mot · GD02K436 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90: K436 av och (båda mp) Satellit- och kabel-TV, m.m. Motionen innehåller förslag om lokal eter-tv och om att koncessionssystemet för lokala kabelsändningar bör återupprättas. Vidare förekommer ett förslag som går ut på att egensändningarna i kabelnät bör förbehållas de boende inom ett mera begränsat område, även andra förslag som syftar till ändring i kabellagen förs fram. Dessutom föreslås att en TV-politisk utredning tillsätts. Smygreklamen i televisions sändningar behandlas i ett särskilt avsnitt. I avsnitten 2-5 gör vi en beskrivning av läget. I avsnitt 6 presenteras vår grundsyn när det gäller radio- och tv-frågor. I avsnitt 7-12 lämnar vi våra förslag. Motionen är ganska omfattande, men vi har sett det som mycket angeläget att utförligt få föra fram vår syn på sakfrågorna. 1 1989/90. 1. Inledning 3 K436 Tekniska betingelser och juridik 4 Något om kabellagen och närmare om konsekvenserna av kabelnämndens beslut 9 Satellit- och kabel-tv, läget 10 5.1 Framtiden är inte så ljus - begränsad valfrihet 10 5.2 Satellit-tv-kanaler för 13 5.2.1 Särskilt om - en underhållningskanal med monopoltendenser som vill komma ned på jorden 15 5.3 Individuell satellitmottagning - ett problem för konsumenterna 16 5.4 Kabelnätssituationen i - stora nät i tättbebyggda områden 18 Kulturell mångfald och kvalitet och fri och obunden opinionsbildning i radio och tv 19 6.1 Vår kultursyn och tv-tittarna 19 6.2 Närmare om vår syn på en fri opinionsbildning 22 Satellit- och kabel-tv i de boendes intresse 28 8.1 Översiktligt om bakgrunden till koncessionssystemet 29 8.2 uttalanden med anledning av förslaget till kabellag 30 8.3 Några motivuttalanden med särskilt avseende på reklamreglerna 31 8.4 Myter om en utveckling som inte går att styra och andra myter om satellit- och kabel-tv 34 8.5 Koncessionssystemet för lokala kabelsändningar måste återupprättas 39 8.6 Mindre tillståndsområden för egensändningar 40 8.7 Förhindra kringgående av kabellagens regel om samtidig sändning 41 8.8 Skärpning av reklamregeln i kabellagen 41 8.9 Förbud mot sponsring 41 8.10 Ett uttryckligt förbud mot smygreklam och annan marknadsföring i själva programmen i satellit- och egensändningar i kabelnät . 8.11 Skärpning av våldsskildringsregeln 42 8.12 bör inte handlägga frågor som gäller kabellagens reklamregler 42 Smygreklam i Kanal och 43 Utredning om tv-politiken 44 Begränsning av skyldigheten för hyresgäst att betala för kabel 1. Inledning Mot. Näringsliv och kommersiella krafter är övertygade om att det blir reklam-tv ^436 i reguljära marksändningar , i Kanal , eller en ny fristående kanal. Detsamma tycks vara förhållandet i vissa ledande socialdemokratiska kretsar. I den aktuella utredningen (SoU 1989:73) från förs sålunda argumenteringen kring tre olika reklam-tv-alternativ. Alternativet att inte satsa på reklam-tv avfärdas som orealistiskt och ingick inte ens i direktiven. har i beslut funnit att den typ av satellit som bl a sänder över inte omfattas av kabellagen. Beslutet innebär att det inte längre finns några begränsningsregler för innehållet i vidaresända satellitsändningar i kabelnät. Det är sålunda helt fritt att sända hur mycket reklam, våld, pornografi och rashets som helst till tv-tittande barn. Det statliga marknadsför satellitkapacitet och upplänktjänster här i landet för tv-program. distribuerar också satellit-tv-kanaler i sina kabelnät. har av kabel-tv-marknaden, vilket motsvarar ca 600 000 bostäder. har framförallt av kommersiella skäl satsat på att tillhandahålla satellit-tv i de större städernas höghusområden. anser sig inte ha rätt att ha synpunkter på innehållet i de sändningar som myndigheten sprider vidare i sina nät. Våld och pornografi på tv och film kan skada barn. Det har konstaterat . Detta är också motivet bakom förhandsgranskningen för film som ska visas på biografer. Samma motiv ligger bakom reglerna om efterhandsingripande mot våldsvideogram. Det är sålunda i princip