ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GD02Jo71 · 1990-05-08 00:00:00 — Motion till 1989/90:Jo71 med anledning av prop. 1989/90:146 Livsmedelspolitiken Potatis har genom lagstiftning 1934 varit prioriterad råvara för konsumtionssprit som tillverkas för försäljning i . I proposition 1989/90:146 föreslås att lag skall upphöra att gälla. Förslaget i propositionen kan innebära att odlingen av ca 3 000 ha fabrikspotatis upphör i en region som även i övrigt kommer att påverkas kraftigt av strukturomvandlingen i jordbruket. Det finns också en uppenbar risk för en ökad miljöbelastning i de fall fabrikspotatisodlingen ersätts av andra grödor med mindre upptagningsförmåga. Detta är särskilt känsligt med tanke på de problem som finns när det gäller . Visserligen kan en övergång till andra grödor med noggrant anpassad gödsling innebära en oförändrad miljöbelastning. I många fall finns emellertid inga ekonomiskt försvarbara ersättningsgrödor. I praktiken är därför fabrikspotatis överlägsen på de jordar som berörs i bland annat och län. I propositionen förutsätts att förslaget om avskaffande av lag skall leda till att alla råvaror får konkurrera på lika villkor. Ett problem i ett avseende är emellertid att spritproduktionen är reglerad i lag och tillverkning av konsumtionssprit sker genom ett i lag reglerat monopol. Det finns således bara ett företag som har rätt att producera konsumtionssprit och som således också är enda uppköpare av råvara. Staten bör mot denna bakgrund upprätta ett avtal med AB Vin och Sprit som innebär att bränneriodlarna ges rätt att leverera potatis som råvara på konsumtionssprit till ett pris som motsvarar stärkelsepriset från vete. Detta skall gälla den kvantitet konsumtionssprit som med hänsyn till också andra krav kan utgå från potatis som råvara. Avtalet bör utformas så att odlarna ges en tillräcklig övergångsperiod. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om rätt att leverera potatis som råvara för konsumtionssprit.
mot · GD02Jo76 · 1990-05-08 00:00:00 — Motion till 1989/90:Jo76 av m.fl. (fp) med anledning av prop. 1989/90:146 Livsmedelspolitiken Från sida tycker vi att det är bra att det är konsumenternas val som skall styra produktionen och att konsumenterna skall kunna välja mellan olika slag av livsmedel. är det viktigt att konsumenterna har kunskap om hur valet av olika födoämnen kan påverka hälsan. Kostvanornas betydelse för uppkomsten av såväl hjärt- och kärlsjukdomar som tumörer, tarmsjukdomar, övervikt och sockersjuka är oomtvistlig. Det är viktigt att såväl statliga myndigheter som landsting, skola, förskola och olika frivilligorganisationer arbetar för en förbättring av kostvanorna. Människors val av livsstil betingas av deras kunskaper om vad som är nyttigt och vad som är farligt, den kultur de lever i, deras benägenhet att ta risker och deras uppfattning om vad som ger livskvalitet. Arbetet med att sprida kunskap om goda kostvanor måste intensifieras, främst av humanitära skäl men också av ekonomiska. Kunskapen om vikten av att välja rätt livsmedel måste spridas till alla grupper i samhället och människor måste motiveras att använda denna kunskap. I skolan bör exempelvis skolmåltiden utnyttjas som ett pedagogiskt instrument. Omfattande insatser har gjorts för att sprida kunskap om riskabla livsstilar och hur de kan undvikas. Steget från kunskap till handling är dock stort. För att intensifiera denna kunskapsspridning upprepar vi vårt krav om att det åter bör inrättas ett . Ett sådant institut skulle på riksnivå vara ansvarigt för kartläggning av ohälsa och dess orsaker. skulle bl.a. arbeta med följande inom kostområdet: - forskning kring kostens betydelse för hälsan - informationsspridning samt utveckla metoder för effektiv kunskapsspridning om kostfrågor - föreslå olika åtgärder - samordna genomförandet av olika initiativ inom kostområdet med andra områden som främjar folkhälsan Med hänvisning till det anförda hemställs Jo76 att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om inrättandet av ett folkhälsoinstitut och dess uppgifter. () () ()
