mot · GD02So317 · 1990-01-17 00:00:00 — av m.fl. (fp) Åtgärder mot missbruk 1989/90 So317319 I motionen föreslår åtgärder för att minska alkoholkonsumtionen och motverka bruk av narkotika. Motionen tar också upp förslag riktade till ungdomar samt hjälp till de missbrukare som försöker komma till rätta med sitt beroende. Det finns ett klart samband mellan å ena sidan bruk av alkohol och å den andra sidan missbruk och alkoholrelaterade skador. Det finns därför starka skäl att pressa ner totalkonsumtionen. föreslår en höjning av alkoholskatten . I motionen föreslås också ökade anslag på 10 milj.kr. till organisationer som ägnar sig åt vård och rehabilitering av missbrukare. Missbruk av alkohol och narkotika utgör tillsammans ett av de största hälsoproblemen i . Missbruket medför ett stort lidande såväl fysiskt som psykiskt både för den enskilde missbrukaren och hans omgivning. Samhällets kostnader för missbruket är också höga. Totalt uppskattas de uppgå till 100 miljarder varav 80 miljarder hänförs till alkoholmissbruket. Om missbruket minskade skulle vi får vi ett bättre och tryggare samhälle med mindre våld och utslagning. Vi skulle också få ökade resurser för att utveckla välfärden. Köerna till akutsjukvården skulle kunna minskas om inte så många sjuksängar upptogs av patienter med sjukdomar och skador relaterade till missbruket. Vi skulle behöva färre poliser, färre fängelseplatser och färre behandlingshem. Att tränga tillbaka missbruket av alkohol och narkotika är en viktig politisk uppgift. Särskilt viktigt är det att förebygga missbruk hos den unga generationen. Med tanke på problemets allvar och omfattning är det uppseendeväckande att regeringen gjort så litet sedan den tillträdde 1982. Medan initiativ tagits på en rad andra håll i samhället - inte minst i folkrörelserna och i - har regeringen förhållit sig passiv. Man kan med fog tala om allvarliga försummelser. Genom sitt krav på en aktiv alkoholpolitik (SoU2 1989/90) markerade också att den ansåg regeringens hittillsvarande håll ning i alkoholfrågan alltför slapp. I betänkandet fick gehör för en rad förslag, t.ex. om anslutningen till WHO:s 25-procentsmål, höjning av åldersgränsen för servering av alkoholdrycker och andra åtgärder riktade till ungdomar, om langning, snabbvin, hembränning och teknisk sprit samt skatte- och prishöjningar. har till regeringen överlämnat ett handlingsprogram för att minska alkoholkonsumtionen med . Här framförs en rad förslag för att minska alkoholbruket. Vi förutsätter att regeringen skyndsamt efterkommer beställning och med beaktande av framställning tar de initiativ som erfordras för att åstadkomma en skärpning av alkoholpolitiken. Omfattningen av alkoholbruket i är ofullständigt känd. Systembolagets försäljning av alkohol ökade successivt efter motbokens avskaffande . Därefter sågs en minskning då trenden åter vände uppåt, och vi kan nu iaktta en försäljningsökning. Till detta kommer konsumtion av en okänd mängd hembränd sprit och annan hemtillverkad alkohol, konsumtion i anslutning till utlandsresor, privat införsel av alkohol samt konsumtion av teknisk sprit. Uppgifter om alkoholkonsumtionens ökning i olika befolkningsgrupper är särskilt oroande hos äldre ungdomar. Starkölskonsumtionen utgör ett betydande inslag. Detta inger oro liksom den ökande alkoholkonsumtionen bland kvinnor. Bakom konsumtionsökningen ligger sannolikt dels den ekonomiska utvecklingen med en eftersläpning av prishöjningarna på alkohol, dels en avmattning av de informationsinsatser som gjordes och 1980-talets början. Samband bruk - missbruk Det finns ett klart samband mellan å ena sidan bruk av alkohol och å andra sidan missbruk och alkoholrelaterade skador. En sänkning av totalkonsumtionen leder till färre alkoholskadade, en ökning till mer missbruk, fler skador och ökad dödlighet. Det finns därför starka humanitära, sociala och ekonomiska skäl för att pressa ner totalkonsumtionen av alkohol. Åtgärder för att minska alkoholkonsumtionen och missbruket I finns