mot · GD02Jo274 · 1990-01-25 00:00:00 — av m.fl. (m) Jordbruket kommer avgörande beslut att fattas om den framtida jordbrukspolitiken. Enligt vår mening bör det svenska jordbruket avregleras inom ramen för ett bibehållet gränsskydd. Svenskt jordbruk måste få chansen att konkurrera på lika villkor med omvärlden. Därför måste förändringsarbetet kopplas till utvecklingen i omvärlden, både avseende takt och omfattning. Jordbruket är ett viktigt inslag i det svenska samhället. Den svenska livsmedelsproduktionen är av hög kvalitet. En väl fungerande jordbruksnäring är en förutsättning för en befolkad landsbygd. Den svenske jordbrukaren är förvaltare av ett kulturarv. Det är viktigt att upprätthålla ett effektivt och rationellt lantbruk, inte minst från försörjnings- och beredskapssynpunkt. Enligt vår mening bör livsmedelsproduktionen av beredskapsskäl motsvara av den fredstida konsumtionen. lantbrukare skall var fria företagare. Ägande- och förfoganderätten måste stärkas. Onödiga regleringar måste tas bort. Skattesystemet måste få en mer småföretagarvänlig profil. En betydande andel av den offentligt ägda jorden och skogen bör, enligt vår mening, säljas till enskilda jord- och skogsbrukare. Jordförvärvslagen och prisprövningen bör slopas för enskilda personer. förväntas fatta ett nytt jordbrukspolitiskt beslut , vilket kan träda i kraft först inför växtodlingssäsongen 1991. På så sätt kan årets växtodlingssäsong vare sig omfattas av 1985 eller jordbrukspolitiska beslut. Vår uppfattning är att beslut skall gälla tills ett nytt beslut hinner träda i kraft. Som en konsekvens av detta bör statens delansvar för spannmålsexporten förlängas med och liksom vara av exportkostnaderna vid normal skörd. Jordbruksmarken måste i ökad utsträckning användas för produktion av annat än livsmedel. För att stimulera en sådan utveckling krävs en omställnings- och anläggningsersättning som kan skapa reella utvecklings- och valmöjligheter för den enskilde markägaren. Vår utgångspunkt är att ett livskraftigt svenskt jordbruk skall bibehållas och att jordbrukarna även skall vara självständiga företagare. Politikernas uppgift är att skapa förutsättningar för att så kan ske. Jordbruket är en viktig basnäring i . Den måste säkerställa en trygg livsmedelsförsörjning i fred men även i kris- och beredskapssituationer. En levande landsbygd bibehälles genom en kombination av jord- och skogsbruk och andra verksamheter. Den inhemska livsmedelsproduktionen fördelad över hela landet bör under fredstid inriktas på en produktion motsvarande hundraprocentig självförsörjning. Därigenom skapas också rimliga förutsättningar att klara försörjningstryggheten under kris- och i krigssituationer. Jordbrukarna är den bästa garantin för att odlingslandskapet bevaras och förvaltas samt att stora miljövärden och en levande landsbygd värnas. Den svenska jordbruksnäringen styrs emellertid hårt av olika regleringar. Stat och kommun har skaffat sig allt större befogenheter att reglera markanvändningen. Ägande- och förfoganderätten har urholkats. Detta har hämmat initiativlusten och utvecklingsmöjligheten inom näringen. Brukarens egna idéer måste, enligt vår mening, i stället stimuleras och tas tillvara. Jordbruket är ett nyckelområde i den stora multilaterala handelsförhandling som äger rum inom . Förhandlingarna omfattar samtliga åtgärder som direkt och indirekt påverkar jordbrukshandeln. De syftar bland annat till att liberalisera handeln och förbättra konkurrenssituationen genom ökad disciplin och gradvis neddragning av stöd och skydd till jordbruket. Förhandlingarna har främst inriktats på en frysning av nuvarande stöd och skydd, samt metoder för att dra ner stödet. Den livsmedelspolitiska arbetsgruppens arbete Den parlamentariska livsmedelspolitiska arbetsgruppens uppgift (LAG) var bland annat att utvärdera livsmedelspolitiska beslut och att utforma förslag till en ny livsmedelspolitik . Arbetsgruppen presenterade sitt slutbetänkande . Vi kan konstatera att utredningens slutdokument