mot · GD02Jo56 · 1990-05-08 00:00:00 — Vi kommer längre fram att redovisa övergångsåtgärder som bedömts nödvändiga för att omställningen skall kunna ske under socialt acceptabla former. Men vi vill i detta sammanhang understryka vikten av att avregleringen upplevs som definitiv av alla som påverkas av förändringarna. Utöver avveckling av den statliga medverkan vid prissättning och statligt avsättningsansvar är det viktigt att de sju halvstatliga regleringsföreningarna avvecklas . får ta över de uppgifter som föreningarna haft och som skall finnas kvar . Som framhålls i propositionen kommer den inhemska avregleringen att ha stor betydelse för konsumenterna. Det blir deras val som kommer att styra produktionen i stället för statliga regleringar. Det är genom information och utbildning som konsumtionen skall styras mot livsmedel som är fullgoda från kost- och näringssynpunkt och inte genom avgifter eller subventioner. Men på flera områden kommer avregleringen i sig att styra mot livsmedel som har fördelar ur kostsynpunkt. Animaliska fettvaror såsom smör kommer inte längre att subventioneras. Inte heller kommer prisskillnaden för olika fetthalter i mjölken att vara större för producenterna än för konsumenterna. har livsmedelspriserna i stigit snabbare än konsumentprisindex (KPI), och den reala prisökningen på livsmedel har varit högre hos oss än genomsnittet hos övriga . har varit svårt att ge någon annan förklaring till detta än att det samman- Mot. hänger med de i två gånger återkommande prisförhandling- Jo56 arna för livsmedel. I samband med dessa har handelsleden passat på att justera sina marginaler. Avreglering och ökad konkurrens kommer att ge konsumenterna billigare livsmedel. Mångfalden i varuutbudet kommer att öka och nya vägar från producent till konsument att uppstå när regleringar inte längre binder lantbrukarna till ensidiga produktionsmönster. En anpassning av jordbruksproduktionen till den svenska marknaden kommer vidare att ha stor betydelse för miljön. När det gäller läckage av framför allt kväve till våra vatten så är den störst när marken i samband med spannmålsodling ligger bar. Överproduktionen av spannmål kommer successivt att bytas ut mot skogsplantering och energiodling där växtlighet ständigt tar upp kväve. beslutade om miljöförbättrande åtgärder i jordbruket. Bl.a. skall åtgärder vidtagas som syftar till att reducera växtnäringsläckaget till hälften . Lantbruksstyrelsen har redovisat ett förslag till uppföljning av nämnda riksdagsbeslut med ytterligare åtgärder för att minska jordbrukets miljöpåverkan. Förslagen skall remissbehandlas och föreläggas . Det är också viktigt att odlingslandskapets natur- och kulturmiljövärden bevaras. Ett rikt och varierat odlingslandskap är av stor betydelse för flora, fauna och den genetiska mångfalden. En utredning pågår om förändringar av naturvårdslagen som enligt mening bör leda fram till ett förstärkt skydd för vissa restbiotoper och till anläggning av skyddszoner utmed vattendrag. Regeringen föreslår i propositionen ett nytt anslag för landskapsvården som har likheter med nuvarande s.k. NOLA-stöd men som är av betydligt större omfattning. För /91 föreslås 100 milj.kr., 1991/92 200 milj.kr. och 1992/93 250 milj.kr., varefter anslagets storlek i fortsättningen skall bedömas utifrån vunna erfarenheter. Regeringen skall efter förslag från fördela anslaget på landets länsstyrelser. Dessa skall sedan via anbudsförfaranden och kontraktsbindning säkra intressanta natur- och kulturvårdsmarker. Utbyggt räknar man med att 200 000-300 000 ha på detta sätt skall kunna bevaras. Vi tycker att syftet med stödet är vällovligt men anser att resultatet ur natur- och kultursynpunkt hade blivit mycket bättre om förslag till generell arealersättning valts. Dessutom skulle de administrativa insatserna ha blivit mycket lägre. Det förefaller närmast vara en omöjlig byråkratisk uppgift för länsstyrelserna att mellan likvärda marker fördela ett stöd, som för den enskilde bonden kan