mot · GD02N463 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:N463 av m.fl. (mp) Effektiv elanvändning I denna motion beskriver vi en rad möjligheter för kraftbolagen, distributörerna och slutanvändarna att samverka för att uppnå effektivare användning av elenergi och därigenom minska elförbrukningen och slippa stora, riskfyllda investeringar i nya stora kraftverk och kraftledningar. Vi kräver statliga åtgärder för - att sådana möjligheter analyseras, prövas och utvärderas - att göra det lönsamt för kraftbolag, distributörer och slutanvändare att satsa på effektivare användning av elenergi - att informera och ge råd till alla typer av elförbrukare om bättre energihushållning och effektivare elanvändning. - att åtminstone på försök skall tillämpa de metoder för att uppnå effektivare elanvändning som motionen beskriver. Stort behov av effektivare energianvändning Oberoende av partifärg bör alla kunna enas om att det blir allt viktigare att alla hushållar med energi och använder den så effektivt som möjligt. Det kostar mycket att bygga nya anläggningar för att generera elström och för att förstärka ledningsnätet, ofta mer - vilket vi vill visa i den här motionen än vad det kostar att i stället SPARA motsvarande energi med hjälp av effektivare energianvändning. Därtill kommer miljöaspekten; nästan all energiproduktion har olika miljömässiga nackdelar: koldioxidutsläpp som medverkar till växthuseffekten, andra utsläpp som skadar ozonskiktet och försurar mark och vatten, skapande av radioaktivt avfall osv. Utgå från användarnas behov av energi Energiförsörjningsproblemet har vanligen helt enkelt betraktats som en fråga om hur man får mer energi, av vilken typ som helst, från vilken källa som helst, till nästan vilket pris som helst. började ett nytt synsätt växa fram i , vi kan kalla det: Slutanvändning - lägsta kostnad. Det har börjat tillämpas och visar sig vara värdefullt i flera länder.Detta synsätt utgår från användarens behov av energi: till vad, hur mycket, i vilken form, i vilken skala, från vilken källa och ställer frågan: Hur tillfredställer 1 1989/90. man användarens behov av energitjänster till lägsta kostnad. Med energit- Mot. jänst avses det som förbrukaren ska använda energin till, t ex belysning, upp- N463 värmning av lokaler, smältning av stål, pumpning av pappersmassa. och samma energitjänst behov kan det åtgå olika mycket energi beroende på hur effektivt man använder energin. Samma gäller eltjänster, som är aktuella Effektivare energianvändning lönar sig ofta bäst Investeringsanalys baserad på slutanvändning och lägsta kostnad kan leda till beslut om marginalinvesteringar antingen för att öka energitillförseln eller för att förbättra effektiviteten i energianvändningen. Marginalinvesteringar i ökad effektivitet kommer i praktiken löna sig på en marknad med fri och hederlig konkurrens på lika villkor, eftersom de kostar så lite. Denna fria marknad föreligger inte , bl a beroende påatt kraftbolagen har leveranstvång - de måste förse sina abonnenter med el - och på monopolliknande förhållanden när det gäller överföring och försäljning till konsument. Ändå är möjligheterna redan nu stora för energibesparing, för de flesta kan de verka förvånansvärt stora. Och ännu större möjligheter öppnar sig: - om beslutar om förbättrade villkor för effektiv energiteknik och dess finanisering - om riksdag och regering ändrar skatter och skatteregler för olika energislag och distributionsformer så att det blir lönsamt för kraftbolagen, eldistributörerna och slutanvändarna både att ändra sina beteendemönster för energianvändning och att investera i apparater, maskiner och utrustning som är mer energieffektiva - dvs förbrukar mindre energi för att utföra åtminstone samma nytta, samma energitjänst. Potentialen för besparingar är mycket stor Det finns studier som visar att kan halvera sin energiförbrukning , även med fortsatt materiell tillväxt. har bekostat en omfattande rapport och varit värd för en internationell kongress med samma namn, båda för att dokumentera ny teknik för energigenerering och erfarenheter och möjligheter att använda elenergi mer effektivt. har också aktivt medverkat i det avsnitt som handlar om : Challenge of choices... som fritt kan översättas: Utmaningen att välja - tekniska möjligheter för den svenska elsektorn. Där presenteras fyra olika scenarier, möjliga framtidsbilder, 2010 och tre scenarier för energitillförseln. Alla bygger på att kärnkraften är helt avvecklad enligt beslut. Användarscenarierna bygger på att kommer gammal utrustning av alla slag att ha bytts ut av åldersskäl och ersatts med den eleffektivaste utrustning som finns på marknaden eller effektivare, utan någon extra kostnad. Behovet av de eltjänster, dvs de energitjänster som utförs med hjälp av elenergi antas ha ökat till 194 TWh-ekvivalenter, dvs med ca 2 Det motsvarar en årlig ökning av BNP med 1,i genom- Mot. snitt, enligt långtidsutredning. har i detalj N463 definierat den mängd nybyggnation, industriell produktion, hushållsutrustning mm som ligger i denna