förbjudet att visa skildringar med sexuellt våld eller tvång och skildringar med närgånget eller utdraget grovt våld mot människor eller djur. Motsvarande regler finns i lagen om ansvarighet för lokala kabelsändningar. Lagen gäller vidaresändningar av satellitsändningar i kabelnät. En konsekvens av kabelnämndens beslut är alltså att det är helt lagligt att i satellit-tv som vidaredistribueras i kabelnät sända sådant som förbjudits för visning på landets biografer eller som inte får spridas på grund av förbudet i videovåldslagen. Det går inte heller att komma åt reklam och inslag med rasdiskriminering. Riksdag och regering är medvetna om denna orimlighet. behandlade flera motioner som rör TV-politiken. avslog bl.a. en motion som gick ut på att alla satellittyper skulle föras in under kabellagen. Ett bifall till motionen hade inneburit att koncessionssystemet för spridning av satellitprogram i kabelnät med de principiella förbuden mot våld, pornografi, rashets och reklam hade återupprättats. ville avvakta händelseutvecklingen och menade att först bör frågan om marksänd reklam-tv avgöras och satellit-tv-frågan utredas innan det kan finnas anledning att ta ställning till nationella regler för vidaresändning av satellitprogram i kabelnät. Det är anmärkningsvärt att inte heller funnit att de kulturpolitiska målen som legat till grund för tidigare ställningstaganden i fråga om reklam-tv och satellit-tv i kabelnät äger någon giltighet längre. de gröna beklagar dessa Mot. 1989/90 beslut. beslut kan inte uppfattas på annat sätt än att de borgerliga partierna och socialdemokraterna har tagit principiell ställning för införande av reklam-TV i marksändningar här i landet. Tvisten mellan dem gäller egentligen bara på vilket sätt och i vilken omfattning det skall ske. Beslutet innebär vidare att och andra kommersiella satellitkanaler tillåts växa sig starka. ställer också sitt hopp till en konvention om gränsöverskridande tv-sändningar som undertecknades och som innehåller regler om reklam, våld, pornografi och rashets. Reglerna håller en för svenska förhållanden oacceptabel minimistandard och måste följaktligen kompletteras med inhemska regler. Som exempel kan nämnas att enligt konventionen får av sändningstiden innehålla reklam, vilket motsvarar . Reklamen skall få avbryta program. Detta kan jämföras med den försiktiga uppfattning som bl a annonsörsföreningen tidigare framfört om att den sammanlagda reklamtiden per dag till en början inte bör vara uppdelat på fem fyraminutersblock mellan programmen utspridda över kvällen, det vill säga . Vi accepterar inte kommersiell reklam i tv. Många annonsörer tror inte på att reklam i tv är särskilt effektiv. En annan fråga som blivit allt mer aktuell är anpassningen till EG. Regeringen arbetar intensivt för att så snabbt som möjligt skall underkasta sig och överhöghet. Inom EG räknas television till industriproduktion, vilket innebär att utländska kommersiella och reklamfinansierade tv-företag kan få etablera sig i . Det går att stoppa den här utvecklingen. För detta krävs dock en kraftfull kultur- och mediepolitik mot de kommersiella krafterna. En sådan politik för kultur med kvalitet och mångfald och fri och obunden åsiktsbildning är en av grundpelarna i vårt politiska system och samhällsliv. Andra områden som berörs är den enskildes livskvalitet och den syn som barn och ungdom får på människor, natur och samhälle via etermedierna. Att barn kan ta psykisk skada av innehållet i TV-program är ett av de bärande skälen för begränsningsregler i fråga om våld, pornografi och rashets. Till detta kan läggas konsumentskyddsaspekten som framförallt gör sig gällande i fråga om kommersiell påverkan på barn. För de gröna är frågorna om reklam- tv och satellit- och kabeltv av särskilt intresse sedda i ett kulturpolitiskt och konsumentpolitiskt perspektiv inom en ekologisk ram. Vi är positiva till lokal eter-tv. Tekniska betingelser och juridik Television är ett massmedium. En tv-sändning innebär sålunda