mot · GD02Sk351 · 1990-01-22 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sk351 Slopande av den allmänna fastighetstaxeringen Det finns enligt min mening allvarliga skäl att ifrågasätta den allmänna fastighetstaxeringens existensberättigande i sin nuvarande form. Fastighetstaxeringens ursprungliga syfte var att ta fram ett underlag för den kommunala fastighetsbeskattningen. Den kommunala beskattningen av fastighet var utformad som en garantiskatt, vilket innebar att den kommun där en fastighet är belägen garanterades en viss skatt från fastigheten. Denna kommunala uppbörd är avskaffad. Uppgifter från fastighetstaxeringen används också för beräkning av schablonintäkten av en- och tvåfamiljsfastighet. Den kommer att avskaffas genom skattereformen. Taxeringsvärdena behövs alltså inte heller av denna anledning. var taxeringsvärdet på fastighet en viktig bas för bankernas och andra kreditinstituts långivning. I och med kreditmarknadens avreglering har denna roll dock bortfallit. Dessutom har ju andra kapitalvärden som kunnat belånas, t.ex. en fritidsbåt, ju inte denna statliga prislapp på sig, men har ändå kunnat tjäna som säkerhet. Bankerna torde inte vara beroende av denna formella värdering för att göra kreditbedömningar. Sådana bygger ju ändå på deras egna professionella bedömningar av en kunds kreditvärdighet. Vidare utnyttjas taxeringsvärdet i arvs- och gåvobeskattningen. Att det krävs värdering av fast egendom vid arv och gåva är emellertid ett otillräckligt skäl för att med jämna mellanrum genomdriva en generell fastighetstaxering. För andra slag av egendom som ges som gåva eller arv sker värderingen vid bouppteckningar eller motsvarande, dvs. det ärvda åsätts ett värde när en värdering faktiskt är påkallad. Det finns ingen självklar logik i att så att säga latenta taxeringsvärden som utnyttjas i dessa situationer skulle vara en bättre värdemätare än en bedömningen vid det aktuella tillfället. Ett annat användningsområde för fastighetstaxeringen är att den tjänar som underlag för förmögenhetsskatten. Skatteskalan för förmögenhetsskatten innehåller dock mycket grova intervall. Det är möjligt att tänka sig avsevärt enklare och mera schabloniserade bedömningar av fastigheters värde än en så detaljerad genomgång av alla vinklar och vrår i varje fastighet som en allmän fastighetestaxering innebär. Av de mera omfattande användningsområdena för fastighetstaxeringen kvarstår egentligen endast de behov som fastighetsskatten föranleder. Liksom för förmögenhetsskatten är det fullt möjligt att här tänka sig en mera schablonartad bedömning. En sådan möjlighet är att helt enkelt se till ytan och inget annat. Om någon ytterligare dimension anses behövas kan man tänka sig att fastighetens ålder och en viss lägesfaktor också tas med. Eftersom skälen till fastighetsskatten tenderar bli alltmer fiskala finns det starka skäl att inte låta de stora skillnaderna i olika delar av landet i taxeringsvärden slå igenom i fastighetsskatten. Ett sådant enkelt system ger större rättvisa över landet. Dessutom löser det ett annat problem som ständigt behandlar utan att egentligen komma närmare en lösning, nämligen de astronomiska höjder som de nya taxeringsvärdena kan komma att nå för permanentboende i attraktiva fritidsområden. Regeringen borde allvarligt överväga att avskaffa den allmänna fastighetstaxeringen, åtminstone vad avser bostadsfastigheter. Detta skulle spara en hel del byråkratiskt krångel och pengar åt staten men kanske ännu viktigare, en hel del tidskrävande blankettifyllande och mätande samt ett renare samvete för de boende. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om det minskade behovet av en allmän fastighetstaxering. 1989/90 Sk351 gotab 96060, 1990