mot · GE02A5 · 1990-10-03 00:00:00 — med anledning av prop. 1989/90:157 Regionala fackliga förtroendemän InledningEn omfattande reformering av lagstiftningen påarbetsrättens område har skett sedan mitten av1970-talet. Motivet har främst varit att gearbetstagarna ett ökat inflytande i beslutsprocesseninom såväl näringsliv som offentlig förvaltning isyfte att stärka de anställdas möjligheter tillpåverkan. Inflytandet utövas kollektivt genom defackliga organisationerna. Arbetsrättslagarnareglerar bl.a. möjligheterna till ledighet för studier,fackligt arbete på arbetstid, ledighet för vård avegna barn, turordningsreglerna vid uppsägning, degrundläggande reglerna för avtalsförhandlingar ochmedling vid arbetstvister, formerna förmedbestämmanderätten vid arbets- ochföretagsledningsfrågor m.m.Sammantaget har reformeringen avarbetsrättslagstiftningen inneburit attarbetstagarorganisationerna stärkt sin position.Denna utveckling är enligt vår mening positiv ochger möjligheter till att ta tillvara arbetstagarnaskunskaper och speciella erfarenheter inom såvälnäringslivet som den offentliga förvaltningen.Kraven på en reglerad tillträdesrätt för fackligaförtroendemän till andra arbetsplatser än den egnarestes då den arbetsrättsligareformen var ny. Motivet var att demedbestämmandeformer som denna reformförutsatte även skulle kunna fungera lokalt på allatyper av arbetsplatser och i alla delar av landet. Enlagreglering av tillträdesrätten föreslogs redan år1978 av nya arbetsrättskommittén. Detta förslagledde dock aldrig till någon proposition.Inom haremellertid sedermera utarbetats ett nytt förslag tilllagreglering av tillträdesrätten. Denna promemoriahar remissbehandlats.Av redovisningen av remissbehandlingen ipropositionen framgår att ett flertal tungaremissinstanser har avstyrkt förslaget tillförändringarna i förtroendemannalagen om envidgad tillträdesrätt. Flera remissinstanserkonstaterar att behov av en reglering avtillträdesrätten för de små arbetsplatserna intelängre föreligger.Ett av skälen till detta är att när förslagtill förtroendemannalag utarbetades, saknades decentrala medbestämmandeavtal som senaretillkommit, vilka erbjuder avtalsmässiga lösningarför de små arbetsplatsernas problem.I prop 1989/90:157 föreslås trots denna kritikändringar i förtroendemannalagen som innebär attfackliga företrädare, s.k. regionala fackligaförtroendemän, skall ha rätt att få tillträde tillarbetsplatser där de inte själva är anställda och rättatt vara verksamma där.Total översyn krävsFrån sida har vi i annatsammanhang krävt en total översyn avarbetsrättslagstiftningen. Den nuvarandelagstiftningen infördes i huvudsak för mer än ettdecennium sedan. Lagstiftningen har redan frånbörjan kritiserats av olika skäl och många krav påförändringar har ställts, bl.a. i ett stort antalmotioner i riksdagen.Vi har bl.a. understrukit att det alltmer ökandeinslaget av korporativism i vårt politiska systeminnebär en risk för åsidosättande av degrundläggande principerna för denparlamentariska demokratin. Den tidigare klararollfördelningen mellan vad som ankommer på enintresseorganisation respektive en politiskorganisation har blivit alltmer oklar. Detta är enoacceptabel utveckling. Rågången mellan deuppgifter en förtroendevald har för ett politisktparti respektive en intresseorganisation måste i enparlamentarisk demokrati vara helt klar.Arbetsrättslagstiftningens inriktning, att stärkade fackliga organisationerna, har vidare medfört attden i flera hänseenden fått en alltför rigid ochstelbent utformning. I vissa fall leder den tillorimliga konsekvenser för den enskilde.Arbetsrättslagstiftningen har också främstanpassats efter storföretagens och de centralafackliga organisationernas funktionssätt och behov.Småföretagens och de enskilda arbetstagarnassituation har inte tillräckligt beaktats.Vi har också påtalat att de stora