ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GD02So215 · 1990-01-17 00:00:00 — Motion till 1989/90: So215 av m.fl. (s) Kvinnojourerna finns det ca 100 kvinnojourer i . Där arbetar ca kvinnor för att hjälpa och stödja andra kvinnor som utsätts för våld eller hotas av våld. I många fall berör verksamheten också barn. Det mesta av allt detta arbete utförs på fritid och helt oavlönat. Det är ingen överdrift att säga att denna verksamhet har visat sig oumbärlig. Den går knappast att ersätta med annan, samhällelig, verksamhet. Just frivilligheten och att man inte har rollen som proffesionell socialabetare eller vårdpersonal har ofta stor betydelse i kontakten med de kvinnor som söker hjälp. Det betyder dock inte att det är självklart att alla klarar uppgiften utan utbildning, handledning och annat stöd. Tvärtom har det på många håll visat sig att sådana behov okar efter en tids verksamhet. Ansvaret för att kvinnojourerna har de resurser som behövs måste delas mellan kommunerna och staten. Kommunerna bör svara för att det finns lokaler och medel till resekostnadsersättningar, telefon och annan utrustning som behövs. Det bör dessutom ordnas så att kvinnorna i jouren kan få professionell handledning. Det är angeläget att för kvinnojourerna i (RÖKS) får resurser för att bedriva sin verksamhet med central samordning och framför allt utbildningsverksamhet som kan stabilisera och vidareutveckla kvinnojourernas verksamhet. För att kunna planera en stabil verksamhet krävs att kontinuerligt stöd kan garanteras , men att det självfallet knyts till att verksamhetsmålen och syftet uppfylls. Därför är en kontinuerlig utvärdering av verksamheten nödvändig. En sådan utvärdering görs nu av och skall vara klar . Det är väsentligt att RÖKS får ett sådant stöd att dess centrala verksamhet garanteras i enlighet med vad som anförts i motionen. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motio nen anförts om stöd till för kvinnojourer i . () () () () 1989/90 So215
mot · GD02So216 · 1990-01-18 00:00:00 — Motion till 1989/90:So216 av m.fl. (s) Socialtjänstlagen Det växande antalet missbrukare samt utvecklingen beträffande HIV/aids har inneburit att behovet av platser på behandlingshem ökat kraftigt. Rader av privata behandlingshem har byggts upp beroende bl.a. på att kommuner och landsting inte utvecklat egna resurser för vård av missbrukare. Många av dessa privata behandlingshem arbetar mycket seriöst medan andra måste betraktas med stor skepsis. Det har i debatten antytts att vissa behandlingshem själva söker upp missbrukare och erbjuder dem plats. Därefter skickas räkningen till missbrukarens kommun. Det är inte heller ovanligt att missbrukare själva skriver in sig på ett privat behandlingshem utan att kommunens socialnämnd, som skall svara för vårdkostnaden, kunnat medverka i upprättandet av behandlingsplan eller överväga att erbjuda mer kvalificerad vård alt. en till berörd missbrukare bättre anpassad vård. I Socialtjänstlagens (SoL) portalparagraf sägs att verksamheten skall bygga på respekt för människornas självbestämmande och integritet. Detta är en mycket viktig grundsats för hela . I SoL paragraf 9 sägs att vården för den enskilde skall utformas och genomföras i samarbete mellan socialnämnd och vårdtagare. Det är viktigt att värna om att den enskilde missbrukarens önskemål skall väga tungt vid val av vårdform. Detta har också påpekats i förarbetena till SoL. Där har också klargjorts att hänsyn skall tas till vilka alternativa vårdformer som finns att tillgå inom kommunen, lämpligheten av behandlingen, kostnaderna för densamma i jämförelse med andra alternativ, samt att val av behandling skall ske i samråd med den enskilde. Många kommuner och landsting planerar nu en utbyggnad av samhällsvården. En starkt hindrande och försvårande omständighet är emellertid att regeringsrätten i domslut godkänt kostnader för vård där den enskilde missbrukaren på egen hand, utan samråd med socialnämnden, skrivit in sig vid ett privat behandlingshem. Det är uppenbart att regeringsrätten i dessa fall tolkat SoL så att den nionde paragrafen inte tillmätts så stor betydelse. Detta kan få negativa konsekvenser för missbrukarvården som helhet. Kommuner som ju måste rätta sig efter dessa domslut från regeringsrätten tvekar nu att satsa pengar på att bygga upp en väl fungerande samhällsvård. Man vet ju inte om platserna kan nyttjas. Vår uppfattning är att socialtjänstlagens formulering om självbestämman derätt emellertid inte kan få tolkas så att en enskild har rätt att på egen hand besluta om vilka vårdkostnader kommunerna skall betala ut. En sådan praxis är uppenbarligen under utveckling i fråga om val av behandlingshem. Det är därför angeläget med en översyn av SoL i dessa delar, så att socialnämnderna skall ha möjlighet till reellt samråd innan en missbrukare skrivs in vid ett behandlingshem. måste också få rådrum för att kunna utreda missbrukarens behov samt tillgängliga vårdresurser. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande missbrukarvård enligt socialtjänstlagen. () () 1989/90 So216
