ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GD02Sf318 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90: Sf318 av och (båda vpk) Rätt till pension för utländska medborgare I ett utsatt läge är socialbidrag en rättighet som inga ska behöva dra sig för att anlita, men det går inte att komma ifrån att den individuella behovsprövningen upplevs som påfrestande. Socialbidrag är den yttersta utvägen för försörjningen. Det är en försörjningsmöjlighet för oförutsedda situationer. Många människor, och ofta då invandrare, får socialbidrag för att socialförsäkringssystemet och utbildningsbidragssystemet har brister, utan att de i övrigt har behov av stöd från . Ett exempel på detta är äldre invandrare som på grund av ålderdom och/eller sjuklighet inte kan stå till arbetsmarknadens förfogande. hade enbart i utbetalats i socialbidrag till personer med ingen eller låg pension. Många av dessa är invandrare eller flyktingar som inte har bott i för att kunna erhålla svensk pension, och som har ingen eller mycket låg pension från sina hemländer. För invandrare från länder med vilka konventioner saknas (och det gäller flertalet av de invandrare/flyktingar som kommit till ) gäller bosättning i innan rätt till pension finns. För många av dessa gäller också att socialbidraget inte ersätts av statsbidrag, då de inte har uppehållstillstånd som flyktingar utan som anknytningsfall. Det är rimligt att den som är arbetsoförmögen till följd av arbete, ålderdom och/eller sjukdom har rätt till pension om han/hon har uppehållstillstånd och stadigvarande bor i . Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att utländsk medborgare som har uppehållstillstånd och stadigvarande bor i skall erhålla rätt till åldersoch förtidspension på samma villkor som svenska medborgare. (vpk) (vpk)
mot · GD02Sf319 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sf319 av och (båda fp) Pensionstillskott till förtidspensionärer Ofta talas det om att pensionärerna i vårt land är en i det närmaste priviligerad grupp. De har gott om pengar och lever relativt väl. Denna beskrivning må gälla för vissa men långt ifrån alla pensionärer. Bland pensionärerna hittar vi människor som tvingas leva på en mycket låg standard. Det gäller alla dem som saknar eller har en mycket låg ATP. Många som saknar ATP är personer som på grund av ett funktionshinder ej kunnat gå ut i förvärvslivet och därför direkt efter skolan erhållit förtidspension. I likhet med ålderspensionen består förtidspensionen av olika delar. Dels en folkpensionsdel och dels, om man inte förvärvsarbetat, en pensionstillskottsdel. Båda dessa är knutna till basbeloppet och blir inkomsten för en förtidspenssionär utan ATP följande: Pensionstillskott 28 512 (= dubbelt) Som framgår ovan tvingas en förtidspensionär utan ATP leva på en mycket låg standard även om vi lägger till det kommunala bostadstillägget. För en förtidspensionär utgår folkpension plus två pensionstillskott. När man sedan fyller och blir ålderspensionär mister man ett pensionstillskott. Det innebär en sänkning av en från början mycket låg ekonomisk standard. När en förtidspensionär som saknar ATP blir ålderspensionär tvingas hon /han med andra ord att leva på en inkomst som understiger existensminimum i vårt land. Denna situation är helt oacceptabel och bör utredas närmare. om de flesta personer tvingas sänka sin inkomst efter pensioneringen, kan det inte vara rimligt, när det rör sig om så här låga inkomster. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts angående pensionstillskott till förtidspensionärer utan ATP.
