mot · GD02Kr257 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90:Kr257 av m.fl. (fp) Kulturpolitiken I denna partimotion och i anslutande kommittémotioner föreslår förstärkningar på kulturbudgeten med 30 milj.kr. utöver vad regeringen föreslagit. Hälften av detta belopp satsas på regionala teatrar, orkestrar, musikteatrar och museer. I övrigt föreslås förstärkningar för kulturminnesvården, konstnärsstödet, Operan och flera mindre kulturinstitutioner. 25 grundbelopp 2 558 875 Regionala musikteatrar 20 grundbelopp 2 047 100 50 grundbelopp 5 967 500 Regionala museer 50 grundbelopp , och museer Arkiv för dekorativ konst. Fria teater- och dansgrupper Centrumbildningarna Operan , Dialekt- och ortnamnsarkiven Projekt på filmområdet Jazz- och folkmusiker och scenkonstnärers internationella utbyte Statistisk undersökning av konstnärernas ekonomi Kulturmiljövård 1 Vårt behov av kultur Konstnärligt och kulturellt skapande är en viktig förutsättning för ett öppet, demokratiskt samhälle. Ett fritt och vitalt kulturliv är nödvändigt för att ge stimulans och motverka de krafter som vill förleda människor till passivitet och rädsla. Delaktighet i kulturlivet stärker fantasi, känsla, tolerans, förståelse och glädje och skapar därmed ett mänskligare samhälle. En liberal kulturpolitik bygger på en andlig öppenhet som främjar utveckling av en mångdimensionell människa och medborgare. Ett sådant samhälle 1 1989/90 Kr257-266 blir också dynamiskt genom den samlade strävan hos alla sina medborgare. Samhället blir öppet och tolerant i vetskapen om att individernas olikheter är den yttersta gemensamma tillgången. En liberal kulturpolitik måste ständigt försvara den skapande människan. Kultur innebär andlig odling och förutsätter kunskap, arbete, träning och möda oavsett vilket område man ger sig in på. Konsten fångar och engagerar människor att gå utanför sig själva. Konsten kan ge människan upplevelsen av att glänta på dörren till det ofattbara. Publikens medskapande är en del av den kulturella processen. Konstnärliga upplevelser blir i detta perspektiv en viktig källa till mänsklig erfarenhet och kunskap. Det ger kulturskapande och kulturutövande ett värde i sig som konservativa och socialister inte alltid vill tillerkänna det. 2 En liberal kulturpolitik Frihet, mångfald och kvalitet är nyckelbegrepp i en liberal kulturpolitik. Frihet innebär att varje enskild människa skall ha rätt att själv välja den form av kulturupplevelser eller kulturskapande hon vill ta del av och ägna sig åt. Av frihet följer mångfald. Det är individerna själva, deras skapande och deras upplevelser som bestämmer kulturens former, innehåll och giltighet. Kulturskapare och deras publik bör fritt kunna mötas på en öppen marknad utan offentlig styrning. Den fullvuxna medborgaren bör själv få bilda sig en uppfattning om god och dålig konst utan censuringrepp. Barnet och den unga människan måste emellertid alltid skyddas. Därför blir det en liberal huvuduppgift att tidigt lära människor att värdesätta kunskap, äkthet och kvalitet. Det innebär att satsningen på god barnoch ungdomskultur blir särskilt viktig som en motvikt till masskulturens avarter. Syftet med statliga och kommunala stöd till kulturområdet måste vara att öka mångfalden i kulturutbudet. Det gäller att stödja svåra och smala kulturområden samt stimulera alternativ inom områden som domineras av kommersiell masskultur. En liberal kulturpolitik bör verka för att det skapas fler helt fristående alternativa finansieringskällor för kulturell verksamhet. Möjligheterna till avdrag vid beskattningen för bidrag till kulturändamål för företag och enskilda bör studeras närmare. Sponsring bör även kunna förekomma för att stödja aktiviteter och evenemang av olika slag. Det bör dock sägas klart att stat och kommun skall svara för basresurserna i de tunga kulturinstitutionerna. Statligt och kommunalt stöd till kulturlivet får aldrig medföra försök att styra kulturskapandet. Detta måste få arbeta under