olika uppfattningar om alkoholbruk, alltifrån totalt avståndstagande till en positiv inställning till både bruk och berusning. Traditioner och kulturella inflytanden men också egna upplevelser av missbruk i den nära omgivningen påverkar vars och ens attityder till alkoholen. Det är av största vikt att människor bibringas respekt för alkoholen som vanebildande drog och insikt om de faror som följer med dess användning. Avvägningen i alkoholpolitiken mellan informationsinsatser och restriktioner är därför viktig. Strävan måste vara att på ett effektivt sätt förebygga missbruk samt att ge vård, behandling och rehabilitering åt dem som har alkoholproblem. har tanken på mera långtgående åtgärder för att begränsa alkoholkonsumtionen aktualiserats, bl.a. genom en speciell kampanj för ransonering av alla alkoholinköp. Regeringen lät utreda de tekniska förutsättningarna för registrering och ransonering (Ds S 1981:22). Denna utredning visade att det är möjligt att, utan alltför tekniskt komplicerade system till rimliga kostnader, åstakomma såväl registrering som ransonering. De alkoholpolitiska instrument som står till förfogande bör användas med större konsekvens än . Skulle det visa sig att en sådan mera konsekvent tillämpning av den beslutande alkoholpolitiken inte resulterar en avsevärd minskning av den nuvarande alltför höga alkoholkonusmtionen, bör mera långtgående åtgärder kunna sättas in. Nationell offensiv för minskad konsumtion och ökad respekt för alkoholen Det är viktigt att alla berörda instanser tar sitt ansvar och får resurser för att förverkliga riksdagsbeslutet med beaktande av de ytterligare förslag till åtgärder lagt fram möjligt. Annars kommer inte att nå det mål som WHO ställt upp och som anslutit sig till, nämligen att minska alkoholkonsumtionen räknat . För att minska efterfrågan på alkohol måste kunskaperna om alkoholens vanebildande egenskaper ökas och attityderna till alkoholbruk ändras. För detta behövs en nationell offensiv där många olika grupper i samhället deltar. Föräldrar, förskollärare, lärare, hälso- och sjukvårdspersonal, idrottsledare, ungdomsledare, nykterhetsorganisationer, artister och politiker spelar här en viktig roll som normbildare för andra, barn, ungdomar och naturligtvis också vuxna. Arbetet för en minskad alkoholkonsumtion måste bedrivas kontinuerligt av och till, förstärkt med särskilda kampanjer. Värdet av alkoholfria miljöer bör betonas. Efter de alkoholpolitiska besluten har ansvaret för den med statliga medel stödda informationen om alkoholskador legat på folkrörelser och ideella organisationer. Det finns goda skäl att bibehålla detta stöd men måste undervisningen i hälsofostran i förskolan, skolan och högskolan, i vilken ANT-undervisningen ingår, intensifieras. Förslag om hälsofostran som ett obligatoriskt undervisningsmoment återfinns i en särskild motion. beslöt 1977 om en mer aktiv användning av prisinstrumentet i syfte att minska alkoholkonsumtionen. Detta medför i sin tur behov av täta prishöjningar. Sådana har emellertid inte kommit till stånd. genomfördes, efter alltför lång fördröjning, en relativt kraftfull skatteskärpning. Vi föreslår en ytterligare ökning med . Regeringen bör återkomma till med förslag om en sådan höjning som också tar hänsyn till beslut om beskattning efter alkoholstyrka. 1* 1989/90. Fler kvinnor i vuxen ålder dricker alkohol än för några decennier sedan. I kölvattnet ses en markant ökning av alkoholmissbruket bland kvinnor. Ökningen av kvinnors alkoholkonsumtion kan ha många orsaker. Könsrollerna har förändrats och det har blivit mer accepterat att kvinnor dricker alkohol. Alltfler kvinnor förvärvsarbetar och deras ekonomi blir då bättre, vilket ökar konsumtionsutrymmet. Förvärvsarbetet har också lett till en ökad kontakt med alkoholsederna. Konsumtionsökningen kan också bero på bristen på jämställdhet. Kvinnor reagerar på mindre mängder alkohol än män både vad avser berusning och skadeverkningar. Kvinnorna döljer sitt missbruk länge, vilket fördröjer