vara helt avgörande för om han kan fortsätta sin verksamhet eller ej. I propositionen framhålls att stödet även kommer att bli av stor betydelse för regionalpolitiken. Men då skall man ha i minnet att av landets 2,9 milj. ha återfinns 2,1 i mellanbygd och skogsbygd. Högst var sjunde hektar får alltså del av naturvårdsstödet medan all mark skulle få del av arealersättning. vid SLU har i en rapport om intern avreglering och arealersättning påvisat att utan arealer- 10 sättning kommer mjölkproduktionen att upphöra i skogs- och mellan- Mot. bygd och vandra ut på slätterna. Med en arealersättning bevaras mjölk- Jo56 produktionen i glesbygden och vidare kan ca 100 000 ha tas i anspråk för extensiv betesbaserad köttdjursproduktion. Detta är mycket värdefullt eftersom mjölkproduktionen måste minskas med för att anpassas till efterfrågan. Invändningen från socialdemokraterna i LAG mot en generell arealersättning var att det är onödigt att lämna stöd till mark som ändå kommer att brukas. Som vi tidigare redovisat betraktar vi från arealersättning som en betalning för beredskap, landskapsvård m.m. som varit inkluderad i producentpriserna. Man skulle, som vi tidigare påvisat, uppnå stora fördelar med att bryta ut denna ersättning ur livsmedelspriserna. Om man använde sig av administrativ prissättning skulle producentpriserna kunna sänkas. Ersättningen bör betalas ut av budgetmedel. Vi ser dock från så stora fördelar med att en omläggning av jordbrukspolitiken får en bred politisk förankring, att vi i denna motion inte kommer att ställa yrkande om att den permanenta arealersättningen nu införs. Regeringen har föreslagit ett temporärt arealbidrag av annan konstruktion med . per ha i bidrag /91 och 1991/92. Vi kommer under dessa år att förnya ansträngningarna för att få en riksdagsmajoritet för en övergång till generell arealersättning. Vi räknar med att det stora intresse som finns hos lantbrukare inom mellanbygd och skogsbygd för generell arealersättning trots att LRF har låst sig hårt emot det - kan ha berett marken för förslag i vår riktning. Vi vill avsluta argumenteringen i denna del med att citera HansErik Uhlin, forskningsledare vid och även forskningschef inom LRF: Det bästa system man kan kombinera en inhemsk avreglering med, är en generell arealersättning, ty den är fullständigt neutral till vilken produktionsinriktning en lantbrukare än väljer. I avvaktan på att tiden blir mogen för att införa en generell arealersättning föreslår vi att ovan nämnda anslag för landskapsvården utökas med 50 milj. kr. att utgöra 150 milj. kr. för /91 och 250 resp. 300 milj. kr. för de därpå följande åren. (Vi vill också erinra om att föreslog höjningar av en rad naturvårdsanslag, bl.a. det s.k. NOLA-stödet som har betydelse i detta sammanhang.) I samband med avregleringen och marknadsanpassningen föreslår regeringen förändring av vissa lagar. Den s.k. skötsellagen föreskriver att lantbrukare inte får ta mark ur jordbruksproduktion utan tillstånd av lantbruksnämnd. LAG föreslog att lagen skulle ändras så att lantbrukarna i fortsättningen endast behövde anmäla att de önskade ta viss areal ur jordbruksproduktion för att plantera skog eller för annat ändamål. Önskade myndigheten förhindra omställningen skulle den vara skyldig att redovisa detta och inleda förhandlingar om inlösen av marken eller betalning för fortsatt önskad hävd. Om myndigheten inte hörde av sig inom föreskriven tid skulle lantbrukaren vara fri att förändra. I propositionen föreslås normaltiden utsträckt och när särskilda skäl ur naturvårdssynpunkt föreligger . Som motiv härtill har anförts att det kan vara nödvändigt att kunna besiktiga den aktuella 11 Vi anser dock i att det för normalfallet Mot. är tillräckligt med de 3 månader som LAG föreslagit. I propositionen föreslår regeringen vidare att den statliga regleringen av verksamheterna vid Svenska konservkontrollens råd, och ägg (KMÄ) och Svensk matpotatiskontroll (SMAK) upphör. Vi har ej något att invända mot detta. Men i