stor konstnärlig frihet. Konsten har sin styrka i att vara en motvikt till makthavarna och det etablerade samhället. Kreativitet och uttrycksbehov finns hos alla människor, inte bara hos de professionella kulturskaparna. En aktiv och engagerad publik innebär också ett medskapande. Amatörerna har en stor betydelse för kulturklimatet i samhället. Det innebär emellertid inte att alla kulturyttringar skulle vara lika bra. professionella måste därför få stöd att utöva sin yrkesroll, som amatörer finner sin glädje men inte sin utkomst i kulturen. Kvalitetskravet måste få större genomslagskraft och bli ett av de nya kulturpolitiska målen. Ett annat nytt mål bör bli att de konstnärliga yrkesutövarna måste få ett starkt stöd och ges rimliga levnads- och arbetsvillkor. Det gäller de som arbetar inom fasta kulturinstitutioner, fria yrkesmässigt arbetande konstnärliga grupper samt enskilda konstnärer och kulturskapare. Det innebär i första hand att värna om kulturskaparnas upphovsrätt. Men stat och kommun måste även tillhandahålla olika former av stöd och stimulans. De kan emellertid inte göra ett generellt åtagande att försörja alla som säger sig ha konstnärliga ambitioner. Kulturskaparna måste ges rimligare skatteförhållanden. Att jämställa kulturskapare med vanliga egenföretagare är en orimlighet i det nuvarande skattesystemet. Kulturskaparnas skattesituation måste förändras. Syftet bör vara att för kulturskaparna införa ett nytt inkomstslag som tar hänsyn till deras speciella arbets- och inkomstförhållanden. Ett alternativ kan vara den modell som konstnärsutredningen föreslår i sitt betänkande Konstnärernas skatter och avgifter (U 1989:06). En liberal kulturpolitik måste sträva efter att så många som möjligt blir delaktiga i kultur i olika former. Det får inte vara så att människor i stora delar av landet enbart blir hänvisade till massmarknadens produkter. Detta gör också det kommunala stödet till kulturen så viktigt. Att förmedla kvalitetskultur ute i landet blir därmed en betydelsefull uppgift för en liberal kulturpolitik. Samhället måste även ge de handikappade ett sådant stöd att de kan ta del av kulturutbudet i så hög utsträckning som möjligt. Det gäller såväl handikappanpassning av kulturinstitutioner som tillgång till litteratur i blindskrift och i talboksform. Ett fritt kulturutbyte över nationsgränserna är av avgörande betydelse för vitaliteten och kvaliteten i ett lands kulturliv. Det gör det möjligt att få kontakt med andra idéer och kulturyttringar som berikar vår egen kultur och skaparkraft. För ett litet kulturområde som det svenska är detta livsviktigt. Ett levande kulturutbyte gör det också möjligt för svenska kulturutövare att möta en ny publik och de utmaningar som detta medför. För liberaler är det väsentligt att alla invandrare finner sig väl tillrätta i och kan bibehålla kontakten med sitt gamla hemlands kultur och kunna vidareutveckla denna. Vi i måste göra invandrarna delaktiga av det svenska kulturarvet och de värderingar som ligger bakom skapandet av det demokratiska välfärdssamhället. Själva bör vi också ta tillvara den stimulans som invandrarkulturerna kan ge oss. På båda dessa punkter brister det . En förutsättning för ett givande kulturutbyte, antingen det sker med människor i vårt eget land, via medier eller i direktkontakt med andra länder, är att vi bevarar det svenska kulturarvet och vår egen nationella kulturtradition levande. Vår öppenhet gentemot omvärlden och de nya möjligheter - eller hot - som de nya medierna medför innebär också att vi måste skydda och vårda vårt språk, vår kultur och vår nationella identitet. Vårt kulturarv är en del av det västerländska. För att vidmakthålla detta är en levande historiskhumanistisk kunskap nödvändig. Kulturarvet ger möjlighet till kontakt med tidigare generationer. Genom att läsa böcker, framföra och lyssna på musik, ta del av bildkonst och arkitektur från tidigare epoker för vi en dialog med dem som har levat före oss. Genom att vårda