mot · GD02T38 · 1990-03-26 00:00:00 — Motion till 1989/90:T38 av m.fl. (fp) med anledning av prop. 1989/90:88 Vissa näringspolitiska frågor 1 Inledning och sammanfattning Regeringen har i proposition 1989/90:88 om näringspolitik lämnat vissa förslag angående investeringar inom infrastrukturområdet. I allmänna ordalag diskuterar regeringen att planeringssystemet för investeringar inom transportsektorn bör förbättras och att nya finansieringsformer bör utvecklas. I propositionen föreslås att en fond omfattande inrättas. Fonden skall användas till investeringar i järnväg och kollektivtrafik. föreslår i stället att ytterligare medel av storleksordningen tillföres investeringsramen för järnvägsinvesteringar , samt att delar av dessa medel också kan användas till väginvesteringar efter regionalt fattade beslut. Vi föreslår vidare avreglering och avskaffande av statliga monopol inom infrastruktur och trafikområdena. 2 Resurser till infrastruktur I en genomgång av resursbehoven inom väg-, järnvägs- och kollektivtrafiksektorn finner regeringen att de samlade behoven för drift, underhåll och investeringar, vid den lägsta godtagbara nivån, är av storleksordningen 140 Naturligtvis överstiger dessa behov vida de resurser som kan tillföras över statsbudgeten. Regeringen anser därför att de medel som investeras i infrastrukturen måste användas på ett effektivt sätt. Man vill också finna former för avgiftsfinansiering och en ökad medverkan från näringslivets sida i infrastrukturfinansieringen. Det utesluts inte att helt nya möjligheter för olika intressenter att äga och driva järnvägslinjer och vägar kommer att öppnas . Tyvärr vågar regeringen inte fullfölja sina egna tankegångar. 1 stället till nya utredningar om näringslivsmedverkan och nya finansieringsformer. De begränsade förslag på detta område som propositionen innehåller innebär egentligen bara mindre förändringar i förhållande till trafikpolitiska beslut. Det kan inte heller uteslutas att nödvändig upprustning och nyinvestering i väg- och järnvägsnätet försenas under det fortsatta utredningsarbetet. Det mest konkreta förslaget i propositionen är att en fond inrättas genom ett engångsanslag på . Fonden skall enligt propositionen användas för angelägna investeringar inom järnvägen och kollektivtrafiken. Genom fonden blir det möjligt att göra investeringar som inte skulle komma T38 till stånd på grund av att projektens drift- och kapitalkostnader inte täcks fullt ut. I övrigt lämnas en rad frågor obesvarade vad gäller medlens användning. I en kommittémotion om trafik och miljö framhöll att järnvägen måste användas som ett offensivt miljöpolitiskt instrument. En förväntad effekt av ett höjt bensinpris är att fler skall välja kollektiva transportmedel såsom järnvägen. Det förutsätter att tågen har kapacitet att ta emot såväl ett ökat antal resande som en större godsmängd utan att kvaliteten blir lidande. Vi underströk därför att den miljöprofil som skattereformen har bör följas upp med en satsning på järnvägen. Med tanke på redovisade behov, t.ex. förslagen från SJ om investeringar på sammanlagt , skulle detta kräva långtgående beslut. Sådana förslag lyser med sin frånvaro i propositionen. menar att ambitionsnivån för infrastrukturens utbyggnad måste vara väsentligt högre än vad regeringen tänkt sig. Sammanlagt bör satsningen med offentliga medel på infrastruktur vara dubbelt så stor som regeringen föreslagit. I kommittémotionen föreslog att den nuvarande investeringsramen för järnvägarna (10 miljarder ) skall flerdubblas. Detta skulle möjliggöras genom att får rätt att lånefinansiera sin investeringsverksamhet. Förslaget skulle innebära merkostnad för statsbudgeten endast i den utsträckning investeringarna inte är kommersiellt bärkraftiga. Regeringen väljer nu att föreslå en särskild infrastrukturfond. I annat sammanhang framgår det att fonden skall finansieras genom den skattehöjning som är inbyggd i regeringens kommande förslag om arbetsgivarperiod i sjukförsäkringen. Propositionen innehåller ingen motivering till varför en ny fond skulle vara nödvändig vid sidan av ordinarie anslag och beslutsramar. Det förefaller också oklart hur fondens användning förhåller sig till den beslutade investeringsramen för järnvägar. skapas intrycket att fonden ger möjlighet till investeringar utöver vad som tidigare planerats. Men det finns också formuleringar som pekar i motsatt riktning. Det sägs t.ex. i propositionen att genom tillkomsten av infrastrukturfonden har förutsättningar skapats för en anpassning till trafikpolitiska beslut, under . avvisar regeringens förslag till infrastrukturfond. I stället föreslår vi att beslutsramen för infrastrukturinvesteringar skall förstärkas med ett belopp av storleksordningen . har lagt fram förslag om avveckling av löntagarfonderna och försäljning av statliga företag. Vi anser att medel motsvarande kan anvisas till investeringar i infrastruktur när förslagen genomförs. Därutöver föreslår vi i en annan kommittémotion med anledning av proposition 1989/90:88 att ca från olika statliga näringslivsfonder skall användas till infrastrukturinvesteringar. Genom vårt förslag fördubblas nära nog de beslutade investeringsramarna Mot. 1989/90 för järnvägsinvesteringar . De 10 miljarder vi anvisar får för T38 användas som finansieringskapital för investeringar i vägar och järnvägsanläggningar. Då vi dessutom vill medge och rätt att lånefinansiera investeringar är en fördubbling av de tillgängliga medlen möjlig. I likhet med regeringens föreslagna fond bör medel ur ramen i vissa fall kunna användas för att täcka kapitaltjänstkostnader, nämligen när projekten kräver extra lång avskrivningstid men ändå är samhällsekonomiskt motiverade. Delar av beslutsramarna skall vara tillgängliga för regionalt beslutade investeringar i vägar, järnvägar och kollektivtrafik. Av de regionala utvecklingsfonderna skall i fortsättningen av kapitalet (motsvarande totalt för hela landet) användas för infrastruktur. Därtill kommer för de fyra nordligaste länen att norrlandsfondens tillgångar får användas på samma sätt. Fondernas tillgångar bör stanna i länen och komma respektive läns företag och invånare till godo. avvisar sålunda vilket utvecklas ytterligare i en annan motion - propositionens förslag att dra in delar av kapitalet i fonderna till staten. Enligt vår mening är offensiva satsningar i infrastruktur ett gott exempel på den strävan till mobilisering av lokala resurser, som vi länge efterlyst i regionalpolitiken. I propositionen antyds framtida möjligheter för olika intressenter att äga och driva vägar och järnvägar. anser att regeringen nu borde ha lämnat konkreta förslag till en fortsatt avreglering av infrastruktur och trafik. Utan omfattande utredningar kan man t.ex. bryta ner återstående del av det statliga gods- och persontrafikmonopolet på järnvägen. Om en trafikanordnare vill konkurrera med SJ bör det prövas också på stomnätet. bör genom ett tillkännagivande till regeringen markera betydelsen av en avreglering inom infrastruktur- och trafikområdena. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att avslår regeringens förslag om särskild infrastrukturfond, 2. att beslutar att ramen för infrastrukturinvesteringar utökas med ett belopp av storleksordningen enligt de riktlinjer som anges i motionen, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om fördubbling av de beslutade investeringsramarna för järnvägsinvesteringar och rätt för och att lånefinansiera investeringar, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om avreglering inom infrastruktur- och trafikområdena. 1989/90 T38 gotab 96363, 1990