mot · GD02So218 · 1990-01-17 00:00:00 — Motion till 1989/90:So218 Servering av vin och öl i teaterfoajéer Enligt 41 § lagen (1977:293) om handel med drycker får tillstånd till servering av alkoholhaltiga drycker meddelas endast om det kan antas att tillhandahållande av mat kommer att utgöra en betydande del av rörelsen. Detta innebär att servering på en teater endast kan äga rum i särskilda restauranglokaler och att denna rörelse skall uppfylla alla de krav som i övrigt gäller för servering av alkoholhaltiga drycker. Då dessa förutsättningar praktiskt taget aldrig kan uppfyllas i en teaterfoajé, kan man säga att någon servering av alkoholhaltiga drycker inte kan beviljas i en teaterfoajé med nu gällande lagstiftning. Alkoholpolitiska utredningen bedrev försöksverksamhet med utskänkning i de fasta teatrarnas foajéer i pauserna under föreställningarna. Verksamheten bedrevs efter beslut av . Efterföljande utvärdering visade att varken ordningsmässiga eller alkoholpolitiska problem uppstod. Den logiska slutsatsen blev att regeringen i proposition 1976/77:108 föreslog att avsteg från kraven på mathållning borde kunna göras så att servering av alkoholdrycker kunde ske i fasta teatrar och liknande under pauser i föreställningarna. Förslaget avvisades av med motivering att alkoholpolitiken bör syfta till att främja alkoholfria miljöer och att det strider mot denna målsättning att nu införa alkoholservering i miljöer som varit alkoholfria (SkU 1976/77:40 sidan 88). Med i stort sett samma motivering har förnyade förslag om möjlighet till vinservering i teaterfoajéer avvisats av vid ett flertal tillfällen. Motiveringen är inte hållbar eftersom lokaler med vin- och/eller spritservering tillkommer i samband med förändringar inom restaurangbranschen och i samband med tillkomsten av nya arbets- och bostadsområden i långt större utsträckning än som skulle kunna bli möjligt om servering tilläts i samtliga teaterfoajéer i . Åtskilliga teaterbesökare, inte minst invandrare och tillfälliga besökare i vårt land, har svårt att förstå att man i kan få ett glas vin på de flesta restauranger medan man är hänvisad till kaffe och sockerdricka när man vill ha något att dricka under en paus i en teaterföreställning. Ingen människa med anspråk på att bli tagen på allvar torde kunna hävda att möjlighet till vinservering på teatrar skulle leda till ens en mätbar förändring i konsumtionsstatistiken. Ett glas vin i pausen på en teaterföreställning är en självklarhet runt om i Även vi svenskar borde nu också ha nått en sådan mognad att utan risk för folknykterheten torde kunna överlåta till teaterpubliken att själv avgöra om man under en paus vill dricka vin eller sockerdricka, öl eller kaffe. Lagen om handel med drycker bör därför ändras så att fasta teatrar får möjlighet att servera öl och vin vid paus i föreställningen. Det torde ankomma på utskottet att utarbeta erfoderliga författningsändringar. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att ändra lagen om handel med rusdrycker så att de fasta teatrarna kan ges tillstånd att servera öl och vin under paus i pågående föreställning. 1989/90 So218
mot · GD02So220 · 1990-01-18 00:00:00 — (c, fp) 1989/90 So220223 har beslutat om ett folkhälsomål där en beräknad minskning av alkoholkonsumtionen fram skall uppnås. har antalet restauranger med tillstånd för alkoholservering ökat i en omfattning som sannolikt försvårar möjligheten att nå detta folkhälsomål. Enligt rapporter finns det ett antal mindre seriösa restauranger som inriktat sin verksamhet mot ungdom, som satsat på enbart alkoholservering och därvid i den ökande konkurrensen begått lagöverträdelser. Dock har många poliser och socialarbetare tröttnat på att utreda och rapportera överträdelser mot given lagstiftning då bristerna sällan leder till åtgärd i form av indragning av tillstånd. Behovet av en sanering framstår som nödvändigt och för att möjliggöra detta krävs en översyn av bestämmelserna för indragning av tillstånd. Regeringen bör därför ge i uppdrag att skyndsamt se över bestämmelserna i detta avseende. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av översyn av regelverket för indragning av tillstånd för alkoholservering då given lagstiftning inte efterlevs. () () 1 1989/90.
