mot · GD02T44 · 1990-03-26 00:00:00 — Motion till 1989/90:T44 av m.fl. (s) med anledning av prop. 1989/90:88 Vissa näringspolitiska frågor har investeringsnivån i transportsektorn i varit låg. Tilldelningen av statliga anslagsmedel för investeringar har legat still på en låg nivå. Kollektivtrafiksystemets ryggrad - tunnelbanan - som till stora delar finansierats med statliga bidrag, står nu inför stora moderniserings- och upprustningsbehov. Totalt uppgår investeringsbehoven för objekt som det finns kostnadsuppskattningar för till . Anslagen för drift och underhåll av vägarna har inte heller följt behoven utan en allvarlig förstöring av vägkapitalet pågår. För att inhämta eftersläpningen och återställa vägkapitalet i befintligt vägnät skulle medel för drift och underhåll och kommunernas driftbidrag behöva fördubblas . Om länets del av anslagen till riksvägar och länstrafikanläggningar i fortsättningen inte blir större än vad de varit skulle länet tilldelas statliga investeringsmedel på något . Detta skall jämföras med de samlade behoven på närmare 30 miljarder. Kompletterande finansieringsvägar måste sökas för vissa större spårtrafikanläggningar och vägobjekt. De strategiskt viktiga Öster- och Västerlederna har t.ex. inte kunnat inrymmas i nuvarande planering. Trots detta erfordras en kraftig upprustning av de statliga anslagen. Länet har haft en stark tillväxt , både vad gäller befolkning och sysselsättning. Detta har skapat stora kapacitets- och framkomlighetsproblem i trafiksystemen och medfört stora påfrestningar på miljön. För länets kommuner försvåras, och till viss del omöjliggörs, utbyggnader av bostäder då vägar och kollektivtrafik inte kan förverkligas. Därmed kan inte heller den arbetskraft rekryteras som saknas inom många sektorer, t.ex. sjukvård och äldreomsorg. Dynamiken i ett storstadsområde innebär alltid en viss tillväxt som är mer eller mindre accentuerad beroende på konjunkturerna. bilister betalar in i fordons- och bensinskatter till staten. Den träffade skatteuppgörelsen, som bl.a. innehåller moms och andra avgifter på bensinen i storleksordningen /liter, ger statskassan ökade inkomster från Stockholmsbilisterna med ytterligare /år. Regionen har under en lång följd av år fått tillbaka som mest till investeringar En rimligare tilldelning vore vad som motsvarar Mot. 1989/90 av från länet inlevererade fordons- och bensinskatter. Om roll som motor för den nationella utvecklingen skall kunna bibehållas och fortsätta bidra till landets välstånd och sysselsättning, krävs att de konstaterade behoven i transportsektorn kan tillgodoses. Störst är hoten på kort sikt mot miljön och framkomligheten. Framkomlighetsproblemen är till förfång för samtliga samhällssektorer med starkt stegrade körtider och kostnader till följd. En enkätundersökning till större åkare, utförd av 1988, redovisar en genomsnittlig fördröjning i som motsvarar en merkostnad om . Detta leder i slutänden till ökade priser för konsumenterna. Även kollektivtrafiken drabbas av högre driftkostnader. En annan följd av den dåliga framkomligheten är de stora lokala avgasutsläppen. Stillastående eller trögflytande köer ger mycket stora utsläpp per tidsenhet/fordonskilometer. Denna miljöförsämring är en särskild olägenhet för yrkesförare. På något medför utvecklingen att det kan bli för dyrt att flytta till eller etablera sig i . Det blir framtidsföretagen lidande av; de kan få en ogynnsam konkurrensförmåga som kan drabba hela landet. Landets huvudstad måste transportmässigt kunna fungera väl. Vissa omfattande och strukturerande investeringsobjekt är därför oundgängliga i både vägnätet och spårnätet. Enbart i regionens centrala delar finns finansieringsbehov på nästan för sådana investeringar. - Snabbspårväg Gullmarsplan-Alvik-Värtan 2,5 mdr - Modernisering och upprustning av befintlig tunnelbana 3,5 mdr - Norrtull-Värtan 1,0 mdr Dessa åtgärder får anses så omfattande att deras finansiering inte kan utan att de normala investeringarna i de enskilda kommunerna samt hos trafikhuvudmännen förskjuts orimligt långt bort i tiden. Ovannämnda objekt bör därför, helt eller delvis, bli föremål för lösningar i särskild ordning. skiljer sig från andra regioner bl.a. genom det förhållandevis stora spårbundna kollektivtrafiksystemet. Den spårbundna kollektivtrafikens linjelängd är totalt . Detta utgör av Lokaltrafiks (SL) hela linjenät men svarar för av alla resor. Trafiksituationen skulle vara helt omöjlig utan tunnelbana och lokaltåg. Omkring 175 000 människor kommer in till centralstationsområdet med pendeltåg och tunnelbana. Utan spårtrafiken skulle det exempelvis behövas 2 800 bussar för att transportera dessa människor. Att alla dessa inte skulle kunna åka bil är helt uppenbart. Genom det trafikpolitiska beslutet skapades utvidgade möjligheter att ta med upprustnings- och moderniseringsinsatser för spåranläggningar som bidragsberättigade objekt i länstrafikanläggningsplanen. Nära hälften av nu redovisade behov på kollektivtrafiksidan gäller upprustning och modernisering av tunnelbanan och förortsbanorna. länstrafikanläggningsplanen har med dessa objekt mer än fördubblats. Härmed uppstår en orimlig situation om inte anslagen ytterligare ökas och särskilda lösningar görs för vissa objekt. och prognoser för utvecklingen i tyder på fortsatt tillväxt och därmed ökad trafik. Enligt miljövårdsenhets bedömning blir konsekvenserna - trots katalysatorns införande, införande av ekonomiska styrmedel och en massiv utbyggnad av kollektivtrafiken frampå - att beslutade miljömål för kväveoxidutsläpp inte kommer att i regionen. Härav kan slutsatsen dras att vi förutom nämnda åtgärder på allvar måste börja söka en framdrivningsteknik som drastiskt minskar de skadliga utsläppen. bör spela en aktiv roll när det gäller att driva på detta arbete - sett mot bakgrund av verkets uppgift att ta ansvar för vägtrafikens miljökonsekvenser. Vi hälsar med tillfredsställelse förslagen i proposition 1989/90:88 om tillsättande av särskilda förhandlare för storstadsområdena. Den situation som berörts i det föregående visar på behovet av sådana åtgärder. Den i samma proposition föreslagna infrastrukturfonden för transportsektorn bör bli ett verksamt medel för att lösa transportbehoven i . Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behov av resurser för utbyggnad av transportsektorn i . 1989/90 T44