att man från en plats med hjälp av elektromagnetiska vågor i etern (luften, rymden) eller i tråd (kabel) distribuerar program till flera mottagare (tittare) vilka kan befinna sig i samma land eller i flera olika länder. Distributionen kan tekniskt gå till på många olika sätt. Här följer några viktiga exempel: Från en studio sänds programmet direkt i etern till mottagarna/tittarna. Från en studio sänds programmet via ett s.k. radiolänknät till mottagar- K436 na/tittarna. Från ett skepp på öppna havet eller luftrummet däröver, sänds programmet direkt till mottagarna/tittarna. Från en studio sänds programmet till en satellit i rymden och återsänds mot jorden och tas emot direkt av mottagarna/tittarna. Från en studio sänds programmet via en satellit till mottagare på jorden från vilka programmet vidaresänds i kabelnät till mottagarna/tittarna. Från en studio sänds programmet direkt i tråd till mottagarna/tittarna. 1-4 är etersändningar. 5 är en etersändning och en trådsändning. 6 är en trådsändning. 4 och 5 är satellitsändningar. 5 är också ett exempel på hur en centralantennanläggning fungerar. Utmärkta exempel på rundradiosändning av tv-program är 1 och 3. I svensk rätt är en rundradiosändning en sändning som är avsedd att tas emot direkt av allmänheten. Kanal och sänder här i landet tv-program som är avsedda att tas emot direkt av allmänheten. Programmen når dock inte allmänheten direkt utan länkas som regel ut via ett radiolänknät. Först efter den sista länken i kedjan blir sändningen en rundradiosändning. 2 är ett exempel på detta. Under pågående länkning kallas inte tv-sändningen för en rundradiosändning utan programtransport. Detta bygger på tanken att sändningen visserligen är avsedd att tas emot av allmänheten men inte direkt. 4 kan vara en rundradiosändning från en satellit men behöver inte vara det. Detsamma gäller 5. De regler som avses styra användningen av radio- och tv-medierna grundas dels på att det råder en faktisk begränsning i etern när det gäller tillgång till frekvenser för sändning och dels på vissa politiska uppfattningar om makten över medierna och innehållet i sändningarna. I har vi enligt en internationell överenskommelse maximalt tillgång till fyra marknät för tv-sändningar, det vill säga fyra tv-kanaler. Två är utbyggda och används av Kanal resp. , ett är delvis utbyggt och används för sändningar av finska program. Antalet kanaler i kabelnät kan beroende på tekniska och ekonomiska överväganden vara från fyra till uppemot 40 kanaler. Även satelliterna kan ha varierande antal kanaler. I de gamla s k kommunikationssatelliterna har det förekommit 32 kanaler för tvsändningar. I är det 16 och i Tele-X som är en direktsändande satellit är det betydligt färre, nämligen fyra stycken kanaler. Kanal och liksom andra rundradiosändningar får utan särskilt tillstånd vidaresändas i tråd eller kabelnät till anslutna mottagare. Detsamma anses i princip gälla för rundradiosändningar från satelliter. Satelliterna befinner sig dock inte här i landet utan i yttre rymden, flera tusen kilometer från jorden i en linje över ekvatorn i s.k. geostationära banor. De ligger alltså i princip utanför svensk lags territoriella tillämpningsområde. Detsamma gäller öppna havet. Men genom internationella över enskommelser har det blivit möjligt för att stifta en lag som förbjuder Mot. rundradiosändningar som innehåller reklam riktad mot från öppna K436 havet och luftrummet däröver. Några svenska regler som direkt riktar sig mot sändningarna från satelliterna finns inte. Däremot finns regler som gäller för vidaresändning i kabelnät av sändningar från satelliter i fast trafik. Reglerna finns i kabellagen. För sådan vidaresändning krävs tillstånd om den når fler än 100 bostäder. I kabellagen finns också en regel om att en vidaresändning av en programkanal får stoppas om det i kanalen och i betydande omfattning förekommit kommersiell reklam som måste anses riktad särskilt till svenska konsumenter. Liknande regler finns för skildringar