ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GD02So495 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90: So495 av och (båda fp) Sjukvården i krig Visst ägnar sig socialministern åt skönmålning när han i budgetpropositionen (bilaga 5, sidan 108) skriver att beredskapen avseende sjukvårdsmateriel kommer att nå upp "till intentionerna försvarsbeslut. Bristen på förbrukningsmateriel är så stor att denna faktor är den mest gränssättande för sjukvårdens uthållighet vid krig och avspärrning. I både 1982 och försvarsbeslut har sjukvården därför utpekats som den svagaste länken i totalförsvaret. Den förstärkning av uthålligheten som beslöts 1982 blev starkt försenad - först av femårsperioden hände det något reellt. var läget låst till följd av delade meningar mellan främst och statens förhandlingsnämnd. försvarsbeslut innebar att man skulle förstärka beredskapen ifråga om förbrukningsmateriel. Dels skulle staten finansiera lagring från materiel som hänger samman med i krig tillkommande skador. Dels skulle landstingen svara för den lagring som behövs för att man också under krig skall kunna göra t.ex. de operationer som hänger samman med sjukdomar. Alla vet att mycket snart efter riksdagsbeslutet förklarade att landstingen inte kommer att göra det som uttalat. Så den viktiga delen i intentionerna beslut på denna punkt förverkligas alltså inte. Återstår så den andra delen, alltså den lagring som staten ska finansiera. Försvarsbeslutet innebar att de statliga anslagen till sjukvården i krig ungefär fördubblades, till . Den största posten i anslaget skulle gå just till lagring av förbrukningsmateriel. Men liksom föregående försvarsbeslutsperiod kommer denna lagring inte igång som avsett. I stort sett bör en bit över 200 milj. kr. finnas för sjukvården i krig. Av propositionen framgår att när två av de fem åren gått var reservationen 357 milj. kr. Att beloppet var så stort hänger samman med att ingenting av lagringen i praktiken har kommit igång - trots att detta alltså var en enskild punkt i hela totalförsvarsbeslutet som 1987 uttalade sig starkast om. Genom uppdagat kaos i det militära beslutsunderlaget har beslutat att försvarsbeslutsperioden skall avkortas med och nästa försvarsbeslut fattas 1991 i stället . För sjukvården i krig bör det i så fall betyda att man till 1991 bör förverkliga fyra femtedelar av vad som beslöts 1987 ifråga om förbättring av uthålligheten beträffande förbrukningsmate För sjukvården i krig bör alltså utbetalas drygt 800 milj. kr. Den budgetproposition som föreligger avser alltså i . Vi finner det angeläget att i anslutning till behandlingen av regeringens förslag betonar det angelägna i att fyra femtedelar av det som förutsattes ifråga om sjukvården i krig för också reellt är förverkligat vid utgången av /91. På punkten om den föreslagna lagringen i landstingens regi, står det redan nu klart att intentioner inte kommer att förverkligas. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om förverkligandet av totalförsvarsbeslut vad avser sjukvården i krig. () () 1989/90 So495
mot · GD02So496 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:So496 av () Riksspecialiserad sjukvård R-listan begränsar på ett besvärande sätt valfriheten inom sjukvårdssystemet och bör därför avskaffas. Det svenska sjukvårdssystemet är genomreglerat. Patienterna tillhör av tradition olika upptagningsområden. Det kan gälla vårdcentral, sjukhus eller sjukvårdsregion. pågår strävanden att öka patienternas frihet. Först var man i sydvästra med att erbjuda en gränslös sjukvård. kommer detta att införas över hela landet. Den högspecialiserade vården är dock reglerad av den s.k. R-listan som anger riksspecialiteter. Den mest högspecialiserade vården förbehålles vissa utvalda sjukhus, oftast belägna i . Detta är hämmande för utvecklingen av högspecialiserad vård kring nya avancerade forskargrupper. När en ny teknik utvecklas är utrustning och behandling ofta kostbar, men har kostnader för utrustning och behandlingsinsatser ofta reducerats så att tekniken blivit något av allmängods. Exempel härpå är datortomografi och MRI. I dessa sammanhang fungerar R-listan som en kraftfullt hämmande faktor när det gäller att göra kvalificerad teknik allmänt tillgänglig. Patienter till riksspecialiteter remitteras i regel från landets centralsjukhus. Det torde vara uppenbart att läkarna vid dessa sjukhus själva kan avgöra vart de bäst remitterar sina patienter utan pekpinnar i form av en Rlista. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att får i uppdrag att avskaffa R-listan inom sjukvården.
