ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GD02L409 · 1990-01-22 00:00:00 — Motion till 1989/90:L409 av m.fl. (s) Samarbetssamtal vid separation Barns och föräldrars fortsatta behov av och rätt till varandra efter en separation eller skilsmässa uppfattas numera som en självklarhet av en bred allmänhet. Nästan lika oomtvistat är skilsmässofamiljens behov av stöd och hjälp - alla vet att det är svårt att skiljas när man har barn. Samarbetssamtal är en möjlighet att hjälpa skilsmässofamiljerna. 1989 presenterade och en utvärdering av samarbetssamtal. Det framhålls i utvärderingen att samtalen ger en rad positiva effekter och ofta leder till att enighet uppnås mellan föräldrarna. Utvärderingen visade vidare, att samarbetssamtal är klart lönande samhällsekonomiskt och statsfinansiellt. Kommunalekonomiskt och landstingsekonomiskt går de jämnt ut men ger kommunalekonomiska vinster i ett längre perspektiv. Det är därför glädjande att förespråkar skyldighet att bedriva samarbetssamtal (Vårdnad och umgänge Ds 1989:52). Invändningar mot promemorians resonemang kan dock resas på vissa punkter. Definitionen av samarbetssamtal är alltför snäv. Den kommunala skyldigheten skulle endast gälla samarbetssamtal efter remiss från domstol. Att antalet tvister inför domstol nedbringas är självfallet positivt - mänskligt och ekonomiskt. Men det primära syftet med samarbetssamtal är att hjälpa människor och att utforma det gemensamma föräldraskapet efter en separation eller skilsmässa. För att få sådan hjälp skall föräldrar inte trappa upp sin konflikt och förvandla sina samarbetssvårigheter till en tvist inför domstol. Redan nu genomförs för övrigt av samarbetssamtalen före remiss till domstol. Kommunerna bör därför åläggas skyldighet att erbjuda samarbetssamtal åt alla pär, som efter en separation eller skilsmässa har svårt att samarbeta om sina barn. Promemorians uppgifter om sekretess förvånar och måste ifrågasättas. Familjerådgivningens stränga sekretess är bunden till särskilt organiserade familjerådgivningsbyråer och kan inte så som promemorian gör gällande överflyttas till annan verksamhet. Ett syfte med samarbetssamtal är att erbjuda ett alternativ till det juridiska processandet. En förutsättning härför är självfallet att material från samarbetssamtalen inte kan användas i en eventuell följande juridisk process. för måste samarbetssamtal med familjerådgivningssekretess erbjudas de för- Mot. äldrar som så önskar - för att intentionerna med samarbetssamtal skall för- L409 Förslaget om skyldighet att bedriva samarbetssamtal borde därför lämpligen knytas samman med förslag om kommunalt huvudmannaskap för familjerådgivning (Familjerådgivning, samarbetssamtal, SoS rapport 1989:10). Det är naturligtvis en tillgång att föräldrar kan erbjudas samarbetssamtal inom olika verksamheter men villkoren - sekretess, kompetens, synsätt, mandat - bör klargöras. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om samarbetssamtal. () ()
mot · GD02L411 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:L411 av och (båda s) Återgång av gåva enligt I 3 kap. finns bestämmelser om makars arvsrätt och om den arvsrätt som tillkommer den först avlidne makens arvingar i boet efter den sist avlidne maken - s.k. sekundosuccession. Bestämmelserna innebär följande. När den ene av två makar dör ärver den efterlevande maken kvarlåtenskapen. Vid den efterlevande makens död har den först avlidne makens barn, föräldrar, syskon eller syskonbarn som regel rätt till hälften av den efterlevande makens kvarlåtenskap. När den efterlevande maken givit bort egendom eller minskat denna på något annat jämförbart sätt utan tillbörlig hänsyn till den först avlidnes arvingar har dessa rätt att få kompensation för detta vid arvsskiftet efter den efterlevande maken. Om kvarlåtenskapen inte räcker för kompensation skall gåvan eller motsvarande värde återgå, under förutsättning att den som fått gåvan insett eller bort inse att gåvan missgynnade den först avlidne makens arvingar. Den som vill begära återgång av en sådan gåva måste emellertid väcka talan vid domstol från gåvotillfället. är rätten att begära återgång av gåvan preskriberad. En begäran om återgång av en gåva som den efterlevande gjort kräver att man vid bodelningen efter denne kan konstatera att kompensation eller vederlag för gåvan inte kan utgå. En sådan bodelning kan enligt ÄB inte ske under dennes livstid. Detta innebär rent praktiskt att möjligheten att begära återgång av sådan gåva inte kan ske om den efterlevande lever efter gåvotillfället. Denna preskriptionsregel innebär alltså att talan om återgång endast kan föras om gåvor som getts under den efterlevande makens senare levnadsår. Att denna preskriptionsregel kan leda till stort men för vissa arvingar är tydligt. Starka skäl talar för att en ändring behövs och att denna bör leda till längre preskriptionstid än nuvarande regel i ÄB 3 kap. 3 §. En översyn bör därför ske av reglerna om preskription vid s.k. sekundosuccession med syfte att förbättra sekundosuccessorernas ställning. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en översyn av preskriptionsregeln vid återgång av gåva enligt . () ()