samband med att den statliga medverkan i KMÄ avvecklas anser vi att det bör lagstiftas om att alla ägg som saluförs i butiker skall vara genomlysta och utsatta för samma kvalitetskrav som . Det finns annars risk för att producenter av kostnadsskäl låter bli att kontrollera och sortera bort ägg av sämre kvalitet. Då ökar risken för salmonella. dog 26 personer i av salmonella och i de flesta länder finns kontrollkrav. En sådan lagstiftning ligger också i linje med den tvingande salmonellakontroll vi har i vårt land för foderproduktion och kycklinguppfödning. Man kan också jämföra med lagstiftning som innebär att kött ej får säljas i butiker utan att vara veterinärbesiktigat och att mjölk ej får säljas utan att vara pastöriserad. Okontrollerade ägg bör som få försäljas utanför butiker, t.ex. på bondgårdar, vid dörrknackning och vid torgstånd som s.k. sprättägg. 7.2 En socialt acceptabel omställning Lantbrukarna går in i omställningen med en svag ekonomi beroende på en långvarig otillfredsställande lönsamhet. Som vi tidigare påpekat har det kostat ca 1985 att lyfta ut överskottsproduktionen på världsmarknaden. Enligt riksdagsbeslut nämnda år har lantbrukarna kollektivt betalat huvuddelen av denna kostnad. Den totala ersättning som lantbrukarna under dessa år har kunnat uppbära för eget arbete och som ränta på eget kapital har uppgått till . Om lantbrukarnas kollektiva del av förlusterna på överskottsexporten legat i storleksordningen kan inte lönsamheten ha varit tillfredsställande. Det är också vad i en undersökning 1989 konstaterat. Enligt denna beräkning var lönsamheten för låg i jordbruket. Timersättningen till lantbrukarna för eget arbete låg på ca . Det är enbart genom att ha arbetat betydligt fler timmar än befolkningen i genomsnitt som lantbrukarna har klarat sig ekonomiskt. I mer än vart tredje jordbruk har man kvittat tjänsteinkomster mot underskott i jordbruk. Ovanstående fakta visar att en omläggning av jordbrukspolitiken är nödvändig inte minst med hänsyn till lantbrukarnas ekonomiska situation. Men när spelreglerna ändras måste vi vara medvetna om det svaga utgångsläget. Paradoxalt nog har den dåliga lönsamheten i jordbruket inte hindrat att en huvuddel av lantbrukarna fortfarande har en acceptabel fördelning mellan eget kapital och lånat, dvs. har en hygglig ekonomi. Men det egna kapitalet är ofta frukten av generationers idoga arbete och sparande, och sedan har vår höga inflation förändrat det i nominella tal. Utan ett rejält eget kapital går det inte att på heltid driva jordbruk, men i detta avseende finns det ingen skillnad mot annat kapitalkrävande småföretagande. I LAG förelåg en skillnad i attityden till hur uttrycket socialt acceptabel Mot. omställning skulle förstås. Företrädarna för socialdemokraterna såg häri Jo56 endast en skyldighet för staten att förhindra, att de lantbrukare som etablerat sig och som inte klarade omställningen, skulle gå i konkurs. Andra, bl.a. företrädaren för , la i nämnda uttryck in en strävan att skapa övergångsförutsättningar som kunde bidra till att jordbruket så långt det är möjligt besparas kapitalförluster. Regeringen har i propositionen vidhållit den socialdemokratiska inställningen från LAG. Enligt vår uppfattning har staten efter att ha kraftigt reglerat jordbruksnäringen ett ansvar för att jordbruket klarar omställningen. talar i den tidigare nämnda uppsatsen om ett tyst samhällskontrakt mellan staten och lantbrukarna som staten inte kan bryta utan att hålla lantbrukarna skadeslösa. Regeringsföreträdarna i LAG hävdade att priset på den svenska åkerarealen är för högt. Vi delar inte den uppfattningen. Den genomsnittliga prisnivån har legat på /ha, i är den mer än dubbelt så hög och i länder på kontinenten 3-4 gånger högre. Regeringens inställning till arealpriserna har resulterat i ett förslag att vid gårdsöverlåtelser efter skall den nye ägaren inte få del av det temporära arealbidraget, utan detta skall följa den gamle ägaren perioden ut. har en annan uppfattning. Det