mot · GD02Jo56 · 1990-05-08 00:00:00 — Motion till 1989/90:Jo56 av m.fl. (fp) med anledning av prop. 1989/90:146 1989/90 Jordbruket i är liksom i de flesta industriländer kraftigt reglerat. Bl.a. medverkar staten vid prissättning och lämnar avsättningsgarantier. Efter hand har nackdelarna med regleringsekonomin blivit alltmer uppenbara. Marknadssignaler når inte producenterna, intensiteten försämrar miljön och den förlustbringande överproduktionen ökar. har länge förordat en marknadsanpassning av jordbruket. Sedan nackdelarna uppmärksammats internationellt - främst inom där förhandlingar nu pågår om samordnade neddragningar av stöd och handelshinder - föreligger nu politisk enighet om att lägga om jordbrukspolitiken. Enigheten manifesterades i den livsmedelspolitiska arbetsgruppen (LAG) där man från alla riksdagspartier förordade en inhemsk avreglering med bevarat gränsskydd intill dess detta avvecklats internationellt. Efter det att remissbehandlats har samtal förts mellan företrädare för regeringen och riksdagspartierna för att om möjligt nå enighet även om de grundläggande åtgärder som avregleringen långsiktigt och kortsiktigt bör kombineras med för att omställningen skall kunna bli socialt acceptabel för lantbrukarna. Under samtalen har betydande enighet uppnåtts. Den nya jordbrukspolitiken kommer att inledas med en femårig omställning varunder särskilda åtgärder vidtages för att snabbt eliminera nuvarande stora överskott på spannmål och mjölk. I denna partimotion redovisar vi syn på jordbruket och kommenterar proposition 1989/90:146. För att medverka till en bred enighet om den nya politiken avstår vi från att ställa yrkande om generell arealersättning. Men vi redovisar fördelarna och räknar med ökat intresse från lantbrukarnas sida som kan leda fram till en riksdagsmajoritet för förslaget. På några övriga områden som ej berörts vid samtalen har vi en annan uppfattning än regeringen. Det gäller bl.a. de uteblivna förhandlingarna om /91, behovet av ett system för att upprätthålla utbytesimport/export av jordbruksprodukter och förslaget att minska oljeväxtarealen. Enligt uppfattning kommer en stor del av den spannmålsareal som frigörs att kunna tas i anspråk för olika former av energiproduktion. En avreglering och marknadsanpassning under samhällsansvar kommer att 1 1989/90. frigöra lantbrukare som företagare och ge konsumenter ökade möjligheter att påverka produktionen. Svenskt jordbruk kommer härigenom att stå bättre rustat att möta den internationella konkurrens som de pågående GATT-samtalen förväntas leda fram till. Jordbruket skiljer sig från annat småföretagande bl.a. genom att staten reglerar näringen kraftigt. införde i likhet med många andra länder under industriell utveckling ett gränsskydd på jordbruksprodukter av beredskapsskäl. Under den ekonomiska krisen beslöt att staten skulle medverka vid prissättningen av flertalet produkter och ta ansvar för avsättningen. Därmed hade den reglering av jordbruket inletts som sedan har byggts på för varje decennium. har vi ett stort komplex av regleringar som det är svårt att blicka igenom. Regleringarna har låst lantbrukarna till ensidiga produktionsmönster. Den administrativa prissättningen och avsättningsgarantin har bl.a. lett till ökande användning av handelsgödsel och växtskyddsmedel som åstadkommit ett allt större spannmålsöverskott och belastning på miljön i form av läckage av kemikalier till grundvatten och vattendrag. För att dämpa dessa stimulanser till ökad produktion har staten sökt att med andra regleringar dämpa produktionen. Exempel på sådana regleringar är avgifter på handelsgödsel och växtskyddsmedel, trädesprogram, tvåprissystem för mjölk och olika former av avgångsvederlag till lantbrukare som upphört med viss produktion. För en stor del av produktionen har regleringarna även omfattat insamlings- och förädlingsledet genom att det administrativa priset avsett bearbetade produkter. Det har gjort marknadsbilden än mer komplicerad och lett till att stöd avsett