detta kulturarv och ständigt hålla det levande gör vi det möjligt för våra barn och barnbarn att fortsätta denna dialog. Därför är skyldigheten att vårda kulturarvet absolut för en liberal kulturpolitik. Reformer av annat slag kan ofta vänta men försummelse av vården av kulturarvet är oåterkallelig. Det ger kulturpolitiken en särskild ställning i samhället. Kulturen är inte en sektor som kan behandlas bara som en vanlig budgetpost. Kultur har med livskvalitet att göra och är omistlig bortom den vardagliga välfärden. Kostnaderna för kultur är ofta förhållandevis små, och små insatser kan få stora återverkningar i form av skapande och förändringar i själva tidsandan i ett samhälle. För är kulturpolitiken därför ett prioriterat område. 3 Barn och kultur Det är med barnen som vi lägger grunden till nya kulturmönster för framtiden. Här finns den framtida kulturellt medvetna publiken och här finns framtidens kulturutövare. Barn hämtar en stor del av sina intryck från TV-program, seriemagasin, en växande videomarknad, enkel massmarknadskultur och skvalmusik. En liberal kulturpolitik måste därför sätta barnet i centrum och skapa en aktiv motvikt till kulturellt fattiga miljöer. Det är en utmaning för alla kulturskapare att genom en levande konst, litteratur, dans och musik ge barnen rika upplevelser, öppna nya världar och skapa gemenskap med andra människor. Det innebär att barn tidigt i livet måste få möta den goda kulturen. Kulturlivet måste också kunna fungera så att barn och vuxna kan få gemensamma kulturella upplevelser. Förmånspriser och rabatter inom kulturområdet bör också avse familjen som grupp. Kulturen måste ges en betydligt starkare ställning redan i förskolan. Kulturskaparna måste få tidig kontakt med barnen. Vi måste ta till vara våra barns egen vilja och lust att sjunga, spela, måla, agera, dansa, leka, berätta sagor. Musiken och dansen har särskilda förutsättningar att nå barn i förskoleåldern då viljan och förmågan att lära och skapa är som störst. Dessa aktiviteter måste ges en mer framträdande roll under förskoleåldern. I skolan måste de estetiska ämnena få en högre status än . Det räcker inte med att informera om olika kulturyttringar. Skolan måste ge kunskaper och träning samt hjälpa eleverna över de många barriärer som ofrånkomligen finns inom olika kulturområden. Skolan måste också lära eleverna att en publik inte bör vara passiv utan i högsta grad medskapande. Begreppet kulturkonsumtion har länge fått legitimera den passivitet och det främlingskap som många känner inför kultur . Att väcka människors intresse och fascination för det idé- och kulturutbyte som sker och rum och mellan olika länder och folk bör höra till skolans stora uppgifter. Skolan bör fostra till tolerans i kulturfrågor som den främjar sökandet efter kvalitet. Kulturskaparna bör möta barnen på olika nivåer för att kulturintresset skall kunna växa fram hos barnen. Samhällets centrala kulturinstitutioner måste i högre utsträckning än nu erbjuda barn och ungdom ett brett och varierat kulturutbud. Radions och televisionens kulturpolitiska ansvar omfattar också barnen. Under valrörelsen utlovade socialdemokraterna att 300 milj.kr. skulle satsas på kulturen under den kommande mandatperioden. I årets budgetproposition sägs att 160 friska miljoner nu tillförs kulturen utöver sedvanliga pris- och löneomräkningar. Det är dunkelt hur detta belopp räknats fram. Det kan till nöds ske med hjälp av viss dubbelräkning för anslag som utgått , med inräknande av påslag som gjorde utöver regeringens förslag och med en rad omgrupperingar av anslag och anslagsposter. I övrigt karakteriseras budgetpropositionen av fortsatta försök att flytta över makt och beslutsrätt från regering och riksdag till . Vi kan förstå att det är bekvämare för regeringen att slippa ta ställning till känsliga avvägningsfrågor och i stället lämpa över dessa på . möjligheter att påverka blir därigenom minimala, och makt stärks på bekostnad av regering och riksdag. Men