mot · GE02Jo8 · 1990-10-17 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:3 Skogsbruket i fjällnära skogar InledningFrågan om skogsbruk i den fjällnära skogen hardebatterats . I frågan har mångaolika intressen kommit till uttryck och ställts på sinspets. Det gäller naturvård, sysselsättning,äganderätt och rennäringsfrågor. Alla intressenhar, enligt åsikt, ett stort värde. Det ärdärför viktigt att försöka lösa de konflikter somuppstått och kommer att uppstå mellan dessaintressen.Centern har i under en lång rad av åruppmärksammat frågan om skogsbruket i denfjällnära skogen. 1985 uttalade ett enigtjordbruksutskott i , med anledning avbl.a. centermotioner, att det är nödvändigt med försiktighet vid bedrivande av skogsbruk i des.k. beslutade ävenatt ge regeringen till känna nödvändigheten avförbättrat samrådsförfarande och skonsammareskogsskötselmetoder.I januari 1989 gav regeringen iuppdrag att utreda frågan om skogsbruk i defjällnära skogarna. Utredningen presenterades ijuni men saknade konkreta förslag tillåtgärder.Centerns grundsynCentern anser att naturresurser ska brukas utanatt förbrukas. Lösningen på många av demiljöproblem som finns i dagens samhälle ligger iatt öka användningen av förnybara resurser ochminska användningen av icke förnybara resurser.Skogen är en urgammal resurs i som kannyttjas till många olika saker. Skogsbruk är ennaturlig grund, men skogen är viktig också förnaturvård, rennäring, turism och friluftsliv m m.En annan grundläggande princip för äratt det skall vara möjligt att leva och verka ihela . Den omfattandecentraliseringen av såväl privat som offentligverksamhet måste upphöra. Ett decentraliseratsamhälle ger mindre miljöbelastning och germänniskor större trygghet. Det är av dennaanledning angeläget att främja och stärka denäringsgrenar som finns i de områden avSverige som utsatts för den ohämmadesocialdemokratiska centraliseringspolitiken.Människorna i inland, det områdedär den fjällnära skogen är belägen, är en resurs förlandet. Utan att de har möjlighet att leva och verkai detta område skulle denna bygd dö ut. Det ärnödvändigt att det näringsliv som finns i dettaområde ges förutsättningar att utvecklas.En tredje utgångspunkt för är att denenkildes äganderätt och rättstrygghet måste värnas.Intrång och inskränkningar i en markägares rätt attförfoga över sin egendom skall minimeras till vadsom krävs för att motverka negativa effekter förnaturvården. Det personliga ägandet är bäst lämpatatt tillvarata människors vilja till engagemang ochansvarstagande.De enskilda skogsägare som finns i det fjällnäraområdet har visat att man klarar att bedriva ettfungerande skogsbruk och ta ansvar för miljö- ochnaturvård.Skogsbrukaren i dessa områden ska ha sammaregler att följa som skogsägaren i övriga landet.Ingen ska ''straffas'' för att egendomen råkar varabelägen på en ur nationell och internationellsynpunkt intressant plats. De självverksammamarkägare som har fastigheter i dessa områdenmåste även ha möjlighet att bedriva sinnäring inom de ramar som lagstiftningen ställerupp.Om restriktioner införs utöver de som gäller förhela landet måste staten vara beredd att hålla denenskilde markägaren skadefri. Ersättning ellerbidrag till särskilt naturvårdsanpassat skogsbrukska utgå. Rättstryggheten kräver att ersättningutgår i de fall som rätten att förfoga överskogsmarken inskränks. Hänsyn enligt 21 §skogsvårdslagen ska alltid tas.Internationellt intresseDe fjällnära skogarna i tillhör ett av defå bevarade skogsområden i världen som är''naturligt fungerande''. Andra skogar av detta slagär regnskog