ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GD02Sf225 · 1990-01-17 00:00:00 — Motion till 1989/90: Sf225 av och (båda s) Ersättningen till föräldrar för vård av sjukt handikappat barn I 1990/budgetförslag föreslås bl.a. ett utökat stöd till föräldrar med barn som på grund av handikapp eller sjukdom särskilt ofta har behov av föräldrarnas omsorg. Det föreslås att den tillfälliga föräldrapenningen utsträcks till att omfatta mot nuvarande . Detta är ett utmärkt förslag som innebär ytterligare förbättringar för en utsatt grupp i samhället, nämligen kanske främst familjer med handikappade barn. Ersättningen utgår enligt normer innebärande att föräldern får ersättning för av inkomstbortfallet. Det är naturligtvis alltid svårt att sätta gränser för vilka grupper som skall omfattas av en reform. Åldersgränsen verkar riktig under normala förhållanden, men frågan är om det i vissa fall är rimligt med den åldersgränsen. Ett konkret exempel skulle kunna vara en utvecklingsstörd flerhandikappad person som går i grundsärskola eller träningsskola. Även under s.k. normala förhållanden då t.ex. barnet kommer hem från skolan kan det vara nödvändigt att någon förälder är hemma eftersom vissa av dessa barn inte klarar sig självt ens under kortare stunder. Är föräldern ensamstående kan redan denna situation skapa stora problem, såväl praktiska som ekonomiska. Men detta är inte det primära problemet och därför inte huvudskälet till vår motion. Det är i stället om barnet, som har fyllt men förslagsvis inte , blir eller är allvarligt sjuk i t.ex. en hjärtåkomma. En nödvändig operation och efterföljande konvalescens kan för en sådan familj bli mycket allvarlig inte minst om föräldern är ensamstående. Utöver en naturlig oro för sitt sjuka barn kan det till och med bli så allvarligt att en mamma till detta sjuka och handikappade barn måste välja att sluta sitt förvärvsarbete för att kunna vårda sitt barn. Det kan inte vara meningen. För att ytterligare hjälpa dessa utsatta familjer skulle vi vilja föreslå att rätten att vara hemma med ersättning för vård av sjukt barn utvidgas så att det också gäller föräldrar till handikappade sjuka barn i åldern . Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motio 1* 1989190. nen anförts om höjd åldersgräns vid stöd till föräldrar för vård av sjukt handikappat barn. () () 1989/90 Sf225
mot · GD02Sf227 · 1990-01-16 00:00:00 — Motion till 1989/90: Sf227 av och (båda mp). De flesta som saknar egna tänder är pensionärer, och 600 000 av pensionärerna är lågpensionärer med ingen eller mycket låg ATP. För dem är egenutgifter för en tandprotes betungande och det är inte ovanligt, att de tvingas ta lån för att klara utgiften. Enligt undersökningar har det också visat sig, att låginkomsttagare har betydligt sämre hälsa och sämre tandstatus än medel- och höginkomsttagare. De som har proteser före är mestadels låginkomsttagare, vilket ytterligare förstärker behovet av att löstagbara tandproteser ska vara kostnadsfria. de gröna anser, att regeringen ska tillsätta en utredning med uppgift att utreda frågan. Denna bör påskyndas så att utredningen kan framlägga ett förslag, så att kan ta ställning i frågan. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en utredning om behovet av kostnadsfria tandproteser.