mot · GD02Jo81 · 1990-05-08 00:00:00 — Motion till 1989/90:Jo81 av och (båda m) med anledning av prop. 1989/90:146 1989/90 En omläggning av jordbrukspolitiken som den presenteras i regeringens proposition 1989/90:146 rymmer såväl hot som möjligheter för det sydsvenska jordbruket. Det bör med en gradvis avreglering av jordbruket finnas bättre förutsättningar för driftiga jordbrukare att i delvis nya banor utveckla olika affärsidéer med de areella näringarna som bas. Tveklöst kommer också en omställning gynna de mest rationella och utvecklingsinriktade jordbruksföretagen. Den press som näringen tveklöst kommer att känna kan och bör också kunna stimulera till att nya, okonventionella idéer kommer fram och prövas. Det är angeläget att denna utveckling och dessa initiativ på skilda sätt stimuleras och aktivt befrämjas på ett framsynt och generöst sätt. Det bör ges regeringen till känna. Med en så genomgripande och framför allt så snabb omställning som regeringen föreslår finns dock överhängande risk för icke önskvärda effekter på landskapsomvandling, miljöeffekter, mindre orters och landsbygdens utveckling. Det finns t.ex. en överhängande risk för att den traditionellt omfattande animalieproduktionen flyttas från skogs- och mellanbygder ut på slätten. En sådan utveckling skulle frigöra omfattande arealer. Risken är uppenbar att dessa kommer att aktivt eller passivt beskogas. Långsiktigt innebär detta en genomgripande landskapsomvandling som hotar betydande miljövärden samt innebär en betydande avflyttning från landsbygd, vilken svårligen kan accepteras. En omläggning av jordbrukspolitiken måste ske långsiktigt och på i övrigt rimliga villkor för näringen, dess utövare och hela den svenska landsbygden. Det är då nödvändigt att anlägga ett vidare helhetsperspektiv på de areella näringarnas utveckling och villkoren för boende och företagande på landsbygden. Moderata samlingspartiet har utförligt redovisat detta i andra sammanhang bl.a. i en omfattande partimotion om en levande landsbygd 1989/90:Jo268 där landsbygdsfrågorna i hela sin vidd belyses. Utan en sådan helhetssyn och utan en lång rad sådana förslag till åtgärder inom bl.a. skatte- och trafikpolitikens område, riskerar regeringens förslag 1 1989/90. till ny jordbrukspolitik att få utomordentligt allvarliga effekter på den syd- Mot. 1989/90 svenska landsbygden. Detta bör ges regeringen till känna. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om insatser för att stödja och stimulera nya initiativ och idéer inom de areella näringarna, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om vikten av en helhetssyn för att klara en långsiktigt positiv omställning av det sydsvenska jordbruket i syfte att säkerställa enskilda människors välfärd, en levande landsbygd och ett bibehållet öppet kulturlandskap. (m) ()
mot · GD02Jo82 · 1990-05-08 00:00:00 — Motion till 1989/90:Jo82 av och (båda m) med anledning av prop. 1989/90:146 Livsmedelspolitiken Tillfälligt stöd åt pälsdjursnäringen Pälsdjursnäringen i de fyra nordiska länderna har utvecklats och har varit helt självfinansierad. Produkterna har sålts till en internationell marknad. Samtliga nordiska länder driver gemensamt marknadsföringsorganisationen med kontor över hela världen. Svensk pälsdjursuppfödning består till av minkuppfödning och har exporterat pälsskinn till ett värde av , vilket motsvarar av världsproduktionen. med relativt god lönsamhet har hela pälsdjursnäringen kommit in i en mycket svår ekonomisk kris. I måste vi gå så långt tillbaka i tiden som för att finna samma prisnivå för skinnen, dock utan justering med hänsyn till köpkraft. Den totala världsproduktionen av mink kommer att reduceras från 42 miljoner skinn till 28 miljoner. För del minskar produktionen från två miljoner till 1,4 miljoner. Någon markant prisuppgång är tyvärr inte att vänta /91, varför näringen är i största behov av ett tillfälligt stöd under en svår övergångsperiod. Några skäl som talar för tillfälligt stöd är: Pälsdjursnäringen är en glesbygdsnäring som i vissa regioner, exempelvis , är av betydelse för sysselsättningen direkt och indirekt. Pälsdjursnäringen är miljövänlig i det avseendet att näringen omvandlar biprodukter från fiske- och slakteriindustrin till naturgödsel och ett pälsskinn, som till går på export. Biprodukter från fiske- och slakteriindustrin saknar oftast alternativ användning och med hänsyn till dessa råvaror bör uppfödningen i fördubblas och inte reduceras. En justering av uppfödningen i påverkar den internationella prisnivån i ringa grad. Vi konkurrerar f.n. ej på lika villkor med våra nordiska grannländer, med hänsyn till att i utbetalas 110 miljoner FM 1990/91 och 40 miljoner FM 1991/92. Stödet skall täcka en del av skillnaden 1* 1989190. () mellan produktionskostnad och verkligt försäljningspris. 1990/91 innebär detta stöd cirka 25-30 FM per minkskinn och 50 FM per Jo82 I erhåller näringen 12,5 miljoner NKR som stöd för foderproduktion och cirka 20 miljoner NKR i transportstöd. I erhåller näringen på exportvärdet - det ses som en reduktion av arbetsgivaravgiften och gäller samtliga exportnäringar. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av stöd åt pälsdjursnäringen.