mot · GD02Sf320 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90: Sf320 av m.fl. (s) Reseersättning för specialistvård inom Utvecklingen inom sjukvården går snabbt framåt, fler och fler revolutionerande framsteg görs och människor kan bli hjälpta i situationer som för var omöjliga att göra något åt. Men tillgången på medicinsk teknisk utrustning och specialkompetens varierar mycket över vårt avlånga land. Alla har ju möjlighet att bli remitterade till sjukhus/klinik där man kan få erforderlig behandling. Men kösituationen varierar ganska mycket och ibland kan det vara helt avgörande för hur behandlingen skall lyckas att man kan få vård så snabbt som möjligt. Man borde utöka remitteringsmöjligheten till att även omfatta våra nordiska grannländer. kan kösituationen se något annorlunda ut i ett annat land. Avtal borde kunna vara möjligt att teckna mellan sjukvårdshuvudmännen så att det egna åtar sig betalningsansvaret för specialistvård i berört grannland. Men för att detta skall bli meningsfullt måste också resekostnadsersättningen ändras att även gälla utanför landets gränser. Likaså bör reseersättning kunna utgå till anhörig när remitterande läkare bedömer det värdefullt, ja rent av nödvändigt för patientens situation. Vi anser att om avtal tecknas mellan sjukvårdshuvudmännen om specialistvård i annat nordiskt land bör även reseersättning för sjukresa utgå enligt samma villkor som inom landet och då även för anhörig när så rekommenderas av remitterande läkare. Sammanfattningsvis föreslår vi att man utreder möjligheten att vidga reseersättningsvillkoren att omfatta de nordiska länderna. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utredning om sjukreseersättningen att gälla inom de nordiska länderna. 1989/90 Sf320
mot · GD02Sf321 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90: Sf321 av och (båda m) Den bristande överensstämmelsen mellan förmåner och avgifter inom socialförsäkringarna har ofta varit föremål för debatt i . behandlade frågan , och i betänkandet Egenföretagares sjukpenning m.m. (SOU 1983:48), framfördes olika vägar för en lösning av problemet. Majoriteten förordade emellertid endast en smidigare tillämpning av nuvarande bestämmelser. Frågan har sedan varit under övervägande såväl i som i pensionsberedningen men något förslag har inte avgetts i ärendet. har avlämnat en rapport för egenföretagare- utredning och förslag. Denna rapport har varit ute på remiss i försäkringskassorna. Ovanstående rapport behandlar alltså en del av problemet, nämligen sjukpenningfrågan - och därpå baserade egenavgifter - för egenföretagarna. En grundsjukpenning föreslås jämte tre alternativa modeller för en s.k. tilläggssjukpenning. När detta skrivs är det ännu oklart om och när ett nytt system kan träda i kraft. Det är viktigt att en förändring sker, då det råder en uppenbar orättvisa i att sociala avgifter måste betalas för inkomster som inte ger någon ersättning. Det gäller t.ex. inkomster som är så små att de inte ger någon rätt till ersättning. Det gäller också det förhållandet att en egenföretagare inte placeras i högre sjukpenningklass än vad som motsvarar lönen för en anställd. Socialavgifterna för egenföretagarna berör också ATP-systemet. Många egenföretagare betalar även här avgifter för inkomster som inte ger något ATP-skydd. Det kan t.ex. gälla makar, som båda arbetar i jordbruk eller rörelse. Vid inkomster mellan ett och två basbelopp kan makarna inte få några ATP-poäng om inkomstuppdelning sker, trots att båda betalat avgifter. Vid mycket låga inkomster kan den avgiftsskyldige inte heller tillgodogöra sig något avdrag för egenavgifterna, varför dessa i realiteten blir dyrare än för personer med högre inkomster. Inkomster över 7,5 basbelopp är inte heller pensionsgrundande. I ovanstående fall får avgifterna karaktären av en ren skatt, eftersom förmånen inte står i proportion till inbetalda avgifter. Som argument mot ett mer differentierat avgiftsuttag har anförts att det avgiftssystem, som infördes , inneburit betydande administrativa lättna der för såväl myndigheter som företagare. har emellertid undan- Mot. tag från avgiftsplikten för mindre inkomster från jordbruksföretag införts, Sf321 vilket visar att det är helt administrativt möjligt att minska negativa effekter av avgiftssystemet. Vi anser att förslag till avgiftsuttag, som innebär bättre överensstämmelse mellan förmåner och avgifter, bör införas liksom bättre möjligheter för egenföretagare att teckna frivilliga försäkringar. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till ett nytt socialavgiftssystem för egenföretagare som ger bättre överensstämmelse mellan avgifter och förmåner än det nuvarande. () ()
mot · GD02Sf322 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sf322 Lika regler för bostadstillägg oavsett civilstånd I statsbidragsreglerna för kommunalt bostadstillägg (KBT) tillämpas olika bidrag till gifta och ogifta pensionärer. Detta uppfattas av landets kommuner som en kraftfull signal att gifta och ogifta pensionärer skall ha olika nivå på KBT. Skillnaderna är relativt begränsade, men kan i ett pensionärshushåll ha stor ekonomisk betydelse. Effekten av reglerna blir ofta att när den ena maken dör, den kvarlevande maken utöver sorgen och förlusten också ställs inför situationen att omgående behöva byta bostad. Detta är både inhumant och orationellt. Inom ramen för nuvarande anslag kan en omfördelning ske så att utgående bidrag blir likformiga för gifta och ogifta pensionärer. Härmed skulle våra äldre kunna känna en väsentligt större trygghet i sitt boende än . Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om lika bidragsregler för KBT för ogifta och gifta pensionärer.
