mot · GE02A6 · 1990-11-21 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:25 Förslag om tilläggsbudget I till statsbudgeten för /91 InledningArbetslösheten kan förväntas öka kraftigt underde kommande åren på grund av den strukturellakris i vilken den svenska ekonomin befinner sig.Regeringens strategi att med ''den tredje vägensekonomiska politik'' försöka kombinerainflationsbekämpning och hög sysselsättning harmisslyckats. I stället har under senare århaft en arbetsmarknad i kraftig obalans. Bristen påarbetskraft har hämmat tillväxten och medförtalltför stora lönekostnadsökningar. Förhållandenapå arbetsmarknaden har därigenom bidragit till denrekordhöga inflationstakten.Regeringens politik ha lett till att svenskekonomi nu befinner sig i en allvarlig strukturellkris. riskerar att tvingas genomgå det''arbetslöshetens stålbad'' för vilket den tidigarefinansministern varnade.Omfattande åtgärdsprogram i form avberedskapsarbeten och liknande riskerar attförsvåra den omställning som är nödvändig för attvända den ekonomiska utvecklingen i positivriktning.B 3 ArbetsmarknadsutbildningRegeringen föreslår att det åter skall bli möjligtatt lämna bidrag till utbildning i företag i sambandmed permittering eller uppsägning.Det försämrade läget på arbetsmarknadenmedför att det kan uppstå ökat behov avarbetsmarknadsutbildning. I dagens läge finns detanledning att prioritera utbildningsinsatser för atthjälpa arbetslösa att söka sig till nya yrken.Regeringens förslag att satsa på utbildning iföretag har inte detta syfte. I stället finns det storrisk för att regeringen nu upprepar misstagen medatt subventionera en del av lönekostnaden förföretag i kris. erfarenheter visar att dennatyp av statliga subventioner inte bidragit till attstärka de enskilda individernas ställning påarbetsmarknaden.Regeringen har inte i propositionen beräknatomfattningen av eller kostnaderna för insatserna.Det finns anledning att frukta att om utbildning iföretag i samband med uppsägning eller konkursinförs kan verksamheten snabbt få stor omfattningutan att leda till varaktiga, nya anställningar.Riksdagen bör avvisa förslaget.B 5 Sysselsättningsskapande åtgärderRegeringen föreslår att ytterligare 300 miljonerkronor under anslaget för sysselsättningsskapandeåtgärder får användas tillarbetsmarknadsutbildning. Vi har i sig ingeninvändning mot detta, men med den nuvarandeanslagsmodellen innebär detta att medel tillarbetsmarknadsutbildning delas mellan olikaanslag. Vidare är det oklart i vilken utsträckningregeringen avser att detaljstyra insatserna avarbetsmarknadspolitiska åtgärder.Regeringen bör därför i budgetpropositionendels tydligt redovisa vilka medel som får utnyttjasför olika arbetsmarknadspolitiska åtgärder, delsredovisa ansvarsfördelningen mellan regeringenoch arbetsmarknadsverket.C 7 Lönebidrag till förtidspensioneradeRegeringen föreslår att personer som uppbärsjukbidrag skall kunna erhålla anställning medlönebidrag av lönekostnaden.Moderata samlingspartiet har under en rad årförespråkat ett system med flexibla lönebidrag förarbetshandikappade. Regeringen har efter tidigaremotstånd nu accepterat denna princip.Likväl beslutade riksdagsmajoriteten påregeringens förslag att införa ett särskilt slagslönebidrag till förtidspensionerade.Vi kan inte finna anledning att ha två former avlönebidrag. Personer som är förtidspensioneradeeller uppbär sjukbidrag bör kunna erhållaanställning med hjälp av ett flexibelt lönebidrag.Regeringens förslag bör därför avvisas.Ändring i lagen om anställningsskyddRegeringen föreslår ändringar i lagen (1982:80)om anställningsskydd (LAS) i syfte att göra detmöjligt för personer som uppnått attfortsätta sitt yrkesarbete fram till ålder.Det är från flera synpunkter önskvärt att äldrepersoner som kan och vill fortsätta sitt yrkesarbeteockså ges möjlighet till detta. Den ökademedellivslängden och det förhållandet att en stordel av befolkningen numera är fullt frisk och vitallångt upp i åldrarna innebär bland annat att det intealltid ter sig önskvärt från den enskildearbetstagarens sida att gå i pension vid ålder.Många vill fortsätta sitt yrkesarbete ytterligare ettpar år.För arbetsgivaren kan det också ibland varaönskvärt att en anställd kan fortsätta sitt arbeteytterligare någon tid med hänsyn bl.a. till eventuellbrist på kompetent arbetskraft.Det är angeläget att lagar och avtal utformas såatt möjligheterna att fortsätta arbeta efter uppnåddordinarie pensionsålder inte försvåras.LAS utgör dock knappast något hinder förfortsatt anställning efter uppnådd ordinariepensionsålder. Avtal om fortsatt, tidsbegränsadanställning kan träffas enligt § 5. Någon ändring avlagen synes därför inte vara påkallad av de skälregeringen anger.Syftet att göra det möjligt för äldre arbetskraftatt fortsätta yrkesarbeta efter kansåledes