mot · GE02Sf1 · 1990-11-20 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:51 Vissa ersättningar till sjukvårdshuvudmännen m.m. Överläggningarna om 1991 års ersättningar frånsjukförsäkringen till sjukvårdshuvudmännen, dens.k. Dagmarersättningen, har inte lett till någonsamlad överenskommelse. Parterna har inte kunnatenas om den kanske mest avgörande frågan,nämligen om den totala ersättningsnivån för år1991. Den nu föreslagna ökningen av ersättningenär , i kronor räknat 100 miljoner.Man bör jämföra denna ökning med inflationensom beräknas uppgå till mellan 10--12 procent.Landstingsförbundet har krävt en uppräkning , vilket motsvarar ca 1,5 miljarderkronor.Den grundläggande idén bakom införandet avDagmarsystemet var att få till stånd en rättvisarefördelning av det bidrag till landstingens sjukvårdsom staten fördelar från sjukförsäkringen. Kravetatt vården skall komma alla till del, oavsett ålder,inkomst eller bostadsort är en central politisk frågaför . Den enskilda människans behovoch önskemål måste kunna tillgodoses.Dagmarsystemet ger enligt vår uppfattning enrelativt rättvis fördelning över landet av resurserna.En fullt utbyggd schabloniserad ersättningsmodelllöser dock inte alla problem inom sjukvården.De problem som svensk sjukvård lider av ärframför allt de på sina håll mycket långa köerna tillhöftleds-, knä- och starroperationer. Det är oftaäldre människor som har dessa besvär och deorsakas ett stort lidande under en mycket lång tid.Det krävs snara åtgärder från regeringens sida föratt korta köerna. De regionalpolitiska aspekternabör därvid särskilt beaktas.Bristen på lämpliga boende- och vårdalternativär mycket stor. Nedläggningen av ålderdomshemoch sjukhem har bidragit till situationen. Destelbenta reglerna för byggande av sjukhem ochandra särskilda boendeformer försvårar ocksåtillgången på dessa vård- och boendeformer. Vikräver därför en översyn av reglerna för att fåbostadslån till gruppbostäder. Detta bör gesregeringen till känna.Det krävs vidare en kraftsamling för att kommatill rätta med personalrekryteringssituationen. Enjämn fördelning av sjukvårdspersonal är ennödvändighet för att kunna garantera en bättrevård för alla. En väl underbyggd och långsiktigplanering av personalförsörjningsläget inomsjukvården krävs för att möta det ökande behovetav sjukvårdspersonal. Rejäla regionalpolitiskasatsningar på alla områden krävs vidare för att få tillstånd en jämnare fördelning av sjukvårdspersonal.Särskilt angeläget är att få till stånd en jämnarefördelning av läkare över hela landet. Vi har medanledning av förra årets Dagmarproposition krävten djupgående anlays av läkarförsörjningen. Ettkrav som ställt sig bakom. Regeringenhar ännu inte företagit någon sådanförutsättningslös prövning, och vi finner därför skälatt här återupprepa kravet.Sjukvården är till stora delar byråkratiskt ochhierarkiskt uppbyggd. De förändringar sombehöver göras bör enligt vår mening ha sin grund ien strävan att bryta den stela organisationen och gepatienterna ett verkligt inflytande över vården.Förnyelsearbetet måste också ha som utgångspunktatt bättre ta till vara sjukvårdspersonalenskunnande och engagemang. Decentralisering avansvar och befogenheter till personalen ger godamöjligheter att finna nya former för vårdensbedrivande. Ett exempel på en positiv vårdformutgör personalkooperativen. Vad här anförts börges regeringen till känna.Den ekonomiska utvecklingen under 1990-taletkommer att innebära en ytterligare försämring avlandstingens möjligheter att finansiera sinverksamhet. Statens finansiella åtstramning av denkommunala sektorn måste ställas mot ett växandebehov inom landstingens olikaverksamhetsområden. Indragningen av medel frånsjukvården har fått fortsätta medan regeringen låtitsjukförsäkringskostnaderna växa heltokontrollerat. Vi kräver nu krafttag motkostnadsexplosionen inomsocialförsäkringssystemet. Regeringens bud täckervarken inflationen eller den volymökning sombehövs inom vården. För attsjukvårdshuvudmännen skall ges en reell möjlighetatt satsa på en god vård för alla krävs tillskjutandetav ytterligare resurser till den egentliga vården.Som ovan nämnts innebär regeringens förslag attsjukvårdsersättningen ökas med endast 100miljoner kronor. Vi anser att de medel som enligtproposition (1990/91:14) om ansvaret för serviceoch vård till äldre och handikappade skall anvisasför information och utbildning bör gå direkt tillsjukvårdsinsatser. För detta ändamål bör såledesanvisas en miljard utöver regeringens förslag.Det finns anledning att söka även andra vägarför att tillföra hälso- och sjukvården ökade intäkter.En möjlighet är att införa en särskild avgift påalkohol och tobak som baserar sig på de storakostnader som bruket av dessa varor åsamkarvården. Den särskilda avgiften utgår istället för enskattehöjning på alkohol och tobak till ett beloppsom fördelas direkt till sjukvårdshuvudmännen.Vad här anförts bör ges regeringen till känna.Vi stöder förslaget att patientavgifterna skallavregleras. I och med att landstingen för nästa årsjälva får bestämma storleken av dessa avgifterinom ramen för högkostnadsskyddet, kankostnaden för ett läkarbesök öka betydligt. Endifferentiering av avgifterna bör föra med sig attvården kan bedrivas effektivare genom attpatienterna styrs till rätt vårdnivå. Vi förutsätter attreformen följs mycket noga så att eventuelltnegativa effekter, i form av uttag av allt för högaavgifter eller oklarheter i clearingen mellan olikalandsting, kan undanröjas. Det är de ofta sjuka ochde med låg inkomst som drabbas särskilt av dennahöjning. Vi anser att höjningen från till1 är oacceptabel. Kostnadstaket börenligt vår mening ligga på 1 000 kronor.Handikapphjälpmedelsverksamheten harexpanderat kraftigt . ökadelandstingens kostnader för varor och köpta tjänsteri denna verksamhet från 600 miljoner till i löpande priser. Till följd avökningen av antalet äldre och den snabba tekniskaoch medicinska utvecklingen ökar efterfrågan påhjälpmedel hastigt. En god tillgång på hjälpmedelkräver en klar och tydlig organisation därhuvudansvaret ligger på staten. Staten bör iförhandlingarna med sjukvårdshuvudmännenbetona vikten av en tillfredsställandehjälpmedelsförsörjning. Vad här anförts bör gesregeringen till känna. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om behovet av enöversyn av reglerna för byggande avgruppbostäder,2. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts omläkarförsörjningen,3. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om sjukvårdensorganisation,4. att som sin mening ger regeringentill känna att till sjukvårdshuvudmännen böranvisas ett i förhållande till regeringens förslagförhöjt anslag för sjukvårdsersättning om1000000000 kr. i enlighet med vad i motionen anförts,5. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om införandet aven särskild hälso- och sjukvårdsavgift på alkoholoch tobak,6. att med avslag på proposition1990/91:51 såvitt avser lag om ändring i lagen ombegränsning av läkemedelskostnader m.m. beslutaratt högkostnadsskyddet skall upgå till ,7. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om ett statligthuvudansvar för handikapphjälpmedlen.