mot · GD02Jo85 · 1990-05-08 00:00:00 — skog eller energiskog eller vid anläggning av våtmarker. Även anläggning av Mot. annat bör, enligt vår mening, kunna stödjas. Anläggningsersättningen bör ändras enligt följande: Anläggningsslag Regeringens förslag Vårt förslag (Procent av anläggningskostnaderna) Vi avvisar således regeringens förslag om differentierad anläggningsersättning. Vi anser att brukarna i skogs- och mellanbygder bör få samma villkor som de i slättbygderna. Enligt vår mening bör anläggningsersättningen utbetalas t.o.m. /95. Genom att förlänga anläggningsersättningen med skapas bättre förutsättningar även för dem som i ett sent skede vill ändra sin produktionsinriktning. Det finns även rent praktiska skäl som talar för en förlängning. Det kan vara svårt att få fram tillräckligt antal plantor . Dessutom kan villkoren för bioenergi successivt förbättras . Vi anser vidare att brukarna skall få del av både anläggnings- och omställningsersättningen. Regeringen förordar däremot att endast den ena ersättningen skall kunna utgå. Brukare som tar ur livsmedelsproduktion kommer enligt regeringens förslag att få i stort sett lika hög ersättning som de som finner nya användningsområden för marken. Detta är oacceptabelt. Ambitionen måste vara att finna nya produktionsalternativ för överskottsarealerna, och därför bör både anläggnings- och omställningsersättning utbetalas till dem som planterar energigrödor eller skog eller anlägger våtmarker. Tyngdpunkten i regeringens så kallade stimulans- och stödåtgärder ligger på ett arealbaserat inkomststöd. Detta har tillkommit för att kompensera spannmålsodlarna för försämrade intäkter. Regeringen har avsatt till dessa inkomststöd. Inkomststödet är en passiv åtgärd som inte kommer att lösa problemen med överskottsproduktionen. Inkomststödet kommer snarare att motverka en övergång till annan produktion. Eftersom inkomststödet är arealbaserat kommer brukare som driver sin verksamhet rationellt och effektivt att missgynnas. Vi avvisar därför regeringens föreslagna inkomststöd. Regeringen föreslår en successiv nedtrappning av det garanterade inlösenpriset på spannmål. Regeringen anser att inlösenpriset skall sänkas till per kilo /91. Detta är enligt vår mening oacceptabelt. Jordbrukets verksamhet drivs i tidsmässigt långa cykler. Ett rationellt jordbruk innebär ofta att växtföljderna planläggs i taget. Insatsmedel som utsäde, växtskyddsmedel och gödselmedel köps in . Lantbrukarna kommer, enligt regeringens förslag, att få sämre betalt än de räknade med för den spannmål som såddes och i vår. Det är, enligt vår mening, självklart att lantbrukarna skall ges en rimlig chans att ställa om sin produktion då villkoren förändras. Lantbrukarna måste därför Mot. informeras om eventuella förändringar. Det går inte att, som rege- Jo85 ringen, över ändra de grundläggande betingelserna för jordbruksnäringen. Vi anser att inlösenpriset för spannmål successivt skall trappas ned . Den första sänkningen skall enligt vår mening göras först under /92. Det garanterade inlösenpriset på spannmål bör enligt vår mening minskas enligt följande: Regleringsär Regeringens förslag Vårt förslag 1990/91 per kg per kg 1991/92 per kg per kg 1992/93 per kg per kg 1993/94 per kg per kg 1994/95 per kg 1995/96 per kg En minskning av överskotten kommer automatiskt att ge en bättre prisbild. finansierar producenterna största delen av överskotten genom regleringsavgifter. kan även budgetmedel användas i viss omfattning. Vårt förslag syftar till att minska överskotten och skapa balans mellan produktion och konsumtion. Producenterna skulle slippa kostnaderna för överskottsfinansieringen, och statens delfinansiering kan upphöra helt. Vårt förslag innebär en mjukare omställningsperiod. Lantbrukarna ges bättre möjligheter att förändra sin verksamhet till de förändrade förutsättningarna. Det är dock värt att notera att en arealbaserad inkomstersättning blir nödvändig under /91 om beslutar om att sänka inlösenpriset redan under /91. I händelse av att beslutar om att införa en arealbaserad inkomstersättning vill vi påpeka att denna även bör utgå till nyetablerade brukare. Regeringen tycks ha en märklig inställning till denna grupp. Regeringen anser att de brukare som etablerar sig efter det nya jordbrukspolitiska beslutet känner till de ändrade förutsättningarna och därför inte skall få del av inkomststödet. Enligt propositionen skall inkomststödet följa den ursprunglige brukaren . Regeringen menar att de nya förhållandena är kända vid överlåtelsen och därför bör avspeglas i priset. Det finns flera invändningar mot detta resonemang. För det första förbiser regeringen de problem som skulle uppstå vid arvsskiften. Den som ärver en jordbruksfastighet kommer inte att få del av inkomststödet. Arvsskatten beräknas på fastighetens taxeringsvärde. Regeringen har inte aviserat några förändringar av fastighetstaxeringen med anledning av den nya jordbrukspolitiken, vilket innebär att förmögenhetsbeskattning och arvsbeskattning även fortsättningsvis kommer att ske på en hög nivå. Om beslutar att införa ett arealbaserat inkomststöd bör detta enligt vår mening följa fastigheten och inte den ursprunglige brukaren. Regeringen föreslår ett startstöd vid nyetablering av jordbruksföretag. Vi avvisar detta förslag. Vi anser att villkoren för nyetablerade brukare skall likställas med villkoren för andra brukare. Det finns andra sätt att stimulera 11 nyföretagande, framför allt genom förändringar i skattelagstiftningen. Regeringens förslag koncentreras i stor utsträckning till den svenska Mot. Det är angeläget att även uppmärksamma odling av Jo85 Jordbruksgrödor till industrin är en viktig produktionsgren i stora delar av . Sockerbetor, fabrikspotatis samt oljeväxter är viktiga industriråvaror. Dessa grödor är även viktiga ur beredskapssynpunkt. Den svenska produktionen är konkurrenskraftig, under förutsättning att den får ske pä samma villkor som inom EG. Inom den svenska industrin pågår intressanta utvecklingsprojekt. Olika jordbruksgrödor skulle exempelvis kunna användas som råvaror inom massaindustrin. kan nya avsättningsmöjligheter skapas för industrigrödorna. Skälen är således goda för ett bibehållande av de svenska odlingarna av industrigrödor. I ett litet land som riskerar exportkvantiteterna per företag att bli små om enskilda företag skall exportera i egen regi. Detta i kombination med låga världsmarknadspriser försämrar möjligheterna att få ut ett bra pris för varorna. Därför bör det finnas möjlighet att utnyttja gemensamma exportorgan med gemensam finansiering även när prisregleringen upphör. Exportörer bör enligt vår mening få möjlighet att samverka utan hinder av konkurrenslagstiftningen. Fram till dess att balans har uppnåtts mellan produktion och konsumtion kommer det att finnas behov av en fortsatt statligt reglerad exportfinansiering. Vi anser därför att internavgifter skall kunna tas ut för finansiering av spannmålsexporten . kan det krävas viss utby tesexport även på andra områden, exempelvis för animalieprodukter och oljeväxter. Det är dock värt att notera att behovet av utbytesexport, finansierat med införselavgifter, varierar mellan olika produkter. För vissa produkter behövs denna finansiering endast , för andra kan den behövas . Regeringen bör därför föranstalta om en successiv avveckling av den statligt reglerade exportfinansieringen på sätt som här angivits. övertog huvudmannaskapet för skördeskadeskyddet beslöt att den fond som byggts upp i det gamla skördeskadeskyddet skulle övertas av det nya. Fonden skulle byggas upp till en nivå i storleksordningen i 1987/penningvärde. Fonden skulle tillföras 60 milj. kr. Beloppet skulle tas av de prisregleringsmedel som jordbruksnäringen tillförts eller genom skördeskadeavgifter inom prisregleringens ram. I propositionen framkommer inte vad som skall hända med skördeskadefonden efter det att regleringsekonomin upphör. Det är värt att notera att skördeskadefonden uppgick till 350 