upptäckten av missbruksproblemen. Utöver de alkoholrelaterade sjukdomar som också drabbar män löper de missbrukande kvinnorna risk att föda alkoholskadade barn. Alkohol är en av de viktigaste kända faktorerna bakom fosterskador. Även om alkoholmissbruk bland kvinnor synliggjorts mer i debatten så har alltför få av de förslag som väckts omsatts i praktiken. hamnar de allra flesta kvinnor med missbruksproblem i behandlingar som är uppbyggda för män. Det är därför viktigt att program för kvinnor med alkoholproblem utvecklas på arbetsplatserna. Metoder måste utvecklas för behandling av kvinnliga alkoholister typ vid i . Uppbyggnaden av behandlingshem med olika inriktning måste stimuleras liksom behandlingsforskning. Mödravårdscentralerna måste stimuleras att upptäcka alkoholmissbruk hos gravida kvinnor och i sin information starkt betona risken för fosterskador till följd av alkoholbruk. Riksdagsmajoriteten har under en följd av år tillbakavisat de förslag vi framfört om ökade insatser för att motverka det kvinnliga alkoholmissbruket. Efter en välkommen omsvängning har emellertid en helt enig riksdag (SoU 1989/90:14) begärt åtgärder på detta område. Vi utgår från att förslag härom kommer att ingå i den alkoholpolitiska proposition som har beställt. Trafiken är en av de sektorer i samhället som måste hållas fri från alkohol. Antalet alkoholbetingade olyckor förskräcker och leder till många tragedier och stort mänskligt lidande. Regeringen förhalade länge frågan om sänkt promillegräns. Det förslag som kom om en gräns på var otillräckligt. har drivit kravet på en principiell nollgräns för alkohol i trafiken. Det är utomordentligt angeläget med en stark signal från lagstiftaren om att alkohol och trafik inte hör ihop. För att tillfredsställa rättssäkerhetskrav kan ett straffritt område upp till accepteras. Vi föreslog vidare en sänkning av den övre gränsen från 1,5 till . kommer att ta ställning till dessa förslag. Under trycket från en bred opinion, där bl.a. har ingått, har majoriteten föreslagit en gräns på men med en lagtext som inte tar sin utgångspunkt i den principiella nollgränsen och därför inte ger en tillräckligt tydlig signal. Majoriteten i justitieutskottet har vidare avvisat kravet på en sänkning av den övre promillegränsen. vidhåller sina förslag. En betydande del av de personer som döms till rattfylleri har alkoholproblem. En del har dömts tidigare för samma förseelse och fängelsestraffet har uppenbarligen inte haft sin avsedda preventiva verkan. Kontraktsvård infördes efter riksdagsbeslut som alternativ till fängelse. Förslag om hur denna påföljdsform kan förbättras framläggs i motion om brottsbekämpning och brottsoffer. Trots alkoholens omfattande skadeverkningar satsas förhållandevis litet resurser på forskning kring vem som blir missbrukare, varför missbruk uppstår, varför skador uppkommer i organismen och hur missbruk kan förebyggas och behandlas. Data tyder på att biokemiska skillnader i centrala nervsystemet kan spela roll. Hur de samspelar med sociala faktorer är emellertid okänt och vi har också otillräckliga kunskaper om arvets betydelse. Med vidgade insikter i bl.a. sådana frågor skulle vi ha bättre möjligheter att identifiera riskindivider och förebygga missbruket samt att utveckla läkemedel som bättre än antabus kan blockera effekten av alkohol. Forskning behövs också kring varför människor trots kunskap väljer olika riskbeteenden och om hur informationen ska utformas och förmedlas så att människor tar den till sig och använder sig av den. Särskilt viktigt är att få till stånd en större undersökning av förhållandena för barn i missbrukarfamiljer. Även den ekonomiska alkoholforskningen behöver stimuleras. Den alkoholpolitiska utredningen (APU) framhöll vikten av sådana studier, men föga har gjorts. Internationellt sett har en välutbyggd statistik över alkoholanvändningen, men det finns fortfarande brister. Kunskaperna om konsumtionen av alkohol erhållen på andra vägar än genom Systembolaget och