mot · GE02Bo2 · 1990-10-26 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:34 Ny bostadsfinansiering, m.m. SammanfattningModerata samlingspartiet avvisar regeringensförslag till ny bostadsfinansiering.Regeringens förslag innebär att grunden förmänniskors långsiktiga ekonomiska planering rycksundan. De som har räntebidrag förlorar dessa överen natt. Det är etiskt oförsvarligt av statsmakternaatt först införa ett system för långsiktigbostadsfinansiering, som människor inrättar sigefter, för att därefter på detta sätt radikalt ändraspelreglerna.Genom räntelånen ökar egnahemsägarensnominella skuld trots årliga amorteringar under deförsta 20 åren. Skulden kan vara fördubblad när detär dags att börja minska den. Till detta kommer attreavinstbeskattningen i det nya skattesystemet görsnominell och saknar den gamla indexuppräkningenav inköpspriset. Om försäljningsintäkten skallbeskattas utan hänsyn till den inflation som har ägtrum kan resultatet bli förödande föregnahemsägaren.Regeringens förslag kommer vidare att fungerasom en stoppkloss för nyuppförande av egnahem.Få kommer att våga satsa på ett nytt eget hemunder de nya villkoren.Det föreslagna bostadsfinansieringssystemetkommer övergångsvis att minska statens kostnader.Den nya statliga kreditgarantin och det nyarealräntebidraget som föreslås kan emellertid ledatill väsentligt högre kostnader än som förutses. Detfinns en klar risk för att det nya systemet kankomma att kollapsa i framtiden.Det nya lånesystemet i förening med denbeslutade finansieringen av skatteomläggningenkommer att pressa upp hyrorna. Det i sin turkommer att leda till krav på höjda bostadsbidrag.Även på detta område kan alltså statens kostnaderkomma att öka väsentligt.Det krävs grundläggande förändringar inomhela det bostadspolitiska fältet. Den statligadetaljstyrningen av bostadsproduktionen måsteupphöra. Det måste skapas förutsättningar förkonkurrens mellan olika boendeformer. Ägande avbostäder -- såväl egnahem som bostadsrätter --måste uppmuntras. Skattetrycket måste sänkas.Det måste skapas ett nytt system för finansiering avnya bostäder. Det nuvaranderäntesubventionssystemet skall i princip behållasför de fastigheter som är berörda av det. Systemetbör dock steg för steg avskaffas i takt med attskatterna sänks. Några drastiska förändringar av deboendes villkor skall inte tillåtas inträffa. Enskiltbosparande skall gynnas.InledningI propositionen föreslås att ett nytt system förbostadsfinansiering skall införas. Det nuvarandesubventionssystemet avskaffas. Förslaget, sombygger på boendekostnadsutredningens (SOU1989:71) betänkande, innebär bland annat attfastighetsägare erbjuds att låna till räntan. En följdav detta blir att skulden för bostadshus kan kommaatt fortsätta att öka i upp till 20 år.Moderata samlingspartiet avvisar regeringensförslag av flera skäl. Godtas propositionens förslagkommer det att innebära en drastisk försämring förmånga egnahemsägare med statliga lån.Genomförs förslaget riskerar det också att heltförhindra tillkomsten av nya egnahem. Det nyasystemet kan också bli än merkostnadskrävande än den nuvarande ordningenmed räntesubventioner. Vi kommer nedan närmareatt redovisa de invändningar som kan resas motförslaget.Hela bostadspolitiken behöver reformerasFrågan om hur ett statligt stöd tillbostadsbyggandet skall utformas kan inte sesisolerad från andra frågor. Den utgör endast enbland de många faktorer som påverkar boendetsvillkor. Skattepolitiken, regleringen av byggandet,hyressättningen m.m. har också stor betydelse.Bostadsmarknaden fungerar inte längre iSverige. Det är en sektor som kännetecknas avköer, bristande valfrihet, krångel och byråkrati,stora subventioner, snabb kostnadsökning ochtrögrörlighet. Många av bristerna kan direkthänföras till att regeringen har bedrivit enmisslyckad bostadspolitik. Bostadsområdet utgörett tydligt och nedstämmande exempel på resultatetav en socialistisk reglerings- ochplanhushållningspolitik. Denna politik uppvisarstora likheter med vad som varit -- och delvis ännuär -- den normala ordningen i . Detparadoxala är att medan flertalet östeuropeiskaländer vill göra sig av med socialistisk reglerings-och påbudspolitik är socialdemokraterna i Sverigeoförmögna att frigöra sig från detta tänkande.