mot · GD02Ju607 · 1990-01-16 00:00:00 — Detta bör vara särskilt angeläget inom vissa känsliga yrkesgrupper såsom piloter, poliser, läkare m.fl. Arbetsmarknadens parter måste intensifiera arbetet mot narkotikamissbruket på arbetsplatserna. 6.7.9 Eget bruk av narkotika Enligt narkotikastrafflagen gäller att om brottet är att anse som ringa och avser eget bruk skall endast böter förekomma. Avsaknaden av fängelse i straffskalan har medfört att kriminaliseringen av egen narkotikakonsumtion i praktiken blivit verkningslös. Fängelse bör därför införas i straffskalan för att möjliggöra för polisen att ta blod- och urinprov och genomföra husrannsakan. Genom denna straffskärpning ges också möjlighet att döma bl.a. till kontraktsvård, för den som vid upprepade tillfällen dömts för eget bruk. Detta bör ges regeringen till känna. 6.8.1 Knivförbud pä allmän plats Nya undersökningar visar att allt fler vapen används i gatuvåldet. Den lagliga användningen av flertalet farliga föremål har inskränkts. Det är dock fortfarande tillåtet att bära kniv på allmän plats, något som inte är tillåtet i övriga nordiska länder. Erfarenheter har visat att förbud mot knivar och gatustridsvapen minskar våldet. har i sitt slutbetänkande föreslagit en sådan utvidgning. Det finns därför enligt vår mening beslutsunderlag nog för att besluta om knivförbud på allmän plats. Vi föreslår således att så sker. Det bör ankomma på regeringen att återkomma till med förslag om detta. 6.8.2 Införselförbud m.m. av gatustridsvapen Enligt en lag är det förbjudet att använda gatustridsvapen på allmän plats. Förbudet är utan undantag. I praktiken kan därför inte heller någon försäljning ske utan att förbudet bryts. Dessa vapen går dock att utan större svårigheter få tag på i vissa affärer eller genom postorder. Samhället måste visa sitt klara avståndstagande från all våldsanvändning. Detta kan bl.a. ske genom en skärpning av lagen innebärande att införsel förbjuds, liksom saluhållande och överlåtande av sådana vapen. Detta bör ges regeringen till känna. 3 1989/90. Engagemang i idrottsrörelsen, i andra folkrörelser och i frivilliga aktiviteter av olika slag är positivt och utvecklande för barn och ungdomar. Det ger dem möjlighet att på ett konstruktivt sätt utveckla sina talanger och intressen. Det skolar barnen och ungdomarna i initiativ- och ansvarstagande, i samarbete och i demokrati. Ungas egna skapande, i dialog med vuxna, bidrar positivt till att forma ansvarsfulla mönster för attityder och handlingar. Den ledning som de genom dessa aktiviteter får av vuxna och den gemenskap som samvaron med jämnåriga skapar är också av mycket stort värde. För ungdomar är ofta musiken av särskilt stor betydelse. Den musikverksamhet, som bedrivs i i och på många andra håll runt om i landet, har visat sig mycket framgångsrik och fyller en stor social funktion. Ungdomars engagemang i idrott, musik, politik och annan ideell verksamhet är dessutom ett mycket effektivt skydd mot negativ gängbildning och kriminalitet. Det är således mycket viktigt att samhällets olika organ ger goda förutsättningar för barn- och ungdomsverksamheten, bl a genom att se till att det finns idrottsplatser, lokaler för olika slags aktiviteter och stöd till ledarutbildning och samordning. Generösa grundstöd till barn- och ungdomsorganisationer skall utgå. Detta bör ges regeringen till känna. 6.9.2 Förhandsgranskning av våldsvideo Ungdomar behöver förebilder. Dessa förebilder skall inte vara några osannolika våldshjältar i en videofilm. Det är viktigt att tidigt poängtera för barn och ungdomar att våld inte löser några problem och dessutom är farligt. Vi vänder oss med skärpa emot det videovåld som ger uttryck för ett brutalt och meningslöst våld och som visar en förnedrande kvinnosyn. Skall man kunna komma till rätta med avarterna på videomarknaden gäller det att välja en metod som är ändamålsenlig. En metod är att förstärka den kontroll och tillsyn som kan utföras i efterhand. En annan är att lita till den självsanering