ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GD02Bo229 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90: B o229 av (fp) Statliga förlustgarantier för kommunala bostadsföretag Staten har länge betalt bidrag till kommunala bostadsföretag för förvaltningsförluster i hus byggda med statliga lån. Syftet var ursprungligen att förmå företagen att bygga bostäder trots risken att inte få dessa uthyrda. Bestämmelsen avskaffades 1968 för nytillkommande hus och avser numera bara hus byggda . I förarbetena till riksdagsbeslutet om det statliga garantiåtagandet (prop. 1946:279) anförde föredragande statsråd bl.a. att hyressättningen skulle vara sådan att alla normalt uppkommande utgifter och hyresförluster skulle täckas av hyrorna. Förluster som uppkommit till följd av försummelser eller vårdslöshet i fastighetsförvaltningen, t.ex. vanvård av byggnaden eller upplåtelse av lägenhet åt någon som inte hade råd att hyra den, skulle helt täckas av kommunen. Övriga onormala förluster, t.ex. sådana som föranletts av ej förutsebara allmänna rubbningar i ortens ekonomiska förhållanden, borde däremot till bäras av staten och resten av kommunen. gällande bestämmelser för statens garantiåtagande har sitt ursprung i 33 § Bostadslånekungörelsen , som helt korrekt återgav andemeningen i riksdagsbeslutet . 1 föreskrifter till kungörelsen, , har det emellertid skett en avsevärd vantolkning av innebörden. Bl.a. skall länsbostadsnämnden enligt föreskrifterna på kommunens begäran ta hänsyn till när förlust beräknas genom att skäliga avsättningar för underhåll inte har gjorts i bokslutet, vilket är orimligt. För små avsättningar till underhållet är ju hyresreform en följd av att hyresförhandlingarna inte varit tillräckligt framgångsrika för det kommunala företaget. Eventuellt eftersatt underhåll speglar inte alls ej förutsebara rubbningar i ortens ekonomiska förhållanden. kan dessutom ersättning lämnas för förluster som uppkommit . Detta tillsammans med den allt för generösa tolkningen av bostadslånekungörelsens bestämmelser och riksdagsbeslutet har lett till en mycket kraftig ökning av utbetalningarna . har staten betalat ut i storleksordningen till ett 100-tal kommunala bostadsföretag. De stora utbetalningarna har också blivit en luckrativ affär för mindre nogräknade konsulter, som mot provision åtar sig att göra vidlyftiga beräkningar som underlag för de kommunala företagens ansökningar. Bäst vore om garantiåtagandet kunde upphöra. Detta kan dock komma i konflikt med grundlagen. Däremot bör regeringen vidta åtgärder för att missbruket av det statliga garantiåtagandet för förvaltningsförluster i kommunala bostadsföretag upphör. Om bestämmelserna anses nödvändiga även , vilket starkt kan ifrågasättas med tanke på att hyresintäkterna för de aktuella husen (dvs. byggda ) numera normalt vida överstiger kostnaderna, måste de anpassas till de ursprungliga intentionerna i beslut . Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av skärpta bestämmelser för statens garantier för förvaltningsförluster i kommunala bostadsföretag (BLK 1962, § 33). 1989/90 Bo229
mot · GD02Bo230 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90: B o230 av m.fl. (s) Statsbidrag till gruppboende En viktig utgångspunkt för de äldres boende är normalisering. Boendet skall integreras i samhället och skall det finnas en valfrihet i boendet. En mångfald av boende- och vårdformer krävs framöver - ålderdomshem, servicebostäder, gruppboende, sjukhem och naturligtvis enskilt boende. Kommunernas ansträngningar att tillgodose behoven i boendet för människor med omfattande vårdbehov hindras av åtskilliga inslag i den statliga bostadspolitiken. Kraven på bra heldygnsomsorg med bl.a. gruppbostäder växer. Fram kommer antalet senildementa öka i vårt land från ca 100 000 till 125 000. Detta kommer att kräva snabb utbyggnad av gruppbostäder för ökningen med 25 000 personer med senil demens. Men behovet är eftersatt . Då är det viktigt att allt arbete från plan- och markfrågor till att verksamheten startar kan ske utan ideligen uppdykande hinder. Statens bostadsfinansieringsregler utgör ett hinder för flexibla lösningar. Erforderliga personalutrymmen i gruppboendet finansieras inte på ett adekvat sätt. Om man jämför med ombyggnad av ålderdomshem utgår där räntebidrag även för personalutrymmen. Denna olikhet är omotiverad. Andra problem med bostadsfinansieringen av nya gruppbostäder är låsningen beträffande antal boende. Erfarenheter talar för att ett större antal boende än