mot · GD02So221 · 1990-01-18 00:00:00 — Motion till 1989/90: So221 av förste vice talman () Servering av vin vid teaterföreställning m.m. Efter en försöksverksamhet med mycket goda erfarenheter föreslog regeringen i proposition 1976/77 att tillstånd skulle lämnas till servering av alkoholhaltiga drycker i teaterlokal, konsertlokal eller annan liknande lokal under paus i pågående föreställning. Tillstånd skulle endast kunna medges under pauser i föreställningarna på fasta teatrar, i konsertlokaler, revylokaler och liknande lokaler. Någon servering borde inte få förekomma såvida inte de generella kraven på bl.a. mathållning var uppfyllda. På förslag av skatteutskottet avslogs dock propositionen. På flera punkter kan läget sägas vara förändrat sedan riksdagsbehandlingen . Det torde inte finnas något västeuropeiskt land som totalförbjuder alkoholförtäring i samband med teaterföreställningar eller konserter mer än , oavsett vilka restriktioner som i övrigt gäller. T.o.m. tillåter servering av vin inkl. starkvin. En av anledningarna till att teatrarna ser en uppmjukning av de nuvarande reglerna så angelägen är nödvändigheten för dem att finna nya vägar till kontakter med publiken såsom olika sorters caféteater med t.ex. servering under eller i anslutning till föreställningarna. En uppmjukning skulle vara att tillåta servering av starköl och vin i samband med föreställning på teatrar, konsertlokaler o.d. Liksom i den tidigare nämnda propositionen borde krävas att de förutsättningar i övrigt som gäller för tillstånd till servering av alkoholdrycker skall vara uppfyllda. Vid behandlingen av tidigare motioner i denna fråga har skatteutskottet hänvisat till alkoholhandelsutredningens förslag och att det inte finns skäl att bryta ut frågan ur detta sammanhang. Inte heller propositionsförteckning fanns emellertid någon proposition på alkoholhandelsutredningens område förtecknad. Frågan har därefter förts över till socialutskottet som avstyrkte motionen med motiveringen att mot bakgrund av uttalanden om vikten av att sänka totalkonsumtionen anser utskottet emellertid att det skulle vara inkonsekvent av att nu tillåta alkoholservering i tidigare alkoholfria miljöer. Det är utomordentligt viktigt att komma till rätta med alkoholmissbruket. 1989/90 So221 Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om tillstånd att servera öl och vin i samband med föreställning i teaterlokal, konsertlokal e.d. under de i motionen angivna förutsättningarna. Denna strävan underlättas inte av symbolåtgärder som förbud av denna art enligt min mening utgör. Enligt min mening är frågan om servering av vin på teatrar m.m. inte mer komplicerad än att den nu borde kunna få en lösning.