som pågår i branschen för att få bort de värsta filmerna ur sortimentet. En tredje metod, som vi förespråkar, är förhandsgranskning av videofilmer för att förhindra spridning av extremvåldet. Förhandsgranskningen utgör en klar markering från samhällets sida att vi inte kan tolerera att våra barn och ungdomar utsätts för extrema våldsskildringar av det slag som alltjämt utbjuds på marknaden. Vi vill också betona vikten av att en stor satsning görs på distribution av kvalitetsfilmer. En granskningsavgift bör införas där överskottet används för produktion av kvalitetsfilmer. Vi upprepar således vårt krav på förhandsgranskning av videogram och föreslår att antar det av oss framlagda lagförslaget. 6.10.1 Samordnade resurser till behandlingshem enligt § 12 socialtjänstlagen Den vårdform som i första hand kan erbjudas de mest utsatta ungdomarna är de s.k. § 12-hemmen, tidigare ungdomsvårdsskolorna. Den vård som ges där har uppenbara brister, bl.a. beroende på för knappa resurser och på en bristande differentiering av vården. Resurserna behöver förstärkas bl.a. för att kunna erbjuda fler platser och personliga vårdare i större utsträckning. Ökade resurser gör det också möjligt att utveckla vårdmetoderna. Familjehemmen behöver ökat stöd av kommunerna. Staten bör utöver att tillskjuta resurser ta ansvar för att planera och samordna verksamheten över landstingsgränserna. Vad som här anförts om statens ansvar för § 12-hemmen bör ges regeringen till känna. 6.10.2 Nya vårdformer krävs Alternativ till § 12-hemmen måste också prövas, exempelvis behandlingshem som drivs av ideella organisationer. Ett mindre antal ungdomar på hemmen bör kunna ge möjlighet till mer individuellt anpassad vård. Det måste undvikas att vinstintressen styr en sådan verksamhet. Staten bör med särskilda stimulansbidrag medverka till utformningen av dessa alternativa behandlingsformer. Vad här anförts bör ges regeringen till känna. För att personalen på § 12-hemmen och familjehemsföräldrarna skall känna att de räcker till och för att vården skall bli så bra som möjligt krävs bättre utbildning. Den utbildning som ges är helt otillräcklig. Det behövs således en mera planmässig utbildning för att höja vårdarnas kunnande och för att motverka utbrändhet hos dem. Vad här anförts skall ges regeringen till känna. 6.11 Ungdomar och brott 6.11.1 Samla myndigheters insatser Ett framgångsrikt projekt, KrAmi, för unga lagöverträdare i och bedrivs. Projektets grundtanke är att olika myndigheters insatser samordnas för att på bästa sätt bistå de unga. Personal från , kriminalvårdsverket, arbetsförmedlingen, socialförvaltningen och fritidsförvaltningen finns på ett och samma ställe och erbjuder hjälp. På så vis slipper ungdomarna att bollas mellan olika myndigheter, och samhället ges en bättre chans att stödja och följa ungdomarna. Ungdomarna får skriva på ett kontrakt där de lovar att inte missköta sig, vara drogfria m.m. I gengäld får de, om de visar att de kan sköta sig, myndigheternas hjälp med att t.ex. skaffa bostad. Verksamhet av detta slag bör enligt vår mening byggas ut även på andra platser i landet. Detta bör ges regeringen till känna. 6.11.2 Lagen om skadelindrande arbete infördes en lag där unga lagöverträdare kan åläggas skadelindrande arbete. Erfarenheterna visar dock att den ej fungerar på ett tillfredsställande sätt. Lagen har tillämpats i mycket ringa utsträckning. anser att syftet med lagen är gott. Lagen bör dock göras mer effektiv för att få till stånd en utvidgad tillämpning. Detta bör ges regeringen till känna. En följd av polisbristen är de allmänt långa utredningstiderna i samband med brott. Den sammantagna utredningstiden för polis och socialförvaltning är enligt BRÅ . Detta är inte acceptabelt och särskilt inte när ungdomar begår brott. I dessa fall måste tiden mellan brott och åtal eller annan reaktion kortas ner. För att detta skall bli möjligt krävs att organisatoriska och andra förändringar genomförs så snabbt som möjligt. Det bör ankomma på regeringen