Äganderätten har fortlöpande urgröpts ochägande av egen bostad motverkats. Detta har t.ex.skett genom diskriminerande låne- ochskatteregler. Bl.a har avdragsrätten förränteutgifter begränsats kraftigt. Avdragsrättenhar -- på ett principvidrigt sätt -- jämställts meddirekta statliga räntesubventioner. Den enskildehyresgästens inflytande utövas av hyresgästernasriksförbund, trots att flertalet hyresgäster inte ärmedlemmar av organisationen. Den enskildehyresgästen är omyndigförklarad i många frågorsom direkt berör honom. Rörligheten ochvalfriheten på bostadsmarknaden hämmas avreavinstregler och ett centraliserathyressättningssystem. Kommunerna har ettavgörande inflytande över all byggverksamhet.Den stora trögrörligheten på bostadsmarknadengör att hundratusentals människor inte kanförverkliga sina bostadsönskemål. Detta ärorimligt, särskilt mot bakgrund av att vi i Sverigehar världens kanske högsta utrymmesstandard.Den bristande rörligheten på denna förhållandevisstora marknad är till skada för såväl människorslevnadsförhållanden som ekonomi.Samtidigt har egnahemsägare drabbats av ökadepålagor. Höjda taxeringsvärden leder till högrelöpande beskattning och till detta skall fogas ökadekostnader på grund av moms på vatten,reparationer m.m. Det är ett resultat av medvetenpolitisk styrning att andelen småhus är påtagligtlägre i än i de flesta andra länder ivästvärlden.Egen härd -- ingenting värd?Det är en händelse som ser ut som en tanke attregeringen nu samverkar med kommunisterna föratt rikta ännu ett hårt slag mot ägare till egnahem.Detta sker trots att önskan om en egen ägd bostadär djupt rotad i det svenska samhället och trots attutförda opinionsundersökningar entydigt visar attäven i vårt land en överväldigande majoritet avmedborgarna önskar bo i eget hem.Enligt propositionen skall bland annat äldreegnahem med räntebidrag komma att omfattas avdet nya systemet från . Genomräntelånen kan egnahemsägarens nominella skuldöka trots årliga amorteringar . Skulden kan vara fördubblad när det är dagsatt börja minska den.Sveriges Trähusfabrikers Riksförbundframhåller bland annat följande: ''Den automatisktökade upplåningen försvårar för fastighetsägarenatt bygga upp ett nödvändigt eget kapital förframtida underhåll och ombyggnader. Systemetförutsätter att fastighetens värde ökar snabbare änskulden, vilket inte är givet i hela landet.'' Enligtbyggentreprenörerna är det troligt att enomfördelning av den totala efterfrågan sker iriktning från egnahem till hyresrätt, på grund avden ökade riskexponeringen för egnahem.Propositionens förslag innebär att grunden förmänniskors långsiktiga ekonomiska planering rycksundan. De som har räntebidrag förlorar dessa överen natt. Enligt departementschefen finns ingethinder för ett sådant agerande eftersom''räntebidrag är ett ensidigt åtagande från statenssida''. Vi kan inte acceptera ett sådant synsätt. Detär etiskt oförsvarligt av statsmakterna att förstinföra ett system för långsiktig bostadsfinansiering,som människor inrättar sig efter, för att därefter pådetta sätt radikalt ändra spelreglerna när ingenåtervändo finns.Ännu ett allvarligt riskmoment är attreavinstbeskattningen i det nya skattesystemet görsnominell och saknar den gamla indexuppräkningenav inköpspriset. Om då skulduppräkning skett kanresultatet bli förödande för egnahemsägare. I deallra flesta fall kommer de att bli skyldiga att utgedels reavinstskatt på en realt sett inte existerandevinst, dels -- så som beskrivs närmare nedan --ersättning till staten på grund av att denna infriat enkreditgaranti till aktuellt kreditinstitut.Enligt propositionens förslag skall hyres- ochbostadsrättsradhus subventionsmässigt jämställasmed egnahem. Av detta skäl lämnasskattekompenserande räntebidrag för