kommer enligt vår mening att försvåra villkoren för den grupp lantbrukare som av ekonomiska skäl, eller på grund av att de inte är lämpade som fria företagare, måste avveckla sina jordbruk. Att en lantbrukare som avvecklar sitt jordbruk skall fortsätta att ha kvar intäkter av detta måste dessutom komplicera beskattningen. Men det är önskvärt att prisutvecklingen på jordbruksfastigheter som på andra fastigheter hålls nere. Den slopade kvittningsrätten kommer att minska intresset för jordbruksfastigheter från vissa grupper. För att andra intressenter skall komma till och omsättningen på jordbruksfastigheter öka, bör professor utredning - med förslag att avskaffa förvärvsprövning för fysiska personer - leda till riksdagsbeslut. Men vi får anledning att återkomma till den frågan. Den omfattas inte av den nu aktuella propositionen. Regeringen föreslår i propositionen vidare ett startstöd till jordbrukare som etablerar sig efter i form av ett räntebidrag till lån på högst under längst . Motsvarande stöd borde kunna tillfalla dem som etablerat sig och för vilka den kvittningsrätt som kommer att avvecklas varit en förutsättning för att bygga upp företaget. /91 hamnar mellan det gamla jordbrukspolitiska beslutet som omfattar och tiden fram till och den nya politiken som inleds . 1 en kommittémotion från yrkade vi på att nämnda år skulle läggas till den gamla femårsperioden och att de gamla bestämmelserna skulle tillämpas. Det skulle bl.a. ha inneburit att regeringen hade lagt en särskild prisregleringsproposition för /91. har regeringen valt att i stället ta in bestämmelser för det aktuella året i propositionen om den nya jordbrukspolitiken. Vi får acceptera detta eftersom det nu är omöjligt att bryta ut /91 till en särskild proposition. emot kan vi inte acceptera att regeringen inte på föreskrivet sätt initierat för- Mot. handlingar om jordbrukets kostnadskompensation under statens jordbruks- ledning. Enligt uppgifter från LRF var tid utsatt för förhandling men eftersom den råkade inträffa landet saknade regering lät generaldirektören för statens jordbruksnämnd meddela att det ej längre fanns någon som gav mandat till förhandlingar. Därmed inställdes dessa och ny tid har sedan inte utsatts. Näringen och konsumentdelegationen har skriftligen redovisat sina förslag och regeringen har i propositionen lagt sitt. Det är för som enskilt riksdagsparti omöjligt att ta ställning till om regeringens förslag är skäligt och väl avvägt. Vi yrkar därför att regeringen ger jordbruksnämnden i uppdrag att kalla till sedvanliga förhandlingar för att parterna om möjligt skall kunna enas om såväl kostnadskompensationens storlek som hur den med hänsyn till skall läggas ut. Det känns inte bra att tvinga jordbruket in i en påfrestande omställning utan att bordet från tidigare jordbrukspolitiska beslut är avdukat. Regeringen bör få i uppdrag att senast informera om utgången av förhandlingarna. För de lantbrukare som etablerat sig och inte klarar omställningen är regeringen som tidigare framhållits beredd att ta ett särskilt ansvar. Men inte heller denna utfästelse är särskilt långtgående. Om ett lantbruksföretag skall rekonstrueras kommer staten att kräva att samtliga större fordringsägare medverkar genom eftergift av fordringar. De enda oprioriterade fordringsägare av betydenhet som brukar återfinnas i dessa sammanhang är lantmännenföreningar, spannmålshandlare och bygdekvarnar som sålt foder, utsäde, handelsgödsel m.m. på kredit tills resultatet av produktionen är klart. Banker och maskinhandlare har i regel säkerheter för sina fordringar och de har därmed ej någon orsak att skriva ned dessa. Lantmännenföreningarna - som har av marknaden och en soliditet på kan möjligen klara påfrestningen om inte alltför många lantbrukare hamnar på obestånd. Men den privata delen - som består av ca 200 företag varav ett dominerande - med låg soliditet kommer inte att klara en sådan situation. Regeringens förslag är något cyniskt. som man i olika sammanhang