milj. kr. Utbetalningarna från fonden uppgår under normala förhållanden till ca 40 milj. kr. , inklusive administrativa kostnader. Det återstår ett par hundra miljoner innan skördeskadefonden uppnår den tidigare beslutade summan. Vi menar att måste fullfölja sitt tidi- Mot. gare beslut om uppbyggnad av skördeskadeskyddet. Regeringen bör åter- Jo85 komma till med förslag i detta syfte. Regeringen föreslår att de medel som finns kvar i regleringskassorna skall användas för att finansiera delar av omställningsåtgärderna, framför allt det arealbaserade inkomststödet. Det rör sig om cirka 500 milj. kr. samt vissa ytterligare medel som disponeras av jordbruksnämnden. Merparten av dessa medel har betalats in till kassorna av producenterna. Vi anser inte att regleringskassornas medel skall användas så som regeringen föreslår. Det bästa vore om avgifterna kunde återbetalas till producenterna. Det är dess värre omöjligt att göra en rättvis återbetalning, där varje producent får tillbaka sitt inbetalda belopp. Enligt vår mening bör regeringen återkomma till med förslag om hur återbetalningen av regleringskassornas medel skall ske. Lantbruket svarar för en värdefull landskapsvårdande insats. Det öppna odlingslandskapet präglar den svenska landskapsbilden. Jordbruket bör bedrivas på ett sådant sätt att värdefulla naturmiljöer tillvaratas och skyddas på bästa sätt. I en tidigare kommittémotion utvecklar vi vår syn på den svenska naturvården. Den svenska naturvården är alltför starkt centraliserad, och skötselansvaret ligger praktiskt taget uteslutande på stat och kommun. Detta är beklagligt. Vi anser att den ideella naturvården bör få bättre villkor. De enskilda markägarnas möjligheter att svara för naturvård bör förstärkas. Den svenska naturvården måste utvecklas, framför allt genom användning av nya alternativa skötselmetoder. Vi anser att myndigheterna i större utsträckning skall låta enskilda markägare svara för skötsel av värdefulla naturområden, bl. a. genom att använda s.k. skötselkontrakt. Antalet hotade svenska växter och djurarter ökar. Detta har flera orsaker, men det är främst förändrad markanvändning som har lett fram till detta. Socialdemokraternas planeringsiver och vilja att styra markanvändningen har förorsakat stora skador. Vi har i tidigare förslag i redogjort för hur vi vill förhindra igenväxningen av ängar, strandängar och hagar. I propositionen föreslås att 100 milj. kr. skall anslås för landskapsvårdande åtgärder. Det är enligt vår mening angeläget att detta anslag används på ett ändamålsenligt sätt. Vi anser därför att bidrag skall vara betesbaserat, samt att lantbruksstyrelsen skall svara för fördelningen av anslaget. Det är värt att notera att de svenska lantbrukarna över lag har en hög miljömedvetenhet. Användningen av växtskyddsmedel och gödselmedel ligger på en internationellt sett låg nivå. tas en s.k. miljöavgift ut på växtskyddsmedel och handelsgödsel. Enligt vår mening skall miljöavgifter ha ordentligt styrande effekter och dessutom användas för olika miljöförbättrande åtgärder. jöavgiften på handelsgödsel och växtskyddsmedel uppfyller inte dessa krav. Den styrande effekten är dålig. Dessutom är avgiftsuttaget att ses som en Jo85 skatt eftersom intäkterna inte används till miljöförbättrande åtgärder. Vi anser därför att de s.k. miljöavgifterna på växtskyddsmedel och handelsgödsel skall tas bort. Från miljösynpunkt är det viktigt att all mark är bevuxen. Välskött skog samt jordbruksmark med friska och starka grödor har stor förmåga att ta upp bl.a. näring och koldioxid. Därigenom minskar näringsläckage. Växterna bidrar i viss utsträckning till att förhindra växthuseffekten. En varierad växtföljd är också betydelsefull. Odling av ärtor, potatis, oljeväxter och andra specialgrödor fyller därför en viktig funktion. Det ligger i de enskilda lantbrukarnas intresse att hålla konsumtionen av handelsgödsel och växtskyddsmedel på en låg nivå. Genom en balanserad användning kan lantbrukarna hålla sina kostnader nere. För