att vidta åtgärder med detta syfte. Från brottsförebyggande synpunkt är det angeläget att påföljden kommer i nära anslutning till brottet. Detta gäller särskilt ungdomar. En snabb handläggning markerar på ett tydligt sätt att samhället inte accepterar ett brottsligt handlande. Med nuvarande ordning kan emellertid en ung lagöverträdare få vänta på lagföring , ibland halvårsvis, vilket inte får accepteras. En orsak till fördröjningar i handläggningen är bristande resurser inom bl.a. . Men det beror också på ett sektorstänkande hos inblandade myndigheter som försvårar ett effektivt samarbete. Det nuvarande lagföringssystemets brister har uppmärksammats. Vissa ändringar i lagen med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare, som trädde i kraft , syftar till en snabbare handläggning av brott begångna av unga. har några utvalda åklagardistrikt utsetts att på försök bedriva förundersökning i ungdomsärenden med särskild skyndsamhet^ APROPÅ nr 5/89). Med utgångspunkt i de preliminära försöksresultaten kan ifrågasättas om man genom de vidtagna åtgärderna verkligen har lyckats få till stånd en snabbare reaktion på den unges brottsliga handlande. Även i försöksdistrikten kan det ta innan ett ärende går till åtal och över dom faller. Vi vill därför återkomma till vårt tidigare förslag om jourdomstolar som ett betydligt effektivare medel att åstadkomma en snabb och effektiv lagföring. Prövningen av ett mål vid jourdomstolen skall äga rum i så direkt anslutning till brottet som möjligt, helst dagen eller dagarna efter det att brottet förövats. Jourdomstolen skall i första hand vara avsedd för ungdomar mellan . Åklagarens möjligheter att underlåta åtal skall finnas kvar men bör begränsas till fall då åtal inte fyller något rimligt syfte, exempelvis vid mindre allvarlig brottslighet och då det inte finns anledning att misstänka att den unge återfaller i brott. Den föreslagna ordningen innebär ett visst avsteg från principen att ungdomar mellan inte bör ställas inför domstol. De skall istället, efter beslut om åtalsunderlåtelse, bli föremål för åtgärder inom . En vidgad domstolsprövning när det gäller denna åldersgrupp har emellertid uppenbara fördelar. Ett beslut av domstol markerar tydligare än ett beslut av åklagaren samhällets avståndstagande från den kriminella handlingen. Domstolen har dessutom vidare möjligheter att bestämma om alternativa åtgärder för den unge om de åtgärder som erbjuder bedöms vara otillräckliga eller verkningslösa. Men framför allt kan domstolen fatta snabba beslut. Andra fördelar med ett domstolsförfarande är att i vart fall enklare skadeståndsanspråk kan handläggas i samband med brottmålet. Den skadelidande behöver då inte föra talan om skadestånd i en särskild rättegång. Dessutom är det i allmänhet betydligt lättare att få klarhet i vad som hänt när gärningen är färsk. Ett snabbt och enkelt förfarande bör även ha processekonomiska fördelar. För den unge är å andra sidan offentligheten i samband med en rättegång negativ. Det bör därför övervägas om inte de särskilda regler om begränsning av offentligheten vid domstolsförhandling med unga lagöverträdare bör skärpas ytterligare. En domstolshandläggning efter de linjer som skisserats kräver lagändringar, bl.a. när det gäller reglerna om förundersökning. Skriftlig dokumentation bör i vid utsträckning kunna ersättas med muntliga uppgifter. Det gäller både förundersökningen och personutredningen. Kravet på en rättssäker handläggning får dock inte eftersättas. Bristfälligheter i utredningen får inte gå ut över den tilltalade. Det kan dock övervägas om inte jourdomstolen bör få vidare möjligheter att begära komplettering av förundersökningen än vad som gäller enligt . Möjligheterna till en snabb och effektiv domstolsbehandling kräver en bättre samordning av arbetet mellan de myndigheter som är inblandade i utredningen. Det sektorstänkande som uppenbarligen präglar de olika myndigheternas arbete bör ersättas med ett direkt och mera obyråkratiskt samarbete. Helst