mot · GD02So498 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90: So498 av Per Stenmarck och (båda m) Hälsodeklaration vid utlandsresa Mångå människor känner en speciell oro inför en utlandsresa. Anledningen är den sjukdom som man lider av och som man är beroende av medicinering och vård för. Det finns många vittnesbörd om svårigheter att kommunicera med läkare, och annan sjukvårdspersonal, utomlands. I olika fall har människor - som antingen plötsligt drabbats av en sjukdom eller som är sjuka - kunnat berätta om hur svårt det varit att förklara sitt sjukdomssymptom, eller vilka mediciner man är beroende av, för en utländsk läkare. I grunden finns det bara en anledning till detta: man behärskar inte språket. För den som lider av vissa sjukdomar, finns det möjlighet att få ett intyg med sig inför en utlandsresa. För den som exempelvis lider av diabetes kan diabetesförbundet intyg, om att vederbörande är i behov av insulin. Det går också att få intyg om allergiska reaktioner på vissa mediciner. I olika länder har man byggt upp ett mera komplett system för information om sjukdomsbilden. I ett hälsopass finns på olika språk uppgifter om vilka sjukdomar resenären lider av och vilka mediciner han eller hon är beroende av. Med ett liknande, frivilligt, system i , skulle många människor känna en större trygghet inför en utlandsresa. Vetskapen om att de genom någon form av dokument lättare skulle kunna förklara sin sjukdom, skulle med säkerhet ha en lugnande inverkan på många. Ett hälsopass enligt en svensk modell, utfärdat på exempelvis engelska, tyska och franska, och med möjlighet att få det utfärdat även på andra språk, kan innehålla två typer av uppgifter. Den ena är en information om vilka sjukdomar som resenären lider av, och vilka mediciner hon är beroende av. Den andra är en upplysning om avtal med andra länder, om hur kostnaderna för den akutsjukvård som kan bli aktuell, täcks. Därmed skulle många av de problem som finns, kunna undanröjas. För att ett hälsopass skall fylla sin uppgift måste det respekteras av läkare i andra länder. Därför är det viktigt att det får någon form av officiell karaktär. Det bör därför vara samordnat med information och utfärdat av en läkare. Därmed skulle det kunna fungera som komplement dels till försäkringsbeskedet, dels till reseförsäkringen. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om hälsopass. Per Stenmarck (m) () 1989/90 So498 gotab 99981, Slockholm 1990
mot · GD02So500 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:So500 av () Hälsodeklaration vid utlandsresa När personer som lider av vissa sjukdomar blir akut sjuka utomlands löper de risk att bli felbehandlade, eftersom det kan vara svårt att göra sig förstådd och eftersom läkare där inte har tillgång till sjukjournalen. Detta är ett allt större och viktigare problem i takt med den ökande turismen. Det vore önskvärt att den ordinarie läkaren utfärdade ett hälsopass, att ta med på resor utomlands. Där skulle den information som behövs om personen blir akut sjuk finnas på flera språk. Läkarna skulle med stor sannolikhet acceptera en sådan uppgift med glädje. borde kunna träffa en överenskommelse med läkarna om lämplig utformning av ett sådant hälsopass, som kunde förvaras tillsammans med informationen om vaccinationer i passet. Läkaren bör själv rekommendera dem som anses behöva hälsopasset att ta med ett sådant på utlandsresa. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om införande av hälsopass.
