnen. De kommer främst från reningsverk, industrier, dragvattenutsläpp och nedfall från atmosfären. I de flesta fall svarar såväl de kommunala som industrins reningsverk för de största utsläppen. Utsläppen av miljöfrämmande ämnen som tungmetaller måste minskas . Föroreningarna från reningsverk och industrier måste minska Genom de investeringar som gjordes på de kommunala reningsverken har utsläppen av lättnedbrytbar organisk substans och fosfor minskat medan kväveutsläppen är betydande. av hushållen i länets tätorter är anslutna till reningsverk med höggradig biologisk rening, medan en mindre andel är ansluten till verk med fosforreduktion. Av de större verken är det , och MalmöKlagshamn som saknar särskild fosforreduktion. Dock är ännu inget reningsverk rustat för effektiv kvävereduktion. Utvecklingen av industrins avloppsvattenutsläpp har följt ungefär samma utveckling och befinner sig på motsvarande tekniska nivå. miljöskyddsbeslut beträffande industri- Mot. reningsverk innebär att detta ska drivas med en 70-procentig N347 Kvävereduktionen i samtliga av länets större reningsverk måste uppnå en reduktion motsvarande i förhållande till dagens nivå. Flertalet industrier med avloppsvattenutsläpp är anslutna till kommunala reningsverk. Föroreningar i form av organisk substans och närsalter är fortfarande omfattande från industrin. Det finns ett 25-tal industrier i länet med egen avloppsvattenbehandling. Utsläppen från dessa har minskat något under . Utsläppen av framförallt fosfor är fortfarande omfattande från industrin. i svarar ensamt för en tredjedel av de totala fosforutsläppen i länet. Jordbrukets påverkan på miljön naturvårdsenhet har som tillstånds- och tillsynsmyndighet ägnat jordbruket särskild uppmärksamhet. Jordbrukets utsläpp av växtnäring och närsalter från stallanläggningar och andra punktkällor har minskat betydligt. Däremot finns inget som tyder på att växtnäringstillskottet från åkermarken har minskat. Framförallt gäller detta förlusterna av kväve som till största delen sker genom utlakning, medan det för fosforn handlar om i huvudsak ytavrinning. Eftersom lantbruket i består av mycket och i mindre utsträckning skogsmark är det relativa kväve- och fosforläckaget större här än i andra delar av landet. Växtnäringsläckagen från jordbruket måste minskas till ett minimum. Det bör i första hand ske genom att nya brukningsmetoder utvecklas. Målet måste vara att åstadkomma ett mera slutet kvävekretslopp och högre utnyttjandegrad av kvävet. Även om en drastisk minskning av användningen av handelsgödsel i jordbruket inte skulle minska utlakningen, måste miljöaspekterna påverka utvecklingen av jordbruket på detta område. Redan nu finns åtgärder som kan bidra till att effektivt minska växtnäringsförlusterna i dagens jordbruk. Särskilt i områden inom . Försök som bl.a. gjorts av och hushållningssällskapet i visar att olika former av s.k. fånggrödor effektivt kan minska utlakningsförlusterna. Härvid kan olika former av energigrödor bidra till minskade kväveutsläpp från jordbruket. Även om det mesta av bekämpningsmedlen bryts ned genom markorganismer, kan begränsade mängder försvinna till omgivningen genom avdunstning, ytavrinning etc. Förekomsten av restämnen från bekämpningsmedel i grundvatten måste särskilt uppmärksammas. Användningen av konstgödsel och bekämpningsmedel får endast ske på åker och vall. Nedfallet av kväve från luften i länet har ökat från per hektar och år till . Huvuddelen härrör från förbränningsanläggningar och från biltrafiken. har en viss kvävemättnad kunnat konstateras i vissa 17 skogsmarker i länet. Detta medför risk för ökad utlakning till grund- och ytvatten. För att minska kvävemättnad i skogsmark bör enligt dagens kunskap tillförseln av kväve inte överstiga ca per hektar och år. Kvävenedfallet från förbränningsanläggningar och biltrafik måste drastiskt minskas. Industrins stöd i miljöarbetet en förutsättning Även om skånskt näringsliv inte kännetecknas av en tung råvarubaserad industri svarar ändå tillverkningsindustrin för en betydande del av luftföroreningarna och utsläppen i länet.