mot · GD02L412 · 1990-01-23 00:00:00 — av m.fl. (mp) Sänkt myndighetsålder motionerade vi om sänkt rösträttsålder till . var inte beredd att föreslå att bifalla motionen. Det enda motivet för avslag var att det inte är olämpligt att rösträttsålderna är lägre än myndighetsåldern. Vi har inget emot att också sänka myndighetsåldern, men vi gjorde bedömningen att det skulle vara lättare att få stöd om vi gick fram stegvis. Detta antagande visade sig vara fel och därför lämnar vi in en motion om sänkt myndighetsålder. Eftersom skolplikten upphör har inte föräldrarna försörjningsplikt för dem som väljer att inte försätta sina studier. Varför skall inte en person som förutsätts sköta ett lönearbete och försörja sig själv vara myndig på grund av för låg ålder? Den representativa demokratin i baseras på allmän och lika rösträtt. Rösträtten i har utvecklats och har varken könstillhörighet eller tillgång på pengar någon betydelse för rätten att välja representanter till politiska församlingar. Åldern har däremot betydelse. får man inte rösta förrän . Detta måste betraktas som mycket sent. Skolplikten upphör , och den obligatoriska skolan har bland annat till uppgift att informera om hur samhället fungerar inkl. det politiska systemet. En 16-åring skall alltså ha fått den information som staten anser behövs för att kunna deltaga aktivt i samhällslivet. Det finns därför ingen anledning att behöva vänta med att få rösträtt ända till . Människor i vårt land lever allt längre, vilket förskjuter den politiska makten alltmer till äldre människor. Det är viktigt att såväl människor med lång livserfarenhet som människor med kortare livserfarenhet kan påverka politiken. Många politiska beslut påverkar direkt unga människors situation, t.ex. beslut som rör skolan. Om det politiska systemet skall kunna fungera är det viktigt att människor intresserar sig för politik och tycker att politik är viktigt. Om yngre människor ges rösträtt kan det politiska intresset bland ungdomar stimuleras eftersom det känns mer meningsfullt att engagera sig i politik om rätten att rösta inte ligger alltför långt fram i tiden. 1 1989/90. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att myndighetsåldern bör sänkas till . [att som sin mening ger regeringen till känna att rösträttsåldern bör sänkas till 16 år.1] () Hans Leghammar (mp) () () 1 1989/90: K233
mot · GD02L415 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:L415 Handläggningen av mål om vårdnad och umgänge Barn behöver båda sina föräldrar. Så länge föräldrar och barn bor tillsammans kan detta uppfyllas. Men när föräldrarna separer och en av dem lämnar hemmet blir det alltför ofta så att barnet förlorar kontakten med den föräldern. Orsakerna till detta kan vara många. Barnet har små möjligheter att göra något själv åt saken. Barnet får lita till att vuxna sköter allt till hennes eller hans bästa. Om föräldrarna inte kan komma överens om vem som ska ha vårdnaden eller vilken umgängesrätt som skall gälla kan domstol pröva saken. Ramen för handläggningen vid domstolen av vårdnads- eller umgängesrättstvister bestäms av föräldrarnas yrkanden. I stadgas att rätten skall se till att frågor om vårdnad och umgänge blir tillbörligt utredda (6 kap. 18 § FB). En del domstolar söker med aktiv processledning lösa tvisten till alla parters bästa, andra intar en förhållandevis passiv hållning. Bestämmelsen kan uppenbarligen tolkas olika. En stor del av utredningsansvaret ligger inte hos domstolen utan hos socialnämnden, som tyvärr alltför ofta låter utredningarna dra ut . Domstolen ska lösa tvisten efter vad som är bäst för barnet, men kan tyvärr blir det inte så alla gånger. Den bästa lösningen för alla parter kan var en gemensam överenskommelse om vårdnad och umgänge, men det behöver inte vara så. Den utredningsnivå som domstolen ålagts i lagen är att den skall se till att saken blir tillbörligt utredd. Uttrycket för en passiv domare och därför bör kraven på domstolen höjas. Den citerade bestämmelsen bör ändras så att rätten åläggs en uttalad skyldighet att utreda frågor om vårdnad och umgänge. Dessutom bör det skrivas in en bestämmelse som går ut på att rätten under förberedelsen av målet anstränger sig att uppnå en förhandlingslösning med barnets bästa för ögonen. Det händer allt för ofta att interimistiska beslut om vårdnad och umgänge innhåller synnerligen knapphändiga beslutsskäl. Detta är självfallet otillfredställande. Beslutsmotiveringarna måste bli utförligare och klarare för parterna. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att hos regeringen begär sådan ändring i att rätten åläggs en uttalad skyldighet att utreda frågor om vårdnad och umgänge, 2. att hos regeringen begär sådan ändring i att rätten under förberedelsen av målet skall anstränga sig att uppnå en förhandlingslösning för barnets bästa, 3. att hos regeringen begär sådan ändring i att motiveringen i interimistiska beslut blir utförligare och klarare för parterna.
mot · GD02L417 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:L417 av m.fl. (fp) Registrerat partnerskap för homosexuella Frågan om samhällets stöd till homosexuella som bor ihop har varit aktuell i . uttalade att en samlevnad mellan två personer av samma kön var en från samhällets synpunkt fullt acceptabel samlevnadsform. För att följa upp detta uttalande tillsattes den s.k. homosexutredningen. I sitt betänkande (SOU 1984:63) konstaterade utredningen att det inte finns några större skillnader mellan homo- och heterosexuell samlevnad. Av utredningens sociologiska undersökningar framgick att knappt hälften av ett 1000-tal tillfrågade homosexuella levde i stabila parförhållanden och att ungefär lika många skulle vilja göra det. Endast ett par procent uppgav att de inte önskade leva i ett parförhållande. Frågan om samhällets acceptans av homosexuell samlevnad är alltså en viktig fråga för en stor grupp människor. I har man en lagstiftning om s.k. registrerat partnerskap för homosexuella. Den innebär att alla regler som gäller för heterosexuella gifta, med undantag av reglerna om adoption, är tillämpliga på homosexuella. Denna lösning, som har stöd av RFSL och andra organisationer för homosexuella, borde kunna införas även i . Till skillnad från den nuvarande sambolagen förutsätter den danska modellen ett uttryckligt samtycke av båda kontrahenterna. Inte minst mot bakgrunden av strävandena att harmonisera den nordiska lagstiftingen borde införa ett registrerat parnerskap för homosexuella. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär ett skyndsamt förslag om registrerat partnerskap för homosexuella.
mot · GD02L419 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:L419 Reglerna om hemskillnad upphävdes 1974. I ett avseende gäller emellertid fortfarande rättsverkningarna av gamla hemskillnader i fråga om makars egendom. Ty enligt de regler som gällde , så blev den egendom som makarna skaffade efter hemskillnadsdomen vardera makens enskilda egendom och denna skulle således inte ingå i bodelningen, oavsett om det senare dömdes till hemskillnad eller ej. Enligt nu gällande regler blir den egendom, som make förvärvar efter det att talan väcks om äktenskapsskillnad, makens enskilda egendom under förutsättning att det döms till äktenskapsskillnad. Om betänketid löper men talan inte fullföljs före betänketidens slut, blir således nämnda egendom giftorättsgods. 1 samband med ikraftträdandet av beslöt bifalla regeringens proposition innebärande att ovan nämnda rättsverkningar av hemskillnad skall bestå (5 § lagen om införande av , prop 1986/87:86 sid. 70, LU 26 sid 8). de gröna instämmer i familjelagssakkunnigas förslag att ovan nämnda bestämmelse inte längre skall gälla när hemskillnaden har förfallit genom att makarna har flyttat samman. Vi har också erfarit att make inte har insett att egendom har blivit enskild efter hemskillnadsdomen, vilket har lett till orättvisa resultat, särskilt för hustrun, när äktenskapet har upplösts efter kanske genom äktenskapsskillnad eller ena makens död. Vi anser därför att bestämmelsen skall upphävas.De makar som är medvetna om konsekvenserna av en hemskillnadsdom som har förfallit är förmodligen färre än de som inte är medvetna därom. De förstnämnda skulle vid en lagändring kunna upprätta äktenskapsförord. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att med omedelbar verkan upphäva 5 § lagen om införande av .