mot · GD02So501 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90:So501 av och (båda s) Vård av invandrarbarn som varit soldater har två ungdomar blivit dömda för mord. Det gemensamma för dessa män är att de varit barnsoldater i sina hemländer. 17-årig yngling dömd till fängelse. Ytterst okänslig under rättegången. 22-årig man dömd till fängelse för mord på två kvinnor. Flera ungdomar har blivit fällda för misshandel. Bakgrund: barnsoldater. från fick sitt första uppdrag när han var . Han och 16 kamrater skulle försvara ställningarna i . Sex kom tillbaka. De andra dog. reaktion när han kom till var, att allt var så lugnt att han trodde att han skulle bli galen. Hans roll i blev slagskämpe. Om jag blivit lärd att döda att känna hat, att utplåna mina egna mänskliga relationer. Hur ska jag då hantera mitt känsloliv i ett land i fred? I många daghem och skolor finns barn som levt i krigsdrabbade länder där våldet är en naturlig del av vardagen. För dessa barn är omställningen till ett normalt liv en lång process. Personalen på daghem och i skolan saknar utbildning för att hjälpa barnen. Om dessa barn och ungdomar ska få rätten till ett värdigt liv måste de få hjälp innan det är . Barn eller ungdomar, som varit barnsoldater bör erhålla vård direkt när de kommer till . För personal som arbetar med barn med krigsångest bör det finnas möjlighet till råd och anvisningar. För dessa barn med svåra problem bör det finnas ett speciellt behandlingshem. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av ett behandlingshem för barnsoldater. () ()
mot · GD02So502 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90: So502 av och (båda c) Patientjournallagen Vi återkommer i denna motion med en fråga som torde vara väl känd för socialutskottet, nämligen signeringstvånget i patientjournallagen. Lagen har varit i kraft . Det är alltså som sjukvården belastats med paragrafen om signeringskravet. Om man utgår från att det åtgår i genomsnitt per dag och läkare för att upprätthålla den lagliga skyldigheten, blir det sammantaget fråga som på detta sätt stulits från den väsentliga verksamheten, nämligen patientkontakten. är det förmodligen inte detta som har skett. På många håll har man helt enkelt gjort den bedömningen att man inte klarar av att följa lagen på denna punkt, utan att eftersätta sjukvårdens intresse. I det tysta har man då valt att sätta sig över signeringstvånget. Från sida är det givetvis inte acceptabelt med en lagstiftning som inkräktar på angelägna och dyrbara vårdinsatser. Inte heller kan en lagstiftning accepteras som många på grund av sitt vårdansvar inte anser sig kunna följa. Även tillsynsmyndigheten, , har påtalat att det bör vara möjligt att hitta en annan metod för journalhanteringen, som fungerar bättre praktiskt och som också tillgodoser patientintresset i egentlig mening. Enligt vår uppfattning är det nu hög tid att en ändring kommer till stånd av patientjournallagen på ifrågavarande punkt. borges i uppdrag att utforma en annan, säkrare och bättre metod för journalhantering. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär åtgärder för en ändring i patientjournallagen i enlighet med vad som i motionen anförts.
mot · GD02So503 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90:So503 av och (båda s) Ökade insatser för personer med epilepsi Det finns ca 100 000 personer i vårt land med epilepsi av varierande grad. Antalet nytillkomna beräknas till 4 000/år. Det stora flertalet personer med epilepsi lever ett helt normalt liv med familj och arbete, dock har mer än hälften dålig anfallskontroll. Man lever också med ständig medicinering där biverkningar inte kunnat elimineras. De sociala kontakterna försvåras eftersom personer med epilepsi inte vågar gå ut och blanda sig med allmänheten. För många gäller dessutom oftast rädsla och osäkerhet . Ungdomarna har här en särskilt utsatt situation. Resurserna för diagnostik, vård och rehabilitering är på många håll i landet dåligt utbyggda. De flesta sjukhus saknar neurolog. Det psykologiska stödet är minimalt och operationsmöjligheterna begränsade. genomförs t.ex. endast ett 50-tal operationer , medan behovet är drygt 3 000. Majoriteten av de opererade blir helt bra och ytterligare en stor grupp blir bättre. Förstärkta insatser är nödvändiga inom detta område. Den medicinska kunskapen utvecklas ständigt. Detta ger med största sannolikhet ökade samhällsekonomiska vinster. Insatserna kan t.ex. gälla upplysning och information, diagnostik, inrättande av behandlingsteam, fler operationer, forskning beträffande mediciner, utbildning av läkare och annan personal. Regeringen bör i överläggningar med sjukvårdshuvudmännen ta upp frågan om ökade satsningar på epilepsivården. Därvid bör också de stora regionala skillnaderna diskuteras. Vi förutsätter att den planerade och tidigare av regeringen utlovade expertkonferensen kommer till stånd. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av ökade insatser för personer med epilepsi.
mot · GD02So504 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:So504 Ökningen av antalet hörselskador Gruppen åldershörselskadade kommer att öka betydligt fram . står redan nuc:a 23 000 personer i kö till hörcentralerna. Väntetider på upp till förekommer. Detta faktum kan för många äldre få förödande konsekvenser både psykiskt och socialt samt medföra ett ökat service- och vårdbehov. påvisar att äldre hörselskadade är en lågprioriterad grupp även inom den pedagogiska hörselvården. Många äldre nås inte av den rehabiliterande verksamheten. Den vanligaste hörselskadan är av åldersbetingad art som ofta debuterar . Även en del skador som orsakats av buller debuterar i den åldern. När det gäller gruppen åldershörselskadade finns ingen beredskap för att uppmärksamma hörselskador på ett tidigt stadium. Inte heller finns resurser inom hörselvården för t.ex. utprovning av hjälpmedel. Även utvecklingen av antalet hörselskador inom andra åldersgrupper inger oro. Vi bör kanske mera noggrant undersöka effekterna av exempelvis musik med hög ljudnivå, ökat användande av free-style-apparater, trafikbuller, utsatta arbetsmiljöer m.m. Detta som ett led i att förebygga skador samt skaffa sig en beredskap för ökat vårdbehov. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om förebyggande åtgärder när det gäller hörselskador samt behovet av beredskap för ökat vårdbehov.