materiella tillväxt. Elförbrukningen skulle dock bara bli ca i det användarscenario som man kallar högeffektiv teknik. Med det menar man teknik som har kunnat demonstreras och som är så långt utvecklad att man vet vad den kostar. Kombinerar man detta användarscenario med miljövänliga bränslen, dvs. det tillförselscenario som bygger på störta möjliga användning av biobränslen, minskar koldioxidutsläppen från kraft- och värmesektorn ! Vad kan hända till 1996? Låt oss göra tankeexperimentet att omställningen till eleffektivare utrustning vore genomförd ... Då kan man ur resultaten i Challenge of choices räkna fram att: Om man i i full skala skulle använda den mest effektiva slutanvändartekniken som redan finns på marknaden skulle elförbrukningen kunna vara ca , lägre än behovet av eltjänster som då har ökat till ca 150 TWh-ekviv. Ändå skulle användaren få minst samma eltjänst. Om man skulle använda högeffektiv teknik, skulle elförbrukningen ungefär halveras, till ca . I verkligheten skulle en sådan omställning naturligtvis ta , och under den tiden hinner troligen både konsumtionsmönster och -volym ändras, och dessutom leder den tekniska utvecklingen till ännu högre energieffektivitet. Omställningen går olika snabbt inom olika samhällssektorer och för olika typer av utrustningar. Det intressanta är att omställningstakten kan påverkas med ekonomiska styrmedel. Vi anser att det är rimligt att anta att elförbrukningen 1996 skulle kunna bli åtminstone lägre än behovet av eltjänster, dvs 120 även om behovet av eltjänster skulle stiga med så mycket som . Dessutom kan en stor del av elvärmen, , ha ersatts med andra bränslen. Potentialen för fördubblad effektivitet i slutlig elanvändning är särskilt viktig därför att den motsvarar både stora kapitalbesparingar - man slipper ju bygga nya kraftverk - och stora miljöförbättringar som också innebär stora uteblivna kostnader. kräver att framgångsrika metoder ska prövas Vi anser att vi i åtminstone ska pröva de metoder som visat sig framgångsrika i andra länder för att främja satsning på eleffektiv utrustning - om det inte finns bättre förslag. Därför kräver vi att följande metoder provas: 1. att bevilja statliga lån eller räntebidrag som innebär att företag, organisationer och konsumenter som skaffar eleffektiv utrustning eller medverkar till att deras kunder gör det, betalar samma ränta på sina investeringar som kalkylränta för investeringar i nya kraftverk. 2. att ge att införa s.k. två- eller flerprissystem eller 3 1* 1989/90. motsvarande i sina tariffer för att motivera sina kunder att använda el effektivare. Tvåprissystemet innebär att kunden betalar bara en viss andel, t ex av normal taxa för den första halva delen (eller en annan andel) av sin normalförbrukning, för återstoden betalar hon normalt pris plus motsvarande pålägg, i vårt exempel . Metoden kan upplevas som orättvis mot sparsamma, redan eleffektiva kunder. En liknande möjlighet är att en industri får en rejäl rabatt på sitt normala pris för den elförbrukning som är fysikaliskt nödvändig för en viss funktion eller tillverkningsmetod, med den mest eleffektiva metod som kan visas fungera, och får ett rejält påslag på normalpriset för överskjutande förbrukning. Man kan, som i , sätta en lägre tariff för de förbrukare som har valt energieffektiva modeller för viss typ av utrustning, motsvarande förhöjd tariff för de som har valt energislösande modeller och normal tariff för mellangruppen. 2. att ge att införa s.k. två- eller flerprissystem eller motsvarande i sina tariffer för att motivera sina kunder att använda el effektivare. Tvåprissystemet innebär att kunden betalar bara en viss andel, t.ex. av normal taxa för den första halva delen (eller en annan andel) av sin normalförbrukning, för återstoden betalar hon normalt pris plus motsvarande pålägg, i vårt exempel . Metoden kan upplevas som orättvis mot sparsamma redan eleffektiva kunder. En liknande möjlighet är att en industri får en rejäl rabatt på sitt normala pris för den elförbrukning som är fysikaliskt nödvändig för en viss funktion eller tillverkningsmetod, med den mest eleffektiva metod som kan visas fungera, och får ett rejält påslag på normalpriset för överskjutande förbrukning. Man kan som i sätta en lägre tariff för de förbrukare som har valt energieffektiva modeller för viss typ av utrustning, motsvarande förhöjd tariff för de som har valt energislösande modeller och normal tariff för mellangruppen. 3. att ge att göra avtal med så kallade energitjänstföretag som förser sina kunder med energi tjänster och investerar i eleffektiv utrustning för detta mot ersättning i form av delad vinst, t ex enligt principerna i figuren. 1989/90 N463 FOfL&£U.MR.