mot · GD02A243 · 1990-01-23 00:00:00 — Dessa grupper av arbetskamrater stödjer och hjälper personer med missbrukstendenser på den egna arbetsplatsen. fick när den tillsattes strax före förra valet i uppdrag att identifiera de 400 000 farligaste jobben i vårt land. Signaler från kommissionen tyder nu på att det inte kommer att bli någon listning av dessa 400 000 arbetsuppgifter. Det är knappast förvånande. Vi konstaterade att vi inte trodde att man överhuvud taget kan identifiera de 400 000 arbetstagare som utsätts för de farligaste arbetsmiljöriskerna. Av naturliga skäl kan man inte jämföra olika sorters risker och olika sorters arbetsuppgifter. Det finns ännu kvar en del mycket farliga arbetsmiljöer - dessa är i regel kända och omfattar inte 400 000 personer. Därtill kommer emellertid en mängd arbetsplatser där anställda, mer eller mindre motiverat, anser att arbetet innebär hälsorisker. Om dessa arbetsmiljöer är kunskapen betydligt sämre. Skulle det visa sig att antalet hälsovådliga arbeten överstiger 400 000 finns det givetvis ingen anledning att sätta stopp vid detta antal. Farliga arbetsplatser bör identifieras och missförhållanden rättas till. Talet om de 400 000 farligaste jobben var mera anpassat till de socialdemokratiska valtalarnas behov av lockande vallöften än till arbetsmiljöfrågornas verklighet. Tyvärr är arbetsmiljökommissionen betecknande för socialdemokraternas syn på arbetsmiljöfrågorna - genom att skapa nya organ och nya fonder vill 21 man ge intrycket av handlingskraft och av att området är prioriterat. 6.1 Arbetsmiljöskyddet i praktiken Mot. Arbetsmiljöskyddet vilar på två fundament: dels en arbetsmiljölagstiftning, A243 dels ett arbete som baseras på samarbete mellan företagen och de lokala fackliga organisationerna. Arbetarskyddsstyrelsen med dess yrkesinspektion är statens organ för att övervaka laglydnaden. Skyddskommittéer på företagen är grunden för samarbetet mellan företag och arbetstagarrepresentanter. Det är rimligt att det finns dels ett offentligt regelverk för arbetarskyddet, dels organ för att aktualisera de arbetsmiljöfrågor som inte kan täckas av regelverket. Det finns dock anledning att ifrågasätta om den praktiska utformning som detta system har fått under verkligen är ändamålsenlig Såväl den enskilde anställde som företaget möts av en förvirrande mångfald av myndigheter och organisationer: arbetsgivaren som har huvudansvaret för arbetsmiljön skyddsombudet sorn skall svara för att uppenbara brister vid en lokal arbetsplats undanröjs och som har rätt att stoppa arbetet huvudskyddsombudet som skall samordna de olika skyddsombudens arbete inom ett företag eller anläggning regionala skyddsombud som skall stödja arbetstagarsidans arbetsmiljöarbete på mindre arbetsplatser utan egen skyddskommitté skyddskommittén där arbetsgivarföreträdare och arbetstagare skall dryfta arbetsmiljön inom företaget arbetarskyddsstyrelsen som utfärdar bestämmelser och rekommendationer om arbetsmiljöfrågor yrkesinspektionen som kontrollerar att dessa bestämmelser efterlevs kemikalieinspektionen som skall faställa olika kemiska ämnens giftighet och utfärda instruktioner om dess handhavande sprängämnesinspektionen som skall ingripa när det finns risk för explosionsolyckor och polisen som skall ingripa mot farliga fordon i yrkesmässig trafik som forskar kring arbetsmiljöfrågor arbetslivscentrum som också bedriver forskning kring arbetsmiljö och arbetsförhållanden arbetsmiljöfonden som finansierar forskning kring arbetsmiljöfrågor och utbildning företagshälsovården som arbetar huvudsakligen med arbetsskador och förebyggande hälsovård landstingen som svarar för praktiskt taget all sjukvård yrkesmedicinska kliniker som bedriver forskning