mot · GD02Jo509 · 1990-01-16 00:00:00 — Motion till 1989/90:Jo509 av m. fl (mp) Djurförsöken Alla djur har rätt att utvecklas efter sin arts förutsättningar och under de betingelser som råder i den miljö som är naturlig för dem, detta oavsett nyttan för människan. de gröna vänder sig därför mot alla former av djurplågeri. Djurförsök är till mycket stor del både plågsamma och förnedrande för djuren. Målet måste vara att minska användningen av djurförsök och när de utförs göra djurförsöken så förutsägbara som möjligt. Människan måste inse att djuren har ett egenvärde och att livet är värt respekt. I utnyttjas nära en halv miljon djur i djurförsök, ofta plågsamma. Detta innebär ett djur . För att testa kemikalier, lösningsmedel, tobak, läkemedel, kosmetika etc. utsätts djur för försök som ett led i att legitimera allt fler kemiska produkter, skönhetsmedel, läkemedel. Ofta handlar det om produkter som det inte finns något reellt behov av eller läkemedel som skall ersätta bristen på vettig livsstil. Den kunskap som erhålls genom djurförsöken är ofta tämligen intetsägande eftersom bara ett ämne testas åt gången medan människan exponeras för tiotusentals ämnen , i maten, luften, vattnet. Kombinationseffekterna i det kemikaliserade samhället kommer man inte alls åt genom djurförsöken - tvärtom kan de bidra till en falsk trygghetskänsla och ensidigt analyserande av enskilda ämnen. Djurförsök sker ofta av slentrian - det blir ett försäljningsargument att den nya produkten testats. Dessutom kan man aldrig med säkerhet överföra testresultat från en djurart till en annan, t.ex. människa. Avsikten med toxicitetsstudier är att förutsäga om en kemikalie av något slag kan utgöra fara för hälsan. För att inte utsätta människan för några risker, utförs studierna på försöksdjur. Man utgår sedan från att de resultat man får fram är direkt överförbara på människan, vilket ofta inte är fallet. Erfarenheterna visar , att många djurförsök har varit irrelevanta och att försökstiden kan begränsas avsevärt. Många in vivo-tester (studien utförs i en levande organism, djur eller människa) har visat sig kunna ersättas med in vitro-tester (problemet studeras utanför kroppen, i provröret). Mot denna bakgrund ter det sig naturligt att in vitro-tester alltid skall väljas, om man med denna kan nå ett fullgott resultat. Ett stort antal kemikalier har undersökts och minst tusen har framkallat fosterskador på djur. Däremot är det mindre än tjugo ämnen, som på goda grunder kan misstänkas skada människans . Många onödiga djurförsök har alltså utförts för att spåra fosterskandande kemikalier. Dock råder en stor osäkerhet på detta område, då det är mycket svårt att med säkerhet fastställa vad som händer i människokroppen vid långtidsexponering av mycket små kemikalietillskott. Trots att testerna utarbetades rekommenderades de i stort oförändrade av , som samordnar vissa vetenskapliga frågor i i-länderna. Forskningen går emellertid snabbt framåt både inom medicin och biologi. Därför är en genomgripande översyn och förändring av testernas uppläggning absolut nödvändig. Resultatet skall sedan ligga till grund för en revision av Guideline for Testing of Chemicals Teratogenicity, 414, antagen . 1988 refererades i Kl-Journalen (tidning) nr 4/88 en liten utvärdering av testmetoder; i detta fall handlade det om testmetoder för p-piller som utvärderats för WHO:s räkning. Resultatet beskrevs enligt följande: Det finns nu skäl att fler inventeringar görs för att få ett grepp på hur många djurförsök, och inom vilka områden, som kan beskrivas som onödiga även ur forskarens synvinkel. presenterades en undersökning, gjord vid , som visade att försöksdjur led av virussjukdomar som påverkade försöksresultaten på ett mycket allvarligt sätt. Virussjukdomar är bara en faktor som kan göra försöksresultat missvisande. En utvärdering bör göras för att få fram huruvida de djurförsök som görs uppfyller de vetenskapliga krav man har. De alternativa metoderna måste utvärderas om de skall kunna slå ut djurtesterna. Visserligen utvärderades inte djurförsöken innan de började användas, men det ställs andra krav på nya metoder . För att genomföra utvärdering av alternativa metoder startades inom SCS (Scandinaviska celltoxikologiska sällskapet) ett projekt kallat . Projektet utvärderar djurförsöksfria metoder att mäta akut toxicitet dvs. det som mäts genom bl.a. djurförsöksmetoden LD50.I enlighet med den officiella djurförsökspolitiken som går ut på att minska antalet djurförsök och ersätta dem med alternativa metoder bör garantera att tillförs de ekonomiska resurser som behövs. har bl.a. bidragit. stöds det av . Man har nått goda resultat och funnit fungerande alternativa medtoder för akuta toxicitetstester. bör utvidgas och stöttas med resurser för utveckling av alternativa metoder till: 1. teratogena tester, dvs tester som utförs för att spåra fosterskadande kemikalier 2. cancertester. I samband med den forskningspolitiska propositionen kommer vi att anslå pengar till . Användning av befintliga alternativ För att de alternativa metoder som redan finns skall utnyttjas bör ekonomiska medel ställas till förfogande för detta ändamål. Detta bör ligga helt i linje med tidigare hållning i frågan, nämligen att alternativ skall användas i stället för djurförsök när det är vetenskapligt möjligt. Alternativa metoder har många fördelar. Man kan få resultat snabbare än genom djurförsök och experimenten kan lätt upprepas och genomföras rutinmässigt. De är vanligtvis mindre kostsamma och erbjuder större flexibilitet när det gäller betingelser och variabler vid försöksuppläggning. Fel som härrör från variationer mellan individer reduceras. Vid användning av alternativa metoder renodlas experimentet så tillvida att andra effekter som kan framkallas i djuret undviks. Inom grundläggande biomedicinsk forskning kan in vivo-metoder ofta inte ersättas av in vitro-metoder. Men inom toxikologin, utbildning och produktion och mätning av biologiskt aktiva substanser, utgör alternativa metoder till in vivo-dito ofta ett utmärkt substitut. Den ideella föreningen har fått ansökningar om bidrag från olika forskningsinstitutioner, som vill övergå till in vitro-teknik i stället för att använda djur för att få fram monoklonala antikroppar. Stiftelsens medel har inte räckt till för att uppfylla behovet. Här skulle medel kunna ställas till förfogande genom t.ex. CFN () eller MFR (). Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utvärdering av djurförsök, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utvärdering av vetenskapliga krav, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utvärdering av alternativa metoder och utvidgning av , 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om användning av alternativa metoder som finns tillgängliga, men som inte tas i bruk på grund av att de anses för dyra. () () () ()