mot · GD02Sf228 · 1990-01-17 00:00:00 — Motion till 1989/90: Sf228 av () Pensionärers sjukhusavgift avskaffades det s.k. friåret för pensionärer med hel ålderspension vid sjukhusvård. Avgiften är densamma som för sjukpenningförsäkrade personer, . per dag dock högst en tredjedel av pensionsförmånerna. Avgiften tas ut av genom avdrag på pensionen. För icke pensionär som är sjukförsäkrad görs avdrag på sjukpenningen. Sjukpenning betalas ut för de dagar den försäkrade avhåller sig från förvärvsarbete. Om en person läggs in på sjukhus och det visar sig, att han kan gå hem - kanske till och med arbeta - erlägger han ingen sjukvårdsavgift, eftersom ingen sjukpenning betalas ut. Om däremot en pensionär läggs in över och får gå hem , får han betala . Detta beroende på att sjukhuset rapporterar inläggningsdag och utskrivningsdag. Detta missförhållande har uppmärksammats av , som påtalat det för (), men tyvärr har ingen reaktion kommit från verket. Motiveringen för att pensionärer skulle betala för sjukhusvården var att de t.ex. inte har kostnader för mat och vissa förbrukningsartiklar, när de ligger på sjukhus. Men i ovan relaterad situation är inte den motiveringen giltig Jag anser, att RFV bör se över reglerna för rapportering från sjukhuset till så att avgiften blir mer rättvis. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att hos regeringen begär att får i uppdrag att se över reglerna för rapportering från sjukhus till försäkringskassa så att avgiften blir mer rättvis.
mot · GD02Sf229 · 1990-01-18 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sf229 Ett genomgående drag i löneförhandlingarna på den svenska arbetsmarknaden är att avtal slutits först efter det att en avtalsperiod löpt ut. De nya avtalen har dock i de flesta fall någon form av retroaktiv ersättning för arbete som förlupit sedan det gamla avtalet slutat gälla. En kategori som dock inte kan få något med av dessa retroaktiva ersättningar är de som varit sjukskrivna . Enligt gällande bestämmelser i lagen om allmän försäkring kan man erhålla höjd sjukpenning först sedan ett nytt löneavtal har trätt i kraft och någon retroaktiv verkan finns ej. För långtidssjuka innebär detta ofta en stor inkomstskillnad jämfört med den som varit i arbete. Denna inkomstskillnad anser jag utgör en stor orättvisa som bör undanröjas. Den viktigaste åtgärden torde vara att komma fram till sådana former för förhandlingar mellan arbetsmarknadens parter att nya avtal kan slutas i nära anslutning till att löpande avtalsperiod går ut. En annan åtgärd vore att göra sådana förändringar i sjukförsäkringssystemet att den i motionen påtalade orättvisan i inkomstvillkor mellan arbetande och långtidssjuka kan undanröjas. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ändrad sjukpenning i samband med löneförhandlingar.
mot · GD02Sf23 · 1990-01-18 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sf23 av och (båda s) med anledning av prop. 1989/90:62 om insatser för aktiv rehabilitering och arbetslivsfondens verksamhet, m.m. I proposition 1989/90:62 har föreslagits att socialförsäkringsnämnderna bör kopplas in i samband med beredning av sådana rehabiliteringsärenden där köp av rehabiliterinstjänster övervägs. Det föreslås också att försäkringskassornas styrelser skall besluta om de riktlinjer som skall gälla i fråga om köp av rehabiliteringstjänster i enskilda rehabiliteringsärenden. Med styrelsens riktlinjer som grund för åtgärder i rehabiliteringsärenden finns inga skäl att även koppla in socialförsäkringsnämnderna redan på beredningsstadiet av enskilda ärenden. Rehabiliteringsarbetet måste främst bygga på samarbete, med den enskilde och mellan olika myndigheter, och på flexibilitet i handläggningen. Man måste snabbt kunna bestämma vilka åtgärder som skall vidtas. Att koppla in socialförsäkringsnämnderna redan på beredningsstadiet skulle innebära en ökad byråkratisering av handläggningen och medföra längre väntetider för den enskilde. Det skulle motverka en effektivisering av rehabiliteringsarbetet. Socialförsäkringsnämnderna får genom sina beslut om sjukbidrag och arbetsskador en god överblick över olika rehabiliteringsåtgärder och de resultat som kan uppnås. Vi anser att man bör behålla nämndernas renodlade funktion som beslutsorgan och de bör därför inte kopplas in på beredningsstadiet av enskilda ärenden. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om socialförsäkringsnämndernas medverkan i rehabiliteringsärenden.