och ger vård till yrkesskadade forskningsinstitutioner vid universitet och högskolor försäkringskassorna som utreder anspråk på arbetsskadeersättning och som skall svara för rehabiliteringsinsatser arbetsmarknadsförsäkringar som ger ekonomisk utfyllnad utöver arbetsskadeförsäkringen trygghetsrådet (för SAFPTK-området) som ger ekonomisk trygghet vid Mot. t.ex. förtidspension och som svarar för viss rehabilitering A243 trygghetsfonden (för SAF-LO-området) som ger ekonomisk utfyllnad vid t.ex. förtidspension trygghetsstiftelsen (för det statliga avtalsområdet) som ger ekonomisk utfyllnad vid t.ex. förtidspension arbetsförmedlingen som har till uppgift att finna nya arbetsuppgifter för en arbetsskadad som inte kan arbeta kvar hos sin tidigare arbetsgivare arbetsmarknadsinstituten som praktiskt arbetstränar en arbetsskadad inför återinträdet på arbetsmarknaden arbetsmarknadsutbildningen som svarar för omskolning. Arbetsmiljöområdet utgör ett bra exempel på den slags kooperativism som byggts upp av socialdemokraterna - ett stort antal organ med myndighets- och partskaraktär agerar inom samma område. För den enskilde framstår detta ofta som svårbegripligt, som de olika organen har svårt att följa varandras verksamhet. I en del fall förekommer också kollisioner mellan arbetsmiljökrav och krav som myndigheter uppställer med hänsyn till bl.a. yttre miljö, hygien, eller energibesparingsmål. Regeringens senaste förslag innebär att det skall läggas ytterligare ett organ till den långa listan ovan - arbetslivsfonden. Denna fond som skall ha ett centralt kansli och 25 länskanslier skall lämna bidrag till yrkesinriktad rehabiliterings- och arbetsanpassningsåtgärder. Fonden skall finansieras med en tillfällig arbetsgivaravgift på , som vid tillkomsten motiverades med behovet av åtstramning av ekonomin. Moderata samlingspartiet avvisar förslaget om att inrätta en arbetslivsfond. Den skulle bara utgöra ytterligare ett organ med oklara och överlappande uppgifter. Våra närmare förslag med anledning av regeringens förslag om arbetslivsfond m.m. återfinns i en särskild kommittémotion med anledning av proposition 1989/90:62. Att reducera antalet organ och myndigheter som är engagerade inom arbetsmiljöområdet är naturligtvis inte möjligt, men bör hela området bli föremål för en förutsättningslös översyn i syfte att skapa klarare ansvarsfördelning och att underlätta för såväl anställda som företag. Några förändringar som särskilt bör utredas redovisas nedan. Företagshälsovården är en utveckling av företagsläkarsystemet som var till för att ge de anställda vid större företag tillgång till läkare vid sjukdomar. Den nuvarande företagshälsovårdsorganisationen syftar emellertid inte till att förmedla sjukvård - dess uppgifter skall enligt lagstiftningen vara att förebygga arbetsskador samt behandling och rehabilitering av arbetsskadade. Detta framställdes som en förbättring när den nuvarande formen av företagshälsovård infördes. Till företagshälsovården utgår ett statsbidrag som uppgår till ca . per ansluten arbetstagare. Statistiken visar att företagshälsovården nu omfattar av de anställda. I många fall innebar företagshälsovårdsreformen ingen förbättring för den Mot. I stället för att ha god tillgång till en läkare vid olika sjukdomstill- A243 fällen blev den enskilde anställde som drabbades av sjukdom hänvisad till landstingens öppenvårdscentraler eller det fåtaliga antalet försäkringskasseanslutna privatpraktiserande läkare. Det innebär normalt långa väntetider och ofta en ny läkare vid varje besök. har företagshälsovårdens läkare distanserats från de anställdas verkliga hälsoproblem. Om inte läkaren finns där vid det vanliga sjukdomsfallet - hur skall man kunna