mot · GD02L420 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:L420 av () Förmånstagarförordnande om enskild egendom I testamente och gåvobrev kan förordnas att viss kvarlåtenskap skall vara enskild egendom för mottagaren. Det är inkonsekvent att inte ha samma juridiska villkor för motsvarande kvarlåtenskap från försäkring. Försäkring är uppskjuten konsumtion och bör så behandlas. Samma regler skall gälla för testamente, gåvobrev och försäkring. Om enskild egendom inte kan föranstaltas om vad gäller försäkring, som det kan genomföras vad gäller testamente och gåvobrev riskerar lagstiftningen att snedvrida marknaden av finansiella och andra placeringar. Konkurrensen kan då inte fritt fungera, vilket kan drabba det långsiktiga sparandet negativt. I proposition till motiveras inte detta missförhållande. Det konstateras endast att det förhåller sig på detta sätt. Här föreligger en inkonsekvens, som förefaller omotiverad. En ändring torde knappast ha rättsliga återverkningar på övrig lagstiftning när det gäller om pensionsförsäkringar skall ingå i bodelning eller ej. I det fallet gäller försäkringen försäkringstagaren själv, medan förmånstagare avser annan person. En lagändring synes motiverad. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till sådan ändring av 7 kap. 2 § att enskild egendom blir möjlig att åstadkomma genom förmånstagarförordnande.
mot · GD02L423 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:L423 Rättsgenetisk undersökning i faderskapsmål Enligt ligger det i socialnämndens allmänna skyldigheter att i faderskapstvister se till att ett barn får rätt far. Enligt uppgift lär det vara besvärligt att få berörda att t.ex. gå igenom utvidgad rättsgenetisk undersökning (i princip ett blodprov). Med DNA-teknik erhålls säkra uppgifter. och rättsinstanser lär vara tveksamma, enligt uppgift av integritetsskäl. Det måste anses rimligt att möjliga pappor, moder och barn är beredda till ett blodprov för att undanröja osäkerhet. Det måste vara viktigare att barnet får rätt far än hänsyn till s.k. integritetsskäl. En livslång osäkerhet för alla inblandade utgör ett väsentligt större intrång än det eventuella besvär en utvidgad rättsgenetisk undersökning innebär. Med hänsyn till barnens rätt bör enligt min mening uttala att det är helt rimligt med rättsgenetisk undersökning när osäkerhet föreligger vid bedömning av faderskapsmål. Detta bör ske när inblandad part så begär. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om rättsgenetisk undersökning i samband med faderskapsmål.
mot · GD02L425 · 1990-01-16 00:00:00 — Motion till 1989/90:L425 av m.fl. (fp) Vårdnad om barn Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:So625 hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts angående expertledamot i domstol vid t.ex. vårdnadsoch omhändertagandemål, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ny lagstiftning om vårdnad och umgänge med barn. () () () () () () () () ()
mot · GD02L426 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:L426 av och (båda mp) Underhållsplikt i internationella äktenskap Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:Sf645 hemställs att hos regeringen begär förslag till ändring av lagen i enlighet med motionen vad gäller underhållsplikt för utländska medborgare som lurats till på falska äktenskaps- eller sambopremisser.
mot · GD02L427 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:L427 av m.fl. (vpk) Fria resor i samband med umgänge mellan föräldrar och barn Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:So324 hemställs att hos regeringen begär förslag om fria resor för barn och föräldrar, som inte är vårdnadshavare, för att underlätta umgänget. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) gotab 99906, Slockholm 1990
mot · GD02L501 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:L501 av m.fl. (fp) Dödsboägda jordbruksfastigheter 1989/90 L501504 Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:Jo310 hemställs 1. att beslutar om sådan lagändring att ett dödsbo skall företrädas av en ställföreträdare, 2. att beslutar om sådan ändring av lagen om vissa samägda jordbruksfastigheter som föreslås i motionen. () () 1 1989/90.