är oklart skrivet. Slutprodukten måste därför betraktas som undermålig och inte lämplig som enda underlagsmaterial för en ny och långsiktig jordbruks- och livsmedelspolitik. Det är uppenbart att det krävs ytterligare material och kompletterande analyser av konsekvenserna om de olika förslagen genomföres. Remissvaren, som kan förväntas från olika håll av berörda, tillsammans med nödvändiga konsekvensanalyserna bör kunna ge en bättre grund för det kommande riksdagsbeslutet. Arbetsgruppen är överens om att de interna regleringarna skall avskaffas inom ramen för ett bibehållet gränsskydd. Tvisteämnena inom den livsmedelspolitiska arbetsgruppen rörde tillvägagångssättet för en avreglering samt i vilken takt denna kan genomföras. En annan svår fråga är hur G ATT-avtalen skall tolkas och tillämpas. Huvudförslaget i arbetsgruppen förordar att jordbruket skall avregleras . Enligt förslaget skall de garanterade inlösenpriserna på spannmål tas bort. skall ett arealbaserat inkomststöd utbetalas. Arealstödet skall successivt trappas ned. Vi anser att övergångstiden är för kort. Omställningen bör i stället ske . Vi förordar dessutom en successiv nedtrappning av inlösenpriserna. Vi vill vidare behålla en förenklad mejerireglering . En förändring bör dessutom göras i konkurrenslagstiftningen som möjliggör för livsmedelsföretag att samverka vid export. En stor del av dagens åkerareal måste varaktigt avföras ur livsmedelsproduktion. Enligt vår mening bör de brukare som varaktigt avför areal erhålla en tvådelad ersättning i form av en omställningsersättning och anläggningsersättning. Denna konstruktion skulle, till skillnad från det förslag som lämnats av arbetsgruppens majoritet, innebära en framåtsyftande lösning. Den areal som ingår i det s.k Omställning 90-programmet kan inte återinföras i spannmålsproduktionen då programmet upphör. Det skulle resultera i kraftigt sänkta spannmålspriser. Det är av yttersta vikt att arealer nu snabbt och varaktigt lyfts ur livsmedelsproduktionen, annars blir situationen kaotisk på spannmålssidan. Därför måste alternativ användning av åkerarealer stimuleras. Arbetsgruppen har genom sitt förslag inte medverkat till att lösa några problem. Arealstödet kommer inte att stimulera till förändring. Arealstödet kommer inte att premiera dem som driver sin verksamhet på ett effektivt och rationellt sätt. Den svenska åkerarealen är en stor tillgång som skall användas för livsmedelsproduktion men också i ökad utsträckning för annat än traditionell jordbruksproduktion. Steget är nu inte långt till att jordbruket med framgång också producerar energi- och industriråvaror. Den nya jordbrukspolitiken måste ge de svenska jordbruken möjlighet att konkurrera på lika villkor med omvärlden. Därför måste förändringarna ske i samma takt som i omvärlden. Det svenska stödsystemet och skyddssystemet får inte försämra de svenska lantbrukarnas utgångsläge i förhållande till andra länders brukare. Det svenska jordbruket i ett internationellt perspektiv De allra flesta länder i världen strävar efter att bli självförsörjande med baslivsmedel. En betydande överskottsproduktion av framför allt spannmål har uppstått i de västliga industriländerna. Den internationella spannmålsmarknaden karaktäriseras av låg kommersiell efterfrågan. Marknaden kännetecknas därför av låga priser och avsättningssvårigheter. Även inom EG är man nu angelägen om att uppnå en bättre produktionsbalans och att minska exportkostnaderna. En betydande del av EG:s budget åtgår för prisreglerande åtgärder på jordbrukets område. Världens katastrof- och beredskapslager kan i framtidens avreglerade livsmedelshandel knappast bekostas av världens bönder genom produktion som inte täcker kostnaderna. Länderna bör för att säkra livsmedelstryggheten ta upp förhandlingar om lagrens storlek och finansiering. Den svenske jordbrukaren måste få möjligheter att konkurrera på lika villkor med kollegorna i omvärlden. Så är det inte . Restriktioner och krav vad gäller produktionsmetoder, inte