mot · GD02Sf230 · 1990-01-17 00:00:00 — Motion till 1989/90: Sf230 av och (båda c) Synfel eller nedsatt synförmåga bör betraktas som ett handikapp, när man inte kan klara sig utan glasögon eller linser, och borde berättiga till viss ekonomisk hjälp. Drygt två miljoner människor i behöver synhjälpmedel. Det är för många en mycket dryg kostnad att skaffa eller byta glasögon eller linser. Särskilt kostsamt blir det för låginkomsttagare, pensionärer med låga pensioner och hushåll, där flera familjemedlemmar har behov av glasögon eller linser. Behovet hos utvecklingsstörda är också mycket stort. Kostnaderna för synhjälpmedel har ökat kraftigt. Detta innebär att många inte har råd att byta synhjälpmedel, när de skulle behöva, vilket kan skada synen ytterligare. Det kan inte accepteras. Visserligen utgår viss hjälp från sjukvårdshuvudmännen men hjälpen är otillräcklig, och måste förbättras. Glasögonbidragets realvärde har också minskat, vilket ytterligare talar för behov av förbättringar på området. Det borde utredas om en glasögonförsäkring kunde införas, som vilar på samma principer som tandvårdsförsäkringen. Mot bakgrund av det ovan anförda hemställs att hos regeringen begär en utredning i syfte att införa en glasögonförsäkring i likhet med principerna för tandvårdsförsäkringen.
mot · GD02Sf231 · 1990-01-16 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sf231 av m.fl. (vpk) I en nyligen genomförd enkät () visades att närmare 370 000 människor anser sig vara kvicksilverpåverkade genom sina amalgamfyllningar i tänderna. 100 000 av dessa personer har påbörjat eller slutfört amalgamsanering. Få har fått sin sanering bekostad av tandvårdstaxans s.k. omgörningsparagraf. Tillämpningen av denna paragraf måste göras mer generös. De människor som genom läkare rekommenderas att byta ut sina amalgamfyllningar måste få full kostnadsersättning via tandvårdstaxan. De personer som efter utredning visat sig lida av dental kvicksilverförgiftning, eller metallsyndrom som sjukdomen kallas på fackspråk, måste också erhålla ekonomiskt stöd av samhället. De är ofta långtidssjukskrivna, ordinerade diet, vila, vitamin- och mineralterapi samt tandsanering i långsam takt. Vid arbetsskada gäller en särskild s.k. bevisregel. Påverkan av amalgam bör enligt vpk behandlas på samma sätt. Sambandet mellan amalgam och sjuklig påverkan ska anses föreligga om inte betydligt starkare skäl talar emot det. För många av de drabbade innebär sjukdomen en ekonomisk katastrof. Det är svårt att få diagnosen metallsyndrom godkänd av och många läkare väljer att i stället för metallsyndrom skriva något av patientens svåraste symptom, som beror på förgiftningen, som motivering för sjukskrivningen. Därmed undviker läkaren konfrontation med och . För patienten innebär detta att tandsaneringen måste ske på egen bekostnad. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att hos regeringen begär förslag om att människor som av läkare konstaterats ha blivit sjuka av tandamalgam skall få tandsanering utförd med kostnadstäckning via tandvårdsförsäkringen, 2. att hos regeringen begär att får i uppdrag att utförda föreskrifter om att samband mellan amalgam och sjuklig påverkan skall anses föreligga om inte betydligt starkare skäl talar emot det. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) 1989/90 Sf231