mot · GD02L502 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:L502 När hinder föreligger för beviljande av lagfart kan vilande lagfart meddelas. Hindret får inte vara av så allvarlig natur att lagfartsansökan skall avslås. Syftet med vilande förklaring är att full lagfart skall meddelas så snart hindret ifråga undanröjts. Vilande lagfart innebär att inskrivning av inteckning i egendomen ej kan ske vilket i många fall kan innebära stora svårigheter och kostnader. I praktiken förekommer ofta exempel på mycket långvariga vilande lagfarter (ibland flera decennier) vilket måste anses vara synnerligen olyckligt ur rättssäkerhetssynpunkt. Jag efterlyser därför striktare och mera entydiga regler för hur vilande lagfarter skall utsläckas eller fullföljas. En tidsgräns på exempelvis borde kunna vara lämplig. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om striktare regler för vilande lagfart.
mot · GD02L503 · 1990-01-22 00:00:00 — Motion till 1989/90:L503 av och (båda m) Lagstiftningen om jordbruksarrende av den svenska åkerjorden är arrenderad och över hälften av alla jordbruksföretag är beroende av arrende i någon form. Arrende är således en betydelsefull brukningsform i jordbruksnäringen. Som företagsform kräver den ett varaktigt samarbete mellan parterna för att fungera tillfredsställande, för att främja arrendegårdarnas utveckling och möjliggöra ett företagsekonomiskt lönsamt brukande. Allt detta förutsätter en väl fungerande arrendemarknad. Arrendeupplåtelserna har svarat för mycket av dynamiken i det i övrigt hårt reglerade svenska jordbruket. Genom arrendeavtal har företagen kunnat omstruktureras och växa. Genom arrende öppnas möjligheter att etablera nya jordbruksföretag även för dem som inte har tillräckligt kapital för att köpa egen gård. De ändringar i arrendelagstiftningen som har beslutats har enligt vår mening medfört att balansen mellan avtalsslutande parter allvarligt har rubbats. Samtliga ändringar har inneburit en förstärkning av arrendatorns ställning. Arrendatorns starka besittningsskydd, överlåtelserätt till nästa generation, förköpsrätt, friköpsrätt m.m. har fått till följd en påtaglig tveksamhet och i många fall en direkt ovilja bland främst privata jordägare att utarrendera hela eller delar av sin egendom. Denna negativa inställning har kraftigt förstärkts efter de senaste lagändringarna. Utvecklingen har också inneburit att i de fall utarrendering sker, har samarbetet mellan jordägare och brukare tagit andra former. Man skriver mycket korta avtal eller arrenderar jord, ekonomihus och bostad var för sig. Allt i syfte att kringgå lagstiftningen. Denna utveckling är skadlig både för parterna, för jordbruksnäringen och därmed för samhället som helhet. När nu en avreglering av svenskt jordbruk är förestående så bör också arrendelagstiftningen vara utformad på ett sådant sätt att marknadskrafterna där får ett ökat spelrum. Denna lagstiftning bör enligt vår mening bli föremål för en allmän översyn som bör syfta till att åstadkomma ett större inslag av avtalsfrihet på arrendemarknaden. Den framtida lagstiftningen måste i största möjliga utsträckning bygga på samma principer som gäller för andra företagare. Jordägare och arrendator - två numera jämbördiga företagare bör framgent få träffa avtal om sina inbördes förhållanden inom ramen för avtalslag och annan generell lagstiftning. Det är också värt att notera att när 1989 fattade beslut i den s.k. friköpsfrågan, ansåg ett stort antal av då tillfrågade remissinstanser att arrendelagstiftningen i sin helhet borde bli föremål för en allmän översyn. Med hänvisning till det anförda hemställs att begär att regeringen tillsätter en utredning med uppgift att föreslå ändringar i arrendelagstiftningen syftande till en bättre balans mellan jordägare och arrendatorer. 1989/90 L503
mot · GD02L504 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:L504 av och (båda m) Utländska förvärv av fast egendom Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:Bo535 hemställs att begär att regeringen återkommer med förslag om att slopa förvärvstillstånd vid förvärv av fast egendom utanför militära skyddsområden för medborgare i och i .
mot · GD02L601 · 1990-01-10 00:00:00 — Motion till 1989/90:L601 av m.fl. (m) Skadeståndsansvaret vid myndighetsutövning /90 Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:Sk802 hemställs att hos regeringen begär förslag om skadeståndsregler vid myndighetsutövning i enlighet med vad i motionen anförts. land (m) () () () () 1 1989/90.