minst vad gäller användning av växtskyddsmedel och lagringsbehandling av produkterna, är ofta betydligt hårdare i . Detta förhållande är ett problem. Samma krav måste ställas på de färdiga livsmedlen oavsett om de producerats i eller utomlands. Vårt närmande till den europeiska gemenskapen måste innebära en strävan att harmonisera också dessa krav. Höga miljökrav måste vara en självklar ambition. Det är värt att notera att ett svenskt medlemsskap i EG skulle vara positivt för den svenska jordbruksnäringen. En strävan efter avreglering och ökad öppenhet mellan länderna då det gäller handeln med jordbruksprodukter är nu på gång. En sådan utveckling måste ske ömsesidigt och i samma takt länderna emellan. skall deltaga i de internationella förhandlingarna och där arbeta för en rättvis gemensam avreglering. Vi är förespråkare för ett mångfaldens jordbruk. Vill vissa konsumenter ha livsmedel producerade på visst sätt skapas naturlig efterfrågan på dessa produkter och de kommer då att produceras, men givetvis till de priser detta betingar. Kraven på mångfald kommer att öka inte minst från konsumenthåll. Detta kräver ett jordbruk med rik variation vad gäller driftsinriktning, produktslag och egenskaper, företagsstorlek och så vidare. Den lagstiftningsiver som visas från regeringshåll - men tyvärr också från annat politiskt håll - leder till likriktning, inte till mångfald. I stället för att formulera krav och ange ramar skapar man detaljregler och i stället för att stimulera initiativförmåga och framåtanda sätter man upp hinder. En sådan politik skapar misstro och besvikelse samt bromsar utvecklingen. jord- och skogsbrukare skall vara fria företagare. Ägande- och förfoganderätt till mark är en förutsättning för detta. En allt mer ökad statlig styrning är ett hot mot näringens utvecklingsmöjligheter. Vår grundläggande inställning är att informtion, rådgivning och stimulanser bör ersätta tvång och regleringar. Vi vill säkerställa konsumentens valfrihet. Detta förutsätter en marknad för livsmedelsprodukter, där efterfrågan återspeglas i priset. Subventioner till vissa livsmedelsprodukter snedvrider efterfrågan och ger felaktiga prissignaler till producenterna. Efterfrågan på alternativodlade produkter är relativt liten. När konsumenten väljer bedöms både pris och kvalitet. Märkningen av produkterna är viktig för att ge underlag för konsumentens val. Jordbruket har ett självklart miljöansvar. Många hävdar att detta kräver en sänkt intensitet. En minskning av insatsmedlen skulle enligt dessa vara enda möjligheten att göra det svenska jordbruket mer miljövänligt. Vi uppfattar detta synsätt som utvecklingsfientligt. En effektiv jordbruksproduktion innebär att insatsmedel i form av gödning och växtskyddsmedel används på ett balanserat sätt. Det finns inte något givet motsatsförhållande mellan ett effektivt och ett miljövänligt jordbruk. En effektiv jordbruksproduktion innebär att insatsmedel i form av gödning och växtskyddsmedel får användas efter grödans behov. Miljöanpassning inom jord- och skogsbruket är både möjlig och nödvändig. Ett effektivt jordbruk går att förena med god miljö. Ett visst näringsläckage från jordbruket har dock alltid förekommit. Tillsammans med utsläpp från andra källor har detta blivit ett miljöproblem. Att näringsläckagets storlek bestäms av mängden tillförd näring är en vanlig missuppfattning. Försök visar att läckaget från icke gödslad, odlad mark är nästan lika stort som från normalgödslad. Det finns kända faktorer som är av större betydelse för näringsläckaget än kvävegivans storlek. Den viktigaste är den öppna jorden. En flerårig vall kan utnyttja stora mängder gödsel utan nämnvärt näringsläckage. En träda utan täckgröda fungerar dåligt och läcker vid nederbörd stora mängder lättlösligt kväve till vattendragen. En markerad ökning av kväveförlusterna uppstår vid spridning av stallgödsel tidigt på icke bevuxen mark. Detta måste förhindras. Ökad lagringskapacitet i gödselvårdanläggningar är därför en