mot · GD02Jo83 · 1990-05-08 00:00:00 — Motion till 1989/90:Jo83 av och (båda c) med anledning av prop. 1989/90:146 Livsmedelspolitiken I proposition 1989/90:146 ang livsmedelspolitiken finns förslag om att stegvis avveckla pristillägget på får- och lammkött. Istället föreslås höjt gränsskydd. Enligt vår mening måste pristillägget, som uppgår till ca per kg, vara kvar även fortsättningsvis och utgå på minst samma nivå. Detsamma gäller lagringsstödet. Höjt gränsskydd för att kompensera ett borttaget pristillägg anser vi inte vara någon realistisk lösning. Om pristillägget avskaffas innebär det att får- och lammkött blir dyrare för konsumenten med en minskning av konsumtionen som följd. Detta leder i sin tur till en reducering av fårstammen i . Redan med nuvarande prisnivå på får- och lammkött är lönsamheten inom fårskötseln mycket svag. Att då vidta åtgärder som ytterligare försämrar ekonomin inom denna produktionsgren och som med säkerhet också leder till en reducering av fårstammen kan inte vara rimligt, särskilt om man betänker den betydelse fårnäringen ska ha framöver när det gäller landskapsvården. Fårskötseln bedrivs mestadels i våra svagaste jordbruksbygder och är därför av speciellt värde för dessa bygder. En genomsnittsbesättning består av 16 tackor och 25 lamm. av besättningarna finns vid enheter med 2-20 ha åker. I skogs- och mellanbygder och skogsbygder finns av alla får. Fårskötseln utgör här en betydelsefull del av det kombinerade företaget. Den går utmärkt att kombinera med t.ex. skogsbruk, växtodling, annan husdjursskötsel eller vidareförädling av produkterna. Fåren är överlägsna slyröjare i barrskogsplanteringar och de är värdefulla för restaurering och öppethållande av odlingsmarken. I propositionen talas i många och vackra ordvändningar om natur- och kulturmiljövärden och om möjligheter att få ersättning för landskapsvårdande insatser i odlingslandskapet. Att behålla pristillägget på får- och lammkött borde, enligt vår mening, vara ett både enkelt, rationellt och föga kostnadskrävande system för att hålla åtminstone en del av våra nu hotade hag- och odlingsmarker öppna. Med hänvisning till det anförda hemställs Jo83 att beslutar att pristillägget på får- och lammkött skall vara kvar. () ()
mot · GD02Jo88 · 1990-05-08 00:00:00 — Motion till 1989/90:Jo88 av och (båda c) med anledning av prop. 1989/90:146 Livsmedelspolitiken I proposition 1989/90:146 om livsmedelspolitik föreslås att det stöd som utgår till får- och lammkött skall försvinna . Det innebär att dessa produkter kommer att bli dyrare eller att producenterna får ett ännu lägre pris . är det en besvärlig situation på skinnmarknaden med mycket låga priser. Dessa faktorer sammantagna kommer att innebära en minskning av den svenska fårstammen. Ett höjt gränsskydd löser inte fårnäringens problem. 1 propositionen anförs att får- och lammproducenter skall få del av det nya landskapsvårdsstödet men vi anser det viktigt att produktionen inte får stimuleras enbart i landskapsvårdande syfte. Detta kommer, enligt vår uppfattning, att leda till att en fortsatt lammköttsproduktion omöjliggörs. Enligt vår mening finns det starka skäl för ett fortsatt stöd till denna näring, och vi vill bl.a. anföra följande: - Fårnäringen har liksom flera näringar i jordbruket inte erhållit kompensation för sina ökade produktionskostnader. - Skinn och ull som inte är prisreglerade ger inget nettotillskott till fårägaren. - Behovet av betesdjur för att upprätthålla önskad naturvårdsbetning är för lågt. - Om inte näringen stöds minskar fårproduktionen så starkt att nödvändiga basfunktioner, fårkontroll m.m. inte kan upprätthållas. - Fårskötseln är en del av mångfalden i svenskt jordbruk. - Utan fårskötsel kan omistliga natur- och kulturvärden inte bevaras. - Många i producerade