bör handläggare från åklagarmyndigheten, polisen, och skyddskonsulenten finnas i lokaler i nära anslutning till jourdomstolen. Genom personligt samarbete och med utnyttjande av data, telefax och andra tekniska hjälpmedel samt med ett minskat krav på skriftlig dokumentation borde utredningsarbetet kunna bedrivas väsentligt snabbare och effektivare än enligt den nuvarande ordningen. Vi föreslår sammanfattningsvis att regeringen skyndsamt utreder och framlägger förslag om införandet av jourdomstolar. De bör i första hand organiseras för unga lagöverträdare eftersom en snabb domstolsbehandling är av särskild betydelse för denna personkategori. Men möjligheten att vid jourdomstol ta upp mål även mot vuxna lagöverträdare bör övervägas. Exempelvis borde erkända brott och brott av enklare beskaffenhet handläggas utan någon vidlyftigare utredning. Även i de fall en lagöverträdare är i uttalat behov av exempelvis nykterhetsvård borde en snabb handläggning vid jourdomstol - om brottet inte är av så allvarlig art - ha klara fördelar. Vid tillskapandet av jourdomstolar bör man också ta del av erfarenheter av liknande typer av domstolar i andra länder. Av intresse i det sammanhanget är bl.a det engelska domstolssystemet med magistrates court och till denna domstol hörande ungdomsdomstolen, juvenile court. Regeringen bör lägga fram förslag till om införande av jourdomstolar för i första hand unga lagöverträdare. De olika brott som den unge lagöverträdaren begått utreds oftast på ett flertal rotlar inom polisen. En sådan uppdelning medverkar till långa handläggningstider och ökad byråkrati. Särskilda ungdomsrotlar på polisdistrikten behövs för att få till stånd en snabb handläggning av ungdomar som misstänks för våldsbrott. För att förbättra samarbetet mellan polisen och borde inom viss personal vara stationerad hos polisen. Detta skulle möjliggöra ett betydligt bättre samarbete mellan polisen och vad gäller unga lagöverträdare. 6.12 Hjälp till brottsoffren Offren för brotten är ofta en bortglömd grupp. De lämnas med såväl fysiska som psykiska skador och i vissa fall med förlust av pengar eller andra värdesaker. Det är angeläget att brottsoffrens situation uppmärksammas på ett helt annat sätt . har ett ansvar för de mera akuta insatserna när det gäller stöd till brottsoffren. Detta ansvar åvilar ofta socialjourerna. Enligt undersökningar saknar mer än hälften av landets alla kommuner någon form av jourservice. Det är därför viktigt att sådan service byggs ut och att medel ställs till förfogande för verksamheten. Akuten på i har tagit emot 540 offer för det brutala gatuvåldet. har effekterna av våldet kartlagts och bilden av offrens utsatthet är skrämmande. Vi finner det viktigt att landstingen prioriterar upprättandet av kris- och vårdcentrum för de drabbade. Individuella vårdprogram bör upprättas så att de drabbade får adekvat hjälp. Detta bör ges regeringen till känna. 6.12.4 Flera brottsofferjourer, ökade resurser finns ett 15-tal brottsofferjourer runt om i landet. I där de flesta brottsoffren bor är utbyggnaden av jourer långsam. Enligt planerna skall sex brottsofferjourer inrättas i . Målet bör vara att det skall finnas minst en brottsofferjour i varje polisdistrikt. som växer fram måste få det stöd de behöver. Även om dessa former av hjälpinsatser till stor del baseras på frivilliginsatser krävs ekonomiska resurser för att få verksamheten att fungera effektivt. Brottsofferjourverksamheten har själv begärt en miljon i startbidrag, men endast beviljats halva denna summa. Vi anser jourverksamheten så angelägen att den bör tillföras ytterligare . 6.13.1 Höjt ideellt skadestånd Skadestånden till brottsoffren enligt brottsskadelagen måste höjas. Enligt svensk skadeståndsrätt är kompensationen för framför allt ideell skada generellt sett mycket låg och den motsvarar på intet sätt utstått lidande. Lidandet kan naturligtvis inte helt ersättas i pengar men det är viktigt att samhället markerar att man stödjer brottsoffren. Vi förutsätter att den utredning som regeringen tillsatt för att analysera frågan om ideellt skadestånd behandlar denna fråga på ett positivt sätt. Exempelvis bör den som drabbas av inbrott även kunna få skadestånd för ideell skada eftersom brott av detta slag innebär en allvarlig integritetskränkning. 