£ Sou 06.LTA,p. \ ^'3'fepWc T Jfl/JSTFcteT KC nj för e/fjcLnskr 4. att införa normer som anger högsta tillåtna elförbrukning för de vanli- Mot. gaste typerna av hushållsapparater, pumpar och fläktar mm samt försälj- N463 ningsförbud för elapparater vars elförbrukning överstiger den mest energieffektiva modellens med mer än ett visst procenttal. tilllämpas i , där kongressen gjort lag av ett avtal som tillverkarna och miljöorganisationerna förhandlat fram mellan sig. 5. att införa obligatorisk konsumentinformation på alla elapparater om vad den aktuella modellens elförbrukning kostar i jämförelse med den eleffektivaste modellen som finns på marknaden, omräknad till samma nyttiga kapacitet (t.ex. liter i kyl- och frys, dels per gång vid normal användning, dels . Helst ska även kapitalkostnaden räknas in, med uppgivet riktpris, normal livslängd, skatt och låneränta. 6. att införa ekonomiska incitament, belöningssystem, som innebär att köparna av de energisnålaste apparaterna får en viss rabatt, som betalas av elleverantören som ju tjänar på att slippa bygga nya kraftverk. Kan kombineras med eller ersättas av tariffsystem enligt p 2. Även de distributörer och affärer som medverkar kan belönas. De kunder som lämnar sin gamla apparat till affären för skrotning och de affärer som medverkar bör belönas extra. Likaså kan de tillverkare som gör de mest energieffektiva utrustningarna i sitt slag få en effektivitetsbonus, gärna knuten till den energibesparing som den erbjuder. 7. att föreskriva att alla energiförbrukningsräkningar skall innehålla lättläst information om elförbrukningen och vad den kostar, hur den har ändrats och vart man kan vända sig om man vill ha information om hur man kan spara och använda energi effektivare. 8. att utforma och sprida aktuell och effektiv information som hjälper kraftbolag, eldistributörer och elförbrukare samt tillverkare, distributörer och försäljare av elutrustning att bli mer medvetna om hur de kan sänka energiförbrukningen och vad de kan tjäna på det. 9. att ge stöd till fortsatt utveckling, utprovning och demonstration i full skala både av eleffektiv utrustning och metoder för att uppmuntra människor att använda dessa metoder. Statliga verk och företag bör vara föregångare genom att satsa på den mest energieffektiva utrustning som finns tillgänglig. 10. att göra det lättare för små leverantörer av elkraft att mot låg ersättning överföra el på ledningsnätet. 11. att tillåta ett företag som skapar överskott av elenergi inom ett område att överföra och själv förbruka eller sälja detta överskott till andra förbrukare, var som helst. 12. att föreskriva att kraftbolag måste välja den metod som ger lägsta totala kostnad för att uppfylla sin skyldighet att leverera el till sina kunder. Ett sätt att uppnå detta är att sätta upp motsvarande villkor för koncession. Detta bör kombineras med att kraftbolaget måste begära in anbud på den mängd energi som man behöver ha fram vid varje beslutstillfälle. Skulle det därvid visa sig att det går att klara en ändring av elbehovet, inklusive normala överföringsförluster och säkerhetsmarginaler genom investeringar i effektivare energianvändning, skall tillstånd till kapacietsutbyggnad ej lämnas. skall ges direktiv om att redovisa vilka minskningar av elfor- Mot. brukningen som kan förväntas om en lämplig kombination av ovanstående N463 åtgärder tillämpas, år för år, . Byt elvärme mot billigare och miljövänligare värmekällor Slutligen kan elförbrukningen minskas genom att vissa förbrukare som kan använda andra energislag utan effektivitetsförlust gör det. En viktig grupp är de som har elpannor och vattenburen värme och som kan byta till en värmepanna som eldas med biobränsle. De bör uppmuntras att göra detta med hjälp av rejäla räntebidrag. De som redan har kombipanna kan direkt gå över till annat bränsle. I vissa tätbebyggda områden är det lämpligt att investera i fjärrvärmecentraler, som eldas med biobränslen. Då skall man få räntebidrag för nödvändiga investeringar. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av att göra det lönsamt att satsa på effektiv energiteknik, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om statliga lågräntelån eller räntebidrag för energieffektiv utrustning, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om prissättning för att uppmuntra effektivare elanvändning, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om avtal med energitjänstföretag, 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att införa normer för elförbrukning för de vanligaste typerna av utrustning, 6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om obligatorisk konsumentinformation på alla elapparater, 7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ekonomiska incitament för energisnål elutrustning, 8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om mer informativa elräkningar, 9. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av information om effektiv elanvändning, 10. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om stöd till fortsatt utveckling och staten som föregångare, 11. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att överföra el på ledningsnätet, 12. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att välja efter lägsta totala kostnad, 6 13. att som sin mening ger regeringen till känna vad i mo- Mot. tionen anförts om redovisning av förväntade minskningar av elfor- N463 () ()