ulltyper liksom de grå pälslammskinnen är unika produkter möjliga att vidareutveckla inom mindre glesbygdsindustrier. - Fårskötseln kan i viss mån ses som en nischproduktion, särskilt för mindre jordbruk i glesbygden, där en vidareförädling av produkterna kan ge ett värdefullt inkomsttillskott eftersom fåret sedan gammalt har en naturlig anknytning till hantverk. har antalet tackor minskat med , och om inte lönsamheten förbättras tyder allt på en fortsatt accelererad minskning. anser därför dels att pristillägget bör bestå dels att ett stöd till fårnäringen Mot. utformas som ett bidrag per moderdjur. Eftersom dessa oftast betar på hag- J088 marker och andra naturliga betesmarker anser vi det riktigt att koppla stödet till antalet tackor. Detta stöd blir mer heltäckande än de nuvarande NOLAmedlen, som får anses utgöra ett komplement. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om bibehållande av nuvarande pristillägg och införande av ett särskilt stöd till fårnäringen i form av ett bidrag per moderdjur. () ()
mot · GD02Jo89 · 1990-05-08 00:00:00 — Motion till 1989/90:Jo89 med anledning av prop. 1989/90:146 Livsmedelspolitiken Den svenska jordbruksmarken är en resurs som måste tas väl tillvara. Inför den nu förestående förändringen av den svenska livsmedelspolitiken är det angeläget att slå fast att den åkerareal som tas ur nuvarande produktion förvaltas så att den blir bas för annan produktion. Den produktion som man i första hand bör ha på denna mark är produktion av bioenergi. Det är viktigt att en inhemsk produktion av etanol kommer till stånd och att denna produktion får en effektiv introduktion på energimarknaden. Det är också viktigt att hålla öppet även för annan energiproduktion som energiskog och energigräs på dessa arealer. En stor del av de svenska jordbruksföretagen, i synnerhet de som vi återfinner i mellan- och skogsbygder, baserar sin produktion på animalier. Det är i första hand mjölk och kött som produceras vid dessa enheter. Det är viktigt att grunden för dessa företags produktion får finnas kvar. Det vore en stor katastrof om denna produktion flyttades från dessa bygder. Det är i detta avseende av yttersta vikt att en förenklad internreglering på mjölkområdet bibehålls. Många av jordbruksföretagen i baserar sin växtodling på fabrikspotatis och sockerbetor. Dessa odlingar är ur miljösynpunkt positiva då de kräver stor tillförsel av näringsämnen och då passar väl in i växtföljden i de djurtäta områdena i . Om produktionen av fabrikspotatis och sockerbetor minskar kommer effekterna att bli mycket kännbara, inte enbart för de enskilda odlarna utan också för andra stora yrkesgrupper inom transportsektorn, förädlingsindustrierna m.fl. branscher. Det är nödvändigt att produktionen av fabrikspotatis för stärkelse och av sockerbetor bibehålls på minst nuvarande nivå. För att få en positiv utveckling av den svenska landsbygden är det nödvändigt att inte jordbruks/livsmedelspolitiken isoleras från andra politiska områden. Lantbruket tillsammans med skogsbruket måste även framgent utgöra stommen i landsbygdens näringsliv. Det är därför angeläget att det speciella regionalpolitiska stödet till kombinationsverksamhet för jordbruksföretagen räknas upp till 200 milj.kr., varav 100 milj.kr. bör anvisas för skogs- och mellanbygderna i . Med hänvisning till det anförda hemställs Jo89 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om överskottsarealens användning för bioenergiproduktion, 2. att som sin mening ger regeringen till känna behovet av en bibehållen och förenklad internreglering på mjölkområdet, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om odlingsnivån på fabrikspotatis för stärkelse och på sockerbetor, 4. att beslutar om regionalpolitisk! stöd i enlighet med vad som anförts i motionen.