6.13.2 Förskott av skadestånd Vid sakskada gäller begränsningar i rätten till brottsskadeersättning, och statens skyldighet att förskottera skadestånd härför är i motsvarande mån inskränkt. Vi anser att denna ordning inte är tillfredsställande. Enligt vår mening bör en ordning övervägas där staten normalt förskotterar skadestånd även för sakskada och ren förmögenhetsskada under förutsättning att skadeståndsskyldigheten fastställts i dom. 6.14 Hjälp till kvinnor 6.14.1 Olika insatser för kvinnors hjälpbehov Kvinnors särskilda hjälpbehov vid våldsövergrepp varierar. 1 akuta krissituationer har flertalet kvinnor behov av medicinsk vård, skyddat boende och psykologiskt stöd. Efter de akuta hjälpinsatserna fordras en långsiktigt uppföljande kontakt. Behovet av psykologiskt stöd varierar från stödsamtal till kvalificerad psykoterapeutisk behandling. De praktiska åtgärder kvinnan kan behöva hjälp med kan exempelvis vara att få ordnat med gynekologisk undersökning och få kontakt med polis och åklagare. Det är viktigt att inte bara koncentrera sig kring kvinnans känslomässiga upplevelser. Man måste också ta reda på hennes sociala kontaktnät och möjligheten att få hjälp av t.ex. familj och vänner. De drabbade kvinnorna har ofta behov av säkerhet och sekretess. De bör i förekommande fall få en ovillkorlig rätt att byta personnummer. Misshandlade kvinnor har också behov av rådgivning och information, bl.a. om aktuell lagstiftning. Många behöver också ekonomisk och praktisk hjälp i form av ny bostad och daghemsplats. Installation av trygghetslarm i hemmet är ett annat krav vi framför för att förbättra de utsatta kvinnornas situation. Det allmänna bör stå för kostnaden. Vad som anförts om insatser för kvinnliga våldsoffer bör ges regeringen till känna. Det bör också enligt vår mening vara en rättighet för kvinnan att få reda på när den gärningsman som tidigare ofredat henne lämnar fängelset eller vårdinrättningen. om detta bör lagregleras. Detta bör ges regeringen till känna. 6.14.2 Stöd till kvinnojourer De insatser som landets kvinnojourer gör, är av allra största värde. Trots knappa ekonomiska resurser hjälper de många utsatta kvinnor i akuta nödsituationer. Det ideella arbete som kvinnojourerna utför måste lönas bättre. Kvinnojourerna får inte av samhället betraktas som en gratisresurs. Bidragen är ofta knappa och varierar från kommun till kommun. Jourerna behöver inte enbart ekonomiskt stöd. Man behöver också hjälp med lokaler och utbildning av stödpersoner m.m. kräver ytterligare medel för att upprätthålla den centrala verksamhet som man byggt upp . Man säger sig inte ens ha möjlighet att trycka upp informationsmaterial till alla dem som vill ta del av deras erfarenheter. Det bör visserligen i första hand vara en kommunl uppgift att driva kvinnojourer. Vi anser dock att staten bl.a. bör bidra med medel till centralt utarbetat informationsmaterial. För detta ändamål föreslår vi att anvisar . 6.14.3 Utbyggnad av jourfamiljssystemet Utbyggnaden av jourfamiljssystem utgör ett viktigt inslag för att hjälpa den utsatta kvinnan. Familjerna erbjuder kvinnan stöd och skydd. Man bör i större utsträckning satsa på en utvidgning av systemet med kontaktpersoner och kontaktfamiljer. Det är nödvändigt med utbildning och handledning för att detta skall fungera bra. Ansvaret för detta åvilar kommunerna. har krävt skärpningar av lagen om besöksförbud. har i enlighet med en centermotion beslutat att skärpa besöksförbudslagen så att det är möjligt att anhålla och häkta den som bryter mot denna lag. Detta har dock inte visat sig vara tillräckligt. Vi kräver vidare att den förföljda kvinnan i särskilt allvarliga fall skall kunna få tillfälligt skydd genom polis eller