mot · GD02Sk59 · 1990-05-02 00:00:00 — Moderat skattepolitik syftar till att familjer och enskilda normalt skall kunna leva på sina inkomster och ha möjlighet att förbättra sin situation genom egna insatser. Därigenom minskas deras stora beroende av den poli Redan i den moderata partimotionen "Reformerad inkomst- Mot. 1989/90 beskattning" (1983/84:747) angavs att målet för en varaktig skattereform Sk59 borde vara att avskaffa den statliga inkomstskatten utom för höga inkomster. skulle det totala skattetrycket sänkas. Vi har vid varje lagt fram förslag som syftar till att denna målsättning skulle kunna uppfyllas . Den moderata skattepolitiken skall också vara ett medel för att uppnå ekonomisk tillväxt, låg inflationstakt och arbete åt alla som vill arbeta. Alla tjänar på att dessa mål uppnås - främst de med låga inkomster och i små ekonomiska omständigheter. Den genomgripande inkomstskattereform för 1990-talet som moderata samlingspartiet förespråkar har därför som mål att öka de enskilda medborgarnas valfrihet som de välfärdsförluster som uppkommer till följd av att skattesystemet snedvrider ekonomiska beslut minskar kraftigt. Det är självfallet bra att också andra partier nu delar vår uppfattning om att den statliga inkomstskatten för de stora flertalet inkomsttagare skall slopas . Det innebär att det finns en bred parlamentarisk majoritet för den nödvändiga marginalskattereformen. Till följd av att skattetrycket enligt socialdemokraternas och uppgörelse skall förbli oförändrat högt och till och med höjas ytterligare genom omläggningen ökar inte friheten. Dessutom leder flera av de skattehöjningar som förslås till nya snedvridningar som försämrar förutsättningarna för arbete och sparande. Om medborgarnas frihet att själva disponera sina egna inkomster skall öka måste skattetrycket sänkas. Det står också för de allra flesta klart att den främsta orsaken till våra ekonomiska problem är det höga skattetrycket. Det har i debatten emellanåt hävdats att vårt höga skattetryck är en förutsättning för välfärd. Detta är ett felaktigt påstående. Skulle det vara sant skulle också ha världens i särklass bästa välfärd - så är det inte. Omvänt skulle länder som exempelvis ha betydligt sämre välfärd-så är det heller inte. Tvärtom är alltså det höga skattetrycket ett hot mot den framtida välfärden. Vi har tidigare redovisat att den statliga långtidsutredningen ser skattetrycket som ett stort problem. De så kallade SNS-ekonomerna säger i sin rapport ("I samtidens bakvatten? Den mest uppenbara skillnaden mellan och flertalet rör det totala skattetrycket och den offentliga sektorns storlek, (sid 126) Man säger vidare med hänvisning till skatteomläggningen: Det mycket höga totala skattetrycket i den svenska ekonomin gör att de totala marginalskatterna, de så kallade skattekilarna där alla skatter är inräknade, endast minskas , (sid 25) För att uppnå målen om ökad frihet och minskad snedvridning som ger ökad tillväxt är det nödvändigt att genomföra en skattereform som innebär såväl sänkta marginalskatter som sänkt skattetryck. - Det är bara om skattetrycket sänks som medborgarnas frihet ökar. - Det är bara om skattetrycket sänks som den nödvändiga marginalskatte- Sk59 reformen kan genomföras utan att någon genom högre skatt tvingas betala andras skattesänkningar. - Det är bara om skattetrycket sänks som en skattereform ger tillräcklig dynamik i ekonomin och välfärden tryggas. Den skattereform i ordets egentliga bemärkelse vi föreslår i det följande innebär att skattetrycket sänks med nästan . Det motsvarar per hushåll i genomsnitt. 7.3 Avreglering och brutna monopol En skattereform som innebär minskat skattetryck och sänkta marginalskatter måste kombineras med avregleringar och stimulans av alternativ till existerande offentliga monopol. Därigenom förstärks den ökning av arbetsutbudet som marginalskattesänkningarna i sig medför. Genom ökad konkurrens förbättras effektiviteten i den offentliga sektorn som de som verkar där får möjlighet att välja mellan olika arbetsgivare och att starta eget. Därigenom tas deras initiativförmåga tillvara på ett bättre sätt. Den stora betydelse avregleringar och uppbrutna monopol har genom att öka effektiviteten kan belysas genom produktivitetsutvecklingen. Hade produktiviteten i den offentliga sektorn - 1980 varit oförändrad i stället för att minska i genomsnitt hade kostnaderna för den offentliga verksamheten kunnat vara lägre 1980 (räknat i nuvarande prisläge). Till detta kommer att genom flera alternativ inom och utom offentlig sektor ökar också valfriheten och tryggheten för medborgarna. De får genom skattesänkningarna större möjlighet att välja mellan olika alternativ på exempelvis vård- och omsorgsområdet. Genom avreglering och uppbrutna monopol uppkommer alternativen. 