bryggerinäringen saknas. Det finns således mörkertal för konsumtionen av hembränd alkohol och alkohol tillverkad genom snabbvinsatser samt alkohol köpt utomlands. Det föreligger också svårigheter att få fram en rättvisande statistik över alkoholrelaterade dödsfall, trafikolyckor, sjukskrivningar och förtidspensioneringar liksom över alkoholanvändning i samband med brott. För den framtida alkoholpolitikens utformning är det viktigt att vi har tillräckliga kunskaper för att kunna hantera alkoholproblemen. Det behövs därför en förstärkt alkoholforskning och en systematisk utvärdering och uppföljning av alkoholpolitiken för att ge bättre underlag för samhällets åtgärder. WHO har pekat på behovet av nationell alkoholpolitik och politisk vilja att driva alkoholpolitik. Vid de tekniska diskussionerna om alkohol vid världshälsoförsamlingen 1982 tog man upp behovet av reglering av den internationella handeln med alkohol. Man uttalade oro för export av alkohol till länder utan alkoholtradition och alkoholproduktion. Man insåg att even tuella regleringar skulle möta stort motstånd på grund av de ekonomiska intressen som finns i alkoholhandeln. Man såg det som nödvändigt att hälsooch sjukvårdsministrarna engagerar sig i denna fråga. Några synbara effekter har dessa uttalanden inte haft utom i , där beslöt att i WHO skall verka för utvecklingen av etiska riktlinjer för marknadsföring av alkohol och tobak. Något sådant arbete har ännu inte kommit igång. anser det viktigt att regeringen nu med kraft söker förverkliga riksdagsbeslutet. vill också betona att den rekommendation gav vid den 37:e sessionen 1989 om ett tidsbestämt aktionsprogram för att uppfylla WHO:s mål om en 25%-ig minskning av alkoholkonsumtionen måste få regeringens stöd och leda till konkreta åtgärder. Också exporterar alkohol och denna export är inte begränsad enbart till s.k. industriländer. anser att bör verka för en sanering av handeln gentemot . Som ägare av Vin & Spritcentralen bör staten föregå med gott exempel och sörja för att dess export av alkohol sker med omdöme och att varorna marknadsförs på ett måttfullt sätt. Samma etiska inställning som tillämpas vid alkoholförsäljningen i , bör de svenska aktörerna vinnlägga sig om på den utländska marknaden. Alkoholpolitiken och den europeiska integrationen Den alkoholpolitik som förts inom EG har i stor utsträckning bestämts av starka producentintressen. Man har bekymrat sig mer över det alltför stora utbudet (t.ex. vinsjön) än över den alltför stora efterfrågan. Den skattemässiga harmonisering som sker inom får inte inskränka möjligheterna att utnyttja prisinstrumentet för att dämpa konsumtionen av alkohol. Det har visat sig lättare att nå europeisk enighet om kamp mot tobaken än om kamp mot alkoholen. bör aktivt verka för en ansvarsfull europeisk alkoholpolitik som tar sikte på att förverkliga WHO-målet. Narkotikamissbruket är ett av världens största sociala problem. Det är också ett av världens största kriminalproblem genom den korruption och de brott av olika slag det leder till, såsom mord och egendomsbrott. Rapporter om nya stora beslag av heroin, kokain och amfetamin i kommer tätt. Den nya drogen crack tycks också ha fått fotfäste i vårt land. Haschbeslagen är så vanliga att det inte längre skrivs om dem. Omfånget av handeln med narkotika är dock inte känt. Statistik finns över beslag gjorda av tull och polis men hur stor andel av den totala handeln de utgör är ej känt. En uppskattning som lämnats är att de utgör av all narkotika som smugglas. och Narkotika (CAN) redovisar regelbundet tillgänglig statistik över narkotikasituationen och narkotikamissbruket. gjordes en totalundersökning av missbruket och man uppskattade antalet tunga missbrukare till mellan 10 000 och 14 000. har ingen totalundersökning gjorts och man redovisar mycket ofullständig statistik. Redovisade data tyder på att nyrekryteringen av unga till narkotikamissbruk har minskat . Man tror emellertid att antalet tunga missbrukare är större än . Utvecklingen