som innehåller våld, pornografi och rashets. Begränsningsreglerna gäller alltså endast vidaresändningar från satelliter i fast trafik. Om en satellit inte är i fast trafik eller sändningarna från en satellit anses som rundradiosändning gäller därför inte tillståndstvånget och följaktligen inte heller begränsningsreglerna. Uttrycket satellit i fast trafik, som inte är definierat i lag kommer från det internationella radioreglementet. Med hjälp av reglementet och andra regler söker nationerna gemensamt, främst för att undvika störningar i sändningsverksamheten, dela in radiofrekvenser, vilket som framgått är en begränsad tillgång, för användning inom olika områden och ändamål (tv, ljudradio, teletrafik, datatrafik etc.). I radioreglementet beskrivs två satellittyper, satellit i fast trafik och direktsändande satellit. Några andra former av satelliter känner inte radioreglementet. Skillnaden mellan de båda satellittyperna är i princip att den första bör användas för sändningar mellan fasta jordstationer och den andra för sändningar som når allmänheten direkt, därav namnen på satelliterna. Uppdelningen i satelliter i fast trafik och direktsändande satelliter har tillkommit för fördelning av frekvenser och har således inte tillkommit efter mediepolitiska överväganden. Det s.k. 12 gigahertzbandet har tilldelats och förbehållits sändningar med direktsändande satelliter. Något motsvarande förbehåll har inte gjorts för satelliter i fast trafik. Sändningar med satelliter i fast trafik går över 11 gigahertzbandet som också används för andra ändamål, exempelvis radiolänkning. Astrasatelliten använder också detta frekvensområde. Anledningen till att kabellagen kom att omfatta satelliter i fast trafik och inte direktsändande satelliter var i huvudsak följande. Satelliter i fast trafik används för programtransporter mellan fasta jordstationer. Programtransporterna är slutna och kan jämföras med radiolänkningar i marknäten. Det är först genom utsändningen i tråden som sändningen blir avsedd att tas emot direkt av allmänheten. Att avsändarens avsikt är att sändningen skall nå allmänheten saknar verkan. Av betydelse för resonemangen var också uppfattningen att satelliter i fast trafik som sände med svag effekt med spridning över ett stort område, flera länder, kontinenter, krävde stora och dyrbara mottagningsutrustningar. Som jämförelse togs direktsändande satelliter som skulle sända med Mot. mycket stark effekt riktad mot ett bestämt begränsat område, ett land, och K436 som därför endast skulle behöva små och billiga mottagningsutrustningar. En sådan utrustning skulle vara överkomlig för gemene man. Dessutom fanns ingen direktsändande satellit i bruk. Något mellanläge talades det inte om i motiven till kabellagen. Effekterna på Intelsat- och som ansågs sända i fast trafik angavs till . Vidare förekom en uppgift om ca i den ryska Horisontsatelliten. För direktsändande satelliter skulle effekten ligga på . avsågs få en effekt på . Koncessionssystemet för satellitsändningar grundas alltså på uppfattningen att satelliter med låg effekt skulle omfattas av systemet, däremot inte högeffektssatelliter. De direktsändande satelliterna intog också en särställning på så sätt att sändningsrätten var förbehållen det mottagande landet. Några storlekar eller priser på olika mottagarealternativ nämndes inte särskilt. Dock framgår av ett utskottsbetänkande att de antenner som det var fråga om för mottagning av satelliter i fast trafik kunde vara i diameter eller större. Sådana antenner kostade en bra bit och var väl knappast överkomliga att införskaffa för allmänheten. Kollektiv mottagning tedde sig därför naturlig med hänsyn till kostnaderna. För en riktig förståelse av frågorna om kommersiell-tv och en television i allmänhetens tjänst är det av vikt att dessa sätts in i ett historiskt sammanhang. började man i större utsträckning sända talade meddelanden med hjälp av radiovågor. De första lagreglerna om innehav och användning av radiosändare och