för bonden inte nått fram. Normalt arbetar producenter på en fungerande marknad där konsumenternas preferenser avgör vad som kommer att produceras. Lantbrukarna har arbetat mot ett system av regleringar. Signalerna från konsumenterna har haft svårt att tränga igenom. Det fanns säkert goda skäl från statens sida att under den ekonomiska krisen stödja jordbruket, som då sysselsatte huvuddelen av befolkningen, genom att införa administrativ prissättning och garanterad avsättning. Men allt eftersom åren gått och nya regleringar tillkommit har nackdelarna ökat, främst genom en tilltagande överproduktion. var exportkostnaderna för överskotten hanterbara men har de uppgått till ca /år. Enligt riksdagsbeslut har näringen kollektivt fått betala huvuddelen härav. Det är endast för spannmålsöverskotten som staten tagit ett ekonomiskt delansvar. vill värna om ett livskraftigt svenskt jordbruk, dels därför att det producerar livsmedel för vilka vi kan påverka kvalitet och produktionsmeto 1989/90 Jo56 der, dels därför att det tillför samhället en rad andra nyttigheter utöver att Mot. Jordbruket har stor betydelse bl.a. för vår beredskap, Jo56 för miljövård och regionalpolitik, turism och friluftsliv. Men värnar också om marknadsekonomi och fri företagsamhet därför att den frigör och utvecklar enskilda människors skapande förmåga och bidrar till en god hushållning med resurser. Vidare värnar om en fri handel mellan länder därför att den ökar välfärden och avspänningen. Det redovisade synsättet har fått att arbeta för en förändrad jordbrukspolitik. har krävt en ny jordbruksutredning och har partiet konkretiserat sitt förslag till förändringar i följande punkter: - bibehållet gränsskydd intill dess detta kan trappas ned och avskaffas genom samordnade internationella åtgärder - avskaffande av prisregleringslagen och frisläppande av prisbildningen inom landet för alla produkter - införande av en arealersättning, dvs. en generell betalning för landskapsvård, beredskap m.m. till brukarna av landets ca åker-, ängs- och betesmark. Internationella krav på förändring krav på en omläggning av jordbrukspolitiken har fått andra partiers stöd sedan olika internationella organ påvisat nackdelarna med den regleringspolitik som förekommer i de flesta industriländer. har jordbruket ägnats stor uppmärksamhet inom (Organization for Economic Cooperation and Development) som är en samarbetsorganisation för världens ledande industrinationer. I den text som antogs konstaterades det att jordbrukspolitiken i många länder förhindrat att marknadens signaler nått odlarna, med påföljd att utbudet kraftigt överstiger efterfrågan. Utgifterna för jordbrukspolitiken har blivit betungande för statsbudgetarna, konsumenterna och samhällsekonomin. Stödpolitiken har snedvridit konkurrensen på världsmarknaden till skada för många . Detta skapar i sin tur problem som sträcker sig utöver handeln med jordbruksprodukter. OECDministrarna enades om att förbättra användningen av resurser inom jordbruket genom ökad marknadsanpassning. Det skall dock ske under hänsyn till livsmedelsberedskap, miljö och sysselsättning. Det bör noteras att OECDöverenskommelser har karaktären av rekommendationer och riktlinjer. har använt sig av en speciell metod att mäta jordbruksstödet i producentstödsekvivalenter (PSE-tal). Olika sorters stöd som jordbruket får genom offentliga ingripanden, vare sig det är fråga om direkta eller indirekta stöd över budgeten eller stöd över konsumentpriserna med gränsskyddets hjälp, räknas samman. I det senare fallet jämför man det inhemska priset med världsmarknadspriset. De sammanlagda stödens andel av den betalning bönderna erhåller utgör PSE-talet. Inom FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation (Food and ) har man i en rapport redovisat jordbrukets miljö 1* 1989190. påverkan och lämnat förslag till åtgärder. Vikten av en integration av jord- Mot. bruks- och miljöpolitik framhålls liksom att det är till stor fördel för miljön Jo56 med en övergång från prisstöd för produktionen till arealstöd. Enligt FAO bör alla jordbrukspolitiska beslut föregås av miljökonsekvensbeskrivningar. Det viktigaste internationella arbetet på jordbrukets område pågår dock inom (General on Tariffs and Trade) som är en frihandelsorganisation med närmare 100 länder anslutna. 