sex, exempelvis 8-10 skulle vara bättre både ur vårdpolitisk och driftmässig synvinkel. Arbetsmiljöskäl talar också för detta. Ett ytterligare hinder för utveckling av goda särskilda boendeformer finns i statliga krav på köksstandard, ytor etc. Många menar att kök, stora ytor och hallar kan hindra utvecklingen av bra boende för senildementa människor. För människor med grava demenser är småskaligheten, kontakten och närheten till andra människor viktig. Om man har för högt ställda krav eller för stora skillnader i kraven på bostäder för människor med stort behov av omsorg och vård så riskerar man att reglerna verkar hämmande på tillkomsten av bostäder eller att pengarna inte räcker till att ge alla den valfrihet i boendet som vi så vackert talar om. Det är alltså viktigt att utvecklingen av omsorg och vård inriktas på ett bra boende för de flesta med behov därav, inte för några få med en mycket hög boendestandard. En sanering av finansieringsreglerna för äldreboendet är nödvändig med det snaraste. Det måste vara fel när en kommun måste kalla ett gruppboende för ålderdomshem för att få ett bättre låneunderlag och för att nå den flexibilitet i antal lägenheter, standard och ytor som ålderdomshemmets finansiering medger. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om reglerna för statsbidrag och bostadslån för gruppbostäder. () Axel () () () 1989/90 Bo230
mot · GD02Bo232 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:Bo232 av m.fl (c) De handikappade och samhällsplaneringen, m.m. Med hänvisning till vad sorn anförts i motion 1989/90:So296 hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om handikappades möjligheter att påverka samhällsplaneringen, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om handikappades medbestämmande vad gäller boende, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av bidrag för hissar, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om statsbidrag till allmänna lokaler, 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av inventering av befintliga lokaler och anläggningar för fritids- och kulturverksamheter i kommunerna. Per-O la () () () () () () ()
mot · GD02Bo233 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90: B o233 av m.fl. (m) Bostadsbidragen Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:So633 hemställs att hos regeringen begär förslag som innebär att bostadsbidragens konsumtionsstyrande effekt minskar och att en plan framläggs enligt vilken bostadsbidragen stegvis och så långt möjligt ersätts med grundavdrag för barn, lägre skattetryck i övrigt samt flerbarnstillägg. enns er (m) Per Stenmarck (m) () () () () () ()
mot · GD02Bo234 · 1990-01-16 00:00:00 — Motion till 1989/90: B o234 av m.fl. (vpk) Kommunalt ROT-program Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:Jo525 hemställs att hos regeringen begär förslag till ett ROT-program för kommunerna. (vpk) (vpk) (vpk)
mot · GD02Bo235 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:Bo235 av och (båda s) Ändrad benämning på plan- och bostadsverket godkände att en central myndighet, plan- och bostadsverket, inrättades . Verket skulle i allt väsentligt handha de frågor som tidigare åvilat och planverket. Även om den nya myndigheten funnits i mindre än står det klart att verkets fullständiga namn i huvudsak används endast i formella sammanhang. I dagligt tal och i allmänhet benämns verket . Denna benämning används praktiskt taget alltid av dem som arbetar i verket och av dem som ofta kommer i kontakt med verket. Benämningen används i verkets logotype och t.ex. också på brevpapper och kuvert från verket. Också i betänkanden från bostadsutskottet används i allmänhet benämningen . Förutom att den nu förordade benämningen är den gängse förekommande innebär ett namnbyte att verkets nuvarande dubbelnamn försvinner. Den föreslagna benämningen är också kortare än den nuvarande. Även om den nu förordade benämningen medför att plandelen försvinner ur verkets namn innebär ett namnbyte stora fördelar inte minst därför att verkets officiella namn kommer att stämma överens med det som faktiskt används. Vi förordar att regeringen i lämpligt sammanhang förelägger förslag om byte av benämning på plan- och bostadsverket till i de lagar där den nuvarande benämningen kan förekomma. Vi förordar också att regeringen beslutar ändra benämningen i de förordningar m.m. där den nuvarande benämningen förekommer. Det officiella namnbytet bör kunna ske dock senast per . Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att plan- och bostadsverket bör byta namn till . gotab 99921, 1990