mot · GD02Sf327 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sf327 av m.fl. (s) Pensionering av arbetsmarknadsskäl, m.m. Äldre arbetstagare kan få förtidspension på tre olika sätt. Har man en varaktig nedsättning av den fysiska eller psykiska arbetsförmågan med minst hälften kan man få förtidspension enligt huvudregeln. Är man omkring eller äldre kan såväl medicinska som arbetsmarknadsmässiga skäl vägas in i ett pensionsbeslut, utan att någon egentlig sjukdom föreligger. Efter fyllda har man möjlighet till förtidspension av arbetsmarknadsskäl. I detta fall krävs att man är arbetslös och utestängd från ytterligare möjlighet att få arbetslöshetsersättning. Några medicinska krav ställs inte. Den senare pensionsgrunden föreslås nu utgöra endast ett av skälen vid pensionsprövningen. Den rena arbetsmarknadspensioneringen har kritiserats för att den i samband med strukturförändringar lett till att två parter kommer överens om pensioneringar som en tredje part (staten) betalar. Detta är naturligtvis inte tillfredsställande. Men med tanke på att omfattande strukturförändringar kommer att inträffa även är det angeläget att ett förändrat system för arbetsmarknadspensionering införs. I detta måste, speciellt om man avviker från turordningen i LAS, arbetsgivarna ta ett betydligt större ekonomiskt ansvar. Men möjligheterna till arbetsmarknadspensionering kan inte tas bort helt om inte det sociala priset skall bli för högt för dem som vid personalinskränkningar, företagsnedläggningar eller av andra skäl förlorar sitt arbete, utan att ha en rimlig möjlighet att få ett nytt. Regeringen bör därför återkomma till med förslag om förtidspensionering av äldre där hela problematiken behandlas i ett sammanhang. Frågan om möjligheterna att skapa en mera flexibel pensionsålder och om arbetspension för dem som har ett långt arbetsliv bakom sig bör tas upp. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om arbetsmarknadspensionering, 2. att sorn sin mening ger regeringen till känna vad i mo- Mot. tionen anförts om flexibel pensionsålder och om arbetspension. () ()
mot · GD02Sf329 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sf329 av m.fl. (s) Ändrade bestämmelser för försäkringsanslutna privatpraktiserande läkare Privatläkarna utgör på sina håll ett värdefullt tillskott av vårdgivare. Deras möjligheter att få anslutning till sjukförsäkringssystemet får ses som uttryck härför. I anslutning till Dagmarsystemet med en fast ersättning per innevånare till landstingen inklusive försäkringsersättning till privatpraktikerna bör enligt vår mening följande förändringar genomföras i syfte att underlätta för landstingen att bättre planera sjukvårdens totala resurser. En privatetablering har i tätbefolkade områden blivit en handelsvara som snabbt stigit i värde. Detta kan inte ha varit meningen. Det är ju regelsystemet och försäkringsanslutningen som konstituerar värdet. Tillståndet och försäkringsanslutningen bör därför vara knutna till viss person utan rätt att överlåtas. Nuvarande rätt till fri ersättningsetablering bör omprövas. vore en utveckling från försäkringsansluten privatpraktiker mot vårdavtal mellan och läkaren att föredra. Oklarheter i bestämmelserna föreligger vid etablering i annat försäkringskasseområde än där läkaren är verksam. Systemet med s.k. bipraktik kan då användas så att en läkare genom att bedömning sker av instanser i olika län får total anslutning som överstiger heltid. Om landstingen skall kunna ta sitt totalansvar enligt hälso- och sjukvårdslagen fullt ut erfordras att samarbete med privatläkarna utvecklas. Samverkansavtal bör vara regelmässiga. Det är dock oklart vilken styrka och rättsverkan sådana avtal har. torde därför behöva någon form av sanktionsmöjlighet, alternativt att försäkringsanslutningen villkoras med att samarbetsavtal upprättas med . Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om förändrade bestämmelser för försäkringsanslutna privatpraktiserande läkare. () () () () 1989/90 Sf329
mot · GD02Sf33 · 1990-01-24 00:00:00 — med anledning av prop. 1989/90:62 om insatser för aktiv rehabilitering och arbetslivsfondens verksamhet, m.m. I propositionen föreslås att den möjlighet som finns att bevilja förtidspension av enbart arbetsmarknadsskäl avskaffas. Jag anser att situationen i stort på arbetsmarknaden motiverar att arbetsmarknadsskäl som enda grund till förtidspensionering försvinner. Det finns dock fortfarande sektorer inom arbetsmarknaden inom framför allt vissa delar av landet, framför allt i glesbygden, där det fortfarande finns problem. Självfallet måste arbetslinjen hävdas även för den äldre arbetskraften i glesbygd. För att detta verkligen skall kunna ske anser jag att möjligheten till beredskapsarbeten inom särskilt drabbade områden måste förbättras. Med anledning av vad som anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om beredskapsarbete för äldre arbetskraft i glesbygd.