kultursektorn kan inte hanteras på samma sätt som andra sektorer inom statsförvaltningen. De kulturpolitiska avvägningarna bör ske så offentligt som möjligt, och de som fattar de avgörande besluten bör kunna ställas till svars för dessa. Åtskilliga förslag i budgetpropositionen är bra. Satsningen på barnkultur är lovvärd. Den av så länge efterlysta förstärkningen av stödet till de regionala kulturinstitutionerna är välkommen men otillräcklig. Stödet till radio- och kassettidningar förstärks på ett tillfredsställande sätt. får det stöd för en ekonomisk sanering som visat sig vara nödvändigt. I denna motion motsätter vi oss vissa förändringar i anslagsstrukturen och föreslår en rad förstärkningar till den regionala kulturen, till vissa institutioner och till kulturmiljövården. motioner föreslår vi bl.a. - att stödet till Operan skall räknas upp med 3 milj.kr. utöver vad regeringen föreslagit - att stödet till i räknas upp med . utöver vad regeringen föreslagit, - att stödet till räknas upp med . utöver regeringens förslag för att möjliggöra en naturvetartjänst vid och museer, - att stödet till lånecentraler och depåbibliotek inte koncentreras till en ort utan även i fortsättningen utgår till , och samt att anslaget till depåbibliotek räknas upp med 1 milj.kr. utöver vad regeringen föreslagit, - att regeringen skall återkomma på tilläggsbudget med förslag hur bevak 1* 1989/90. ningskostnaderna vid statens konstmuseer och andra centrala museer skall täckas, - att vid den planerade översynen av systemet med lönebidragsanställda särskild hänsyn skall tas till museerna, - att fotografireglerna skall integreras i upphovsrättslagen. föreslår kulturministern att ytterligare beslutsbefogenheter skall överföras från regeringen och till . Vi hade anledning reagera mot det och avvisade i princip förslaget. föreslås flera sådana överflyttningar av beslutsrätt och makt. Detta går längre än vad bör acceptera. Under anslaget G 2 Bidrag till utvecklingsverksamhet inom kulturområdet m.m. har ändamål inom området bildkonst, konsthantverk m.m. förts samman till en gemensam delpost benämnd Organisationer inom bild- och formkonstområdet m.m., som skall fördela. Under denna rubrik döljer sig Stiftelsen , , , Grafiska sällskapet, svenskt silver, Föreningen form, , Svenskt barnbildarkiv samt konsthantverkskooperativ. Vi anser det olyckligt om skulle avhända sig möjligheterna att påverka de kulturpolitiska bedömningarna vid fördelningen av medlen som beräknats för denna anslagspost. Vid upprepade tillfällen har t.ex. gjort andra bedömningar än regeringen i fråga om bidrag till , som bedriver en omfattande och växande konstbildningsverksamhet i mer än 2 400 konstföreningar. Ett anmärkningsvärt inslag i budgetpropositionen är ett nytt anslag till på 10 milj.kr. för utveckling av de centrala museernas verksamhet (G 31). I ett läge då flera av ansvarsmuseerna, t.ex. , saknar medel för utställningar och annan verksamhet, sammanförs de anslag som de fem ansvarsmuseerna skulle behöva till en enda post. Genom detta blir chef i praktiken den som beslutar vilken verksamhet museerna skall utföra. Också på denna punkt anser vi att det är orimligt att undandra dessa frågor den möjlighet till insyn och beslut som haft. bör därför avvisa förslaget och i stället besluta att regeringen får fördela anslaget på 10 milj.kr. och därefter redovisa detta för . I nästa års budgetpropositon bör den gamla anslagsstrukturen tillämpas, enligt vilken regering och riksdag får ta ställning till anslagsfördelningen mellan ansvarsmuseerna och de övriga centrala museerna. Stiftelsen föreslås av regeringen få . som beviljat för innevarande budgetår. har vid besök i fått en god bild av verksamhet, liksom de behov som finns för både kurs- och föreställningsverksamhet som kommit att få internationellt erkännande. Vi anser att en uppräkning med . utöver vad regeringen föreslagit bör göras. Den unika, kulturbevarande gärning av hög konstnärlig halt som utgår från är väl känd