mot · GD02So505 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:So505 av och av (båda mp) Tillgång till sjukvård m.m. på landsbygden Vi lever i ett sårbart samhälle. Sårbarheten har ökat med alla de maskiner och tekniska system som har gjort livet bekvämare, men också hetsigare. Stordrift och centralisering har gått hand i hand med den industriella utvecklingen. var förhållandet mellan stad och landsbygd mer välbalanserat. Staden med sina rika möjligheter till högre utbildning och kommersiellt kultur- och varuutbud mm låg i nära kontakt med och försörjdes till stor del av sitt omland. börjar de största städerna bli otympliga och svåra att kontrollera vad gäller lagöverträdelser, trafik- och bostadsproblem och avfallshantering. växer glesbygdsproblemen; närservicen blir allt sämre när befolkningsunderlaget sviktar och ungdomen lockas till städerna av det större nöjes- och arbetsutbudet. De kvarvarande får till råga på allt via skattsedeln subventionera bostadsbyggandet och transportsystemet i städerna. Vi vet att vi behöver vår levande landsbygd för försvar och livsmedelsförsörjning, för att hålla kultur- och naturvärden levande och för att bibehålla och föra vidare till nästa generation de grundläggande överlevnadskunskaperna innan de faller i glömska. Vi behöver ett jordbruk, där man inte är helt beroende av importerade insatsvaror och där man tillämpar odlingsmetoder, som ger långsiktigt bärande jordar och fullvärdiga livsmedel. Det är svårt att uppfylla hälso- och sjukvårdslagens stolta definition om att "Målet för hälso- och sjukvården är en god hälsa och en god vård på lika villkor för hela befolkningen när vikariesituationen på våra vårdcentraler är bristfällig i stora delar av landet. Den centralisering av förlossningsvården som påbörjats och som drabbar landsbygden strider även den mot hälso- och sjukvårdslagens intentioner. Vi anser att de små förlossningsenheterna skall få vara kvar. Vårdplatser och vänner har möjlighet att ofta besöka den sjuke. Ensamheten i den främmande miljön blir då inte så svår. Ett försök inom landsbygdens åldringsvård har gjorts och fortsätter inom . Där prövades flyttbara pensionärsbostäder. De ställdes upp på gården eller tomten hos någon anförvant till den som hjälpligt kunde klara sig själv, men som ändå behövde viss tillsyn. När den mobila bostaden inte längre behövdes, flyttades den till någon annan behövande. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna att landstingen bör värna om de små förlossningsenheterna, 2. att som sin mening ger regeringen till känna att vårdplatserna bör finnas inom rimligt avstånd var man än bor i landet, 3. ätt som sin mening ger regeringen till känna att tidigare försök med mobila pensionärsbostäder bör utvärderas och eventuellt utvidgas. () () 1989/90 So505
mot · GD02So508 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:So508 av och (båda c) () inrättades 1980 efter ett omfattande utredningsarbete. En huvuduppgift för IPM är att genom forsknings* och kartläggningsarbete biträda myndigheter och andra organ, som arbetar med hälso-, sociala-, miljö- och arbetsmiljöfrågor, med kunskapsunderlag av psykosocial natur. Institutet skall utveckla, värdera och förmedla kunskaper om psykosociala risksituationer m.m. Det är mycket omfattande arbetsuppgifter som skall genomföras inom IPM:s verksamhetsområde. För detta gavs IPM totalt 8,5 fasta tjänster. uttalade i sitt betänkande 1988/89:SoU16 att IPM kan bidra med värdefulla erfarenheter till arbetsmiljökommissionens fortsatta arbete. Utskottet delar också bedömningen att IPM, om institutet även fortsättningsvis skall kunna fullgöra sina viktiga uppgifter på ett effektivt sätt och motsvara de ambitioner som angavs vid institutets tillkomst, behöver tillföras ytterligare resurser. Regeringen bör överväga på vilket sätt en sådan förstärkning lämpligen bör ske och återkomma med förslag till . Vad utskottet nu anfört med anledning av motionernas yrkande bör som sin mening ge regeringen till känna. I årets budgetförslag uppgår anslaget till IPM till . Detta täcker inte de av institutet begärda ekonomiska behoven, vilket innebär att man inte kan fullfölja de uppgifter som förelagts dem. Med hänvisning till det anförda hemställs att till , E8, anvisar det förslagsanslag som äskats av IPM.