att uppnå ett gott resultat bör dessutom dessa insatsmedel användas på rätt sätt och . Rådgivning och utbildning spelar härvidlag en viktig roll. Våtmarkernas betydelse som kvävefällor har uppmärksammats alltmer. Enligt vår mening bör därför anläggningsersättning även utgå för anläggande av våtmarker. Regeringen hävdar att den nya jordbrukspolitiken kommer att innebära ett mer extensivt jordbruk. Regeringen tycks sakna insikt om det svenska lantbrukets situation. brottas många jordbruksföretag med dålig lönsamhet. Minskad avkastning skulle ytterligare försämra den ekonomiska situationen. Regeringen föreslår att brukningsplikten i lagen om skötsel av jordbruksmark skall tas bort. Kravet på tillstånd att ta jordbruksmark ur produktion ersätts med en anmälningsskyldighet, och definitionen av jordbruksmark i skötsellagen vidgas till att även omfatta naturliga betesmarker. Regeringen föreslår att en anmälan att ta jordbruksmark ur produktion skall göras marken avses tas ur produktion. För vissa från natur- och kulturmiljösynpunkt särskilt värdefulla områden skall anmälan göras i förväg. skall vid behov kunna teckna kontrakt med brukaren om att marken även fortsättningsvis skall hållas öppen eller brukas på ett speciellt sätt. Markägaren skall självfallet erhålla ersättning för dessa landskapsvårdande insatser. Det svenska jord- och skogsbruket har blivit underställt alltför detaljerade skötselföreskrifter. Regleringarna är negativa från naturvårdssynpunkt. Mindre detaljstyrning kommer att leda till ökad mångfald och mer variationsrikt brukande. Enligt vår mening bör den enskilde markägaren få större möjligheter att själv avgöra hur marken skall skötas och brukas. Det skapar utrymme för utveckling av nya skötselmetoder och ett mer varierat landskap. Naturvårdens ställning kommer att stärkas. Det är självfallet angeläget att all mark används på ett förnuftigt och ändamålsenligt sätt. Det ligger i markägarens intresse att sköta och bruka marken på ett effektivt sätt. Markinnehavet bör ses som en ekonomisk tillgång. Genom rätt skötsel kommer marken att ge god avkastning, på såväl kort som lång sikt. Det skall löna sig att sköta marken. Vårt omställningsstöd kommer 14 att stimulera till användning av nya produktionsalternativ, vilket innebär att Mot. jordbruksmark som tas ur produktion kommer att användas till andra ända- Jo85 Vi anser dock att marken skall användas produktivt. Den föreslagna anmälningstiden bör enligt vår mening kortas . Detta är enligt vår mening tillräckligt för att tillgodose inventeringsbehovet från naturskyddssynpunkt. Beslutet om att upphäva brukningsplikten bör följas upp noggrant. Beslutet får inte resultera i att stora arealer läggs för fäfot och förbuskas. Jordbrukets roll i den framtida energiförsörjningen Den svenska energipolitiken präglas av stor osäkerhet. Socialdemokraterna tycks vara beredda att överge koldioxidtaket. De vill därigenom bana väg för en storskalig utbyggnad av fossileldade kraftverk. Runt om i projekteras stora förbränningsanläggningar. har ansökt om att få bygga ett stort gaskombiverk i . Regeringen har redan godkänt i . Utsläppen av olika miljöstörande framför allt försurande och klimatförändrande - föroreningar kommer att öka kraftigt. bidrag till växthuseffekten kommer att öka. Försurningen och övergödningen kommer att förvärras. En god miljö är jordbruksnäringens viktigaste resurs. Därför skulle jordbruket drabbas extra hårt av denna miljöförstöring. Enligt vår mening bör driva en långsiktig och ansvarsfull miljöoch energipolitik som skyddar och tillvaratar naturresurserna på bästa sätt. Regeringens miljöpolitik uppfyller inte detta krav. Regeringens vilja att lägga ner kärnkraften är ett hot mot de förnyelsebara energikällorna. Det står klart att kärnkraften måste ersättas med förbränning av kol, olja och fossilgas. Den socialdemokratiska energipolitiken kommer därför att leda till stora investeringar i fossileldade kraftverk. Anläggningarna måste användas effektivt