hyres- ochbostadsrättshus av en beräknadkostnad för räntor på en låneskuld förinvesteringen och på räntelån. Detta skall enligtpropositionen motsvara den statligaskattereduktionen avränteutgifterna som inkomstskatteförslagetinnebär för egnahem.Vad propositionen förtiger är emellertid att dennämnda skattereduktionen för egnahem endastgäller ränteutgifter upp till ett belopp om . Överstigande ränteutgifter äravdragsgilla endast till , dvs.skattereduktionen blir 21 procent.Det föreslagna systemet med räntelån leder tillatt egnahemsägare belastas med stora skulder. Ettstort antal ägare till egnahem kommer med tiden attfå ränteutgifter överstigande och kommer därmed att drabbas avden minskade avdragsrätten. Även i detta avseendediskrimineras således egnahem.Stoppkloss för nya egnahemDet nya systemet -- liksom reavinstreglerna --kommer av naturliga skäl att skapa stor osäkerhetbeträffande uppförande av ägda småhus.Riksbanken framhåller i sitt remissyttrandeföljande: ''Även för den enskilde låntagaren blir detnärmast omöjligt att bedöma systemetsåterverkningar. Bördan av ett lågt sparande och enhög skuldsättning kan bli fullt uppenbara först efterett eller flera decennier. ''Det är mot denna bakgrund uppenbart attendast ett fåtal nya egnahem kan tillkomma iframtiden under det nya systemet. Bristerna ipropositionen i detta hänseende är så grava att detinte kan vara fråga om en slump eller ettförbiseende. Den enda förklaringen torde vara attregeringen med kommunisternas benägna biståndnu vill ta det avgörande steget och avskaffamöjligheterna för vanliga människor att förvärvaett nytt eget hem.Garanti -- men inte för ägarenDet nya finansieringssystemet kan leda till attfastigheter sjunker i värde och måste säljas till lägrepris än den skuld ägaren har. Därför föreslås ipropositionen att det skall lämnas statligakreditgarantier för räntelån. Staten kommer att haett direkt ansvar för betalning av långivarens -- dvs.något kreditinstituts -- fordran i de fall värdet avpanten inte räcker till för att täcka dennes fordran.Redan det förhållandet att en garantikonstruktionanses nödvändig visar hur bräckligt det nyasystemet är.Då staten tvingats infria sitt garantiåtagandegentemot kreditinstitutet får staten å andra sidanregressvis en fordran mot låntagaren. Dessaanspråk skall prövas av en kreditgarantinämnd.Enligt propositionen skall nämnden kunna eftergefordringar som t.ex. ''beror på attvärdeutvecklingen inom en region eller på en vissort har varit så svag att räntelånen i större ellermindre del saknar täckning''. Förekomsten av rentlokala orsaker till prisfall på fastigheter skallalltså -- eventuellt -- kunna befria ägaren frånbetalningsskyldighet. Någon befrielse lär det alltsåinte bli fråga om då fastigheter sjunkit i värde pågrund av faktorer som påverkar fastighetspriset ihela landet. Så kan vara fallet till exempel då frågaär om höjda fastighetsskatter, höjda priser påenergi m.m.Detta innebär att den enskilde fastighetsägarenalltid måste utgå ifrån att han kommer att blipersonligen ansvarig för skulder som belastarfastigheten. Få kommer att våga skaffa ett eget hemmed den 20-åriga skulduppräkningen i hopp om attkreditgarantinämnden i en fjärran framtid skall låtahonom slippa bära eventuell förlust vid enförsäljning av villan. Enligt är systemet inte hållbart.Föreningen anför bland annat: ''De politiska ochpedagogiska problemen med att övertygalåntagaren om det riktiga i att skulden ökar undermycket trots stora och (nominellt) ökandebetalningar, bäddar för att systemet efter ett antalår måste överges. ''Dyrare för staten?Som ett skäl bland andra till att ett nytt systemskall införas åberopas i propositionen att statenskostnader för räntebidrag har ökat avsevärt. Vi kani och för sig dela uppfattningen att det avstatsfinansiella skäl finns anledning att ändra nurådande system för bostadsfinansiering.Det nya bostadsfinansieringssystemet kommerav allt att döma i vart fall övergångsvis att minskastatens kostnader. Vi vill dock ifrågasätta om