mot · GD02So225 · 1990-01-19 00:00:00 — Motion till 1989/90:So225 av m.fl. (m) Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:Ju617 hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utgångspunkter för narkotikapolitiken, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en fungerande vård för narkotikamissbrukare. () () () () () () () ()
mot · GD02So228 · 1990-01-19 00:00:00 — [att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en begränsning av marknadsföringen av spel i ATG:s, AB Tipstjänsts samt Svenska regi,1] 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts rörande information, vård och stöd till spelberoende, [att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående förbud mot kontantvinster i bingospel,2] 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts rörande kartläggning av roulettspelets omfattning, [att beslutar om ett stöd på 1 %c av totalomsättningen från de statliga spelbolagen att användas enligt motionens intentioner till forskning och förebyggande insatser för en minskning av spelandets skadeverkningar.1] 1 1989/90:Fi711 2 1989/90: Kr404
mot · GD02So230 · 1990-01-19 00:00:00 — av () Allmänna arvsfonden Enligt 5 kap. 1 § skall arv efter person som ej efterlämnar arvinge eller testamentariska föreskrifter tillfalla en fond, benämnd Allmänna arvsfonden. Om den finns regler i lagen (1928:281) om allmänna arvsfonden. Av 1 § nämnda lag framgår att fonden skall användas för att främja vård och fostran av barn och ungdom samt omsorg om handikappade. Fonden har efterhand vuxit och uppgår nu till ca 550 milj. kr. i bokfört värde. Av tillskott skall en tiondedel läggas till fonden. Återstoden jämte fondens avkastning skall vara tillgänglig för utdelning. Understöd från fonden utdelas enligt 2 § av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer. Besluten fattas av . En undersökning av utdelningspraxis visar att regeringen i sin utdelningspolitik är benägen att stödja främst organisationer och företag som står regeringen politiskt och ideologiskt nära. Häri ligger något stötande. De avlidna, vilkas medel tillförs fonden, tillhör alla olika grupper i befolkningen. Det borde därför vara närmast självklart att, när deras medel tagas i anspråk för att stödja ungdom och handikappade, alla grupper skall ha samma chans att få bistånd via fonden. Fonden skall inte vara ett instrument med syfte att gynna sådan verksamhet som står regeringen nära, ideologiskt och politiskt. Vad nu anförts leder till den naturliga slutsatsen att det bör vara säkerställt att fondmedlen kommer att utdelas opartiskt och vara tillgängliga för skilda meningsinriktningar inom ungdomsfostran, barnavård och handikappomsorg. För sådant ändamål bör utdelningen av fondens medel anförtros åt en av utsedd, allsidigt sammansatt nämnd om förslagsvis nio personer. En sådan nämnd har möjlighet att göra sådana avvägningar att olika riktningar blir tillgodosedda på ett rättvist sätt. Det bör ankomma på utskottet att utarbeta erforderlig lagtext. 1 1989/90. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar om sådan ändring i lagen om allmänna arvsfonden att understöd ur fonden skall utdelas av en utav vald nämnd om nio personer företrädande olika meningsriktningar. 1989/90 So230
mot · GD02So232 · 1990-01-22 00:00:00 — Motion till 1989/90:So232 av m.fl. (fp) En utvärdering av socialtjänstlagen Socialtjänstlagen (SoL) trädde i kraft . Bakom lagens tillkomst låg en omfattande socialpolitisk diskussion och 70-talet och ett utredningsarbete som tog sin början 1967. De principiella målfrågorna behandlades i ett betänkande som avgavs av socialutredningen . Huvuddragen i lagen drogs upp i det slutbetänkande som avlämnades . SoL betecknades vid tillkomsten som en målinriktad ramlag. har vid upprepade tillfällen uttalat att tillämpningen av ramlagar måste följas upp och utvärderas. Även när SoL antogs av underströks vikten av en kontinuerlig uppföljning. Vi har framfört förslag om en parlamentarisk översyn av socialtjänstlagen, senast i 1988/89:So248. Riksdagsmajoriteten har tillbakavisat detta under hänvisning till den utvärdering som fått regeringens uppdrag att utföra. Sedan denna utvärdering (det s.k. ) numera har slutredovisats borde det kunna gå att nå enighet om att tiden är mogen för en parlamentarisk översyn av lagen. Skälen för detta är desto starkare som pekar på en rad olösta problem. Vi hänvisar till rapporterna Växa i välfärdsland, Vård utom hemmet, Det går att göra nåt och . En parlamentarisk utvärdering av bör också beröra en rad frågor inom som inte har täckts av mandat. Som exempel kan nämnas statsbidragens och övriga statliga styrmedels roll för olika sociala prestationer, den omdiskuterade frågan om villkorande av socialbidrag samt möjligheterna att vidga klientorganisationernas och frivilligorganisationeras roll i det sociala arbetet. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en parlamentarisk utvärdering av socialtjänstlagen. () () () 1989/90 So232