samt bergskog i tropiskt ochsubtropiskt klimat. Alla dessa skogar är av ettinternationellt intresse.Den internationella debatten om skogen ochskogsavverkningar som följt av framförallt de storaavverkningarna av regnsskogarna har även i vissmån kommit att beröra den svenska skogen. Svenskskogsindustri har ibland stött på enstark miljöopinion som vänder sig mot vad deuppfattar som en svensk skövling av skog. Dennaopinion har i vissa fall bidragit till köpmotsånd motsvenska skogsprodukter.Det kan konstateras att, även om kritiken ärorättvis och felaktig, har omvärldens ögonpå sig. Den svenska skogen uppfattas som en viktigdel av ett globalt biosystem. Det finns risk för attdiskussionerna kan ge svenskt skogsbruk ett dåligtrykte på den internationella marknaden medsvårigheter för den viktiga svenska skogsindustrinsexportmöjligheter som följd.Fjällnära skogDet som benämns ''fjällnära skog'' finns inteexakt definierat. Allmänt avses det område som ärbeläget ovanför domänverkets gamlaskogsodlingsgräns eller dess förlängning över ickestatlig mark. Denna gräns har dragitsschablonmässigt över privat mark.Den gamla skogsodlingsgränsen drogs upp avett antal professorer från dåvarandeskogsforskningsinstitutet. Det var biologiskagrunder som var grundläggande för var manbestämde att gränsen skulle gå. Endast iundantagsfall var det ekonomiska motiv förgränsdragningen.Den fjällnära skogen måste avgränsas på ettentydigt sätt. För den skog som klassificeras somfjällnära skog måste särskilda regler gälla somredovisas nedan. För brukningsenheter över 1 000ha ska ytterligare krav ställas. Dessa krav gäller ihuvudsak tillståndsprövning.Anledningen till att vi föreslår skilda regler försmå och stora brukningsenheter är att vi anser attdet småskaliga privata skogsbruket är detskogsbruk som bäst harmonierar med naturvårdenskrav. Hyggesstorleken och skogsbruksmetodernaskiljer sig på ett avgörande sätt mellan detstorskaliga och småskaliga skogsbruket. Tidigareerfarenheter av hur skogsbruket bedrivs av skildaägarkategorier visar att det behövs striktare reglerför storskogsbruket.Det skogsbruk som i generationer har bedrivitssom bondeskogsbruket har inte på samma sättskapat problem vare sig för naturvård,återbeskogning eller rennäring. Detta beror bl a påatt skogsägarna ständigt varit verksamma inom detfjällnära skogsområdet och varit beroende av enjämn och långsiktig produktion från sinafastigheter. Genom att skogsbruket bedrivs imindre skala och på ett varierande sätt hos skildabrukare, får man ett ur naturvårdssynpunkt bättreanpassat skogsbruk. Det ska därför vara möjligt attge de mindre markägarna något större frihet ochfärre pålagor.Skogsägare med små arealer kan aldrig görastora hyggen eftersom skogsvårdslagen (14 §)förhindrar att hyggen tas upp som är större än enviss del av fastigheten. Skogsägare med storaarealer gör däremot ofta stora hyggen eftersom dehar stora fastigheter som tillåter stora hyggen.Skogsvårdslagen släpper därför fram stora hyggeninom storskogsbruket.De stora skogsföretagen skall i enlighet medförslaget i propositionen vid ansökan omavverkning också redogöra för hur hänsyn tillnaturvård och rennäring ska ske. Dessa företag harresurser att genomföra omfattandekonsekvensbeskrivningar och inventeringar.Motsvarande resurser saknar det enskildasmåskogsbruket. Därför anser att deska slippa att göra dessa utredningar. Det enskildaskogsbruket skulle få stora problem att klara av denbyråkrati som tillståndsplikt och inventeringskravleder till.Det är framför allt domänverket som bedriverstorskaligt skogsbruk inom det