och bioenergins utrymme i det svenska energisystemet kommer att krympa. Det kommer kraftigt att försämra förutsättningarna för de s.k. alternativa energislagen. Vid näringsutskottets offentliga utskottsförhör om energifrågorna framkom det att kärnkraftsavvecklingen hotar introduktionen av biobränslen genom den storskaliga satsningen på fossilbränslen. Moderata samlingspartiet anser att folkomröstningsresultatet skall följas. På valsedlarna från linje 1 och 2 står det i klartext att de 12 reaktorerna skall användas i avvaktan på att förnybara energikällor blir tillgängliga". Regeringens politik strider mot folkomröstningsresultatet. Regeringen avser att först presentera sin energipolitiska proposition. Troligtvis kommer regeringen att föreslå en nedläggning av de svenska kärnkraftverken. Det skulle försämra möjligheterna för bioenergiproduktionen. Mot denna bakgrund är regeringens livsmedelspolitiska proposition förrädisk. Regeringen försöker ge sken av att stora arealer kan användas för odling av bioenergi. Regeringens energipolitik skapar emellertid inte dessa möjligheter. Moderat energipolitik innebär däremot att bioenergin får goda konkurrensmöjligheter. Vi förordar en skärpt koldioxidbeskattning. Detta gynnar energigrödorna, eftersom dessa inte svarar för något nettotillskott av koldioxid. Det är dock bedrägligt att hävda att användning av bioenergi skulle kunna Mot. 1989/90 lösa de energipolitiska problemen. För att ersätta Jo85 skulle all i behöva användas för odling av energigrödor. Det är orealistiskt. Det finns ännu inga exempel på länder som i stor skala odlar och använder energigrödor. Därför bör den svenska bioenergiintroduktionen sättas in i sitt rätta sammanhang. Från moderat sida menar vi att energigrödorna kan svara för ett välbehövligt tillskott på marginalen. Regeringen aviserar att 500 milj. kr. skall avsättas för s.k. miljövänlig energiproduktion. Detta skall bl.a. inkludera satsningar på biobränslebaserad kraftvärmeproduktion. har staten satsat över 6 000 milj. kr. Trots detta har inga nya kommersiella genombrott skett. De kommande forskningsinsatserna måste samordnas med tidigare insatser. Bioenergiproduktionen stöds bäst genom fortsatt kärnkraftsanvändning och ett bibehållande av koldioxidtaket. Vi anser vidare att anläggningsersättning skall utgå vid plantering av energiskog och andra fleråriga energigrödor. Det är viktigt att bioenergiproduktionen baseras på en mångfald av olika grödor. Energiskog, energigräs, helsäd och oljeväxter är endast ett par exempel på tänkbara energigrödor. En storskalig användning av bioenergi måste dock ske på ett för miljön godtagbart sätt. Miljöeffekterna av att introducera nya grödor i stor skala måste undersökas. Behovet av växtskyddsmedel, gödselmedel och bevattning måste klarläggas. Det finns således både ekonomiska och tekniska hinder som måste övervinnas innan bioenergi blir ett kommersiellt gångbart alternativ. Det kommer därför att ta tid innan biobränslena kan användas i stor skala. Jordbrukets betydelse för den regionala utvecklingen I våra partimotioner Regionalpolitik för 1990-talet och En levande landsbygd har vi markerat de areella näringarnas betydelse för den regionala utvecklingen och balansen. Ett stort antal kommuner, inklusive dess mindre tätorter, är beroende av ett lönsamt jord- och skogsbruk. Kombinerade jord- och skogsbruk har stor betydelse, inte minst i skogs- och mellanbygder. Om förutsättningar för jordoch skogsbruket försämras kan dessa företags försörjningsmöjligheter raseras och försörjningsbasen i många mindre orter försvinna. De areella näringarna spelar också en viktig roll då det gäller att bidra till kompletterande verksamhet i sysselsättningssvaga regioner. Andra företag som på ett eller annat sätt är knutna till de areella näringarna hotas också om förutsättningarna för jord- och skogsbruk försämras. Regionalpolitiken kommer förhoppningsvis att präglas av ett större mått av helhetstänkande. Villkoren för de areella näringarna kommer att vara en viktig komponent i detta samspel. De areella näringarna garanterar en viss form av befolkningstäckning över stora ytor i landet, vilket inte minst är viktigt från försvarssynpunkt. I vissa glesbefolkade regioner är befolkningsunderlaget svagt. Marginella förändringar till följd av nedläggning av vissa jordbruksenheter kan därför innebära kraftiga försämringar av såväl kommersiell som offentlig service. 