mot · GD02Bo237 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:Bo237 av och båda (s) Bostadsbidraget för ungdomar För att förstärka ungdomars situation på bostadsmarknaden beslutade att införa ett bostadsbidrag till ungdomar upp till . Syftet var att underlätta ekonomiskt för ungdomar med låg betalningsförmåga och studerande att efterfråga bostäder eftersom de höga kostnaderna inom boendet var ett av hindren för dessa grupper att komma ut på bostadsmarknaden. Fr.o.m. blev bostadsbidraget obligatoriskt i samtliga kommuner. Detta för att så långt som möjligt vara rättvist, oavsett i vilka kommuner ungdomarna var bosatta. Det har gått systemet med ungdomsbostadsbidrag infördes och det kan därför vara befogat att undersöka vilka effekter det har fått. Enligt SCB:s undersökningar (1986) finns det i 456000 personer vars inkomst understiger /år och ca 750 000 personer vars inkomst understiger /år. För att komma i fråga för ungdomsbostadsbidraget kan man som ensamstående tjäna upp till ca /år. Vid denna högsta inkomst är bidraget /mån. För studerande gäller lite annorlunda regler. Dessa kan tjäna /år som ensamstående och vid denna högsta inkomst blir bidraget /mån. hade 11 000 hushåll utan barn ungdomsbostadsbidrag. Av dessa var 10000 ensamstående och 1000 var sammanboende. Antalet som kommit i fråga för ungdomsbostadsbidraget verkar därför vara orimligt lågt i förhållande till antalet som inkomstmässigt bör vara berättigade. Orsakerna till det låga antalet bidragstagare är förmodligen flera. Dels kan kunskapen om bidraget vara för dålig, dels kan beloppen för hyrans storlek vara för lågt satta för att dessa grupper skall komma i fråga för bidraget trots sina låga inkomster. För att kunna uppnå det syfte som bostadsbidraget var avsett att ha, d.v.s. att underlätta för de stora ungdomsgrupperna att komma ut på bostadsmarknaden är det viktigt att undersöka varför så få ungdomar synes utnyttja bostadsbidraget och på vilka sätt detta skulle kunna förbättras för att uppnå den effekt som från början önskats. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna behovet av att undersöka effekterna av ungdomsbostadsbidraget och det låga utnyttjandet av detsamma. () () 1989/90 Bo237
mot · GD02Bo242 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90: B o242 av () Bostadsanpassningbidragen I årets budgetproposition föreslås att bostadsanpassningsbidrag skall kunna lämnas även om bostaden inte fyller lägsta godtagbara standard. finns främst på landsbygden bostäder som inte har den standard som dagens krav ställer. Det är dock mycket viktigt att samhället underlättar för de äldre att så långt möjligt bo kvar i sin invanda miljö. Det ger för den enskilde en bättre livskvalite och för samhället i förlängningen friskare pensionärer. När nu förändrade regler för bostadsanpassningsbidraget aviseras kommer möjligheter att ges till både traditionella åtgärder och till standardhöjande åtgärder. Det är då enligt min mening lämpligt att räkna upp bidraget till en högre beloppsgräns. Med tanke på den allmänna prisstegringen inom byggbranschen, som gör det kostsamt att bygga om fastigheter också i glesbygd, kan det ifrågasättas om den föreslagna ändringen ger önskvärd effekt. I äldre hus blir det gärna högre kostnad än man beräknat från början av en ombyggnad. Jag vill därför föreslå att bostadsanpassningsbidraget räknas upp med . till en övre beloppsgräns på . Med hänvisning till det anförda hemställs att till bostadsanpassningsbidrag för /91 beslutar höja den övre beloppsgränsen till . 1* 1989190.
mot · GD02Bo243 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90: Bo243 av m.fl. (vpk) Bostadsanpassningsbidragen, m.m. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:So315 hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av översyn av tillämpningen av och bostadsanpassningsbidragen, 2. att hos regeringen hemställer om förslag till förändring av bestämmelserna för räntebidrag, så att dessa omfattar gemensamhetsutrymmen i gruppbostäder, även i det fall huvudmannen står för hyreskostnaden. (vpk) (vpk) (vpk)
mot · GD02Bo244 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:Bo244 av och (båda c) Arbete nära bostaden Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:A460 hemställs att begär att regeringen tar intitiativ till ett projekt i samverkan med landsting och kommuner för att underlätta för offentligt anställda att få arbete så nära bostaden som möjligt.