fjällnära området. INorrbotten är av skogsmarken i detfjällnära området statligt ägd, men i andra län ärandelen statlig mark mindre. Det är rimligt att maninom detta skogsbruk ställer högre krav påskogsbruket eftersom detta skogsbruk på ettavgörande sätt påverkar den fjällnära skogen.En lokalt anpassad avgränsning av den fjällnäraskogen bör göras i de fyra län som berörs avfjällnära skog, dvs. , ,och . Ansvaret för attavgränsningen upprättas ligger påskogsvårdsstyrelserna och inomrespektive län och ska ske i samråd mednaturvårdsintressen, skogsägare, rennäring ochberörda kommuner. Det är angeläget att allaintressenter har möjlighet att delta i dennaavgränsning.Vid avgränsningen bör den pågåendeinventeringen av olika markanvändningsintressenutnyttjas för att avgränsa det område som är särskiltkänsligt för skogsbruk och där speciellanaturvärden finns. Vårt förslag är en modifiering avpropositionens förslag om fördjupadeverksamhetsplaner. Vi anser att det är viktigt attden kunskap som redan finns och som byggs uppvid inventeringarna används redan vidupprättandet av den tidigare avgränsningen förfjällnära skog.Den inventering som krävs inom varje länbehöver extra ekonomiska medel till de aktuellalänsstyrelserna för att kunna genomföras. Viföreslår därför att regeringen ges i uppdrag attåterkomma till med förslag i denna fråga.Ovanför de avgränsade områdena ska ettsmåskaligt skogsbruk få bedrivas. Vi föreslårföljande krav för detta skogsbruk:1. Ett tillägg till 19 § skogsvårdslagen skall görassom innebär att den som äger sammanlagt mindreän 1 000 ha skogsmark i det aktuella området skaha ett förenklat ansökningsförfarande hosskogsvårdsstyrelsens. Det är myndighetens uppgiftatt pröva ansökan och att avstämma med gjordanaturvärdesinventeringar vilka eventuella särskildavillkor som kan behövas. Skogsägaren ska intesärskilt behöva redovisa hänsynstagande tillnaturvård och kulturmiljövård.2. Högsta tillåtna hyggesstorlek bör, liksompropositionen föreslår, sänkas från 40 till 20 ha.Under perioden 1985--uppgick dengenomsnittliga storleken på hyggena till 18 ha. Detsmåskaliga privata skogsbruket har engenomsnittlig hyggesstorlek på ca 12 ha.En begränsning av hyggesstorleken tillgodosertill viss del naturvårdens och rennäringensintressen. Genom mindre hyggen kan en mosaik avskog i olika successionstillstånd skapas.3. Ovanför gränsen ska hyggesplöjning ochplantering av främmande trädslag ej vara tillåtet. Iprincip har hyggesplöjningen redan upphört, menvi anser att detta även bör lagfästas. Plantering avfrämmande trädslag (t.ex. contorta) ska inte varatillåtet i det fjällnära området. I detta sammanhangföreslår vi också att all utplantering av genteknisktförändrade arter förbjuds.4. Blädningsskogsbruk ska uppmuntras i dettaområde. Enligt utredning kanfjällskogsblädning/beståndsföryngring ge bättreförutsättningar för mångbruk än den traditionellaslutavverkningen. utgår bidrag till planteringefter avverkning. Däremot kan man inte få bidragom man istället väljer en dyrare avverkningsmetodför att på det sättet få fram en ny generation skog.Vi föreslår att ett bidrag utgår även till blädningfrån anslaget D 5. Bidrag till skogsvård m.m.