framhåller vikten av en fungerande konkurrens även inom jordbrukssektorn lägger man fram förslag som i första hand kommer att knäcka de företag ekonomiskt som konkurrerar med jordbrukskooperationen. Företagen i insamlings- och förädlingsledet har också måst anpassa sig till den reglerade jordbrukspolitiken. De står nu med en stor överkapacitet i form av silor m.m. som saknar alternativvärde och personal som är kostsam att avveckla. Då vill regeringen på något sätt döma dem medskyldiga till den förda politiken. De skall svara för den del av omställningskostnaden som deras kunder inte klarar av. Vi kan från sida inte medverka till att utkräva ett sådant ansvar. Sammantaget vill vi framhålla att det primära för att en omställning av jordbruket skall kunna betecknas som socialt acceptabel är att kapitalförluster i görligaste mån undvikes. Då kommer också antalet lantbrukare som hamnar på obestånd att bli litet. För att klara denna målsättning fordras handfasta övergångsåtgärder och, som regeringen föreslår, en kontinuerlig uppföljning av utvecklingen med 14 nya beslut när sådana är nödvändiga. För att producentpriserna efter det att omställningen inletts och prisbildningen släppts fri skall stabilisera sig på en nivå som täcker produktionskostnaderna, måste särskilda åtgärder vidtagas för att eliminera de stora överskotten vi har på spannmål och mjölk, resp. . Om vi enbart överlämnar till marknaden att eliminera överskotten så kommer lantbrukarna att få vidkännas stora kapitalförluster. De kommer att producera till förlustpriser, och sedan kommer produktionsinskränkningen att i huvudsak drabba skogs- och mellanbygd som har sämst förutsättningar. Det vore olyckligt ty det är i dessa områden som det öppna landskapet är som mest sällsynt och det är där som det är svårast att få fram alternativsysselsättning. För spannmålsodlare som är villiga att varaktigt ta areal ur livsmedelsproduktion har regeringen föreslagit ett differentierat omställningsstöd. Det finns ej praktiska möjligheter att omgående gå över till annan produktion på all spannmålsareal - ca 500 000 ha - som behöver tas ur spannmålsproduktion. Efter hand som det blir möjligt kan lantbrukarna erhålla ett anläggningsstöd som hjälp att finansiera annan odling. Plantering av löv-, barr- och energiskog står i viss omfattning redan nu till buds. Längre fram kan vi även räkna med annan energiproduktion och fiberproduktion. Man kan också få stöd för att anlägga våtmarker på åkerareal. Det motiveras såväl av hänsyn till flora och fauna som av behovet av våtmarker för filtrering av näringsämnen från avvattnad . har tidigare i årets miljömotion framfört krav på stöd för anläggande av våtmarker. Vi samtycker till regeringens förslag i dessa delar men önskar framhålla att justering av villkoren kan bli nödvändig för att få den eftersträvade anslutningen. Det har vissa år visat sig nödvändigt även för de trädesprogram som tillämpats för att minska spannmålsöverskotten. Vi tror dock att de lantbrukare, som har möjlighet att ta areal ur spannmålsproduktion, såväl av krismedvetande som av solidaritetsskäl, kommer att göra det. Ersättningen är liksom trädesersättning differentierad efter åkermarkens godhetsklass. Vi anser från att omställningsersättningen behöver justeras om inte minst hälften av den areal som anmäls återfinns i slättlandskap. Och vidare att anläggningsersättningen behöver justeras om inte huvuddelen av den skogsplantering som kommer att företas avser lövskog. För att överskottsspannmål ej skall överlagras och öka problemen med avsättningen följande år, förbinder sig staten att till ett golvpris om /kg för /92 och . för de två efterföljande åren lösa in spannmål för export. Det är dock inte möjligt att utan förlust producera spannmål till inlösenpriserna. Därför kommer de som inte får avsättning för sin spannmål inom landet att stimuleras att gå med i omställningsprogrammet. För att anpassa mjölkproduktionen till efterfrågan i landet förlängs möjligheterna för