7.4 Skatteskalan, grundavdrag och schablonavdrag En bred majoritet i inkomstskatteutredningen föreslog att nuvarande sex inkomstslag skulle slås samman till tre: inkomst av tjänst, inkomst av näringsverksamhet samt inkomst av kapital. De två förstnämnda inkomstslagen beskattas tillsammans och påförs såväl inkomstskatt som statlig inkomstskatt över ett visst belopp. Inkomstslaget kapital beskattas separat (se särskilt avsnitt nedan). föreslog vidare att statlig inkomstskatt 1991 endast skulle utgå för förvärvsinkomster (inkomst av tjänst och inkomst av näringsverksamhet) som överstiger i beskattningsbar inkomst. I propositionen föreslås att gränsen för statlig inkomstskatt reduceras med och sätts vid i beskattningsbar inkomst. Den statliga skattesatsen föreslås bli . Enligt vår mening bör inkomstskatteutredningens förslag om när statlig inkomstskatt skall tas ut fullföljas. godtas förslagen i propositio Därefter bör gränsen justeras räknat Mot. 1989/90 priser. Intresset för vad som skulle kallas överdriven skatteplanering blir självfallet större ju högre skatteuttaget och marginalskatterna är. En sänkning av marginalskatterna leder således till minskat intresse för skatteanpassningsåtgärder. Även fortsättningsvis kan emellertid skillnader beträffande skattesatser för olika former av inkomster leda till åtgärder som syftar till att lägga inkomster där de beskattas med den lägsta skattesatsen. För att motverka risken för fortsatt överdriven skatteplanering bör därför spännvidden vad gäller skattesatserna minskas. Den statliga skattesatsen bör successivt justeras ned till . Inflationsskyddet föreslås återinfört genom att gränsen för statlig inkomstskatt justeras med förändringen av konsumentprisindex med tillägg av . Detta överensstämmer med krav vi ställt i . Grundavdraget, som är , knyts till basbeloppet på ett sätt så att det 1991 fortfarande uppgår till . Dessutom införs ett extra grundavdrag på maximalt 1991 som trappas upp i inkomstskiktet till och trappas ned för inkomster upp till . Det extra grundavdraget är föranlett av att finansieringen av de nödvändiga marginalskattesänkningarna annars skulle leda till alltför stora skatteskärpningar i många inkomstlägen. Även om vi förordar en alternativ finansiering där skatten sänks för alla godtar vi förslaget i propositionen. I syfte att uppnå en enhetlighet beträffande grundavdraget förordar vi emellertid att det extra grundavdraget inte anknyts till basbeloppet. Schablonavdraget under inkomst av tjänst höjs från till . Förslaget är motiverat av förenklingsskäl. Vi har tidigare motsatt oss höjningar av schablonavdraget med tanke på att det innebär orättvisor för främst dem som har faktiska kostnader för inkomsternas förvärvande. I realiteten innebär schablonavdraget att de inte får avdrag för kostnader . Schablonavdraget gäller heller inte alla inkomsttagare. I samt band med genomförandet av skattereformen kommer stora praktiska problem att uppstå. Vi är därför beredda att acceptera höj ningen av schablonavdraget men vill utreda frågan om hur schablonavdraget kan minskas i syfte att uppnå ökad rättvisa i beskattningen. 7.5 Grundavdrag för barn Inkomstbeskattningens nuvarande utformning leder till stora orättvisor mellan olika familjer. Genom progressiviteten i statsskatteskalan leder olikheter vid fördelningen av inkomster mellan två föräldrar till stora variationer i skatteuttaget. Det drabbar framför allt flerbarnsfamiljerna, som mer än andra är hänvisade till att leva på en inkomst. Detta problem kan bara lösas genom övergång till en mera proportionell inkomstskatt. Problemet kvarstår - även om det minskar - även efter den föreslagna omläggningen. Till detta skall läggas att barnfamiljerna i hög grad drabbas av de skattehöjningar som socialdemokraterna och vill finansiera skatteomläggningen Mot. En av de flesta, åtminstone i ord, omfattad skattepolitisk princip är att skatteuttaget skall ske med hänsyn