1986 inledde en ny omgång förhandlingar, döpt till Uruguayrundan eftersom beslutet att inleda arbetet fattades i Punta del . Rundan har kommit till mot bakgrund av ett försämrat handelspolitiskt klimat, där inte minst skärpta konflikter inom handeln med jordbruksprodukter fått frihandelns regler i gungning. Anledningen till de skärpta konflikterna när det gäller livsmedel är den tilltagande överproduktionen i den industrialiserade världen med åtföljande sänkta världsmarknadspriser. Dessutom har tidigare rundor inte lett till något påtagligt resultat när det gäller frihandel för jordbruksprodukter. Det har framför allt berott på att de flesta länder av beredskapsskäl önskat stödja det egna jordbruket. Pågående förhandlingar syftar till att G ATT-reglera alla åtgärder i de olika ländernas jordbrukspolitik som påverkar importtillträde och exportkonkurrens. , som är pådrivande i förhandlingarna, vill att man skall avskaffa alla produktions- och exportsubventioner samt alla importhinder. De enda undantagen skall utgöras av biståndsprogram och sådant stöd som inte påverkar produktion eller handel, t.ex. direkt inkomsteller arealstöd. Den s.k. Cairns-gruppen bestående av i- och med effektiva jordbruk, inriktade på export, såsom , , och , stöder i huvudsak . Från EG och de nordiska länderna har man förklarat, att man utan i förväg preciserade bindningar är beredd att förhandla om samordnade förändringar och neddragningar av stödnivåer. träffades ett första på jordbrukets område som innebar att de olika länderna förband sig att frysa stödnivån och att minska den . skall man vidare vara klar med ett avtal som reglerar den långsiktiga neddragningen av stöd och handelshinder. Det finns stor anledning att räkna med att jordbruket befinner sig i internationell konkurrens . har påverkat vår nuvarande jordbrukspolitik på så sätt att kostnadskompensationen inte som tidigare tillåts öka producentpriserna utan i stället betalas ut som ett direkt stöd till lantbrukarna. tillsatte regeringen en livsmedelspolitisk arbetsgrupp (LAG) med uppgift att utvärdera i vad mån de jordbrukspolitiska målen som beslutade om hade uppfyllts, och utifrån denna utvärdering och i linje med pågående GATT-förhandlingar lämna förslag till en ny jordbrukspolitik. LAG har inte haft status av en parlamentarisk utredning. Oppositionspartierna har haft en företrädare var i arbetsgruppen. De har kunnat påverka rapportens innehåll, men i den mån som skilda uppfattningar förelegat åter- Mot. finns regeringsföreträdarnas i rapporten och övrigas i särskilda yttranden. LAG har haft en begränsad tillgång till tid och experter, varför det har funnits stor anledning att noga studera remissvaren. Rapporten avlämnades och remisstiden gick ut . livsmedelspolitiska beslut band sig vid en inriktning av jordbrukspolitiken som förutom ett övergripande effektivitetskrav sammanfattades i fem mål: - beredskapsmålet; att trygga vårt lands försörjning av livsmedel i fredstid och under avspärrning och krig, - konsumentmålet; konsumenterna skall ha tillgång till livsmedel av god kvalitet till rimliga priser, - inkomstmålet; jordbrukarna skall få en med jämförbara grupper likvärdig standard, - det regionalpolitiska målet; att främja en god regional balans med jordbruk i alla delar av landet, - miljömålet; jordbruket måste anpassas till kraven på en god miljö och behovet av en långsiktig och planerad hushållning med våra naturresurser. Dessa mål har statsmakten i allt väsentligt försökt att uppfylla med hjälp av ett enda medel, prisstödet, vilket verkställts med hjälp av gränsskydd, reglerade priser, avsättningsgarantier och exportfinansiering. I LAG:s rapport påvisas att målen inte kunnat uppfyllas på