mot · GD02Bo245 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90: B o245 av och (båda m) Forskning om trähus Med hänvisning till vad sorn anförts i motion 1989/90:Kr368 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att resurser för insatser mot, och forskning kring, luftföroreningarnas inverkan på träbebyggelse avsätts för pilotinsatser i .
mot · GD02Bo246 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:Bo246 av m.fl. (vpk) Energirådgivning Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:N478 hemställs 1. att beslutar om en sådan ändring i att energirådgivning blir en obligatorisk serviceuppgift för de kommunala byggnadsnämnderna, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att staten skall bidra till av kommunernas kostnad för energirådgivning. (vpk) (vpk) (vpk)
mot · GD02Bo248 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90: B o248 av m.fl. (vpk) Bostadsbidrag vid skilsmässa Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:So324 hemställs att hos regeringen begär att utrederförutsättningarna för bostadsbidrag till båda föräldrarna vid en skilsmässa. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · GD02Bo301 · 1990-01-17 00:00:00 — Motion till 1989/90: B o301 av och (båda mp) M ^ Länsstyrelsernas verksamhet med 1989/90 Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:So219 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utökade resurser till länsstyrelserna för tillsyn av alkohollagstiftningen. () () Nr Bo301 -315
mot · GD02Bo303 · 1990-01-22 00:00:00 — Motion till 1989/90: B o303 av m.fl. (fp) Ny länsindelning i utgör en gemensam arbets- och bostadsmarknad. Betydande svårigheter utgör dock det faktum att i området ingår fyra landsting, tre län och ett flertal kommuner. Problemen har tydligt redovisats i flera utredningar om ny länsindelning i . Problemen är nu av den karaktären att en ny länsindelning är nödvändig. kan inte ses isolerad som servicegivare som alltfler bosätter sig i kranskommunerna. Regionen står inför stora och avgörande beslut vad beträffar trafik, miljö, näringsliv och bostadsbyggande. Dessa och många andra frågor skulle kunna hanteras mycket smidigare och på ett mer rättvist sätt i ett . Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en utredning om ny länsindelning i .
mot · GD02Bo304 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90: B o304 av och (båda s) Titeln landshövding Länsstyrelserna har anor ner , då den första landshövdingeinstruktionen tillkom. Riket indelades då i hövdingedömen eller, som de senare kom att kallas, län. Det tog emellertid ytterligare ett hundratal år innan var fast etablerad som statligt regionalorgan. Ganska länge var verkligen ett kungamaktens redskap för myndighetsutövning i landets olika delar. Men efterhand började också inta rollen som länsbefolkningens talesman inför regering och riksdag. Nuvarande länsstyrelseinstruktion poängterar båda dessa funktioner. Mot bakgrund av de förändringar som skett för landshövdingarnas ämbetsutövning kan man med rätta ifrågasätta om länets högste tjänsteman skall ha titeln hövding. I Illustrerad () beskrivs ordet hövding sålunda: Hövding -en, -ar 1. överhuvud, högste styresman, anförare, ledare en h. för sitt folk, indianerna förde fångarna till h-ens tält, h. för ett rövarband. 2. vard. : häradshövding, landshövding. - hövding(e)-döme -t, -n värdighet ss. hövding; område som styrs av en hövding. - hövdinga-gestalt imponerande (ledar)gestalt. Det kan hända att hövding var en bra titel , men , efter att den första landshövdingeinstruktionen tillkom, anser vi att det är att ge chefstjänsteman en mer tidsenlig titel. Lämplig titel kan vara länschef eller länsdirektör. Nuvarande landshövdingar bör få behålla titeln landshövding om de så önskar, men när det gäller nyutnämningar anser vi att en ny och mera tidsenlig titel bör tillämpas. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utbyte av titeln landshövding till en mera tidsenlig titel. () () 1* 1989/90. Nr Bo301 -315
mot · GD02Bo306 · 1990-01-22 00:00:00 — Motion till 1989/90: B o306 av m.fl. (fp) Länsstyrelsernas naturvårdsenheter Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:Jo747 hemställs att för /91 anslår 20 milj. kr. ytterligare till länsstyrelsernas miljövårdsenheter att användas för förstärkningar beträffande den s.k. gröna naturvården. () ()