mot · GD02Jo90 · 1990-05-08 00:00:00 — Motion till 1989/90:Jo90 med anledning av prop. 1989/90:146 Livsmedelspolitiken Tillfälligt stöd åt pälsdjursnäringen Pälsdjursnäringen i de fyra nordiska länderna har utvecklats och har varit helt självfinansierad. Produkterna har sålts till en internationell marknad. Samtliga nordiska länder driver gemensamt marknadsföringsorganisationen med kontor över hela världen. Svensk pälsdjursuppfödning består till av minkuppfödning och har exporterat pälsskinn till ett värde av , viket motsvarar av världsproduktionen. med relativt god lönsamhet har hela pälsdjursnäringen kommit in i en mycket svår ekonomisk kris. I måste vi gå så långt tillbaka i tiden som för att finna samma prisnivå för skinnen, dock utan justering med hänsyn till köpkraft. Den totala världsproduktionen av mink kommer att reduceras från 42 miljoner skinn till 28 miljoner. För del minskar produktionen från 2 miljoner till 1,4 miljoner. Någon markant prisuppgång är tyvärr inte att vänta /91, varför näringen är i största behov av ett tillfälligt stöd under en svår övergångsperiod. Några skäl som talar för tillfälligt stöd är: Pälsdjursnäringen är en glesbygdsnäring, som i vissa regioner exempelvis är av betydelse för sysselsättningen direkt och indirekt. Pälsdjursnäringen är miljövänlig i det avseendet att näringen omvandlar biprodukter från fiske- och slakteriindustrin till naturgödsel och ett pälsskinn, som till går på export. Biprodukter från fiske- och slakteriindustrin saknar oftast alternativ användning och med hänsyn till dessa råvaror bör uppfödningen i fördubblas och inte reduceras. En justering av uppfödningen i påverkar den internationella prisnivån i ringa grad. Vi konkurrerar f.n. ej på lika villkor med våra nordiska grannländer, med hänsyn till att i utbetalas 110 miljoner F.M. 1990/91 och 40 miljoner F.M. 1991/92. Stödet skall täcka en del av skillnaden () mellan produktionskostnad och verkligt försäljningspris. 1989/90 Jo90 Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av stöd åt pälsdjursnäringen. 1990/91 innebär detta stöd ca 25-30 F.M. per minkskinn och 50 F.M. per rävskinn. I erhåller näringen 12,5 miljoner N.Kr. som stöd för foderproduktion och ca 20 miljoner N.Kr i transportstöd. I erhåller näringen på exportvärdet - det ses som en reduktion av arbetsgivaravgiften och gäller samtliga exportnäringar.
mot · GD02Jo91 · 1990-05-08 00:00:00 — Motion till 1989/90:Jo91 av m.fl. (s) med anledning av prop. 1989/90:146 Livsmedelspolitiken Tillfälligt stöd åt pälsdjursnäringen Pälsdjursnäringen i de fyra nordiska länderna har utvecklats och har varit helt självfinansierad. Produkterna har sålts till en internationell marknad. Samtliga nordiska länder driver gemensamt marknadsföringsorganisationen med kontor över hela världen. Svensk pälsdjursuppfödning består till av minkuppfödning och har exporterat pälsskinn till ett värde av , viket motsvarar av världsproduktionen. med relativt god lönsamhet har hela pälsdjursnäringen kommit in i en mycket svår ekonomisk kris. I måste vi gå så långt tillbaka i tiden som för att finna samma prisnivå förskinnen, dock utan justering med hänsyn till köpkraft. Den totala världsproduktionen av mink kommer att reduceras från 42 miljoner skinn till 28 miljoner. För del minskar produktionen från 2 miljoner till 1,4 miljoner. Någon markant prisuppgång är tyvärr inte att vänta /91, varför näringen är i största behov av ett tillfälligt stöd under en svår övergångsperiod. Några skäl som talar för tillfälligt stöd är: Pälsdjursnäringen är en glesbygdsnäring, som i vissa regioner exempelvis är av betydelse för sysselsättningen direkt och indirekt. Pälsdjursnäringen är miljövänlig i det avseendet att näringen omvandlar biprodukter från fiske- och slakteriindustrin till naturgödsel och ett pälsskinn, som till går på export. Biprodukter från fiske- och slakteriindustrin saknar oftast alternativ användning och med hänsyn till dessa råvaror bör uppfödningen i fördubblas och inte reduceras. En justering av uppfödningen i påverkar den internationella prisnivån i ringa grad. Vi konkurrerar f.n. ej på lika villkor med våra nordiska grannländer, med hänsyn till att i utbetalas 110 miljoner F.M. 1990/91 och 40 miljoner F.M. 1991/92. Stödet skall täcka en del av skillnaden () mellan produktionskostnad och verkligt försäljningspris. 1989/90 Jo91 Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av stöd åt pälsdjursnäringen. () () 1990/91 innebär detta stöd ca 25-30 F.M. per minkskinn och 50 F.M. per rävskinn. I erhåller näringen 12,5 miljoner N.Kr. som stöd för foderproduktion och ca 20 miljoner N.Kr. I erhåller näringen på exportvärdet - det ses som en reduktion av arbetsgivaravgiften och gäller samtliga exportnäringar.