detnya systemet kommer att ha någrastatsfinansiella fördelar. Den statligakreditgarantin och det nya realräntebidrag somföreslås i propositionen kan leda till väsentligthögre kostnader för staten än som förutses idagsläget. Paradoxalt nog kan detta inträffasamtidigt som enskilda kan få bära stora förlustervid försäljning av bostadsfastigheter.Kreditgarantier -- kvitt eller dubbeltDen ovan nämnda statliga kreditgarantin införsi syfte att förhindra att något ''kreditinstitut har skälatt diskriminera långivning i vissa regioner eller tillvissa låntagare''.För sådan kreditgaranti skall uttas en årlig avgiftsom långsiktigt skall täcka kostnaderna föradministration och förluster. Enligt propositionenskulle ett sådant garantisystem, om det tillämpatsåren 1981--1989, inte ha medfört att staten skulle hadrabbats av någon större förlust.En jämförelse är dock intesärskilt adekvat. Då fanns inte den statligakreditgarantin. När en sådan införs kommernormal riskbedömning av en fastighetskreditvärdighet att delvis sättas ur spel. Dåpropositionen talar om diskriminerad långivningavses ju i själva verket att kreditinstitut inte skullevåga ge lån till vissa projekt. Detta på grund av denstora osäkerhet det nya systemet med räntelåninnebär i vart fall på sikt.Genomförs regeringens förslag kommer dock iframtiden ett stort antal bostadsprojekt att erhållalån fastän de vid en normal riskbedömning inteskulle fått sådana. Det är alltså fråga om ensnedvridning av lånemarknaden. Åtskilligt talar föratt staten kan komma att göra ansenliga förlusterpå den nya kreditgarantin. kan, som ovananförts, enskilda drabbas av förluster i de fall statenregressvis återkräver utgivna garantibelopp.Realräntebidrag -- en tidsinställd bomb?Ett räntelånesystem är, som framhålls ipropositionen, känsligt för höga räntenivåer ikombination med en låg inflationstakt. Det krävsen viss relation mellan betalningskrav och ränta föratt skuldökningen inte skall bli för stor ellerlånetiderna alltför långa. I propositionen föreslåsdärför vissa spärrar som skall hindra högarealräntor från att få ett fullt och varaktigtgenomslag i låntagarnas kapitalutgifter eller ilåneskulderna.Den nominella räntan och inflationen kanförutses endast för förhållandevis begränsad tid. Ipropositionen medges att under ogynnsammaomständigheter ifråga om reala räntor kan statenskostnader för realräntebidrag bli betydande.Det är å andra sidan inte uteslutet att staten i ensådan situation minskar realräntebidragen påsamma sätt som räntebidragen nu föreslås bliavskaffade. Även i dessa avseenden föreliggeralltså stor osäkerhet om hur systemet kommer attfungera i framtiden.Såväl kreditgarantierna som realräntebidragenhar ett direkt samband med propositionens förslagom ett räntelånesystem. Avsikten är att garantiernaoch bidragen skall motverka förutsebara nackdelarmed det nya systemet. Som anförts ovan finns detanledning att betvivla systemets stabilitet. Dettahar även vissa remissinstanser tagit fasta på.Svenska Bankföreningen anförde bland annat:Bankföreningen framhåller att föreningentidigare i olika sammanhang har varnat för deproblem -- både privatekonomiska ochsamhällsekonomiska -- som förr eller senareuppstår om man introducerar lånekonstruktionersom på ett svårbegripligt och oöverblickbart sättskjuter räntebetalningar och amorteringar långt ini framtiden. Detta gäller i hög grad ävenboendekostnadsutredningens förslag. Lösningarnakan visserligen te sig enkla på kort sikt menproblemen ackumuleras på ; iparitetslånesystemet ackumulerades problem förstaten -- i utredningens räntelånesystem kommerproblemen att ackumuleras främst för låntagarnaoch kreditinstituten.Till detta kan den kommentaren göras attgenom att det i propositionen nu föreslås statligakreditgarantier och realräntebidrag kommerproblemen att ackumuleras hos låntagarna ochstaten.Riksbanken anför bland annat följande:Fullmäktige avstyrkte enhälligt vidremisstillfället att ett räntelånesystem skulleinföras på bostadsfinansieringens område. Enligtfullmäktige