(skogsodling efter avverkning av lågproducerandebestånd). På så sätt skulle ekonomiska incitamentfinnas för att bläda istället för att ta upp storahyggen. Det är viktigt att ekonomiskt stödja ett nyttskogsbruk som liknar ett tidigare skogsbruk mensom bedrivs med ny teknik.5. Vi delar propositionens förslag om att slopa6 § i skogsvårdslagen. Skogsägare ska inte längreåläggas att slutavverka överårig skog. Vi förutsätteratt det kommer att gälla över hela landet.6. Vi delar också propositionens förslag omändring av 14 § SVL samt den nya 19b § där kravetpå slutavverkning för att uppnå jämnåldersfördelning slopas för den fjällnära skogen.7. I övrigt ska för detta område liksom iskogsbruket i sin helhet gälla att hänsyn tas ienlighet med 21 § i skogsvårdslagen.8. Vi föreslår att speciell ersättning ska kunnautgå till skogsägare som vill bedriva ett särskiltnaturvårdsanpassat skogsbruk i områden där dettakan anses angeläget. Detta kan jämföras med dets.k. NOLA-bidraget (naturvårdsåtgärder iodlingslandskapet) inom jordbruket. För att få delav ersättningen måste en överenskommelse mellanskogsägaren och staten upprättas. I avtalet skaframgå vilka skyldigheter som skogsägaren har.Ersättning till detta skogsbruk ska kunna utgåmed ca 2 000--/ha vid avverkningstillfället.Detta borde kunna ersätta det bortfall av intäktersom kan uppstå då skogsägaren tar större hänsyntill naturvården. Nettointäkten för traditionellslutavverkning i dessa områden överstiger normaltinte /ha. Regeringen bör ges i uppdrag attsnarast återkomma med ett förslag om ett sådantsystem, så att regler kan fastställas under våren1991. För ett ersättningssystem bör avsättas 25--30milj. enligt vår bedömning.9. Det generella kravet på anmälan avavverkningar större än 0,5 ha ska naturligtvis gällaäven i detta område.För brukningsenheter med större areal än 1 000ha föreslår vi dessutom följande regler:För dessa brukningsenheter, vilket främst gällerdomänverkets och bolagsägd skogsmark, ska deregler om tillståndsplikt ochnaturvärdesinventeringar som föreslås ipropositionen gälla.Detta innebär att skogsägaren ska vara skyldigatt i sin avverkningsansökan redovisa planeradhänsyn till naturvård, kulturmiljövård samtrennäring för en tioårsperiod.Vid tillståndsansökan ska åtgärder förnaturvård, kulturmiljövård samt rennäringredovisas. När tillstånd ges skallskogsvårdsstyrelsen besluta om hyggets storlek ochförläggning, tillåten avverkningsform och vilkahänsyn som i övrigt skall kunna dömas till böter.Skogsvårdsstyrelsen ska kunna föranstalta omnaturvärdesinventeringar innan tillståndsfråganavgörs.Tillstånd till avverkning ska inte kunna ges omavverkning är oförenlig med intressen som är avväsentlig betydelse för naturvård ellerkulturmiljövård.Detta innebär att vi tillstyrker propositionen idenna del. Vi anser dock, som tidigare anförts, attdessa regler bara ska gälla för brukningsenheterstörre än 1 000 ha.Utförsäljning av markCentern föreslår att mark från domänverket ochkyrkan säljs ut. I den fjällnära skogen är det främstdomänverket som äger mark. En utförsäljningskulle stärka det privata skogsbruket och trygganäringsliv och sysselsättning i området. Det privataskogsbruket bedrivs på ett sätt som tar stor hänsyntill naturvårdens krav. En utförsäljning skulledärmed leda till en förbättrad naturvård i området.Detta bör ges regeringen till känna.I de fall privat mark tas i anspråk förnationalpark eller naturreservat ska annanersättningsmark erbjudas av staten.NaturvårdsfondenStatlig mark som är av värde för naturvården skakunna tas i anspråk genom överföring från t.ex.domänverket till naturvårdsfonden. Domänverketäger och förvaltar stora delar av skog som är avstort värde för naturvården. Genom en överföringtill naturvårdsfonden skulle en stor del av denfjällnära skogen kunna skyddas. Denna mark skakunna överföras till naturvårdsfonden utan attstaten ska betala ersättning till sig själv.RennäringenDet är angeläget att både renskötsel ochskogsbruk kan bedrivas