uppnås redan inom ramen för nuvarandelagstiftning utan de negativa effekter som denföreslagna lagändringen skulle medföra. § 5 LASbör inte ändras. Vi har i motion 1989/90:A761föreslagit en parlamentarisk översyn av denarbetsrättsliga lagstiftningen.Vad gäller de föreslagna ändringarna av LAS§ 33, tredje stycket, som innebär ett förtydligandeav de regler som redan nu gäller avseendeuppsägningstid och företrädesrätt enligt 22, 23 och25 §§ LAS, har vi ingenting att erinra häremot.Det kan ifrågasättas om inte den utökning avrätten till fortsatt tillsvidareanställning med saklig-grund-skydd enligt 7 § LAS kan bli till nackdel föräldre arbetskraft.Arbetslösheten kan inom de närmaste årenförväntas stiga. Många, också äldre, kommer attfriställas under det närmaste året. En ovillkorligrätt för äldre arbetstagare att fortsätta arbeta upptill kan resultera i dels att arbetsgivaretvekar att anställa friställd äldre arbetskraft om devet att det för framåt kommer att begränsaderas möjligheter att nyanställa yngre, dels attbestämmelsen kan ge upphov till motsättningarmellan yngre och äldre arbetstagare.En lagändring kommer emellertid inte att ipraktiken kunna få avsedd verkan förrännuvarande kollektivavtal på större delen avarbetsmarknaden omförhandlats. Dessa stipulerarvanligen en skyldighet att avgå vid ålder.Den föreslagna lagändringen är så utformad attreglerna fram till dess att kollektivavtalenomförhandlats endast kommer att gälla påarbetsplatser som saknar kollektivavtal.Med tanke på det förväntade försämrade lägetpå arbetsmarknaden kan det för parterna givetvisframstå som mindre önskvärt att ändra gällandekollektivavtal på ett sådant sätt att det blir lättareför en anställd att stanna kvar i arbete efteruppnådd ordinarie pensionsålder. Ändå är detönskvärt att detta blir möjligt i större utsträckningän . som arbetslösheten ökar kanbristen på kompetent arbetskraft fortfarande varabesvärande inom många områden och vara etthinder för en mer gynnsam utveckling.Det är givetvis önskvärt att enskildaarbetstagare och arbetsgivare kan komma överensom fortsatt anställning efter ordinariepensionsålder utan hinder av de nuvarandekollektivavtalen. Regeringen bör återkomma medförslag till åtgärder för att skapa sådana möjligheterför de anställda även i företag med kollektivavtalsom stipulerar skyldighet för den anställde att avgåvid ålder.Civildepartementets huvudtitelC 10 Bidrag statshälsanRegeringens förslag innebär att anslaget tillstatshälsan för innevarande budgetår kommer attuppgå till . Det är en högkostnad, särskilt som många statligt anställda inteanser att Statshälsan erbjuder en väl fungerandeföretagshälsovård.För att företagshälsovården skall kunna fungerapå ett bra sätt när det gäller det förebyggandehälsovårdsarbetet är det nödvändigt att det finns enkoppling till de enskilda arbetstagarnas konkretahälsoproblem. Det skulle man få om möjligheternatill sjukvård inom ramen för företaghälsovårdenökade. I motion 1989/90:A243 har vi utvecklat vårprincipiella syn på företagshälsovårdens uppgifteroch roll.Det är givet att behovet och formerna förhälsovård varierar mellan t.ex. sjöfartsverketspersonal och de anställda vid hovrätterna. Iframtiden bör varje myndighet själv ta ansvaret förföretaghälsovården för sina anställda. Det bör skegenom upphandling av tjänster från olikaföretaghälsovårdsentrepenörer, varav dennuvarande Statshälsan kan vara en.Genom att ta kostnads- och organisationsansvarför myndighetens egen företagshälsovård betonasockså att det är myndigheten själv som måste taansvar för arbetsmiljöproblemen.Därmed öppnas också möjligheterna för destatligt anställda i alla delar av landet, även påmindre orter, att få tillgång till lokalt förankradföretagshälsovård. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att avslår regeringens förslagbeträffande utbildning i företag vid risk förpermittering eller uppsägning,2. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts angåendeformerna för anslagen till arbetsmarknadspolitiskaåtgärder,3. att avslår regeringens förslag attanvända medel från anslaget lönebidrag tillförtidspensionerade till lönebidrag åtsjukbidragsmottagare,4. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts angående flexiblalönebidrag,5. att avslår regeringens förslag till lagom ändring av lagen (1982:80) omanställningsskydd vad avser ändring av 5 §,6. att avslår regeringens förslag till lagom ändring av lagen (1982:80) omanställningsskydd vad avser ändring av § 33, förstastycket,7. att hos regeringen begär förslag tillåtgärder för att tillförsäkra enskilda arbetstagarerätten att komma överens med arbetsgivaren omanställning efter ordinarie pensionsålder,8. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts angående denframtida företagshälsovården för statens anställda.