radiomottagare kom . påbörjades försökssändningar av radioprogram. Radion blev snabbt ett massmedium. Vid diskuterades också hur det nya mediet skulle organiseras. Man hade två förebilder: den engelska och den amerikanska. Den engelska innebar att rundradioverksamheten bekostades med licensmedel och att verksamheten styrdes av särskilda regler för programinnehållet. Den amerikanska modellen innebar att verksamheten finansierades med reklamintäkter och att någon särskild styrning inte förekom från statens sida. I valde man med stor enighet den engelska modellen för organisationen av rundradioverksamheten. Nya regler för radiosändare och radiomottagare kom sålunda 1924. Reglerna innebar, liksom tidigare, att tillstånd krävdes för innehav och användning av sådana anläggningar. Särskild avgift, licens, skulle betalas av innehavare av radiomottagare. Ett särskilt bolag bildades, AB , som i princip fick ensamrätt att sända radioprogram i rundradiosändning i landet. Verksamheten reglerades genom avtal mellan staten och Radiotjänst. Enligt avtalet skulle Radiotjänst bedriva programverksamhet med iakttagande av opartiskhet och saklighet. Ett förslag från företrädare för dåvarande om förhandsgranskning (censur) av radioprogram avvisades. blev det möjligt att sända tv-program i större omfatt- Mot. ning i vårt land. Även diskuerades hur det nya mediet skulle or- K436 ganiseras och vem som skulle få bedriva verksamheten. Valet stod mellan Radiotjänst och ett privat företag. Staten valde att även anförtro tv-sändningsverksamheten till Radiotjänst. började regelbundna tv-sändningar till allmänheten. Verksamheten reglerades med avtal. ändrades ägarförhållandena i bolaget. Tillstånd att inneha och använda sändare för rundradioändamål, dvs för sändning av ljudradio- och tv-program, gavs i princip endast till . Radiolagen trädde i kraft . Den föregicks av omfattande utredningar och diskussioner. Bl.a. förkastades ett förslag från om inrättande av en reklamfinansierad tv-kanal. Övriga partier var överens om att alltjämt borde ha hand om rundradioverksamheten. Skälet till detta var att programverksamheten därigenom kan bedrivas i samhällets och allmänhetens tjänst, den s.k. public service-tanken. Införandet av radiolagen innebar bl a att rätten för ett företag att sända radioprogram i rundradiosändning, vad som kallas ensamrätten, och vissa regler om programinnehållet, opartiskhet och saklighet, lagfästes och att förhandsgranskning av radiosändnings innehåll blev förbjuden i lag, dvs censurförbud infördes. Var och en fick rätt att inneha mottagare men för innehavet skulle betalas avgift. Vid etablerades , och färg-TV introducerades. Rundradiosändning definierades som en radiosändning som är avsedd att mottas direkt av allmänheten. började tv-program via satellit att överföras från ett land till ett annat eller från en kontinent till en annan. Satelliterna användes i fast trafik för distribution mellan fasta jordstationer. genomfördes en omorganisation av . Bolaget blev moderbolag i en koncern med fyra sändande dotterbolag. Regeln om ensamrätt ändrades följaktligen, så att de programverksamma bolagen kunde få egen sändningsrätt. genomfördes en generell rätt att vidaresända ljudradio- och tv-program i rundradiosändning som har upptagits trådlöst på centralantennanläggning till mottagare inom fastighet som är ansluten till anläggningen. kom idéerna om att använda satelliter för distribution av tv-program direkt till allmänheten. Ett nordiskt samarbete med att sända program över en direktsändande satellit diskuterades. blev det möjligt att i större utsträckning ta emot sändningar av tv-program från satelliter i fast trafik och vidaresända dem i tråd till anslutna mottagare. Det gick också bra att ta emot programmen med privata paraboler. Som exempel kan nämnas att det marknadsfördes parabolantenner som kostade ca . och var väl lämpade att ta emot satellitsändningar för enskild mottagning. kom ett förslag om lag om lokala kabelsändningar (kabellagen). De borgerliga ledamöterna reserverade sig mot förslaget om inskränkningar beträffande reklam i vidaresändning av satellitprogram. Däremot var man överens om restriktioner beträffande satellitprogram som präglas av våld, pornografi och hets mot folkgrupp. Regler hamnade i en särskild lag, lagen om ansvarighet för lokala kabelsändningar (ansvarighetslagen). Kabellagen och ansvarighetslagen trädde i kraft . 