till bärkraft. Detta innebär bland annat att inkomstbeskattningen måste utformas på ett sådant sätt att skatteuttaget relateras till inkomsttagarnas försörjningsbörda. Familjer med olika antal barn har självfallet olika stor fömåga att betala skatt, eftersom familjens totala kostnader varierar med antalet barn. En reform av inkomstbeskattningen i syfte att skapa rättvisa för barnfamiljerna måste därför innebära att den beskattningsbara inkomsten reduceras med ett belopp som motsvarar kostnaderna för barn. För att hänsyn till försörjningsbörda skall tas vid beskattningen bör ett grundavdrag för barn införas. Dess storlek beräknas med utgångspunkt i att nödvändiga kostnader för barnens konsumtion (med avräkning för direkta bidrag) skall undantas från beskattningen. Eftersom den statliga inkomstskatten avskaffas för det stora flertalet inkomsttagare, genomförs reformen inom ramen för den kommunala inkomstbeskattningen. Vårt förslag innebär följande: - Grundavdrag för barn införs med per hemmavarande barn vid den kommunala beskattningen. Avdragsrätten skall också omfatta hemmavarande barn mellan som går i gymnasieskolan och uppbär studiestöd. - De som har så låga inkomster och/eller så många barn att de inte kan utnyttja grundavdraget fullt ut kompenseras genom negativ skatt. Detta innebär att ett belopp motsvarande nettoeffekten av den inte utnyttjade delen av grundavdraget utbetalas kontant. Därigenom kommer alla, oavsett inkomstförhållanden och antal barn, att kunna utnyttja avdragets effekt fullt ut. - Inom ramen för den kommunala skatteutjämningen sker en utjämning av skatteunderlaget mellan kommuner med olika andel barn. Kostnaderna för grundavdraget för barn uttryckt i skattebortfall för kommunerna uppgår till för hela reformen. Grundavdraget för barn finansieras inom ramen för det moderata budgetalternativet. Reformen bör genomföras med början . 1991 bör grundavdraget för barn sättas till . Utbyggnaden bör därefter ske i två steg så att avdraget 1993 uppgår till . I tabellen 6 nedan redovisas förändringarna av den disponibla inkomsten vid införande av ett grundavdrag för barn (vid genomsnittlig kommunalskatt på ). Som framgår av tabellen innebär vårt förslag att skatten sänks mest för de familjer som har flera barn. Familj med I harn " 3 " 4 + 2.325 + 4.650 + 6.975 + 9.300 + 3.488 + 6.975 + 10.463 + 13.950 + 4.650 + 9.300 + 13.950 + 18.600 7.6 Beskattningen av kapitalinkomster och kapitalvinster Mot. Som sagts föreslog inkomstskatteutredningen en separat beskattning av kapitalinkomster och kapitalvinster i ett gemensamt inkomstslag. Beskattningen föreslås bli enbart statlig med en skattesats på . I förslaget till skatteomläggning föreslås att kapitalvinster skall behandlas på samma sätt som kapitalinkomster. Detta är orimligt. Kapitalvinster uppkommer till skillnad från kapitalinkomster oftast över en längre tidsperiod och under risk. I allmänhet finns också möjligheten att avstå från att realisera vinsten. En hög kapitalvinstbeskattning medför då besvärande inlåsningseffekter. Med tanke på att kapitalbeskattningen även i fortsättningen föreslås vara nominell är systemets hållfasthet i ett samhällsekonomiskt perspektiv beroende av att inflationen kan hållas nere. Vid en hög inflationstakt är nämligen den föreslagna skattesatsen för hög vilket framgår av nedanstående exempel. Vid en realränta på och en inflationstakt på blir den nominella beskattningsbara räntan . Med den föreslagna skattesatsen blir skatten . Placeringen ger ett realt överskott. Vid samma realränta och en inflationstakt på blir emellertid situationen annorlunda. Den nominella räntan uppgår till och skatten tar . Någon real förräntning av placeringen uppnås således inte. Den allt för höga underliggande inflation som är ett resultat av rekordhöga skattetryck späds på av de priseffekter som följer av den föreslagna finansieringen. Inflationstakten kan bedömas uppgå till i storleksordningen och bli lika hög. I det perspektivet är den valda skattesatsen alldeles för hög. Den moderata politiken skulle innebära en väsentligt lägre inflationstakt. Vi avvisar den helt övervägande delen av den finansiering av marginalskattesänkningarna som leder till priseffekter. Vi har vidare föreslagit skattesänkningar som innebär att lönekraven kan hållas på en samhällsekonomiskt godtagbar nivå. Vi har vidare föreslagit