mot · GD02Sf233 · 1990-01-16 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sf233 av och (bådavpk) Att betrakta sammanboende som gifta blir en alltmer förhärskande syn. Inte minst återspeglas detta genom att samhället på många väsentliga områden, ur juridisk synpunkt, likställer gifta och sammanboende. I en del fall påverkar dock annan lagstiftning än förhållandet för icke gifta på annat sätt än om de vore gifta. Detta gäller bl.a. frågor som har med vårdbidrag för handikappat barn att göra. Vårdbidraget är skattepliktig inkomst för föräldern och ska tas upp i självdeklarationen. Bidraget är också ATP-grundande. Föräldrar kan fritt välja vem av dem som ska få vårdbidraget. Även om den ena parten i ett äktenskap inte är den biologiska föräldern till det handikappade barnet så reser detta inga hinder för denna att vara mottagaren av vårdbidraget. Råder det däremot ett samboförhållande mellan parterna där bara en part är biologisk förälder till barnet kan vårdbidraget bara ges till denna. Det är lagen om allmän försäkring som reglerar detta. Lagen kräver giftermål eller att mottagaren av vårdbidraget ska vara den biologiska föräldern. Vi anser att sådana villkor är otidsenliga och måste förändras. Självklart måste i ovannämnda fall de sammanboende betraktas som om de vore gifta. Är det till och med så att den icke-biologiska föräldern i ett samboförhållande väljer att gå ner i arbetstid för vård av det handikappade barnet måste det vara av underordnad betydelse om äktenskap ingåtts eller inte. Det som avgör vem som ska få vårdbidraget borde vara avgörande av vem som i praktiken vårdar barnet. Vi menar alltså att de sammanboende borde kunna betraktas som gifta i ovannämnda fall. Därför bör begära ett förslag av regeringen som likställer sammanboende med gifta när det gäller rätten till vårdbidrag av handikappat barn. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om rätt till vårdbidrag för handikappat barn.
mot · GD02Sf234 · 1990-01-18 00:00:00 — Motion till 1989/90: Sf234 av m.fl. (s) Redovisning av ATP-poäng I samband med att en person fyller lämnar information om det pensionsskydd som den allmänna försäkringen ger. Pensionsbelopp och ATP-poäng redovisas. Det är i sig värdefull information som säkert ofta ger upphov till att man tänker igenom sin ekonomiska situation inför pensioneringen. För många kan beskedet vara en obehaglig överraskning, man finner att man alltför sent blivit medveten om att intjänad ATP-poäng är mycket låg. Många framförallt kvinnor arbetar deltid och timtid och uppmärksammar först i samband med 50-årsdagen att de kommer att få en låg pension. Det vore därför en fördel att få ovan nämnda besked i yngre ålder kombinerat med en årlig uppgift om intjänad ATP-poäng. Det skulle säkert ge en större medvetenhet om de faktorer som påverkar pensionen och initiera en annan planering av det egna arbetslivet. finns på skattsedeln uppgift om pensionsgrundande belopp. Det torde med befintlig teknik vara möjligt att också uppge vad det motsvarar i ATP-poäng. Ett annat alternativ vore att tidigare och regelbundet återkommande ger denna information. Lämpliga tidsintervall kan prövas. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om tidigare och regelbunden redovisning av ATP-poäng. () ()
mot · GD02Sf235 · 1990-01-18 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sf235 av m.fl. (s) Föräldrapenningen Tillfällig föräldrapenning för vård av barn som är får föräldrar som måste avstå från förvärvsarbete om den som brukar ta hand om barnet är sjuk eller smittbärande, bl.a. skäl. Detta är gott och väl, men det förekommer också att dagbamvårdarens egna barn är sjuka eller smittbärande på ett sådant sätt att någon av föräldrarna måste stanna hemma för att vårda barnet eller barnen. Det är svårt för föräldrarna att förstå varför ersättning utgår i det ena fallet och inte i det andra. De ekonomiska konsekvenserna för familjen är precis de samma. Därför är det rimligt att ersättning utgår även i det senare fallet. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om föräldrapenning när den som brukar ta hand om barnet är förhindrad till detta på grund av att dennes eget barn är sjukt eller smittbärande. () ()