är i sak det system som föreslåsförenat med i stort sett samma nackdelar somorsakat sammanbrott i tidigare finansieringssystempå bostadsmarknaden.Ett räntelånesystem får -- liksom nuvarandesystem med räntesubvention -- den effekten att deverkliga boendekostnaderna inledningsvis döljs.BidragskarusellI det nya skattesystemet höjs mervärdeskattenför byggnads- och anläggningsarbeten. Av dennaanledning föreslås i propositionen att det skallinföras ett statligt investeringsbidrag för ny- ochombyggnad av bostäder.Investeringsbidraget utgör en tydlig illustrationav skatteomläggningens svagheter. Det utgör ocksåett typexempel på socialdemokraternas förkärlekför byråkratiska förslag. Först höjer man skattenoch sedan tvingas man införa bidrag för attkompensera den för höga skatten. Till dettakommer att den höjda byggmomsen leder till att detblir mer ofördelaktigt att anlita entreprenörer vidombyggnader och moderniseringar. I än störreutsträckning än kommer fastighetsägaren atttvingas att göra arbetet själv eller att utnyttja svartarbetskraft.Det föreslagna nyabostadsfinansieringssystemet kommer -- i vart fallpå sikt -- att leda till höjda hyror. Denskatteomläggning som socialdemokraterna ochfolkpartiet står bakom har redan medfört att enmajoritet i tvingats besluta om väsentligthöjda och utökade bostadsbidrag. Allt fler familjeroch enskilda med normala inkomster kommer attbli bidragsberoende. Även detta åskådliggör vilkagrundläggande fel som vidlåder den föreslagnaskatteomläggningen.Enligt vår mening finns det dessvärre anledningatt räkna med att ytterligare höjningar ochbreddningar av bostadsbidragen kommer attaktualiseras. Detta som en följd dels av att det nyabostadsfinansieringssystemet pressar upp hyrorna,dels av att skattetrycket inte avses bli sänkt.Rundgången, dvs. att höga skatter leder till höjdabidrag, kommer att öka.Denna utveckling kommer att förstärkas pågrund av propositionens förslag om räntestöd förlägenhetsunderhåll i hyreshus. Det nuvarandestatliga räntestödet för förbättring av bostadshusutvidgas till att omfatta även lägenhetsunderhållmed en varaktighet . Beträffande nya hus(hus med bostadslån eller motsvarande utbetaladeefter utgången av ) skall även underhåll medkortare varaktighet kunna lämnas ''så att hyran idessa hus inte behöver belastas med avsättningarför underhåll''.För närvarande avsätts inom allmännyttan ofta40 kronor per m2 och år till det långsiktigaunderhållet och för det kortsiktigaunderhållet. På kort sikt kommer propositionensförslag att medföra att hyrorna kan sänkas. Ipraktiken kommer detta att innebära attbostadsföretagens fonder för lägenhetsunderhållkommer att avskaffas. I stället för att kunna fåränteavkastning på fonderade medel skallföretagen alltså i fortsättningen låna pengar tillunderhållet. På kommer detta system attleda till kraftiga hyreshöjningar dåreparationslånen skall återbetalas. Framtidahyresgäster får betala den förslitning dagenshyresgäster svarar för. De framtidahyreshöjningarna kommer i sin tur att genererakrav på ökade bostadsbidrag. Även förslaget omlån till underhåll kommer således att ha skadliginverkan på bostadsmarknaden.Det moderata alternativetVi har från moderat sida under en följd av århävdat att det krävs grundläggande förändringaröver hela det bostadspolitiska fältet. Den statligastyrningen av bostadsproduktionen måstebegränsas. Det måste skapas förutsättningar förkonkurrens mellan olika boendeformer.Konkurrensen vid nybyggnation måste öka.Boendebeskattningen måste sänkas. Vidare måstenuvarande system för bostadsfinansiering görasom. Det nuvarande generellaräntesubventionssystemet kan avskaffas steg försteg i takt med att skatterna sänks. Det är av störstabetydelse att drastiska förändringar av de boendesvillkor undviks.Trots att antalet bostäder i uppgår tillinte mindre än 434 lägenheter per 1000 invånare ärdet ofta svårt för den enskilde konsumenten att fåtag på den bostad hon eller han verkligen vill ha.Den främsta orsaken till detta är