nödvändighet. Ett statligt stimulansbidrag till byggande av större gödselvårdanläggningar har på moderat initiativ införts. En anpassning av djurhållningen till den befintliga brukningsarealens storlek måste också ske. Utvecklingen av de kemiska växtskyddsmedlen går mot allt mindre giftiga och allt mer selektiva medel. förbättras och förfinas tekniken. Samma effekt som tidigare erhölls med stora hektardoser kan uppnås med väsentligt lägre doser. En förbättrad utrustning och teknik för besprutning bidrar till att hektardoserna kan minskas utan men för resultatet och miljön. Internationellt sett är användning av bekämpningsmedel liten. Detta beror på gynnsamma odlingsbetingelser. Produktionsmedel skall inte punktbeskattas. Det leder till en felaktig resursanvändning både från företagets och samhällets synpunkt. Det är därför oacceptabelt att beskatta handelsgödsel och bekämpningsmedel, särskilt som skatten inte får kompenseras genom höjda produktpriser. I synnerhet inte då dessa produktionsmedel, rätt använda, inte svarar för någon negativ miljöpåverkan. Vi föreslår att dessa skatter avskaffas. Regeringen har tidigare först efter begäran redovisat användningen av de medel som influtit från dessa skatter. Denna redovisning saknas . Användningen bör redovisas för . Energigrödor kan genom sitt låga nettoutsläpp av koldioxid bli betydelsefulla som en framtida energikälla, även om kärnkraften bibehålls. Biobränsleproduktion för uppvärmning kan bli konkurrenskraftigt i spannmålsodlingsdistrikten nära de stora förbrukarna. Etanoldrivna bussar i stadstrafik är från miljösynpunkt intressanta. Försök och utvärdering pågår. Införs en koldioxidavgift på fossila bränslen gynnas bioenergiproduktionen, eftersom den inte blir avgiftsbelagd. Våra livsmedels kvalitet har ofta debatterats. Debatten har gällt växtnäringstillförsel och bekämpning av skadegörare i växande gröda samt livsmedlens hantering i industrin. Det har hävdats att användandet av handelsgödsel, växtskyddsmedel och livsmedelstillsatser skulle äventyra människors hälsa. Detta är fel. Gödning är en nödvändig del i en biologiskt balanserad produktion. Med skördeprodukterna bortförs ämnen från jorden. Dessa måste ersättas om inte åkermarken skall utarmas. Stallgödseln räcker inte till för att täcka förluster genom odlingens bortförsel av växtnäring, och många jordbruk saknar helt denna. Vid har noggranna studier visat att produkternas kvalitet blir lika hög med oorganisk gödsling. Minskad intensitet i växtodlingen på växtnäringssidan påverkar dessutom brödsädens bakningsegenskaper negativt. Undersökningar visar att det är mängden tillgänglig växtnäring i jorden som påverkar avkastningens storlek oberoende av om näringen tillförs i organisk eller oorganisk form. En övergång till organiska gödselmedel (stallgödsel) vid fältmässig köksväxtodling skulle till exempel inte medföra att produkterna fick vare sig ett högre näringsvärde, bättre kemisk sammansättning eller större lagringsförmåga. Växtskyddsmedel används för att förhindra angrepp av växtskadegörare. Den kontroll av livsmedel som sker visar att inga kända hälsorisker föreligger. En slopad användning av växtskyddsmedel kan däremot komma att äventyra livsmedelssäkerheten framför allt genom att risken för skadliga svampangrepp ökar. Detta framgår av cancerkommitténs rapport. Kommittén är mer orolig över ämnen som gynnas i grödor som inte behandlats med växtskyddsmedel än över de restsubstänser som finns i svenska grödor. Kemikalier används också för att minska hälsorisker och förlänga hållbarheten hos färdiga livsmedel. Utan sådana tillsatser skulle hälsoriskerna och matkostnaderna öka dramatiskt. Den svenska livsmedelslagstiftningen hör till de mest restriktiva i världen. Bestämmelserna gäller främmande ämnen, tillsatser med mera och är utformade med stor säkerhetsmarginal. Livsmedelskontrollen skärps nu efter beslut i . kan till exempel livsmedel producerat utomlands och importerat stoppas om det i detta kan påvisas halter av i förbjudna