mot · GD02Bo308 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:Bo308 Tjänster som biträdande länsantikvarier tog ett viktigt steg i arbetet för att utveckla vården av kulturmiljön under /88. Ansvaret för de kulturella och kulturhistoriska kvaliteterna som finns i den yttre miljön slogs fast och lagstiftningen samlades i en särskild kulturminneslag. Det återstår en hel del reformarbete och i den ena utredningen efter den andra tas ämnet upp med betoningar på öppet landskap, underhåll av byggnader, skötsel av fornlämningar m.m. har i sitt remissyttrande över länsstyrelsernas anslagsframställningar föreslagit en kraftfull insats för kulturmiljöenheterna vid länsstyrelserna. Detta med hänsyn dels till arbetsbelastningen i kulturminnestäta och exploateringsintensiva län, dels till län inom vilka kulturminnesvården väntas spela en aktiv roll i det regionalpolitiska och ekonomiska utvecklingsarbetet. Det är nu nödvändigt att även tar förslagen från såväl som kraven från länsstyrelserna på allvar. Den utbyggnadstakt som regeringen i propositionen föreslår går alldeles för långsamt. Flera länsstyrelser har äskat medel för biträdande länsantikvarier för att på ett bättre sätt än möta de krav som redan finns. Inte minst behövs personal för information och kunskapsuppbyggnad i länen. För att snabbare komma tillrätta med de redan ansträngda situationerna vid länsstyrelserna föreslås att fem tjänster som biträdande länsantikvarie inrättas utöver regeringens förslag. Det bör ankomma på regeringen att fördela tjänsterna. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att inrätta fem tjänster som länsantikvarie utöver vad regeringen föreslagit för /91.
mot · GD02Bo309 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90: B o309 Länsstyrelsernas arbetsformer och personal har en del uppgifter såväl tagits från som lagts till på länsstyrelserna. Det finns exempel på att länsstyrelserna lagt sig i sådant som ligger inom kommunernas kompetensområde. Detta kan tyda på att man inte riktigt kunnat avgränsa sitt arbetsområde och det finns kanske också sådana arbetsuppgifter som man inte fullgjort på grund av vissa snedbelastningar på personalområdet. Det synes mig som om översyn behövs före förnyelse och kanske förändring av länsstyrelsernas verksamhet. blir man hemmablind. Därför vore det nog lämpligt att ta en organisationskonsult till hjälp. Erfarenhetsmässigt vet man att alla dylika översyner skapar oro bland personalen och därför bör översynen göras snabbt och vara klara inför kommande budgetproposition. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en översyn av länsstyrelsernas arbetsformer och personalbemanning.
mot · GD02Bo310 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:Bo310 av (vpk) I fjolårets budgetproposition föreslogs vissa förstärkningar för framförallt länsstyrelsernas miljöarbete. anvisade också de föreslagna medlen. 1 årets budgetproposition saknas nästan helt de positiva och framtidsinriktade satsningarna för länsstyrelserna. Totalt sett blir det tre biträdande länsantikvarier och föreslås att den nya länsförvaltningen skall genomföras genom besparingar. Den budget som presenterats står således i bjärt kontrast mot de ambitioner som uttryckts i bl.a. propositionen om en ny länsförvaltning. Det är också anmärkningsvärt att regeringen trots tydliga uttalande (1989/90:BoU4) inte har anvisat någon förstärkning för länsstyrelsernas sociala funktioner. Utifrån läns perspektiv är den senare frågan särskilt anmärkningsvärd. Som bekant drabbades av ett dödsfall till följd av en sjuk människas handlande. Härutöver skadades flera personer och en av dem är fortfarande sjukskriven. Att i detta läge behöva konstatera att regeringen helt förbigår de problem som finns för de sociala funktionerna är nedslående. På motsvarande sätt kan konstateras att bl a i efterlyst resurser för en biträdande länsantikvarie. Genom interna omprioteringar har tillfälliga förstärkningar gjorts i förhoppningen att medel skulle anvisas för en permanentning. Även dessa förhoppningar har gäckats. Med hänvisning till det anförda hemställs att till i för /91 anslår medel för två kvalificerade handläggartjänster.