1989/90 I förlängningen kan detta innebära att arbetskraftsbehovet i andra areella Jo85 näringar och verksamheter inte kan säkerställas. De areella näringarnas landskapsvårdande betydelse kan knappast övervärderas. Det öppna och brukade landskapet har en stor betydelse, inte minst för turismen. Turismen har fått en ökad betydelse, och en vidareutveckling är positiv för i sin helhet. Det öppna odlingslandskapet bör därför bibehållas. I vissa områden kan bidrag till landskapsvård vara betydelsefulla. Det finns många skäl som talar för ett fortsatt stöd till jordbruket i glesbefolkade regioner. Utöver de rent regionalpolitiska aspekterna finns även beredskapsmässiga skäl. För att klara en kris eller krigssituation är det nödvändigt att livsmedelsproduktionen är spridd över landet. Ansvaret för detta bör i första hand åvila försvars- och arbetsmarknadsdepartementen. Nödvändig kompensation 1990/91 I vår tidigare kommittémotion om jordbruket anförde vi bl.a: Den nuvarande avtalsperioden löper ut . Förhandlingarna om kompensation till jordbruket från måste ske . Eftersom inget nytt riksdagsbeslut kan föreligga inför förhandlingarna bör förhandlingarna ske utifrån gällande beslut och avse ett provisorieår /91. Om medel tillförs jordbruket 1990/91 i samma storleksordning som det jordbruket erhöll av det begärda /90 kommer beloppet att bli i storleksordningen . Vi anser att jordbruksutskottet bör ta sådana initiativ att det slutgiltiga beloppet kan fastställas. På grund av beslut om frysta producentpriser måste detta belopp läggas ut som ersättning i form av bidrag till jordbrukarna. Fördelningen bör göras i samråd med näringen. De bidrag som har blivit resultatet av GATT:s prisfrysning måste växlas ut mot ett höjt gränsskydd . Arrendeavgifterna är oftast kopplade till en kortsiktig avkastning av åkermarken. Arrendatorerna kan inte förändra sin produktion på samma sätt som en jordägare, utan är oftast hänvisade till spannmålsodling o.dyl. Det är ännu för tidigt att säga vilka konsekvenser den nya jordbrukspolitiken kommer att få för landets arrendatorer och jordägare. Regeringen menar att såväl arrendatorer som jordägare kan få en jämkning till stånd genom att åberopa 36$ i avtalslagen. I 36§ i avtalslagen stadgas bl. a. följande: Avtalsvillkor får jämkas eller lämnas utan avseende, om villkoret är oskäligt med hänsyn till avtalets innehåll, omständigheterna vid avtalets tillkomst, senare inträffade förhållanden och omständigheterna i övrigt. 36§ ställer således höga krav för att jämkning skall kunna ske. mening bör särskild uppmärksamhet ägnas åt arrendatorernas situation. är viktigt att även denna grupp får möjlighet att anpassa sin verksamhet till 17 den nya jordbrukspolitiken. Näst spannmålssektorn finns de största överskotten inom mjölksektorn. De uppgår nu till . De prishöjningar som kan förutses dels på grund av borttagandet av mjölksubventionerna, dels på grund av de i propositionen föreslagna förändringarna av gränsskyddet inom mejerisektorn - högre för ost och lägre för konsumtionsmjölk - kommer att medföra en konsumtionsminskning. Sammanlagt betyder detta att ca 140 000 mjölkkor måste försvinna. Vi förespråkar en successiv minskning av mjölksubventionerna. Vi har tidigare föreslagit en tioårig avtrappning av dessa. Enligt vårt förslag skall subventionen minskas med 250 milj. kr. har tidigare ställt sig bakom detta förslag. Från /87 till 1990/91 har mjölksubventionerna minskat från till . Regeringen föreslår att mjölksubventionerna i sin helhet avskaffas fr.o.m. . Vi avvisar detta förslag.