vänta sig ett förtroendefullt läkarepatient-förhållande för att kunna lösa t.ex. besvärliga psykosomatiska problem? - Hur skall läkaren kunna förstå arbetsmiljöns påverkan på ett sjukdomsförlopp om han inte får vara med från det att de akuta sjukdomsyttringarna gör sig gällande? Den resurs som består av företagshälsovården borde kunna utnyttjas bättre genom att dess läkare på samma villkor som vi anser skall gälla alla privatpraktiserande läkare skall kunna ansluta sig till och ta emot patienter vid akuta sjukdomstillstånd. Företagsläkaren kan bli en husläkare för de anställda. Givetvis måste det normalt vara valfritt för en anställd om hon eller han vill utnyttja företagshälsovårdens läkare, läkare eller en privatpraktiserande läkare. En fördel för de anställda, och även för företagen, är att företagsläkaren genom sin kunskap om arbetsförhållanden inom de till företagshälsovården anslutna arbetsplatserna på ett bättre sätt kan avgöra i vilken utsträckning den sjuke bör eller kan arbeta. En sådan reform innebär inte att företagshälsovårdens förebyggande arbetsmiljöarbete försvinner. Även i fortsättningen bör sådant arbete utgöra ett viktigt inslag i verksamheten. Den direkta kontakten med ett större antal anställda kan i stället innebära att arbetet underlättas. Även för läkarnas del är det en fördel om de kan vidmakthålla sin kompetens över ett större område genom att behandla även akuta sjukdomstillstånd. Regeringen bör därför utreda och lägga förslag till ändrade regler för företagshälsovården i enlighet med vad som ovan sagts. ca 500 yrkesinspektörer har över 250 000 registrerade arbetsställen att utöva tillsyn över. Detta är givetvis inte möjligt om man kräver att yrkesinspektionen skall göra detaljerade inspektioner på alla arbetsplatser. Nya metoder utarbetas därför i syfte att inrikta tillsynen på arbetsgivarens eget arbetsmiljöarbete. Företagens organisation, planering och rutiner granskas närmare. En gränsdragning mellan myndighets- och egenkontroll måste göras. För att den eftersträvade systemtillsynen skall kunna lyckas krävs kunskap och utbildning hos inspektörerna. Inom företagen har den utbyggda företagshälsovården banat väg för ökad egenkontroll, eftersom kompetens och möjligheter nu erbjuds genom denna. Det är dock viktigt att skyddsombud och företagens arbetsmiljöansvariga kan utbyta erfarenheter med yrkesinspektionen och fråga om råd. inspektionsverksamhet är emellertid viktig. det interna arbetsmiljöarbetet skulle ha brister sätter yrkesinspektionens in- Mot. spektionsverksamhet en press på arbetsgivaren att uppfylla lagens bestäm- A243 Inspektionsverksamheten bör därför prioriteras. är det viktigt att yrkesinspektionen får möjlighet att kraftsamla där inspektionen har bäst förutsättningar att göra nytta. Nedan framlägger vi förslag som ger yrkesinspektionen bättre förutsättningar att koncentrera sin verksamhet. 6.4 Särskillnad mellan psykiskt och fysiskt farliga miljöer Medvetenheten om att psykiska problem kroppsliga symptom som betecknas som arbetsskador har höjt medvetandet om hur viktigt det psykiska välbefinnandet är. Huvuddelen av de psykiska problemen på arbetsplatser är relaterade till en enskild persons problem att fungera i en arbetsgemenskap. Det kan bero på personens egna inre problem, men även på att arbetskamrater och arbetsledare behandlar personen på ett sätt som skadar honom eller henne psykiskt. I en del fall kan förhållandena på en arbetsplats vara sådana att många anställda upplever ångest inför arbetet. Det kan bero på arbetets organisation, arbetsbelastning eller arbetsledningen. I många sammanhang talar man om "utbrändhet. Detta förekommer i i stor utsträckning i den offentliga sektorn. Små eller