producenter som fyllt 60 är att få "mjölkpension" fram till . Vidare anvisar regeringen 360 milj. kr. för export av det nötkött som åstadkommer överskott vid reducering av kostammen. Vi tillstyrker även dessa förslag. De åtgärder som ovan redovisats syftar till att så snabbt som möjligt skapa Mot. balans mellan produktionen och konsumtionen i landet. Men även vid ba- Jo56 lans har vi behov av utbytesimportlexport för att konsumenternas krav på ett varierat utbud skall kunna tillgodoses. Sänker man ambitionen att vårt svenska jordbruk under en femårig omställningstid relativt exklusivt får tillgång till den svenska marknaden genom ett bevarat gränsskydd uppkommer utrymme för en variation genom import. Men då räcker det inte med att ta 500 000 ha ur en livsmedelsproduktion som vi bedömt tangerar gränsen för det som är möjligt och eftersträvansvärt. Efter femårsperioden räknar vi med att de fortsatta GATT-förhandlingarna har lett fram till ett internationellt jordbruk med världsmarknadspriser som mer återspeglar faktiska produktionskostnader. Då kan svenska råvaror som förädlats i landet finna nya exportnischer som kvalitetsprodukter. Regeringen tar inte upp behovet av utbytesimport/export i propositionen. På kött har vi balans men det pågår en omfattande import av bakdelar och export av framdelar där införselavgifter används som exportpremier. Vi föreslår att statens jordbruksnämnd får i uppdrag att utforma ett system för utbytesimport/export och att regeringen återkommer med en redovisning härav. För att inte bygga upp en ny omfattande statlig administration bör jordbruksnämnden i detta sammanhang kunna fördela vissa uppgifter på de branschföreningar som finns på området. Om vi inte kan skapa förutsättning för en fortsatt fungerande utbytesimport/export riskerar vi att gränsskyddet får ligga på en så hög nivå att import förhindras. Därmed minskas variationen i varuutbudet. Regeringen föreslår en reducering av oljeväxtodlingen med ca 1/3 från nuvarande 170 000 ha. Av dagens odling utvinner vi ca 130 000 tön vegetabilisk olja varav ca används i landet och resten exporteras. Denna export finansieras med avgifter som tas ut på en lika stor import av vegetabiliska oljor av andra kvaliteter. Vidare erhåller vi av oljeväxterna ett rapsmjöl som genom inhemsk växtförädling numera i sin helhet kan användas av vår foderindustri där den ersätter tidigare importerat proteinfoder. Den miljövänliga vegetabiliska oljan har börjat levereras till bl.a. skogs- och gruvnäringen som förbrukar stora mängder mineraloljor. Vi anser inte från sida att det därmed finns skäl att nu reducera oljeväxtodlingen med ca 60 000 ha. Det pågår på detta område liksom för potatisen ett intensivt fou-arbete för att finna nya avsättningsområden. Potatisodlingen anser regeringen skall ligga kvar på nuvarande nivå . Eftersom potatis och oljeväxter är lika värdefulla som grödor med hänsyn till växtföljd, bör därför även oljeväxterna få behålla sin areal . När de halvstatliga regleringsföreningarna avvecklas kan det föreligga ett sammanlagt överskott i kassorna på ca 500 milj. kr. Ett behov som skulle kunna täckas av detta överskott finns hos fonden för skördeskadeskyddet. beslöt 1988 att befria staten från ansvaret för skördeskadeskyddet och lägga över detta på näringen. Staten förband sig i det sammanhanget att medverka till att en fond byggs upp av regleringsmedel till 500 milj. kr. i 1987/penningsvärde. 350 milj. kr. i fonden, i huvudsak medel som fanns i det gamla statliga skör- Mot. Eftersom regleringsmedlen kommer att försvinna Jo56 anser vi att fonden för skördeskadeskyddet bör få medel om det föreligger ' överskott i regleringskassorna. Jordbruksregleringen har skapat en omfattande statlig administration. Kostnaderna för att hålla i gång departement, lantbruksstyrelse, jordbruksnämnd, lantbruksnämnder m.m. uppgår till ca 450 milj. kr. Det innebär att kostnaden för den statliga byråkratin uppgår till av den totala ersättningen till bönderna för nedlagt arbete.