mot · GD02A69 · 1990-03-26 00:00:00 — Motion till 1989/90:A69 med anledning av prop. 1989/90:76 Regionalpolitik för 90-talet läns behov av regionalpolitiska insatser Nuläge och utvecklingstendenser i Nedgången i vattenkraftsutbyggnaden och tillbakagången i de areella näringarna sätter fortfarande sin prägel på . Befolkningsstrukturen kännetecknas av en förhållandevis låg andel yngre människor. I inlandet finns församlingar där andelen människor är . har länet haft en mycket svag sysselsättningsutveckling. I sin tur har det resulterat i fortgående befolkningsminskning. Inget annat län har, såväl i relativa som absoluta tal, förlorat så många människor , 7 500 personer. Upprättade prognoser pekar dessvärre på att länet hotas av en fortsatt befolkningsavtappning. minskar länets folkmängd enligt dessa prognoser med ytterligare 5 000 personer. I sin tur återverkar det på många områden. Länet får ett mycket mindre skatteunderlag, vilket försvårar för landsting och kommuner att driva sin verksamhet. Likaså hotas - framför allt i glesbygden - den kommersiella servicen. Många mindre skolors existens kommer att vara hotad. Arbetsmarknadsutbudet blir mer begränsat och därmed mindre attraktivt. I en alternativ prognos, som bygger på andra, också realistiska utvecklingsförlopp, beräknas sysselsättningen minska med 4 000 arbetstillfällen. Det skulle innebära en ytterligare befolkningsminskning på cirka 10 000 personer ner till 246 000 innevånare. En sådan utveckling är naturligtvis fullständigt oacceptabel. Till stor del hänger också den relativa sysselsättningsnedgång som orsakat befolkningsminskningen samman med beroendet av basindustrierna. Mycket omfattande strukturförändringar innebar exempelvis att kommun förlorade ett flertal skogsindustrier . I kommun innebar rationaliseringar och nedläggningar inom den samlade industrin att halva industrisysselsättningen försvann. har tre nedläggningsbeslut av större industrienheter tagits: pappersbruk i med 200 sysselsatta, Hagraf i Härnö- Mot. sand med 225 sysselsatta och Kiselfabriken i , , med 100 sys- A69 På den offentliga sidan kan nämnas nedskärning vid I21/T3 i efter förslag från FU 88. Sammanfattningsvis kan konstateras att de allmänna utvecklingstendenserna i fråga om befolkningstal, sysselsättning och servicenivåer i förening med aktuella akuta arbetsmarknadsinsatser på vissa orter inte ger någon grund för att dra ner de regionalpolitiska insatserna i . Detta har också konstaterats av den regionalpolitiska utredningen (REK 87) som prioriterat insatser i . /har allt sedan starten haft en relativt gynnsam utveckling. Ytterligare resurser har tillförts skolan, senast i samband med beslut över kompletteringspropositionen 1989. Emellertid kan jag konstatera brister i två väsentliga avseenden. Även om högskolan föreslås få vissa forskningsresurser kommer den fortfarande inte att kunna bygga upp en tillfredsställande forskningsorganisation. Jag ser detta som en allvarlig brist. I jämförelse med de resurser som forskningsuniversitets- och högskolor erhåller får de mindre högskolorna sammantaget av de ökade forskningsresurserna, medan de svarar för av utbildningen. De mindre högskolornas andel av forskningsresurserna är långt . I regionalpolitiska utredningen (REK 87) konstaterades att övergången från gymnasium till högskola är väsentligt lägre i de områden som har enbart mindre högskolor jämfört med dem som har ett mer utbyggt högskoleväsende. Vidare är övergången till doktorandutbildning för studenter vid mindre högskolor vid de mindre högskolorna jämfört med forskningshögskolorna. Den låga rekryteringen till doktorandutbildningen från de små högskolorna är allvarlig för landet som helhet, främst när rekryteringen vid forskningshögskolorna och universiteten också är mycket låg. Detta har också konstaterats av REK 87. Högskolorna har också konstaterats vara den främsta flyttningsmotorn för ungdomar i ålderna i de län/regioner som saknar ett mer utbyggt högskoleväsende. Särskilt mot bakgrund av den utveckling som kännetecknat är detta förhållande allvarligt. har vi från länet upprepade gånger pekat på möjligheter till utvecklingsinsatser gällande forskning och utbildning. Som framgår i annat sammanhang är oerhört beroende av skogsindustri och annan elintensiv industri. Regeringen har vid ett flertal tillfällen erhållit förslag om att inrätta forskning och utbildning med inriktning på elenergiteknik, miljöteknik och processteknik. Det vill säga tre områden