ämnen. I övrigt gäller samma gränsvärden för importen som för den motsvarande svenska produkten. Kraven skärps på importörernas egenkontroll och kontroll av leverantörer vilket bidrar till förbättringar och ökad rättvisa mellan producenter i och utomlands. Jordförvärvslagstiftningen är en av de lagar som kraftigast inskränker äganderätten. Trots att lagen liberaliserats stadgas fortfarande att staten, genom lantbruksnämnden, skall bestämma vem som skall få köpa jordbruks- eller skogsmark samt dessutom kunna fastställa en övre prisgräns. Möjligheten för enskild person att köpa en jordbruksfastighet skall, enligt vår mening, inte begränsas. Ett avskaffande av jordförvärvslagstiftningen för enskilda personer skulle kunna berika landsbygden med nya grupper av människor. Valfriheten och den fria avtalsrätten måste prägla förhållandet mellan säljare och köpare och prismekanismen tillåtas att styra priset. Förvärvsprövningen bör emellertid behållas för juridiska personer. Skogsfastigheter kan till exempel vara attraktiva uppköpsobjekt för stora träförädlande företag och fastigheterna skulle då riskera att aldrig mer komma ut på marknaden. Lokala arbetstillfällen skulle också försvinna vid sådana förvärv. Skötsellagen är ett exempel på en lagstiftning som reglerar markägarens disposition av sin mark. Enligt vår mening är det jordbrukaren som i stort sett skall få välja produktion, inriktning och användningssätt av sina marker utan krav på tillstånd från myndighet. Vi anser att skötsellagen bör ändras så att lantbrukaren endast behöver anmäla förändrad användning av marken före planerade åtgärder. Det finns då tid för myndigheterna att reagera och inleda förhandlingar med markägaren och landskapsvårdande instanser. Denna förändring bör enligt vår mening träda i kraft . Sälj offentligt ägd mark Huvuddelen av den offentligt ägda jord- och skogsmarken bör utbjudas i första hand till dem som arrenderar marken. Redan nu kan delar av domänverkets markinnehav utbjudas till försäljning. Intäkterna av denna försäljning kan beräknas inbringa till statskassan . Lantbruksnämndernas innehav av fastigheter är betydande. I den så kallade jordfonden ligger fastigheter till ett betydande värde. I innehavet ingår en stor del skogsmark som drivs i egen regi. Med hänsyn till den liberaliserade förvärvstillståndsprövningen bör den del av innehavet som inte är nödvändigt från strukturomvandlingssynpunkt avvecklas. Genom detta beräknar vi att kan tillföras statskassan, och anslaget till lantbruksnämnderna kan därför för nästa budgetår minskas med motsvarande belopp. Detta skulle också skapa förutsättningar för ett ökat glesbygdsboende. har världens högsta skattetryck. Det höga skattetrycket i kombination med skattesystemets utformning har haft en negativ inverkan på jordbrukets bärkraft. har dessutom föreslagit en rad åtärder som ytterligare skulle försämra jordbrukets lönsamhet. Vi har frän moderata samlingspartiets sida lämnat en rad förslag på förändringar i skattesystemet som skulle förbättra jordbrukets situation. Följande åtgärder är, enligt vår mening, nödvändiga att vidta: Gränsen för uttag av statlig inkomstskatt bör fastställas till 1991 mot enligt uppgörelsen mellan regeringen och . Den statliga skattesatsen bör, enligt vår mening, vara enligt uppgörelsen. - Avgiftsuttaget bör relateras till förmåner Enligt vår mening måste sambandet mellan förmåner och socialförsäkringsavgifter successivt återinföras. Arbetsgivar- och egenavgifter har efterhand blivit mindre relaterade till de förmåner de avser att finansiera. De har mer fått karaktären av skatt. Icke förmånsrelaterade avgifter bör slopas. - Nej till grundavgift Enligt inkomstskatteutredningens förslag kommer en grundavgift att belasta passiva näringsinkomster som arrenden och försålda rotposter. Vi avvisar detta förslag. Den del av jord- och skogsbrukarens inkomster som är att betrakta som kapitalavkastning skall inte belastas med egenavgifter. majoritet föreslår att underskott i förvärvskälla