1989/90 bellagens tillståndsplikt gäller för lokala trådsändningar av radioprogram som når fler än 100 bostäder. började TV3 sina reklamsändningar, riktade mot . beslutade kabelnämnden att Astrasatelliten, som TV3 då ännu inte tagit i bruk, skulle betraktas som en direktsändande satellit vid tillämpningen av kabellagen. Koncessionssystemet för satellitsändningar sattes därmed ur spel. Det är sålunda inte längre möjligt att ingripa mot innehållet i TV3:s sändningar eller i några andra satellitsändningar. Begränsningsreglerna för reklam, våld, pornografi och rashets gäller inte längre. Beslutet är såtillvida märkligt att det grundas på en uppfattning om att det skett en teknisk utveckling som omöjliggjorde ett ingripande med stöd av lagen mot vidaresändningar av program från satelliten. Någon sådan teknisk utveckling har nämligen inte ägt rum, vilket kommer att visas i avsnitt 8. Beslutet är också märkligt av det skälet att kabelnämnden fattat ett beslut innan frågan ens kunnat bli aktuell för nämnden. Satelliten var inte tagen i bruk. Genom beslutet har kabelnämnden kommit med en lagförklaring, likt en författningsdomstol. Ett sådant beslut får inte fattas av en förvaltningsmyndighet. En närmare redovisning av omständigheterna vid beslutets tillkomst får dock anses ligga utanför denna motion. Något om kabellagen och de närmare konsekvenserna av kabelnämndens beslut Frågor om lokala kabelsändningar prövas av kabelnämnden. Nämnden skall även utöva tillsyn över verksamhet med lokala kabelsändningar. Tillstånd till lokala kabelsändningar kan ges till egensändningar, dvs. sändning av egna programproduktioner med lokal prägel, och satellitsändningar. Tillstånd till satellitsändningar innebär rätt till vidaresändning av programkanaler från satelliter. Tillståndshavaren skall hålla kabelnämnden underrättad om vilka programkanaler han vidaresänder. Vidare finns en möjlighet att upplåta kanaler för lokala ändamål. Begrepp i lagen som kan vara av särskilt intresse i detta sammanhang är kanal, programkanal, satellitsändning och egensändning. Kanal: det genom frekvensangivelse eller på annat därmed jämförligt sätt särskilt bestämda utrymme i ett kabelnät som behövs för sändning av radioprogram. Programkanal: det samlade utbud av radioprogram som under en gemensam beteckning sänds i en kanal. Satellitsändning: vidaresändning av programkanaler från satelliter i fast trafik. Egensändning: sändning av annat slag än vidaresändning. För den som har tillstånd till satellitsändningar, exempelvis , gäller i princip en skyldighet att kostnadsfritt tillhandahålla en kanal i kabelnätet för lokalt kabelsändarföretags egensändningar av televisionsprogram, att se till att de boende i fastigheter som ansluts till kabelnätet på ett tillfredsställande sätt kan ta emot sändningar från programföretagen i , samt att erlägga viss avgift till staten. Kommersiell reklam får inte alls förekomma i egensändningar. Även s.k. Mot. sponsring är förbjuden i egensändningar. För satellitsändningar gäller som tidigare nämnts en särskild bestämmelse om reklambegränsning till svenska konsumenter, som lyder så här: "Fortsatt vidaresändning av en programkanal från satellit får förbjudas för av högst om det i programkanalen och i betydande omfattning har förekommit sådan kommersiell reklam som måste anses riktad särskilt till svenska konsumenter. Ett förbud får dock meddelas endast om det med hänsyn till sändningarnas art och programkanalens karaktär och inriktning bedöms att ett förbud för programkanalen är godtagbart från yttrandefrihets- och informationsfrihetssynpunkt.