mot · GD02Sf237 · 1990-01-18 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sf237 av och (båda c) Försäkrad förälder har för vård av barn som inte fyllt rätt till vårdbidrag om barnet på grund av sjukdom, psykisk utvecklingsstörning eller annat handikapp är i behov av särskild tillsyn och vård. Vid bedömningen av rätt till vårdbidrag skall även beaktas sådana merkostnader som uppkommer på grund av barnets sjukdom eller handikapp. Vårdar föräldern flera handikappade barn som inte fyllt grundas bedömningen av rätten till vårdbidrag på det sammanlagda behovet av tillsyn och vård samt merkostnadernas omfattning. Vårdbidraget är konstruerat på så vis att man som förälder kan beviljas hel, halv eller fjärdedels vårdbidrag beroende på omfattningen av det extra tillsyns- och hjälpbehov barnet har. Vid merkostnader på grund av barnets handikapp kan man sedan beviljas viss del skattefritt. Dessa är uppdelade i fyra olika delar beroende på de kostnader man har: För att göra dessa beräkningar krävs väldigt mycket administrativt arbete och är till stor del avhängigt av hur pass "duktig" den handläggare är på kassan som handlägger vårdbidragsärendet. Man ska t.ex. vid en ansökan som avser ett allergibarn ta reda på vilka merkostnader som denna familj har på grund av barnets handikapp. Kostnader för extra tvätt, städning, textilier i hemmet, heltäckningsmattor, speciell kost etc. När man sedan samlat in alla uppgifter som man tror sig behöva ska man utreda skillnaderna av vad som är merkostnad mot en normal kostnad som man har för barnet. Detta är otroligt tidsödande och den summa man får fram är alltså mycket beroende på hur mycket uppgifter föräldrarna lämnar samt hur "duktig och ambitiös handläggaren på kassan är. För att eliminera orättvisor som det här systemet innebär, borde alla vårdbidrag vara konstruerade så att hälften av förmånen alltid är skattefri. Alla föräldrar med handikappade barn har ökade kostnader i samband med barnets handikapp t.ex. kostnader för ökade fritidsaktiviteter, läkarbesök, mediciner och dylikt. Gjorde man en sådan generell bestämmelse skulle administrationskostna- Mot. 1989/90 derna kunna halveras. Då behövde kassorna endast utreda storleken av Sf237 vårdbidraget och då finns det mycket praxis som utvecklats att rätta sig efter. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att hälften av förmånen i vårdbidraget alltid skall vara skattefri. () ()
mot · GD02Sf238 · 1990-01-16 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sf238 Ersättning för behandling av psoriasis Personer med vissa sjukdomar tycks ha större svårigheter än andra att få del av samhällets stöd vad beträffar merkostnader för läkemedel, diet och behandlingar. Det gäller framför allt högkostnadsskyddet beträffande läkemedel samt handikappersättningen. För tillämpade försäkringskassorna en bedömningsgrund för handikappersättning till psoriasissjuka, som åtminstone delvis tillgodosåg deras behov av merkostnadsskydd. Sedermera borttogs rätten till handikappersättning beroende på att en nedsättning av funktionsförmågan ej bedömdes föreligga annat än i de fall då sjukdomen var förenad med komplikationer, t.ex. ledförändringar. 