i fortsättningen inte får kvittas mot överskott i andra förvärvskällor eller i ett annat inkomstslag. Underskott skall enbart få kvittas mot eventuellt framtida överskott i samma förvärvskälla. Denna åtgärd försämrar förutsättningarna för nyföretagande och entrepenörskap. Deltids- och hobbyjordbruk kommer att drabbas extra hårt. En bibehållen kvittningsrätt kan vara en förutsättning för fortsatt verksamhet. Vi anser att underskottsavdragen skall behållas. Vi vill givetvis att kvittningsrätten också skall gälla socialförsäkringsavgifterna. - A npassa förmögenhetsbeskattningen har den högsta förmögenhetsskatten bland . För många jord- och skogsbruksföretag är förmögenhetsskatten ett stort problem. Kapitalbeskattningen i måste anpassas till vad som gäller i våra konkurrentländer. Förmögenhetsskatten på det arbetande kapitalet bör avskaffas . Vi vill dessutom införa en proportionell förmögenhetsskatt med ett stort skattefritt grundbelopp. vill vi slopa förmögenhetsskatten. Sambeskattningen av förmögenheter måste upphöra. Vi vill självklart att det totala uttaget av förmögenhets- och inkomstskatt skall justeras i takt med att marginalskatterna sänks. - Anpassning av arvs- och gåvobeskattningen Generationsskiften måste underlättas genom sänkta arvs- och gåvoskatter. Som ett första steg att sänka nivån på arvskatten för efterlevande make och barn till vill vi höja de skattefria bottenbeloppen. Från bör den avlidnes make erhålla 12 basbelopp skattefritt, barn eller annan nära anhörig fem basbelopp och annan person två basbelopp. Det skattefria gåvobeloppet bör höjas till ett halvt basbelopp. I samband med generationsskiften bör värdet av arbetande kapital inte bli föremål för arvs- och gåvobeskattning. - Nej till skärpt realisationsvinstbeskattning majoritet har föreslagit att den nominellt beräknade realisationsvinst som uppkommer vid försäljning av en näringsfastighet exempelvis en jordbruksfastighet skall redovisas i inkomstslaget näringsverksamhet och beskattas med progressiv inkomstskatt och så kallad grundavgift. skall uppskovsbestämmelserna slopas. Vi har avvisat dessa förslag som leder till kraftigt skärpt beskattning och ökade inlåsningseffekter. Realisationsvinster vid försäljning av näringsfastigheter bör liksom bostadsfastigheter beskattas i inkomstslaget kapital. Vid beräkning av den skattepliktiga vinsten skall omkostnadsbeloppet indexuppräknas . Uppskovsreglerna måste finnas kvar. - Reserveringsmöjligheter inom jordbruk- och skogsbrukFöretagsbeskattningsutredningen löste inte frågan om reserveringsmöjligheterna. Förutom ett generellt förslag om en reserveringsrätt upp till åtta basbelopp redovisades två tänkbara modeller. Den ena modellen innebär att egenföretagare som behöver större reserveringsutrymme skall övergå till att driva verksamheten i handelsbolagsform. Den andra modellen, en så kallad särskild redovisningsmetod, innebär att samma reserveringsmöjligheter som för bolagssektorn medges. Denna modell är att föredra. Den måste emellertid utformas så att någon dubbelbeskattning inte uppstår och ej heller att egenavgiftsuttaget ökar. Denna form av straffbeskattning måste försvinna. Vi föreslår därför att skogsvårdsavgiften slopas. Bidraget till skogsvägar och skogsdikning bör avvecklas. I stället bör kostnaderna för dessa åtgärder vara direkt avdragsgilla vid inkomsttaxering. - Bättre regler för skogskonton Avverkningsbenägenheten har påverkats positivt av de speciella regler som temporärt införts beträffande insättning på skogskonto. Vi anser därför att dessa regler bör permanentas. Dessutom föreslår vi att avsättningstiden på skogskonto förlängs till . Majoriteten i inkomstskatteutredningen föreslår också att avkastningen på skogskonto skall beskattas på samma sätt som eget pensionssparande. Det får till följd att räntan kapitalbeskattas genom att banken direkt från räntan avräknar denna skatt. Kvarvarande ränta och avsatta skogskontomedel inkomstbeskattas i samband med uttag. Vi avvisar denna skattehöjning.