och beundrad långt utanför vårt lands gränser. Statens ansvar för att verksamheten skall kunna fortleva är väl motiverat.Vi föreslår att anslaget G 2 räknas upp med . utöver vad regeringen föreslagit. De nio centrumbildningarna som erhåller statligt bidrag är uppbyggda på olika sätt, men samtliga har ett rikstäckande ansvar inom respektive område. Centrumbildningarnas gemensamma behov av statliga bidrag /90 uppgick till 9 milj.kr. Av anvisade medel uppgick till . /91 föreslog att bidraget till centrumbildningarna skulle höjas med . skriver: Om inte den begärda realförstärkningen av centrumbildningarnas anslag kan ske 1990/91, är deras framtida utveckling allvarligt hotad. De negativa effekterna för det fria kulturlivet blir stora. Regeringen föreslår en ökning med . (I tabellen i budgetpropositionen står felaktigt .) På grund av urholkade statliga anslag har Teatercentrum tvingats säga upp sin personal och fr.o.m. stänga sitt kansli. Om anslagsnivån ej höjs, kommer övriga centrumbildningar att tvingas till liknande åtgärder. Därmed hotas en väl uppbyggd verksamhet för det icke institutionsbundna kulturlivet. Centrumbildningarna svarar för information till arrangörer och organisationer, ger ut utbudskataloger samt arrangerar och deltar på utbudsdagar, festivaler och konferenser. Inte minst för kulturinslagen i skolan har centrumbildningarna haft stor betydelse. På några av centrumbildningarna är i samverkan med arbetsmarknadsverket en kulturarbetsförmedlartjänst placerad. Dessa har förmedlat arbetstillfällen i mycket stor omfattning. Med hänsyn till det verkliga bidragsbehovet för centrumbildningarna föreslår vi en höjning av anslaget med . utöver vad regeringen föreslagit Genom beslut fick det statliga konstnärsstödet en välbehövlig förstärkning. Stödet till bild- och formkonstnärer höjdes med ca 4,5 milj.kr. utöver vad regeringen föreslagit. beslöt också om 20 nya inkomstgarantier för konstnärer varav sju . Regeringen går vidare på den väg som därmed anvisade och förslår att anslaget G 5 Bidrag till konstnärer höjs med 5 milj.kr. utöver inflationsuppräkning och att i enlighet med uttalande ytterligare sju inkomstgarantier inrättas. I övrigt vill regeringen avvakta konstnärsutredningens betänkande . Vi har förståelse för det men anser att kombinationen av låga inkomster och hög arbetslöshet bland konstnärerna gör det nödvändigt att redan nu besluta om ytterligare ökning av statens konstnärsstöd i vissa avseenden. 9 Stödet till jazz- och folkmusiker prioriterar i sin anslagsframställning stödet till musikområdet. Vi gör samma bedömning. Den höjning regeringen föreslår synes dock inte göra det möjligt att öka bidragen till komponister och musiker i den omfattning nämnden finner nödvändigt. Vi anser det därför angeläget att ytterligare medel anvisas för att öka bidragen till jazz- och folkmusiker. Det rör sig här om genrer, där det inte finns fasta anställningar. Även mycket framstående jazz- och folkmusiker är hänvisade till mer eller mindre tillfälliga engagemang. Deras inkomster av inspelningar är sporadiska. De flesta måste för sitt uppehälle arbeta i yrken utan anknytning till deras musikaliska verksamhet. sökte 108 jazzmusiker bidrag från konstnärsnämnden. av dem hade taxerats för . En tredjedel hade inkomster . Endast 15 av de sökande var taxerade för . För de 30 sökande folkmusikernas del var förhållandena likartade. Dessa siffror säger dock ingenting om fördelningen mellan inkomster av konstnärlig verksamhet och av annat arbete. En undersökning av de fria kulturarbetarnas förhållanden som gjordes visade att jazzmusikernas inkomster i genomsnitt till bestod av intäkter från annan verksamhet än den rent konstnärliga. Förhållandena torde inte väsentligen ha förändrats . tar vid bidragsfördelningen hänsyn till jazz- och folkmusikernas speciella situation. Bland dem finns de enda utövande musiker och sångare, som får femåriga bidrag om f.n. . 