mot · GD02So509 · 1990-01-25 00:00:00 — av m.fl. (fp) Den rättsmedicinska verksamheten omfattar rättsmedicinska undersökningar av levande och avlidna personer samt avgivande av utlåtanden om skadors och sjukdomars uppkomstsätt och svårighetsgrad samt om orsakssamband mellan handling eller andra förhållanden och effekter. Verksamheten bedrivs vid statens rättsläkarstationer, vilka sorterar under . började man utreda behovet och omfattningen av den rättsmedicinska servicen samt huvudmannaskapet. Tiden fram till har präglats av utredningar, ovisshet om framtiden och det framtida huvudmannaskapet, svårigheter att rekrytera personal och krav på omfattande besparingar, vilket lett till att verksamheten inte kunnat bedrivas på ett tillfredsställande sätt. Det är synnerligen allvarligt att den rättsmedicinska verksamheten trots stora ansträngningar från en lojal personal inte kunnat tillgodose samhällets behov av rättsmedicinsk service. Detta uppmärksammades av socialutskottet, som bl.a. gjorde platsbesök på den rättsmedicinska stationen i . Detta ledde till initiativ att öka anslaget till statens rättsläkarstationer för /90 med 4,9 milj.kr. till 34,2 milj.kr. (1988/89:SoU16). Riksdagsbeslutet innehöll också ett uttalande om angelägenheten av att regeringen skyndsamt skulle ta sig an frågan om huvudmannaskap och organisation. I årets budgetproposition återfinns ingenting om hur det framtida huvudmannaskapet skall se ut, endast en mening om att frågan bereds inom . Vi anser det upprörande att man fortfarande inte fått till stånd en lösning på denna fråga. I sin anslagsframställning yrkade på . till den rättsmedicinska verksamheten och att rättsläkarstationerna skulle undantas från huvudalternativet. ansåg det nödvändigt att tilldela rättsläkarstationerna detta belopp för att verksamheten skulle kunna bedrivas i enlighet med de krav som ställs på stationerna. Denna summa har regeringen reducerat till . som man vidhållit huvudförslaget med en årlig reduktion om . Skälet är att man räknar med att en överenskommelse som slutits mellan staten och sjuk 1 1989/90. vårdshuvudmännen skulle medföra en avlastning av rättsläkarstationerna med 3 000-4 000 obduktioner. Det motsvarar av rättsläkarnas arbetsbörda. Mot bakgrund av att deras arbetsbörda uppgår till i genomsnitt till av den av fastställda är det mycket anmärkningsvärt (upprörande eller vad) att regeringen gjort en sådan drastisk nedskärning av förslag. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att för /91 till statens rättsläkarstationer anslår 5,5 milj. kr. mer än regeringen föreslagit eller således , 2. att hos regeringen begär förslag till slutgiltig lösning av frågan om huvudmannaskapet för den rättsmedicinska verksamheten. () () 1989/90 So509
mot · GD02So511 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:So511 av Per () Legitimationskrav vid receptutlämning Storskalighetssamhällets anonymitet, ökningen av drogmissbruk och diverse brottslighet i dess släptåg och de ökande kraven på säkerhet har tyvärr gjort det nödvändigt med en allmän skärpning av kraven på legitimation i olika sammanhang. Så har t.ex. legitimationskrav införts vid eftersändningsbeställningar pä posten. har det blivit nödvändigt att kräva legitimation vid allt fler ekonomiska transaktioner, t.ex. betalning med check och kontokort. En lucka i denna beklagliga men - i det existerande storskalighetssamhället - nödvändiga utveckling tycks vara uthämtning av receptbelagd medicin på apotek. Detta är särskilt anmärkningsvärt med tanke på det ökande missbruket av allehanda droger. Receptmissbruk kan utgöra en delorsak till en del av missbruket av läkemedel. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär åtgärder för att genom skärpt legitimationskrav för uthämtning av receptbelagda läkemedel på apotek förhindra ökat läkemedelsmissbruk.