ett rimligt sätt. Den främsta anledningen härtill är just att vi med hjälp av ett enda medel sökt uppfylla fem mål. I föreslås en sammanhållen formulering för målen för den framtida livsmedelspolitiken. Texten i propositionen - som återges nedan är något justerad för att starkare lyfta fram miljömålet: Ett övergripande mål är att livsmedelspolitiken skall stå i överensstämmelse med de allmänna ekonomiska målsättningarna om en god hushållning med samhällets totala resurser. Livsmedlen skall uppfylla livsmedelslagstiftningens hygien- och renlighetskrav. bör den förda politiken bidra till en väl sammansatt kost och därmed till en bättre folkhälsa. Prisutvecklingen på livsmedel skall vara rimlig i förhållande till prisutvecklingen på övriga varor och tjänster. Konsumenternas val skall styra produktionen. Konsumenterna skall ges goda möjligheter att välja mellan livsmedel av olika slag, där skillnaderna kan avse exempelvis smak, ursprung, produktionssätt eller förädlingsgrad. Livsmedelsberedskapen skall grundas på de fredstida resurserna inom livsmedelssektorn och dess förmåga till anpassning, kompletterad med särskilda beredskapsåtgärder. Målet är att trygga landets livsmedelsförsörjning under kriser och i krig. Vid val av markanvändning och brukningsmetoder måste hänsyn tas till kraven på en god miljö och långsiktig hushållning med naturresurserna. Miljömålet skall vara att slå vakt om ett rikt och varierat odlingslandskap och att minimera jordbrukets miljöbelastning. Att producenterna får en skälig ersättning för varor och tjänster är en förutsättning för att övriga mål skall kunna förverkligas. Livsmedelspolitiken bör bidra till regional utjämning av sysselsättning och välfärd. När det gäller den mer påtagliga omläggningen av vår jordbrukspolitik har det rått politisk enighet i LAG om att med bibehållet gränsskydd - som inte förändras på annat sätt än genom samordnade internationella åtgärder - Mot. 1989/90 företa en inhemsk avreglering och marknadsanpassning av jordbruket. Hur Jo56 långt avregleringen kan gå och vilka långsiktiga och kortsiktiga åtgärder den bör kombineras med för att motsvara kravet på en socialt acceptabel omställning, har det dock rått olika uppfattningar om. Från sida har vi fört fram vårt tidigare nämnda förslag att en avreglering bör kombineras med en generell arealersättning. Eftersom vi är övertygade om fördelarna med ett sådant system, men ännu inte lyckats övertyga andra i tillräcklig omfattning, vill vi även i denna motion ange motiven till vårt förslag. står bakom den centrala utgångspunkten för den nya jordbrukspolitiken som LAG redovisar att lantbrukarna i fortsättningen endast skall ha betalt för efterfrågade varor och tjänster. Men som vi tidigare framhållit tillför jordbruket samhället en rad nyttigheter utöver att producera livsmedel. betalar vi inte särskilt för dessa tjänster utan ersättningen är "inbakad i priserna på jordbruksprodukterna. Det ligger dock ett värde i att söka identifiera och kostnadsberäkna det som ryms i vår allmänna välfärd och att - där detta är möjligt - i särskild ordning betala för nyttigheten. Vid en övergång från administrativ prissättning med statlig medverkan till i första skedet fri prisbildning på inhemsk marknad och därefter på den internationella, syns detta motiv än starkare. Den förändrade jordbrukspolitiken kommer att påverka produktionen och därmed även sekundära nyttigheter. Det kan vara svårt att beräkna det värde jordbruket har för beredskap och regionalpolitiska strävanden. Men på ett annat område kan jämförelser ge vägledning. Vårt öppna landskap och allemansrätten har stor betydelse för det rörliga friluftslivet och för turismen. Turismen är en ökande näring och på många orter av avgörande betydelse för de arbetstillfällen som håller bygden levande. Den drar in /år i utländsk valuta. Det är svårt att tänka sig turism i nuvarande eller ökande omfattning utan den landskapsvårdande insats som bönderna gör. Staten och kommunerna betalar för att hålla parker