som är av vital betydelse för länets industri och i synnerhet den trävarubaserade industrin. Samhällsinsatser på dessa områden i högskolans regi skulle innebära såväl en betydande regional förstärkning som en viktig personell åtgärd med inriktning mot en av våra viktigaste exportbranscher. REK 87 insåg också den elkraftintensiva industrins värde för i synnerhet, men också för landet som hel REK 87 beskrev /högskolas utveckling sorn en Mot. 1989/90 triangelsamverkan med /Härnösand-Örnsköldsvik-Östersund. A69 REK 87 pekade också på möjligheter till utlokalisering av kollektivforskning från till i första hand inom pappersindustrin. Detta bör ge regeringen till känna. Genom beslut om ökade avkastningskrav på kapital som staten investerat i samt den senaste skatteomläggningen med mervärdeskatt på energi har priserna på energi successivt ökat. För framtiden förutskickas fortsatta höjningar av energipriset som viss osäkerhet råder om den framtida energipolitiken. är mest elintensiva vad det gäller användning av industriell el. Cirka 8 000 personer är direkt berörda av den elintensiva industrin i sitt arbete och indirekt berörs så många personer. är ett betydande exportlän med ett substantiellt bidrag till den nationella försörjningen. De elintensiva industrierna som företrädesvis är lokaliserade vid kusten är också av mycket stor betydelse för inlandet genom att skogsindustrin tar sin råvara från detta område. kan vi märka effekterna av ökade kostnader för elenergi och en fortsatt ökning kommer med nödvändighet att utsätta för mycket påtagliga strukturförändringar. har aviserat nedläggning av kiseltillverkningen i vilket direkt kommer att beröra 120 personer utöver det närmare 100-talet anställda som tvingats lämna företaget för bara . Ett antal företag överväger omlokaliseringar av verksamhet, alternativt tvekar med sina investeringsbeslut. Mot den bakgrunden hyser vi i farhågor vad gäller den framtida utvecklingen i länet. Den hittillsvarande utvecklingen tillsammans med de farhågor jag hyser för en fortgående omstrukturering pekar på behovet av betydande regionalpolitiska insatser i vilket är motsatsen till regeringens förslag i propositionen. En av och den svenska välfärdens ödesfrågor inför 90-talet är frågan om den svenska industrins fortsatta internationella konkurrenskraft och bibehållna internationella position. Farhågorna är många, varningssignaler och statistik talar sitt tydliga språk om förlorade marknadsandelar, ett ökat beroende av internationellt sårbar storindustri, investeringsflykt, försämrad produktivitetstillväxt m.m. En stark, strukturförändrad och växande industri är ett måste . 1 finns en starkt exportinriktad och tung basindustri av stor nationell betydelse. Västernorrlänningen står för av landets bruttoexport vilket i kronor utgör cirka 25-30 miljarder - men av befolkningen. I enbart är motsvarande siffror mot en befolkningsandel om 0,, dvs. fyra gånger sin befolkningsandel. Av den totala industriproduktionen i Örn- Mot. 1989/90 sköldsviks kommun går på export. Nettoexportsiffror ligger avse- A69 värt högre. Exempelvis har skogsindustrin i länet en andel nettovaluta om Men den västernorrländska industrin har också strukturproblem. För exempelvis verkstadsindustrin, dit storföretag som söner, Sunds Defibrator, och verkstäder hör, och som är den sysselsättningsmässigt största industribranschen i länet med en mycket hög exportandel i produktionen, finns tydliga indikationer på försämrad konkurrenskraft. Produktivitet, teknikförnyelse och vinstnivåer har varit sämre i än i många andra delar av landet (källa: SIND 1989). Behoven av effektivisering och marknadsexpansion är uttalade också av branschens egna företrädare. Datoriseringsnivån, liksom andel högskoleutbildade inom verkstadsindustrin generellt i länet är, relativt andra län, låg. Behovet av teknikförnyelse är större än på de flesta andra håll. Detta föga uppmärksammade faktum måste förvisso bli föremål för en konstruktiv uppmärksamhet. De bedömningar som kan göras över utsikterna för den västernorrländska småindustrins utveckling inom verkstadsområdet är inför kommande lågkonjunktur mycket oroväckande. De infrastrukturella satsningarna har stor betydelse för näringslivsutveckling, arbetskraftsrekrytering och flyttningsbenägenhet. Ett perifert geografiskt läge får inte även ur dessa aspekter utgöra en konkurrensnackdel för industrin. Insatserna måste ges en inriktning mot utvecklingsorienterade företag, industrinära