obefintliga möjligheter att påverka beslut, oklara chefsstrukturer och brist på uppskattning från överordnade bidrar till så kallad utbrändhet. Psykiska problem måste tas på allvar. I dagens lagstiftning och regelverk saknas emellertid användbara definitioner på psykiskt olämpliga arbetsmiljöer. Det torde dock knappast vara möjligt att skriva sådana definitioner. Likväl nyttjas detta regelverk när yrkesinspektionen gör inspektioner på arbetsplatser efter det att skyddsombud anmält skadlig psykisk arbetsmiljö. Det är självklart att yrkesinspektionen inte vid ett kortvarigt inspektionstillfälle kan skapa sig en egen uppfattning om hur de anställda upplever sin arbetssituation. Att därtill ta hänsyn till enstaka individer är givetvis inte möjligt. tvingas därför med nuvarande ordning ta ställning till interna konflikter på en arbetsplats. Detta kan riskera att underminera förtroendet för inspektionen. Lagstiftning och ingrepp från yrkesinspektionen är olämpliga medel för att skapa bättre psykiska miljöer. Det bör därför övervägas om inte en klarare uppdelning bör göras mellan olika ansvarsområden. Psykiska arbetsmiljöproblem, vare sig de rör en enskild arbetstagares problem eller problem som omfattas av flera anställda på en arbetsplats, bör i första hand lösas inom företaget av företagsledning och de anställda med hjälp av företagshälsovården. Det ligger i hög grad i företagets intresse att skapa förutsättningar för att arbetstagarna trivs på arbetsplatsen. Det bör därför utredas om en sådan förändring bör göras i arbetsmiljölagen. Ett viktigt inslag i arbetet med en bättre arbetsmiljö är skyddsombuden och huvudskyddsombuden. Uppbyggnaden av systemet med skyddsombud är dock ett exempel på hur svensk arbetsmarknadslagstiftning oftast utformats utifrån förutsättningarna för de kollektivanställda i de stora industriföretagen. Det innebär problem när en allt större andel av sysselsättningen finns inom andra sektorer än industrin. I många branscher fungerar knappast systemet med skyddsombud, än mindre huvudskyddsombud. Det innebär problem för farliga arbetsmiljöer inom bl.a. serviceverksamhet. Det finns därför anledning att understryka arbetsgivarens övergripande ansvar för arbetsmiljön. måste de enskilda arbetstagarna ta sin del av ansvaret för att arbetet utförs i enlighet med givna instruktioner. Inom en del företag kan nya former för kontroll av arbetarskyddet vara mera ändamålsenliga. Det bör utredas om lagstiftningen behöver anpassas till nya förhållanden. Målsättningen skall vara att skapa förutsättningar för en god arbetsmiljö vid alla slags arbetsplatser som det bör öppnas möjlighet för olika organisatoriska modeller. Det finns även s.k. regionala skyddsombud. Dessa, som huvudsakligen återfinns inom LO-området, har till uppgift att delvis ersätta skyddskommittéerna på mindre arbetsplatser. Detta system har aldrig utvärderats. Det bör ske i samband med den ovan föreslagna utredningen. Arbetsmiljöfonden finansieras genom arbetarskyddsavgiften som uttages av lönesumman. Arbetsmiljöfonden finansierar dels forskning och utveckling på arbetsmiljöområdet, dels forskning, utbildning och information angående medbestämmande och arbetslivsfonder. Dessutom betalar fonden verksamheten med regionala skyddsombud, samt utbildning för de fackliga ledamöterna i bolagsstyrelser. Fonden finansierar även Arbetslivscentrum och delvis . Fonden erhåller över 700 milj. kr. Fondens kapital uppgick till ca 950 milj. kr. Beslutanderätten över dess medel ligger delvis hos regeringen och delvis hos arbetsmiljöfondens styrelse. återspeglar väl den svenska korporativa modellen. Styrelsen består av tio representanter för arbetsmarknadens parter och en representant för . Arbetsmiljöfondens verksamhet bör delvis förändras. En del av den verksamhet som fonden nu finansierar bör kunna lyftas av fonden. Utbildningen i medbestämmandefrågor som fonden finansierar beräknas belasta fonden med 250 milj. kr. Enligt vår mening bör bidraget till utbildning i medbestämmandefrågan ifrågasättas. Medbestämmandeprocessen bör ses som en naturlig verksamhet inom företaget. I den mån det krävs särskild utbildning bör företaget och de lokala arbetstagarorganisationerna svara för kostnaderna. Övergripande information kring medbestämmandefrågor kan finansieras av arbetsmarknadens centrala organisationer. Därför bör en minskning av arbetsmiljöfondens bidrag till detta ändamål inledas redan från nästa verksamhetsår. Genom att avlasta arbetsmiljöfonden dessa utgifter finns förutsättningar för fonden att mera aktivt arbeta för rehabilitering av arbetsskadade. Detta bör kunna ske genom att arbetsmiljöfonden ställer medel till försäkringskassornas förfogande. Vårt förslag till arbetsgivarperiod inom sjukförsäkringen innebär mycket Mot. stora administrativa besparingar inom försäkringskassorna. Detta frigör re- A243 surser som bör kunna utnyttjas till rehabiliteringsinsatser. Tillsammans med de ovan redovisade medlen från arbetsmiljöfonden föreligger då förutsättningar för försäkringskassorna att på ett effektivt sätt hjälpa individer att återvända till produktiva arbetsinsatser. Verksamheten vid Arbetslivscentrum bör granskas. 7 Forskning och utbildning Goda kunskaper är en förutsättning för framgångsrika åtgärder mot arbetsmiljöproblem. Det är en självklarhet att alla åtgärder som vidtas inom detta område måste vara förankrade i och baserade på fakta. Detsamma gäller den lagstiftning som skall ange färdriktningen mot en bättre arbetsmiljö. Det finns en risk att ogrundad fruktan för vissa företeelser i arbetsmiljön leder dels till att onödiga arbetsmiljöåtgärder vidtages, dels till att reella arbetsmiljöproblem därmed undanskyms. Denna risk motverkas bäst genom att det i alla sammanhang ställs höga krav på vetenskaplig förankring av arbetsmiljöforskningen. Kunskaper måste också omsättas i information och utbildning. Det krävs en fortlöpande utbildning på traditionella områden liksom insatser på nya områden. Med tanke på de svårigheter som föreligger att enrollera småföretag i arbetsmiljöarbetet bör särskilda ansträngningar göras. Moderna hjälpmedel, t.ex. video, kan underlätta en decentraliserad utbildning av arbetsgivare, skyddsombud och anställda vid företagshälsovårdscentraler. Lagregler är nödvändiga för att skapa en god arbetsmiljö. Under en lång rad av år har lagstiftningen utökats. I dagens läge är det däremot tveksamt om det är mer lagstiftning som behövs. Alltför detaljerad reglering blir ofta hinder i stället för hjälp då lagstiftningen skall omsättas i praktiken. Lagstiftarna och myndigheterna måste med förtroende överlåta åt de lokala parterna att inom ramen för lagarna själva svara för tillämpningen av dessa och spridning av insikten om att god miljö lönar sig. En övertro på lagstiftningsmakten kan hämma utvecklingsarbetet. Det är arbetsgivarens ansvar att svara för den goda miljön i enlighet med utfärdad lagstiftning. Eftersom lagarna givits ramkaraktär uppstår emellertid behov av tillämpningsföreskrifter. Fördelen med ramlagstiftning på det här området är att det är möjligt att förhållandevis snabbt ta hänsyn till ny teknik eller nya forskningsrön. har emellertid myndigheternas normgivning i enlighet med ramlagen tenderat att bli alltför rikhaltig. Därmed riskerar bestämmelserna att undanskymma det övergripande målet. Alla myndighetsbeslut som syftar till att utöka regleringen på arbetsmiljöområdet bör följas upp. Konsekvensbeskrivningar som redovisar de upp nådda målen, kostnader och eventuella följdverkningar bör göras. På så vis Mot. kan en alltför yvig regelflora undvikas och lagstiftningen göras till ett ratio- A243 nellt instrument i strävandena efter en bättre arbetsmiljö. 