mot · GD02Sf330 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sf330 av m.fl. (mp, m, c) Ersättning för psykoterapibehandling via Psykoterapi är en mycket viktig form av behandling för människor med psykiska problem, men i praktiken saknar majoriteten av dessa patienter möjligheten att få tillgång till psykoterapi. Antalet legitimerade psykoterapeuter uppgår till omkring 1 100. De flesta av dessa terapeuter är psykologer och därför inte anslutna till den allmänna sjukförsäkringen. Följaktligen får inte deras patienter ersättning från . Det är därför nödvändigt att en reform genomförs som gör det möjligt för människor med psykiska problem och handikapp att få del av hälso- och sjukvårdslagens stolta målsättning om lättillgänglighet och vård på lika villkor. Psykoterapins tillgänglighet är en fråga om att kunna fortsätta att leva och fungera som samhällsmedlem eller att slås ut från både arbetsmarknad och social gemenskap. Psykoterapeutisk behandling är ingen lyxkonsumtion. Den skall som all annan vård ersättas av den allmänna sjukförsäkringen. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att patient som efter läkarremiss erhållit behandling hos legitimerad psykoterapeut skall vara ersättningsberättigad via det allmänna försäkringssystemet.
mot · GD02Sf331 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90: Sf331 av och förste vice talman Vi har under en följd av år motionerat om att endast arbetsinkomster, s.k. A-inkomst, i förvärvskällorna jordbruksfastighet och rörelse skall ligga till grund för beräkning av egenavgift och vara pensionsgrundande. har avvisat våra förslag. Med anledning av att en majoritet i inkomstskatteutredningen vill införa en s.k. grundavgift avseende passiva inkomster är det synnerligen viktigt att frågan ånyo aktualiseras. Moderata samlingspartiet har i olika motioner påpekat att arbetsgivaroch egenavgifter efterhand har blivit mindre relaterade till de förmåner de avser att finansiera. De har mer fått karaktären av skatt. Enligt bör därför sambandet mellan förmåner och socialförsäkringsavgifter successivt återinföras. Det innebär att icke förmånsrelaterade avgifter skall slopas. Med beaktande härav avvisar följdriktigt vi moderater införandet av en s.k. grundavgift. Genom att slopa den delen av egenavgiften som inte kan relateras till några förmåner torde lojaliteten mot systemet öka betydligt. I syfte att skapa möjligheter att relatera egenavgifter mot utgående förmåner är det viktigt att endast aktiva inkomster, s.k. A-inkomster, i näringsverksamhet läggs till grund för fastställande av pensionsgrundande inkomst. Vi har i denna motion använt det i inkomstskatteutredningen föreslagna nya begreppet näringsverksamhet. Intäkter i form av exempelvis arrenden, hyror och rotpostförsäljningar skall enligt vår uppfattning inte vara pensionsgrundande. Vi föreslår också att den del av inkomsten från en näringsverksamhet, som kan anses utgöra kapitalavkastning, ej heller skall vara pensionsgrundande. En klyvning av inkomsten måste därför företagas. Någon form av schablon bör användas för att på ett praktiskt sätt kunna åstadkomma denna klyvning. Det måste också finnas möjlighet för egenföretagare att genom egen pensionsförsäkring kunna stärka sin ekonomiska trygghet . Avdragsrätt avseende kostnaden för en sådan försäkring skall åtnjutas i näringsverksamheten. Underlaget för beräkning av egenavgift skall således reduceras med ifrågavarande kostnad. (båda m) Pensionsgrundande inkomst 1989/90 Sf331-339 1 1989/90. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om grundavgift, 2. att beslutar att endast s.k. A-inkomst i näringsverksamhet skall ligga till grund för beräkning av egenavgift , 3. att beslutar att den del av inkomsten av näringsverksamhet som utgör avkastning av eget kapital inte skall ligga till grund för beräkning av egenavgift, [att beslutar att avdrag för kostnaden för egenföretagares pensionsförsäkring skall åtnjutas vid beräkning av inkomst från näringsverksamhet.1 ] () () 1 1989/90:Sk454
mot · GD02Sf332 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sf332 av m.fl. (m) Kompensationsnivån i föräldraförsäkringen Mot bakgrund av det statsfinansiella läget och nödvändigheten av minskade kostnader inom det allmänna försäkringsområdet har moderata samlingspartiet i en motion av m.fl. (m), 1989/90:Sf259, föreslagit en sänkning av kompensationsnivån i sjukförsäkringen till . Vi föreslår, , att motsvarande kompensationsnivå skall gälla inom föräldraförsäkringen. Förändringen skall träda i kraft . Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att kompensationsnivån i föräldraförsäkringen fr.o.m. skall bestämmas till av sjukpenninggrundande inkomst. () ()