och grönytor i våra tätorter. Om bönderna ersätts med /ha och år - som vid SLU genom en enkät visat att en majoritet av svenska folket tycker är rimligt - kommer kostnaden att uppgå till ca /år. 5.1 Villkor för en generell arealersättning Vi har föreslagit att all utanför stödområdet skall omfattas av den generella arealersättningen. borde få i uppdrag att utreda om även inom stödområdet borde omfattas eller om motsvarande kompensation skall byggas in i prisstödet. Vidare skulle enligt förslaget den naturvårdsmark som redovisas i särskilda kommuninventeringar ingå. Vi anser att det för arealersättning borde ställas krav på en kvalificerad 6 animalie- eller vegetabilieproduktion enligt lantbruksverkets föreskrifter el- Mot. ler, beträffande naturvårdsmarken, att den hävdas på det sätt naturvårds- Jo56 Vi har föreslagit en generell ersättning på /ha och år, i speciella fall en högre ersättning för naturvårdsmark. 5.2 Fördelar med en generell arealersättning En påtaglig fördel med arealersättning är att den betalas ut direkt till lantbrukarna. Om arealersättning införs med administrativ prissättning kan den både kompensera jordbruket för kostnadsutvecklingen på ett sätt som inte strider mot och bidra till sänkta producentpriser. En arealersättning medverkar då till att livsmedelspriserna blir lägre. Sänkta priser på spannmål kan innebära miljöfördelar. Det blir inte lika lönsamt att med höga insatser av handelsgödsel producera på marginalen. En arealersättning underlättar omställning till annan produktion. Vi kommer att temporärt behöva införa ett särskilt program för att snabbt reducera det stora spannmålsöverskottet. Men i och med att vi går över till ett marknadsanpassat jordbruk så kommer det ständigt att uppstå behov av förändrad produktion. Genom arealersättning ökar möjligheterna t.ex. för energi- och fibergrödor, extensiv betesbaserad kött- och ullproduktion samt för s.k. naturenlig odling utan kemikalier. Vidare har en generell arealersättning stora regionalpolitiska fördelar. Eftersom landskapsvården kostar lika mycket - och är minst lika värdefull - i skogs- och mellanbygd som i slättlandskapen så bör ersättningen vara enhetlig En generell arealersättning är lätt att administrera. Data om enskilda gårdar och skiften finns lagrade hos SCB för skördeskadeskyddet. Det blir inte svårare för lantbruksverket att administrera och kontrollera ett system med generell arealersättning än de trädesprogram vi haft . I samband med att prisbildningen släpps fri kommer producentpriserna att fluktuera kraftigt beroende på tillgång och efterfrågan. Eftersom jordbrukets produktionstider understiger kan det ställa till stora problem. I detta sammanhang kommer en arealersättning att utgöra en stabiliserande faktor. I samband med en avreglering förväntas markpriserna sjunka. Arealersättningen kan i det sammanhanget utgöra en positiv tillbakahållande kraft. Har staten under mer än ett halvt sekel reglerat jordbruket är det rimligt att man medverkar till att de som har anpassat sig till systemet besparas kapitalförluster. Remissvar och samtal över partigränser Med anledning av den korta tid som stått till LAG:s förfogande och de genomgripande förändringar som föreslås har det funnits särskild anledning att noga studera remissvaren. En stor majoritet av remissinstanserna är positiv till att vi med bibehållet gränsskydd avreglerar jordbruket. Ett flertal framhåller att jordbruket måste få en längre omställningstid och att kraftigare åtgärder måste sättas in 7 för att snabbt reducera de stora överskotten på spannmål och mjölk. LRF har redovisat konsekvensanalyser av LAG-förslaget med för svenskt jordbruk mycket dystra prognoser. I ett eget förslag till omställning av jordbrukspolitiken samtycker LRF till avreglering men önskar bl.a. behålla delar av spannmåls- och mjölkregleringen och få en omställningstid av . Efter remisstidens utgång har samtal om den nya jordbrukspolitiken pågått mellan företrädare för och alla riksdagspartierna. Motivet