bevakningsföretag. Kostnaden för skyddet skall betalas av det allmänna. Samarbetet mellan polis, socialtjänst och kriminalvård måste vidare förbättras för att skydda kvinnan. Vad som ovan anförts bör ges regeringen till känna. Misshandeln har blivit allt råare och brutalare. Efter en gjord lagändring har möjligheten att dömas för grov misshandel ökat . Vi anser dock att denna lagändring inte är tillräcklig utan kräver att straff- Mot. minimum för grov misshandel höjs från ett till fängelse. Vad som ovan Ju607 anförts bör ges regeringen till känna. Kvinnor som våldtagits utomlands får ingen ekonomisk ersättning för resor eller andra omkostnader i samband med rättegången. Möjligheten att få hjälp av en advokat eller att få tolkhjälp i det aktuella landet är begränsad. En gärningsman får däremot via ambassadens försorg alltid tolkhjälp. Dessa regler bör ändras så att svenska kvinnor får tolk- och advokathjälp i dessa situationer. Detta bör ges regeringen till känna. 6.14.7 Ändring av tvåårsregeln Den s.k. tvåårsregeln, dvs. möjligheten till uppskjuten invandringsprövning, medför i många fall svåra hemförhållanden för invandrarkvinnor. Regeln innebär att när en utländsk kvinna eller man kommer hit för att gifta sig med en svensk medborgare ges först uppehållstillstånd . Består förhållandet får kvinnan eller mannen permanent uppehållstillstånd. Regeln tar sikte på att minska antalet skenäktenskap ofta grundade på s.k. kvinnoimport. Regeln har dock medfört att många kvinnor hamnar i en tvångssituation eftersom de inte vågar bryta förhållandet trots misshandel och övergrepp av rädsla att bli utvisade. För dessa kvinnor finns sällan något alternativ. De har ingen framtid i hemlandet och stannar därför kvar i förnedrande äktenskap. Tvåårsregeln bör därför ändras i syfte att minska riskerna för att misshandlade kvinnor tvingas stanna kvar i ett äktenskap. Detta bör ges regeringen till känna. 6.14.8 Pornografi/våld Den förnedrande kvinnosyn som kommer till uttryck i pornografin måste också beaktas i våldsdebatten. I pornografiska produkter ingår ofta våld mot kvinnor. Många av de kvinnor som förekommer i porrindustrins alster blir prostituerade. Vi kräver forskning för att kartlägga sambandet pornografi - prostitution och våld, vilket bör ges regeringen till känna. Män begår flera brott än kvinnor. För att söka minska brottsligheten borde det vara av intresse att genom forskning utröna könsrollernas betydelse i detta sammanhang. Olika behandlingsmetoder har använts för att söka återanpassa dem som begått brott. För att kunna ta tillvara erfarenheter som kan leda till bättre resultat för framtiden bör forskning ske om behandlingsmetoder. Detta bör ges regeringen till känna. Det är ofta svårt att hjälpa barn som drabbas av brottslighet. Barn som utsätts för sexuella övergepp inom familjen har ofta mycket svårt att berätta om vad de upplevt. Detta beror till stor del på att familjen trots allt är centrum för barnet. Berättar barnet riskerar det att förlora den lilla trygghet det ändå har. Hot förekommer och gärningsmannen försöker ofta skrämma barnet till tystnad. En annan förklaring till barnets tystnad är att det ofta känner sig medskyldigt till övergreppen. 6.15.2 Stöd till organisationer Brott mot barn upptäcks ibland av personal inom skola och hälso- och sjukvården. Den hjälp som barn kan få, lämnas också ofta på ideell basis. Vi vill särskilt nämna organisationen , barnens rätt i samhället, och RMSÖ, mot sexuella övergrepp på barn. bedriver också ett betydelsefullt arbete för att stärka barnens ställning. Detta är organisationer som arbetar med små ekonomiska och personella resurser, och som därför är i behov av ökat statligt stöd för att klara sitt arbete. För att man ska kunna tillmötesgå de drabbade barnens behov krävs framför allt en bred kunskap av dem som i olika sammanhang har ansvar för och kontakt med barn och ungdomar. Detta gäller personal vid sociala myndigheter, polis- och åklagarmyndigheter, inom sjukvård, barnomsorg och skola.