attsocialdemokraterna medvetet gjort det allt svårareför människor att äga sin bostad. Den neutralitetmellan upplåtelseformerna som fastslagitskall råda är obefintlig.Boendekostnaden i ett ägt småhus är högre jämfört med ettidentiskt men hyrt hus. Byggandet av småhus medäganderätt har därför sjunkit dramatiskt undersenare år. Exempelvis kommer antaletgruppbyggda småhus med äganderätt endast attuppgå till några hundra i hela under 1990.Denna medvetna styrning mot byggande avhyresbostäder och då främst till hus i offentlig ägoär tvärtemot människornas önskemål. En radundersökningar visar nämligen entydigt att tre avfyra konsumenter önskar bo i en egen ägd bostad.Trots att det finns 4 miljoner bostäder på 3,7miljoner hushåll kommer inte hundratusentalsmänniskor att kunna förverkliga sinabostadsönskemål även om kostnadsneutralitetenåterupprättas mellan upplåtelseformerna.För att uppnå målet om valfrihet i boendeträcker det inte att nyproduktionen styrs avmänniskornas önskemål. Stora förändringar ärockså nödvändiga inom det befintliga beståndet.Ett mycket stort antal hyresbostäder bör övergå tillbostadsrätt och äganderätt. Det bör ske genom attde allmännyttiga bostadsföretagen erbjuder sinahyresgäster att förvärva den bostad de bor i.Nytt låneregelsystemNuvarande låneregelsystem måste förändras igrunden. Vi menar att ett nytt låneregelsystemmåste konstrueras så att den statliga styrningen avbostadsbyggandet påtagligt minskar. Det börvidare leda till att den byggande får stor frihet attanpassa sitt bygge efter konsumenternas önskemål.Slutligen bör de generella bostadssubventionernabegränsas -- som skattetrycket sänks. Detnya låneregelsystemet skall tillämpas pånybyggnation av bostäder.Enligt vår mening bör ett nytt låne- ochbostadsfinansieringssystem i huvudsak utformas såatt räntebidragsberättigat bostadslån utgår somenhetslån. Lånet bör vara neutralt, dvs. utgå likaför alla byggherrar och upplåtelseformer.Nuvarande favorisering av bl.a. kommunalabostadsföretag skulle upphöra. Om lägenheten ärstörre eller kostar mer än vad som täcks avenhetslånet får denna kostnad täckas medtilläggslån till marknadsränta.Ett sådant låneregelsystem skulle innebära att istort sett alla typer av offentlig ekonomisk kontrollsamt dagens lånekineseri försvinner. Endast en renkreditriskprövning behövde återstå. Nytänkandeoch produktutveckling skulle stimuleras vilketskulle gynna såväl de byggande somkonsumenterna. En följd av en sådan förändringskulle bli att statensbostadsfinansieringsaktiebolag, , kanavskaffas. Såväl som enligt regeringensförslag saknas behov av . bördärför besluta att avveckla SBAB.I detta sammanhang kan nämnas att det intefinns något behov av ett investeringsbidrag förbostadsbyggande. Enligt vår uppfattning bör istället de tidigare reduceringsreglerna förmervärdeskatten för byggnads- ochanläggningsarbeten återinföras.Avskaffa räntebidragen stegvisStarka skäl talar för att nuvarandesubventionssystem bör avvecklas stegvis. En sådanavveckling skall dock kombineras med sänktaskatter.Räntebidragen bör -- såsom vi krävt i vårpartimotion 1989/90:Bo403 -- avskaffas för allahyres- och bostadsrättsradhus byggda före 1975.Fastigheterna ifråga har haft subventioner i över 15år och kvarvarande räntebidrag är förhållandevissmå. Ett avskaffande av dessa räntebidrag fårbegränsad betydelse för hushållen ochkompenseras av moderata förslag inomskatteområdet.Det finns vidare skäl för en begränsad ökning avupptrappningen av den garanterade räntan förhyres- och bostadsrättsradhus. En sådan förändringskulle leda till att subventionerna avvecklas någotsnabbare utan att för den skull medföra mer änmåttliga höjningar av boendekostnaderna. Det kani detta sammanhang framhållas att upptrappningenav den garanterade räntan är högre för egnahem.ReparationsfonderDet finns vidare behov av ett nytt system vadgäller reparation och om- och tillbyggnad avbostadsfastigheter. Vi avvisar regeringens förslagom ett nytt räntebidragssystem för reparationer ochunderhåll av hyreshus.