härtill har varit en strävan att få en så bred majoritet som möjligt att ställa sig bakom ett riksdagsbeslut om en ny jordbrukspolitik. Eftersom jordbruk är en långsiktig verksamhet bör riksdagsbeslutet innebära så fasta regler att lantbrukarna kan räkna med att de inte kommer att förändras efter val som ändrar majoriteten i . Det har vid samtalen förelegat politisk enighet om följande övergripande riktlinjer för den nya politiken: Vi bör inleda omläggningen av jordbrukspolitiken . För det budgetår - 1990/1991 - som hamnar mellan det jordbrukspolitiska femårsbeslutet och det nya bör så långt det är möjligt en anpassning mot den nya jordbrukspolitiken ske. Omställningstiden bör bli . De medel i form av avgifter på handelsgödsel och växtskyddsmedel, förmalningsavgifter, fettvaruavgifter, införselavgifter m.m. - sammantaget per år-som använts för att finansiera exporten av överskottsproduktionen, bör i allt väsentligt få användas för att finansiera omställningsåtgärderna. För att omläggningen skall kunna ske under socialt acceptabla former är det viktigt att de stora överskott som vi har på spannmål och mjölk genom särskilda åtgärder snabbt kan elimineras. Proposition 1989/90:146 om livsmedelspolitiken Den jordbruksproposition som regeringen överlämnat till bygger i väsentliga delar på och de riktlinjer som blev resultatet av samtalen med övriga partier efter genomgång av remissvaren. Vi kommer i det följande att kommentera olika delar av propositionen och redovisa syn. 7.1 Ett marknadsanpassat jordbruk Den grundläggande förändringen av jordbrukspolitiken som regeringen föreslår följer ett mångårigt folkpartiförslag: att med bibehållet gränsskydd som förändras i den takt kommer att föreskriva - minska regleringarna och anpassa jordbruket till den svenska marknaden. Av ett hundratal remissinstanser är det två, de konkurrensvårdande myndigheterna NO och SPK, som förordar att ensidigt avvecklar sitt gränsskydd. Debatten om gränsskyddet var intensivare års jordbrukspolitiska beslut, då , SLU m.fl. genom boken över maten startade den. Inför det beslut som nu skall fatta har Bolins medförfattare i en uppsats (Timbro, ) 1989/90 Jo56 betitlad Att bryta samhällskontraktet med den individuelle bonden föreslå- Mot. git att gränsskyddet avvecklas som jordbrukarna under en tju- Jo56 goårsperiod kompenseras med . Vi skall återkomma till tes att det föreligger ett tyst samhällskontrakt mellan staten och lantbrukarna efter en mer än halvsekellång reglering av näringen. Men vi kan konstatera att varken han eller de konkurrensvårdande myndigheterna kunnat framlägga några övertygande argument för att vi nu ensidigt även skulle avveckla vårt gränsskydd. De dumpade världsmarknadspriserna ligger på en nivå-i regel högst av de svenska - som endast skulle tillåta en viss specialproduktion att överleva om gränserna öppnades. Det skulle innebära att huvuddelen av vårt öppna landskap skulle skogsplanteras och att landsbygden avfolkades än mer. vid SLU har i en undersökning visat att en stor majoritet av det svenska folket vill ha ett öppet landskap i ungefär den omfattning vi har , och att man vidare anser att staten om landskapet är hotat bör ersätta bönderna för landskapsvården i särskild ordning. Målet för de förhandlingar som förs inom är som tidigare redovisats att i internationell ordning sänka och avveckla stöd och handelshinder. Lyckas man härmed kommer världsmarknadspriserna i större omfattning att återspegla faktiska produktionskostnader. Jämförande studier har visat att svenskt jordbruk bör ha möjlighet att klara konkurrensen med EG-jordbruket. Därför bör vi följa den internationella avvecklingen av gränsskyddet. Det råder politisk enighet om att inleda den inhemska avregleringen . Med hänsyn till jordbrukets långa produktionstider innebär det en mycket kort förberedelsetid. Viss produktion som är färdig först efter har redan påbörjats. Att nämnda datum trots detta har valts sammanhänger med de stora förluster som överproduktionen ger upphov till.