tyder på en ökad tillgång på amfetamin, cannabis och kokain. För att komma åt narkotikamissbruket och narkotikahandeln krävs insatser både internationellt och nationellt. Såväl () som dess dotterorganisationer bl.a. WHO har prioriterat narkotikabekämpningen. Många länder gör kraftfulla satsningar för att bekämpa narkotikamissbruket. Tyvärr finns det också länder som inte visar intresse att bekämpa handeln med droger. Det finns t.o.m. länder vars ekonomi är beroende av sådan försäljning. Det är därför viktigt att de lagar och internationella överenskommelser som finns tillämpas. En annan angelägen internationell satsning är att skapa odlingsalternativ för odlarna av opievallmo, cannabis och cocabusken. Ökad tullkontroll är en ytterligare betydelsefull åtgärd. Redan inom behövs ett effektivare samarbete. Den danska gränsen som är yttre gräns i det nordiska viseringsområdet är särskilt viktig att bevaka. bör i kräva ett gemensamt agerande när det gäller att hindra införsel av narkotika till de nordiska länderna. Kampen mot narkotikans spridning Tullen, kriminalvården och polisen har alla ansvar för att förhindra spridning av narkotika ut i samhället. För detta arbete måste de ha välutbildad personal och tillräckliga resurser. Med tanke på de kostnader narkotikahandeln för med sig för samhället är det samhällsekonomiskt lönsamt att stävja handeln med narkotika. beslut om att kriminalisera all olovlig befattning med och allt olovligt bruk av narkotika har inte fått avsedd verkan som ett rättsligt medel att ingripa mot den icke-medicinska konsumtionen. Bestämmelsen har icke tillämpats i ett enda fall efter dess ikraftträdande (). Från polishåll har omvittnats avgörande svårigheter att få fram ändamålsenlig bevisning. Inskränkningen av påföljden för eget bruk av narkotika till enbart böter medför att bevismedel som blod- eller urinprov eller husrannsakan ej fått nyttjas i polisens förundersökning. De farhågor om att bestämmelserna ej skulle få avsedd verkan, som vi uttryckte vid behandling av regeringens förslag, har således besannats . Narkotikautvecklingen visar på fortsatt allvarliga problem med god tillgång på narkotika och nyrekrytering av missbrukare. Det finns därför än större anledning att samhället genom en ändamålsenlig och praktiskt tillämpbar lagstiftning skaffar sig möjligheter att ingripa mot det enskilda missbruket. Enklaste sättet att säkerställa detta är att bestämmelserna om begränsning av påföljden för eget bruk av narkotika till endast böter får utgå. Polisen får därmed samma möjligheter att utreda olovligt bruk av narkotika som trafiknykterhetsbrott genom att nyttja kroppsvätskeprov. Bevisningen blir därmed klarare. Domstolarna får större möjligheter att ingripa individualpreventivt mot olovligt bruk. Vid valet av påföljd bör domstolarna i största möjliga utsträckning utnyttja möjligheterna att döma till skyddstillsyn eller kontraktsvård med föreskrifter att undergå behandling innefattande kontroll av drogfrihet. Det finns flera skäl varför ungdomar börjar missbruka narkotika. Det kan röra sig om nyfikenhet, kamrattryck, alkoholism, arbetslöshet, osäkerhet etc. Även om en personlig kris kan vara en förklaring till ett missbruk får det aldrig utgöra ett försvar för fortsatt missbruk. Det är individen själv som måste fatta beslutet om att sluta med sitt missbruk, men han eller hon behöver som regel ett mycket starkt stöd från sina närmaste och från samhället för att lyckas. Vi har alla ett gemensamt ansvar för att narkotikabruket hejdas. Varje individ måste säga ifrån när man upptäcker att någon missbrukar. Problemen blir inte mindre av att vi väntar med att säga stopp. Här behövs information till föräldrar, lärare och andra som möter ungdomar om hur man ser tidiga symtom på missbruk och vart man kan vända sig för att få råd och hjälp. De förebyggande insatserna bör inbegripa många grupper i samhället: föräldrar, förskolans personal, lärare, idrottsledare, artister och beslutsfattare på olika nivåer, inte minst