mot · GE02Jo10 · 1990-10-17 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:3 Skogsbruket i fjällnära skogar I regeringens proposition 1990/91:3 omskogsbruk i fjällnära skogar föreslås ändring iskogsvårdslagen som särskilt tar sikte på skyddetför naturvårdens, kulturmiljövårdens ochrennäringens intressen.Skogsvårdslagen skall på ett bättre sätt än hittillsvara en garanti för att skogsbruk i fjällnära skogarbedrivs med mycket stor återhållsamhet.I rörande de fjällnäraskogarna redovisas detaljerat nu rådande skydds-och brukandeförhållanden. Där framgår förNorrbottens län att av den produktiva arealenredan är skyddad. Ytterligare arealer kommer attavgränsas med stöd av skogsvårdslagen i föreslagetutredningsuppdrag.Nu rådande förhållande, som tillkommit undersenare tid i form av stora reservatsavsättningar,manar till stor försiktighet vid utformning avregelverk för att inte åstadkomma reella ochpsykologiskt negativa verkningar rörande tilltrontill möjligheterna att bedriva ett långsiktigtskogsbruk i dessa områden.Med den betydelse dessa marker har urregionalekonomisk synvinkel, bör samhällets kravutformas så att inte regelverken verkar onödigthämmande på virkesfångst ochåterväxtinvesteringar.Propositionens förslag till tioårsredovisningarframstår som ett alltför långtgående krav, somskulle innebära att stora delar avskogsbruksplanerna skulle binda stora delar avavverkningsprogrammet på detaljplaneringsnivå.Med de förändrade förutsättningar som kanuppstå beträffande ägandetoch även ur skoglig, ekonomisk synvinkel,avseende behov av olika sortiment och andramarkanvändningsanspråk kan ett omfattandeplaneringsarbete, som inte går att följa praktiskt,leda till misstroende och tvister och därmed verkastick i stäv med sitt syfte.Kravet bör, om det skall finnas med, begränsastill den del av brukningsenheten som faller inomfjällnära skog och avse detaljplaner för högst tre och den redovisning av arealerna somkartmässigt kan bli berörd inom tioårsperioden.Ett välplanerat skogsbilvägnät är, som anförs ipropositionen, även i fjällnära skog en vital grundför en fungerande samordnad markanvändning.Skogsbruk kan i vissa fall bedrivas utanpermanenta vägar och bör naturligtvis utvecklas.Men trots detta är skogsbilvägar en nödvändigbasstruktur för den spridning av insatser som blirföljden av den begränsning i hyggesstorleken somföreslås.Skogsbilvägarnas betydelse för jakt, fiske,bärplockning, turism samt för en alltmermekaniserad renskötsel talar för att dessa värdenbör inräknas i nyttan och kostnaden som ska liggatill grund för tillståndsgivningen.Mot denna bakgrund är det inte befogat mednågon speciell handläggningsgång för fjällnäraskogar utöver gällande regler enligt 19 §.Förslaget att införa ersättning för försvåradmarkanvändning mellan 21 §, SVL, ochnaturvårdslagens reservatsregler riskerar attavsevärt försvåra en positiv tillämpning av 21 §,SVL.Förslaget i propositionen att tillstånd inte fårmeddelas om avverkningen medför väsentligtbortfall av renbete och tilllåtet renantal påverkasnegativt synes vara av teoretisk karaktär. Attsakligt pröva betesbortfall i ett tillståndsärende i enbiologisk miljö och rådande areaproportioner synesteoretiskt intressant men praktiskt ogenomförbart. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om utveckling avmarkanvändningsplanering, skogsvägbyggnad,naturvårds- och kulturmiljövårdshänsyn vidavverkningstillstånd samt ökad hänsyn tillrennäringen.