1983 förändrades tillämpningen av läkemedelsförordningen så, att kostnaden för mjukgörande krämer och badoljor, som utgör basen för behandlingen av psoriasis, inte längre omfattas av högkostnadsskyddet. Skatteavdrag för ovanstående merkostnader medges ej heller. motionerade bl.a. undertecknad om ytterligare en grad i handikappersättningen, vilket borde komma de psoriasissjuka, liksom personer med allergier, reumatoida sjukdomar, diabetiker och personer med vissa tarmsjukdomar, till del. Liknande motioner om en ytterligare grad i vårdbidraget gav positivt resultat. Frågor rörande handikappersättningen hänsköts emellertid till den "utredning om hur det samlade förmånssystemet skall kunna reformeras för att skapa bättre rättvisa mellan olika grupper", som socialförsäkringsutskottet förordade i betänkande SfU 1987/88:22. (Rskr 256 ). Utredningen skulle även innefatta sjuk- och behandlingsresor. Vi har sedan kunnat konstatera att någon sådan utredning inte kommit till stånd (! ), trots att regeringen var beredd att ta bort de fria läkemedlen", men att regeringen nu enligt budgetpropositionen har för avsikt att tillsätta en utredning. Med denna motion vill jag särskilt uppmärksamma den kommande utredningen på de psoriasissjukas och andra gruppers med långvariga eller kroniska sjukdomstillstånd behov av behandlingar och de merkostnader som förknippas därmed. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motio nen anförts om att de psoriasissjukas och andra gruppers med långva- Mot. riga sjukdomstillstånd behov särskilt bör uppmärksammas i den ut- Sf238 redning om det samlade förmånssystemet som regeringen aviserar i budgetpropositionen.
mot · GD02Sf239 · 1990-01-18 00:00:00 — Motion till 1989/90: Sf239 Sociala avgifterna på bilersättning antog en genomgripande skattereform, som bl.a. innebar att avdrag i deklarationen för bruk av egen bil i tjänsten endast medges med . per körd mil. () har därefter utfärdat en tillämpningsföreskrift, i enlighet med vilken arbetsgivare kan utge . per körd mil utan andra konsekvenser, än att den skattskyldige skall deklarera skillnaden mellan erhållet belopp och . Så långt är allt väl. Men därutöver har RSV föreskrivit, att om arbetsgivare utger mer än . per körd mil skall sociala avgifter betalas på hela milersättningen, alltså även på den del som ligger /mil. Denna tolkning är RSV:s egen, och något stöd för densamma finns inte i riksdagsbeslutet. Tolkningen måste anses direkt stötande för rättsmedvetandet. Att däremot tvingas betala sociala avgifter för den del av milersättningen som överstiger . per körd mil förefaller vara en motiverad åtgärd, väl avvägd för att få arbetsgivare att inte utbetala mer än . per körd mil. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att av RSV utfärdade direktiv om beläggandet av hela milersättningen med sociala avgifter om ersättningen överstiger . per körd mil bör ändras till att omfatta endast den del av ersättningen som överstiger . per körd mil.
mot · GD02Sf24 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sf24 av m.fl. (s) med anledning av prop. 1989/90:62 om insatser för aktiv rehabilitering och arbetslivsfondens verksamhet, m.m. antog (FiU30, rskr. 327) lagen (1989:484) om arbetsmiljöavgift. I denna lag regleras att avgifterna skall föras till en särskild fond - arbetslivsfonden. Som vidare framgår av beslut ankommer det på regeringen att förelägga förslag gällande lämplig organisation och de närmare tillämpningsföreskrifter som krävs för förvaltning och fördelning av fondens tillgångar. Regeringen har i sin proposition 1989/90:62 om insatser för aktiv rehabilitering och arbetslivsfondens verksamhet, m.m. lämnat förslag vad gäller fondens organisation. Organisationen föreslås bestå av en central styrelse och länsvisa regionala styrelser. De resurser som finns hos nuvarande myndigheter och organisationer förväntas att tas i anspråk så långt möjligt är. Av propositionen framgår inte var den centrala styrelsen och organisationen skall få sitt säte. Statlig verksamhet har i mycket begränsad omfattning lokaliserats till och det skånska landskapet, varför det finns anledning att överväga en lokalisering till denna region. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att arbetslivsfondens centrala styrelse och förvaltning skall ha sitt säte i . () ()