9 EG och arbetsmiljö Frågan om arbetsmiljöskyddets utveckling i samband med svenskt deltagande i det europeiska integrationsarbetet debatteras ofta. Motståndarna till europeiskt samarbete hävdar ofta att ett medlemskap i skulle innebära att arbetsmiljöreglerna i skulle försämras. * För det första pågår det inom EG ett arbete på att införa ett system med lägsta acceptabla krav på arbetsmiljöområdet. EG avser att de gemensamma kraven skall vara hårda. Olika länder har dock olika krav, vilket medför att många svenska regler sträcker sig längre än EG:s gemensamma regelverk. I en del fall kan dock behöva skärpa en del regler för att nå de kommande EG-kraven. * För det andra kommer inget land att behöva sänka sina arbetskrav på arbetsmiljön. I artikel 100A garanteras rätten för de enskilda länderna att ställa högre krav. Vårt svenska regelsystem för arbetsmiljön skiljer sig i några avseenden från det som byggs upp inom EG. Detta får enligt dock inte utnyttjas som ett handelshinder. kommer en process att skapa EES (European Economic Space) att inledas. Det är ännu för tidigt att säga om dessa förhandlingar kommer att leda till ett , och i så fall om detta kommer att inkludera samarbete kring arbetsmiljöfrågor. Moderata samlingspartiet anser att fullt ut bör delta i det europeiska samarbetet. EES kan vara ett steg på vägen mot ett fullvärdigt deltagande. Det är angeläget att så snabbt som möjligt kan delta i det praktiska arbetet inom EG, bl.a. på arbetsmiljöområdet. Genom detta kan få möjligheter att medverka i och ta ställning till det arbete som bedrivs inom EG på arbetsmiljöområdet och ifråga om teknisk standardisering. Det ger möjlighet för att försöka att bli normbildande på de områden där ligger långt framme. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts angående principerna för arbetet med arbetsmiljöfrågorna, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts angående arbetsmiljöproblemens orsaker och sociala samband, 3. att hos regeringen begär en utredning av de sociala orsakssambanden i enlighet med vad i motionen anförts, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i mo- Mot. 1989/90 tionen anförts angående yrkesinspektionens uppgifter, A243 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts angående ansvaret för psykosociala problem på arbetsplatserna, 6. att begär förslag till nya regler för företagshälsovården i enlighet med vad i motionen anförts, 7. att hos regeringen begär en utredning av systemet med skyddsombud och regionala skyddsombud, 8. att hos regeringen begär en utredning av arbetsmiljöfondens verksamhet i enlighet med vad som i motionen anförts, 9. att hos regeringen begär förslag till överföring av medel från Arbetsmiljöfonden till rehabiliteringsinsatser i enlighet med vad som i motionen anförts, 10. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts angående konsekvensbeskrivningar av de bestämmelser som utfärdas i enlighet med arbetsmiljölagen. (m) () () () () () Innehåll till motion A243 Mot-1989/90 1 Sammanfattning 11 A243 3 Arbetsmarknadsproblem - orsaker och konsekvenser 13 3.1 Socialt helhetsperspektiv 14 3.2 Kunskaper om sociala samband 17 4 Moderata förslag i andra motioner 17 5.2 Psykosociala problem 20 5.3 Alkohol- och narkotikamissbruk 21 6.1 Arbetsmiljöskyddet i praktiken 22 6.2 Effektivare företagshälsovård 23 6.4 Särskillnad mellan psykiskt och fysiskt farliga miljöer 25 7 Forskning och utbildning 27 9 EG och arbetsmiljö 28