1989 fick 36 jazzmusiker och 8 folkmusiker bidrag med sammanlagt . Det är en större andel av bidragen till musiker och sångare än vad som motsvarar deras andel av sökande. I många fall är konstnärsnämndens bidrag till dessa grupper en förutsättning för att mottagarna skall kunna utöva sin konst och utvecklas som musiker och därmed också för att svensk jazz- och folkmusik skall kunna existera på hög konstnärlig nivå. Folkmusiken uppmärksammas särskilt , som av ett flertal organisationer har proklamerats som Folkmusik- och dansåret, vars syfte är att sprida kännedom om den folkliga kulturen. Vi föreslår därför att konstnärsnämnden utöver vad regeringen föreslår tillförs . för stöd till jazz- och folkmusiker. Vi utgår från att konstnärsnämnden inte minskar dessa gruppers andel av bidragsmedlen i övrigt. 10 Stöd till enskilda konstnärers deltagande i internationellt kulturutbyte I den s.k. betänkande Sverigeinformation och kultursamarbete (SOU 1988:9) påpekades bl.a. att ansvaret för stöd till kulturar betares internationella kontakter åvilar konstnärsnämnden och författarfonden, som dock saknar resurser för att ge stöd i den omfattning som behövs. I ett avseende förbättrades den situationen genom att beslöt att anslå för stöd till enskilda bildkonstnärers utställningar i utlandet och till ateljévistelser i andra länder. Medlen disponeras av konstnärsnämnden. saknas dock medel för att ge motsvarande stöd till enskilda komponisters, musikers och scenkonstnärers deltagande i det internationella kulturutbytet. Erfarenheten visar att det finns stort behov av stöd för detta ändamål också bland dem. FN:s kulturårtionde och utvecklingen i vår omvärld, då länderna i öppnar sig för kulturutbytet med andra länder, accentuerar hur viktigt det är att konstnärsnämnden får de resurser som behövs för att stödja ton- och scenkonstnärernas deltagande i det internationella kulturutbytet. Vi föreslår därför att konstnärsnämnden för /91 får disponera . för enskilda ton- och scenkonstnärers deltagande i kulturutbyte med andra länder. Vårt förslag innebär en merkostnad om . i förhållande till regeringens. 11 Undersökning av konstnärernas ekonomiska förhållanden beviljade konstnärsnämnden till en undersökning av konstnärernas ekonomiska förhållanden. Den planeras nu av nämnden i samråd med författarfonden, Konstnärliga och litterära yrkesutövares samarbetsnämnd och . SCB skall på konstnärsnämndens uppdrag genomföra den . Resultat beräknas föreligga , så att de kan tjäna som underlag för beslut om kulturbudgeten för /92. Det har emellertid visat sig att kostnaden för undersökningen blir högre än beräknat. För att kunna genomföra den på ett tillräckligt stort urval bland konstnärerna erfordras . utöver vad anvisade . Vi föreslår att konstnärsnämnden tillförs ytterligare . för att kunna genomföra undersökningen utan att den ekonomiskt belastar konstnärsbidragen. Svenska inflyttning i nya lokaler i har skapat väsentligt bättre förutsättningar för verksamhet. Regeringen aviserar förslag om ett engångsbelopp på 6 milj. kr. på grund av särskilda påfrestningar på ekonomi under innevarande budgetår samt föreslår en förstärkning av anslaget med 8 milj.kr. för /91 (utöver en uppräkning av anslaget på det nuvarande anslaget). Svenska anför i sin anslagsframställning som motiv för en kraftig uppräkning av statsbidraget att man avser stödja konstnärlig utveckling av barn- och ungdomsteatern och att man bl.a. vill främja musikteaterproduktion i samarbete med , och Musikteatern i . Under hand har dock meddelat att det inte finns något utrymme för musikteaterproduktion under det kommande budgetåret. Vi finner det välmotiverat med den uppräkning av anslaget som regeringen föreslår för att musikteaterproduktion skall kunna komma till stånd, t.ex. genom . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 13 Bidrag till regionala och lokala teater-, dans- och musikinstitutioner (G 15) Under en följd av år har begärt en utbyggnad av stödet till de regionala och lokala teater-, dans- och musikinstitutionerna.