tjänsteföretag, kompetensuppbyggnad, teknikförnyelse, nyföretagande, långsiktig strukturuppbyggnad, koncentrationsutjämning och en infrastrukturförbättring inom framför allt transport- och kommunikationssektorn. Detta bör ge regeringen tillkänna. I den regionalpolitiska propositionen föreslås att , , inlandsförsamlingarna och i samt inlandsförsamlingarna Anundsjö, , och Trehörningssjö i skall tillhöra stödområde 2. inräknas tillfälligt i stödområde 2. REK 87 prioriterade genom att tillföra till inlandet samt utpeka såväl , , som mellanstäder. Regeringen har i propositionen inte någon hållbar argumentation för ny stödområdesindelning. Att i dagens högkonjunktur förändra stödområdesindelningen utan en genomgripande analys är inte försvarbart. Jag föreslår att beslutar att bibehålla nuvarande stödområdesindelning samt att inplaceras i stödområde A. Vidare bör regeringen ges i uppdrag att inlemma i tillfälligt stödområde. Skälen till förändringarna när det gäller och skall ses i den strukturförändring som sker genom nedläggningen av kiseltillverkningen i och Hagrafs avveckling i . Regeringen argumenterar i propositionen för införande av stödjepunkter i anslutning till stödområdet. REK 87 föreslog att , och skulle ingå i gruppen mellanstäder. Regeringens argumentation pekar på att , och väl fyller kriterierna för gruppen stödjepunkter. bör därför ge regeringen detta till känna. För att underlätta en differentiering av näringslivet i de s.k. stödjepunkterna bör det regionalpolitiska stödet till privata tjänstesektorn göras vidare än vad som föreslås i propositionen. Olika undersökningar har visat att företag i köper tjänster för hundratals milj. kr. från privata tjänsteföretag främst i storstadsområdena. Stödet till den privata tjänstesektorn bör därför även inriktas mot befintliga eller nya företag som vänder sig till en lokal och regional marknad. En större del av tjänstemarknaden skulle därmed kunna upphandlas i stödjepunkterna. Dessa tjänsteföretag innebär också en viktig resurs för det lokala och regionala näringslivets fortsatta utveckling. Trycket på tjänsteföretagen i storstadsområdena kunde därmed minska och en omlokalisering av sysselsättning och resurser till stödjepunkterna skulle bli följden. En väl fungerande infrastruktur är av avgörande betydelse för länets framtid. Den viktigaste infrastrukturinsatsen i är satsningar på vägnätet. Som jag tidigare anfört är transporterna av skogsråvaran avgörande för skogsindustrins överlevnad. I ett skogslän som krävs också goda vägförbindelser för att arbetspendlingen skall kunna upprätthållas. har ett behov av 80 milj. kr. för att upprätthålla nuvarande standard. Tilldelningen av medel för innevarande period kommer att sänkas. Förutom dryga underhållskostnader skall man också lägga till de krav som följer av de s.k. EG-bestämmelsema. De ansvariga i länet har beslutat att i första hand satsa på de funktionellt viktiga regionala stamvägarna. De övriga belagda vägarna repareras i fortsättningen endast så länge det är företagsekonomiskt lönsamt. De görs sedan om till grusvägar. Av de belagda vägarna är cirka en tredjedel i farozonen. repareras av det lågtrafikerade vägnätet. Det innebär att av det belagda vägnätet kommer att övergå till grusvägar. Detta är samhällsekonomiskt slöseri och kan inte accepteras. kan noteras att stora skillnader råder mellan olika läns möjligheter till beläggning av sina vägar. har av vägarna belagda. ligger andra län belagda vägar och de har dessutom målsättningen att få av vägarna belagda. Rimligen bör alla län ha lika många procent av vägarna belagda innan medel tillförs till en hundraprocentig beläggning. Detta bör ges regeringen till känna. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i mo 1989/90 A69 tionen anförts om utbildningens och forskningens betydelse för Väs- Mot. 1989/90 ternorrlands läns utveckling, A69 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om den elkraftsintensiva industrin, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om läns beroende av länets exportindustri, 4. att beslutar att bibehålla nuvarande stödområdesindelning, 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts beträffande och kommuners inplacering i stödområdet, 6. att som sin mening ger regeringen till känna att , samt Sundsvall-Timrås kommuner bör inlemmas i gruppen stödjepunkter i anslutning till stödområdet, 7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande upprustningen av länsvägarna i .