mot · GD02So234 · 1990-01-22 00:00:00 — Motion till 1989/90: So234 av m.fl. (fp) Åtgärder mot drogmissbruket, m.m. 1989/90 So234242 Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:Ju810 hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om insatser mot alkohol- och narkotikamissbruk som ett led i kampen mot ungdomsbrottslighet, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om hur organisationen för omhändertagande av unga skall vara utformad, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om andra lämpliga åtgärder för att förhindra ungdomsbrottslighet men som ej fordrar lagstiftning. () ()
mot · GD02So235 · 1990-01-22 00:00:00 — Motion till 1989/90:So235 av och (båda fp) Stöd till missbrukares anhöriga Intresse och hjälpinsatser har i hög grad inriktats mot missbrukarna. Runt varje missbrukare finns i genomsnitt 4-5 personer som påverkas mer eller mindre negativt av missbruket. I en familj där missbruk förekommer påverkas ofta den som står missbrukaren närmast, make/maka, så att mycket kraft och uppmärksamhet går åt för att hjälpa missbrukaren och försöka att förhindra dennes destruktiva beteende. Barnens behov blir ofta osynliga. Familjen anpassar sig efter missbrukaren, tar över ansvaret från denne och isolerar sig ofta socialt. Om en missbrukare får behandling, men familjen lämnas utanför, är risken för återfall stor. Det finns möjligheter att hjälpa anhöriga till missbrukare, även om denne inte söker hjälp för egen del. Missbrukare, som är motiverade för behandling, kan få ekonomisk hjälp. Familjemedlemmar, oftast kvinnor, som inte kan uppge sin missbrukande makes ekonomi, får avslag av . Enligt SoL, socialtjänstlagen, krävs nämligen en ekonomisk redovisning för att bidrag ska utgå. Det är angeläget att också anhöriga erbjuds ekonomisk hjälp för behandling och att detta kan ske med bevarad anonymitet. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om möjlighet för anhöriga till missbrukare att få avgiftsfri behandling, även utan att uppge sina ekonomiska förhållanden.
mot · GD02So236 · 1990-01-22 00:00:00 — Motion till 1989/90:So236 av och (båda fp) Alkoholbruket kostar vårt land . av hälso-och sjukvårdskostnaderna är relaterade till alkoholbruket. av alla våldsbrott begås av alkoholpåverkade. Effektivaste vägen att råda bot på sviktande samhällsekonomi, sjukvårdskris och våldsbrott är att minska totalkonsumtionen av alkohol. () har tagit fasta på alkoholens stora medicinska och sociala skadeverkningar när man antog målsättningen att alkoholkonsumtionen skall minska med . riksdag ställde sig 1985 bakom detta mål. har totalkonsumtionen tvärtom stadigt gått uppåt i vårt land. Därför är det nu dags att överväga mera långtgående restriktioner. Det ansåg också de 200 professorer i medicin, 6 000 läkare, 1 800 poliser och 200 000 andra som tillsammans med sjuksköterskeförbundet och en rad nykterhetsrörelser och kristna samfund krävde ett 3-årigt vetenskapligt planerat och genomfört försök med inköpsbegränsning av alkohol. har läget förvärrats ytterligare, inte minst när det gäller ungdomarnas alkoholbruk. Därför begär nu också att få regeringens uppdrag att utreda inköpsbegränsning av alkohol. Det finns även landsting som krävt att inköpsbegränsning skall införas. Eftersom alkoholkonsumtionen inte visat tendens att minska enligt fastställt mål utan i stället ökat bör mer långtgående restriktioner såsom t.ex. en inköpsbegränsning övervägas. bör därför få i uppdrag av regeringen att utreda detta. Systembolaget bör även i fortsättningen ha medansvar för och självständiga uppgifter när det gäller upplysning om alkoholens hälsorisker. All erfarenhet från handeln visar att självbetjäningsbutiker okar försäljningen. Det finns ingen anledning att anta att konsumentens beteende skulle avvika från den regeln just när det gäller alkoholvaror. Därför bör Systembolagets försök med självbetjäningsbutiker upphöra. Varningstext bör också införas på burkar och flaskor. Många människor, som missbrukar alkohol, skulle ha stor hjälp av att inte ha inköpsrätt. Risken att förlora sin inköpsrätt skulle också kunna hindra langning. Möjlighet till en effektivt fungerande avstängning från inköp på Systembolaget bör därför införas. Avstängning bör kunna ske då någon dömts för langning eller annan alkoholbetingad brottslighet. bära att inköpsrätten förloras framåt. Avstängning bör också kunna ske för att underlätta missbruksvård och kontraktsvård. Avstängning bör vidare kunna ske som ett led i kriminalvård eller på egen begäran från enskilda. En legitimationskontroll, som upprätthåller dessa regler, bör införas. Med anledning av det ovan anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts angående inköpsbegränsning av alkohol, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts angående självbetjäningsbutiker, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts angående varningstext på burkar och flaskor, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om möjlighet till avstängning från inköp på Systembolaget. () () 1989/90 So236