politiker, dvs. alla grupper som på ett eller annat sätt är kunskapsförmedlare och föredömen för andra människor. Föräldrarna är den viktigaste målgruppen eftersom de står närmast sina barn och är både föredömen och kunskapsförmedlare. Det är viktigt att stärka föräldrarollen. Handledningar bör utformas och studiecirklar anordnas för att förmedla kunskap om barns och ungdomars behov och hur man informerar om droger och andra risker samt hur man tidigt upptäcker missbruk. Viktiga insatser görs här av före detta missbrukare och deras organisationer. Denna verksamhet bör ges ökat stöd. Stora ansträngningar görs för att komma till rätta med narkotikamissbruket på fängelserna. Det finns exempel på att man lyckats, men också på motsatsen. Enligt vår mening måste arbetet med att få kriminalvårdsanstalterna fria från narkotika intensifieras. Ett åtgärdsprogram måste arbetas fram utan dröjsmål med sikte både på lagstiftningsåtgärder och på organisatoriska förbättringar. Det angelägna i att så sker är enligt vår mening uppenbarligen så framträdande att intresset av att de intagna helt garanteras personlig integritet måste ge vika. Detta måste i förekommande fall även gälla för besökande och andra som i sammanhanget kan komma i beröring med narkotika. Frågan behandlas närmare i vår motion om brottsbekämpning och brottsoffer. HIV-epidemien sprids inom narkomangruppen dels genom injektionsmissbruk, dels sexuellt. Genom den sistnämnda vägen sker också spridning ut i samhället om än i begränsad omfattning. För att hejda HIV-epidemien är det av yttersta vikt att i första hand narkotikamissbruket bekämpas. Om detta ej lyckas bör metadonbehandling kunna lämnas i medicinskt kontrollerade former. Alltför många narkomaner står i kö för metadonbehandling och många avlider i väntan på denna behandling. En snabb utbyggnad av ytterligare metadonprogram som svarar mot behoven är-därför angelägen. Strikta medicinska kriterier bör tillämpas vid intagningen till metadonbehandling, vilket dock inte utesluter att akutbehandling också bör kunna ges till döende injektionsmissbrukare (s.k. nödmetadon). Det tak som finns för metadonbehandling bör avlägsnas. För att HIV ej skall spridas via sprutor bör använda sprutor i kontrollerade former kunna bytas ut mot nya. Sprututbytesprogram bör etableras på de infektionskliniker dit narkomanerna söker sig och då i samarbete med narkomanvården. Denna fråga behandlas vidare i vår motion om HIV (I989/90:So430) Liksom för alkohol börjar det växa fram en kunskap om vad som händer i centrala nervsystemet vid narkotikamissbruk. Det är viktigt att man parallellt med alkoholforskningen studerar också narkotikans fysiska och psykiska skadeverkningar. Likaså behövs mer aktuell statistik över narkotikamissbrukets art och omfattning. En ny totalundersökning i likhet med den som genomfördes () bör utföras. Den bästa utgångspunkten för vård är ett frivilligt beslut om att vården är angelägen och nödvändig. Eftersom ungdomarna är i olika åldrar och har olika vårdbehov är det viktigt att det finns alternativ i såväl offentlig som enskild regi. En rad institutioner, familjehem och frivilligorganisationer bedriver missbruksvård för ungdomar. har ensamt arbetat för ett statsbidrag till familjehemsorganisationerna i syfte att förbättra fosterhemsföräldrarnas utbildning och stödja erfarenhetsutbyte mellan olika familjehem. Behandlingsresultaten vid olika vårdformer är ofullständigt dokumenterad. Det är därför viktigt att uppföljningsmetoder utvecklas för att man skall kunna få en uppfattning om hur väl man lyckas i olika alternativ. När frivilligvård inte fungerar och den unge företer ett självdestruktivt beteende kan det vara nödvändigt att tillgripa tvång. Dessa ingripanden sker oftast enligt LVU som är ett komplement till socialtjänstlagens frivilliga vårdformer. Det är viktigt att intentionerna i LVU kan omsättas i praktisk handling. Bristen på nödvändiga resurser är det största hindret och måste därför ägnas speciell uppmärksamhet.