i den fjällnära regionen. Vianser att de förslag som regeringen nu lägger idenna riktning kan bidra till detta. I mångaregioner har det samråd som redan nu finns, lett tillatt eventuella konflikter har lösts. Vi tillstyrkerpropositionen i denna del.Skogspolitiska utredningenDe förslag som vi här anfört innebär inte attskogspolitiska utredningen, som påbörjatsitt arbete, helt kan bortse från frågan omskogsbruket i den fjällnära skogen. Skogspolitikenmåste präglas av en helhetssyn. Eftersomskogspolitiska utredningen ska formulera ettmiljömål för skogsbruket, är det naturligt att ävenden fjällnära skogen utreds.SkogsvårdsavgiftenSkogsvårdsavgiften innebär att skogsbrukarenråkar ut för en högre beskattning än andranäringsidkare. har under ett flertal årföreslagit att denna avgift slopas. Avgiften innebäratt statlig byråkrati transfererar pengar mellanolika skogsägare. Det leder inte till ett effektivtskogsbruk, utan hämmar snarare skogsbruketsutveckling. Ett slopande av skogsvårdsavgiftenskulle leda till ett effektivare skogsbruk. Detta ärav stor betydelse för näringslivet i Norrlandsinland.SkogsforskningKonflikterna angående skogsbruket i detfjällnära området kräver att forskningen påområdet intensifieras. Propositionen föreslår attskogsforskningen ytterligare bör uppmärksammaproblemen i fjällskogsområdet. Regeringen anvisardock inga medel till denna forskning. Vi hartidigare föreslagit en tydligare inriktning avforskningen mot småskogsbruket.Som vi tidigare anfört anser vi att det privataskogsbruket i det fjällnära området bedrivs på ettur naturvårdssynpunkt riktigt sätt. Det är därförangeläget att ytterligare utveckla metoder som kananvändas inom detta skogsbruk.Hyggesbränning är en intressant metod för attunderlätta föryngring. Det är skogsbränder somoftast gett upphov till den fjällnära skog som idagfinns i det aktuella området. Hyggesbränningomvandlar hyggesrester och förna tillnäringsämnen. Detta bör närmareuppmärksammas inom forskningen om denfjällnära skogen och metoder utvecklas.Vad som ovan anförts om forskningen bör gesregeringen till känna. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att med avslag på proposition1990/91:3 i denna del beslutar om ett tillägg till 18 §skogsvårdslagen med följande lydelse:Regeringen meddelar också föreskrifter om vilkadelar av den svårföryngrade skogen som skall ansesutgöra fjällnära skog,2. att med avslag på proposition1990/91:3 i denna del beslutar att 19 §skogsvårdslagen skall ha följande lydelse:I svårföryngrad skog eller skyddsskog fåravverkning inte ske utan skogsvårdsstyrelsenstillstånd. I samband med att tillstånd ges kanskogsvårdsstyrelsen besluta om åtgärder för attbegränsa eller motverka olägenhet och tryggaåterväxten.Tillstånd behövs inte1. för röjning eller gallring som främjar skogensutveckling;2. för avverkning på brukningsenhet inom de delarav den svårföryngrade skogen som anses utgörafjällnära skog om skogsmarkens ägare inneharsammanlagt högst 1 000 ha skogsmark inomområdet för den fjällnära skogen,3. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om regler förskogsbruket ovan den fjällnära skogen,4. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om regler för demarkägare som har mer än 1 000 ha skogsmark iden fjällnära skogen,5. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om utförsäljningav statlig skogsmark i det fjällnära området,6. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om överföring avmark från domänverket till naturvårdsfonden,7. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts omskogsforskningen.