mot · GD02Sf334 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90: Sf334 av m.fl. (s) Valfrihet och flexibilitet i föräldraförsäkringen Föräldraförsäkringsförmåner till familjer med späda eller små barn är en viktig del av det svenska socialförsäkringssystemet. Föräldraförsäkringen ger ekonomisk trygghet för familjer med små barn tack vare att det uppbyggts med ersättning enligt inkomstbortfallsprincipen. Det ger också möjligheter att förena förvärvsarbete med vård av små barn för bägge föräldrarna. Denna möjlighet har ytterligare förstärkts genom att man såväl vid föräldraförsäkringens uppbyggnad som senare har fastslagit möjligheten att ta ut ledigheten för del av dag. 1988/89:69 om utbyggnad av föräldraförsäkringen och förstärkt föräldraledighet anför således statsrådet som sitt förslag: Föräldraförsäkringen byggs ut med med ersättning på förälderns sjukpenningnivå. Ersättningen skall som kunna tas ut i form av hel, halv eller fjärdedels föräldrapenning. blir naturligt nog föräldrarnas möjlighet att ta ut föräldrapenning under del av dag avhängig av att barnomsorg finns tillgänglig t.ex. för halv dag under när barnet är eller när barnet är i åldern . Den valfrihet och flexibilitet i föräldraförsäkringen som har betraktats som en tillgång för familjerna är således avhängig av att barnomsorg finns tillgänglig från senast ålder. Det är förståeligt att man i ett utbyggnadsskede måste sätta målsättningen för utbyggnaden av barnomsorgen så, att den verkar realistisk. Men det ligger en stor fara i att låta kommunerna tro att man inte behöver tänka på barnomsorg för barn under 1 1/. Det är angeläget att barnfamiljerna i samband med utbyggnad av föräldraförsäkringen bereds möjlighet ej endast till att vara hemma på heltid utan också att utnyttja föräldraförsäkringen för att arbeta med förkortad arbetstid under en del av barnets småbarnsår. Det bör vara en målsättning för framtidens barnomsorg att den finns tillgänglig för föräldrar med barn över 1 1/ålder eller vid den ålder då föräldrarna önskar använda föräldraförsäkringen för att arbeta med förkortad arbetstid, dock tidigast från det barnet fyllt . I många kommuner finns det platser för barn i barnomsorgen. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att den vid behandling av förslag om utbyggnad av föräldraförsäkringen och barnomsorgens utbyggnad beaktar vad i motionen anförts om möjlighet till flexibilitet och valfrihet vid användning av föräldraförsäkringen. () () 1989/90 Sf334
mot · GD02Sf335 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sf335 Ersättning och ledighet för närståendevård Hosten 1988 antog en lag om ersättning och ledighet vid kortvarig närståendevård. Lagen gick i korthet ut på att en närstående som vårdar en svårt sjuk person i hemmet skall ha rätt till ersättning från och rätt till ledighet från sin anställning under . Ersättningen skall vara skattepliktig och utgöra pensionsgrundande inkomst. Lagen begränsar också starkt möjligheterna till ersättning om det kan anses vara ett kommunalt eller landstingskommunalt ansvar att den vårdbehövande ges vård. Lagstiftningen och tillämpningen av densamma är stelbent och tar inte tillräcklig hänsyn till de varierande omständigheter som kan föreligga i det enskilda fallet. Enligt min åsikt bör det vara den vårdbehövandes situation och behov som skall vara avgörande om ersättning för anhörigvård skall kunna utgå. Om det i det enskilda fallet är bäst för den vårdbehövande att få denna vård av en nära anhörig bör detta kunna tillgodoses, även om det rent formellt är kommun eller landsting som är skyldiga att ge vården. I vissa fall kan en enstaka dags vårdinsats behövas av en anhörig. Inte minst i samband med demens kan detta förekomma. Ett enkelt system, liknande det som finns vid föräldras vård av sjukt barn, bör då kunna tillämpas. Detta skulle ge stor flexibilitet och därmed vara till gagn för både den vårdbehövande och den anhörige liksom för samhällets vårdorganisation i stort. Med hänvisning till det anförda hemställs att begär förslag av regeringen om ändrade regler för ersättning och ledighet för närståendevård i enlighet med vad som anges i motionen.