företagensinternationalisering innebär en risk för att deanställdas möjligheter till inflytande och insynförsämras.Ytterligare ett område som måste beaktas idetta sammanhang är hur ett mer integreratsamarbete i påverkararbetsrättslagstiftningen. Det måste noggrantprövas om en större samstämmighet i lagstiftningenriskerar medföra ett försämrat socialt skydd för deanställda och sämre möjligheter att delta iföretagens beslutsprocesser.Mot denna bakgrund anser vi från centerpartietssida att en total parlamentarisk översyn och enbättre samordning av den nuvarandearbetsrättslagstiftningen krävs. Översynen börsåledes inte begränsas till enbartmedbestämmandeområdet utan denna bör ävenomfatta ledighetslagstiftningen ochanställningsskyddslagen.Reglerna på det arbetsrättsliga området måsteenligt vår mening vara klart och entydigtutformade. måste en bättre flexibilitet itillämpningen bli möjlig. Lagstiftningen måste varaanpassad till de mindre arbetsplatsernasförhållanden och de enskilda arbetstagarnasrättigheter. Vad gäller de enskilda arbetstagarnamåste översynsarbetet syfta till att stärka deras rättoch öka deras inflytande på den egna arbetsplatsen.Målsättningen med översynsarbetet måste bl.a.vara att klart slå fast rollfördelningen för de fackligaorganisationerna till såväl arbetsgivare som t.ex.politiska partier. Revideringen av lagstiftningenmåste medföra att klara gränser fastläggs mellanformerna för utövande av den parlamentariskademokratin och formerna för fackligt inflytande.Lagstiftningen måste klart utgå ifrån de olika rolleri samhällsarbetet skilda typer av organisationer har.Detta innebär att varken arbetsgivar- ellerarbetstagarorganisationer lagstiftningsvägen skallges möjligheter att delta i den rent politiskabeslutsprocessen. Lagstiftningen måste även få enmer flexibel utformning som innebär attarbetsmarknadens funktionssätt underlättas ochvillkoren för nyskapande förbättras samt att deninneboende utvecklingskraften hos småföretagareinte stäckes i en djungel av regler och byråkrati.Erfarenheterna av ledighetslagstiftningen visarbl.a. att de fackliga förtroendemännens ledigheterpå arbetstid bör koncentreras till att gällaförhållanden med direkt anknytning till den egnaarbetsplatsen. Vidare måste vid en revideringbeaktas att den nuvarande ledighetslagstiftningen ivissa hänseenden blivit otidsenlig med hänsyn tillden politiska utveckling som skett. Dagensarbetsmarknad med krav på jämställdhet, valfriheti barnomsorgen, bättre möjligheter för anhöriga tillomsorg om äldre, solidariteten medutvecklingsländernas folk m.m. förutsätter enmodernisering av lagstiftningen.Andra områden där krav ställts på revideringarär t.ex. den negativa föreningsrätten, informationoch förhandlingar i små företag,fredspliktsbestämmelserna, formerna för rätten tillledighet för fackliga förtroendemän,turordningsregler vid uppsägning, arbetsrättsligaskadestånd m.m. Till detta skall läggas behovet attpröva hur storföretagens internationaliseringpåverkar möjligheterna till fackligt inflytande ochhur ett närmande till EG kan påverkaarbetsrättslagstiftningens utformning.Sammanfattningsvis måste såledesarbetsrättslagstiftningen enligt vår mening i vissadelar få en ny utformning där de enskildaindividerna får en starkare ställning. Vi föreslårmot denna bakgrund att en total översyn av dengällande arbetsrättslagstiftningen nu sker och att enparlamentariskt sammansatt kommitté tillsätts fördetta ändamål.I avvaktan på att en sådan total översyngenomförs bör inte den nuvarandeförtroendemannalagen ändras och prop1989/90:157 avslås. Med hänvisning till vad som anförts hemställs1. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om behovet av entotal översyn av den arbetsrättsliga lagstiftningen,2. att beslutar avslå proposition1989/90:157 om regionala fackliga förtroendemän ienlighet med vad som anförs i motionen.