sänkta arbetsgivaravgifter vilket ytterligare skulle dämpa prisutvecklingen. Den föreslagna skattesatsen kan alltså godtas om den kombineras med en inflationsbekämpande ekonomisk politik i enlighet med vad föreslår. Med den utveckling som framstår som trolig måste skattesatsen justeras ned. Underskott i inkomstslaget kapital föreslås ge rätt till en skattereduktion på . Detta innebär att symmetrin i kapitalinkomstbeskattningen återinförs, eftersom positiva kapitalinkomster i fortsättningen beskattas proportionellt - skattereduktionen motsvarar således den skatt som utgår på positiva kapitalinkomster. Kapitalvinstbeskattningen bör ske i inkomstslaget kapital men med indexuppräkning av anskaffningsvärdena. Detta bör gälla oavsett tillgångens art. På detta vis kan inte realisationsvinster som endast är nominella komma att beskattas. I det förslagna systemet kan till och med reala förluster bli beskattade. De flesta strävar efter att kunna bo i ett eget hem eller i en ägd lägenhet. 1989/90 Sk59 Marginalskattesänkningarna föreslås i propositionen till stor del finansieras med hjälp av skärpt boendebeskattning. Det minskar självfallet möjligheterna till egen bostad för många, särskilt som dessa boendeformer drabbas hårdare av de föreslagna skattehöjningarna. Våra detaljställningstaganden som redovisas i avsnitt åtta innebär att vi avvisar varje form av skattehöjning för boendet. Den införda fastighetsskatten bör successivt slopas i den takt det samhällsekonomiska utrymmet medger. Därigenom minskas belastningen för såväl egna hem som bostadsrätter och hyreslägenheter. De föreslagna skärpningar av fastighetsskatten som finns i propositionen avvisas. De taxeringsvärdeshöjningar som blir följden av taxering av småhus får inte leda till höjd fastighetskatt. Vad gäller den löpande beskattningen av egna hem föreslår vi att schablonbeskattningen behålls övergångsvis. Som schablonintäkt skall av fastighetens taxeringsvärde tas upp. För att undvika regionala skatteskärpningar till följd av fastighetstaxeringen 1990 sätts en gräns på för hur stora taxeringsvärdeshöjningar som får påverka schablonintäkten. Den löpande beskattningen av egna hem måste reformeras. En värdering av boförmånen som mer utgår från det faktiska värdet av boendet bör, i enlighet med vad moderata samlingspartiet länge krävt, införas. Därigenom kan också många av de negativa effekter som uppkommer genom den regionalt olikartade prisutvecklingen undvikas. Någon skärpning av skatteuttaget får inte uppstå. I princip bör alla ägda bostäder beskattas lika. Även vad beträffar realisationsvinstbeskattningen föreslås i propositionen kraftiga skärpningar. Rätten till indexuppräkning slopas (med undantag för vissa övergångsbestämmelser) och rätten till uppskov slopas men ersätts med vissa takregler. Som tidigare framhållits under avsnittet "Beskattning av kapitalinkomster och kapitalvinster" bör alla kapitalvinster beskattas efter uppräkning av anskaffningsvärdet med konsumentprisindex. Dessutom bör rätten till uppskov finnas kvar för att undvika de inlåsningseffekter som annars följer vid en avskattning även av reala vinster. Uppskovsreglerna bör dessutom gälla vid byte mellan olika former av boende, det vill säga såväl egna hem som bostadsrätter. 7.8 Beskattningen av sparande Arbete och sparande är grunden för välstånd. Den föreslagna skatteomläggningen innebär att beskattningen av arbete minskar medan beskattningen av sparande ökar som en följd av det oförändrat höga skattetrycket. Visserligen leder de föreslagna marginalskattesänkningarna i sig till att det blir mera lönsamt att spara och mindre intressant att låna, men detta motverkas genom de föreslagna skatteskärpningarna för sparande till och i egen bostad och för ålderdomen. Det är inte uteslutet att de negativa verkningarna av skärpta bostadsskat- Mot. ter och en ny skatt på pensionssparande leder till ett totalt sett minskat hus- Sk59 hållssparande i stället för som önskvärt är ett ökat. Bortsett från det negativa för samhällsekonomin kommer detta att leda till en fortsatt socialisering genom att det bristande hushållssparande kompenseras genom en ökat offentligt sparande (överbeskattning). Det är mot denna bakgrund viktigt att inte ytterligare skattebelasta de två egentliga sparmotiv som finns kvar i , nämligen bostaden och tryggheten inför ålderdomen. Moderata samlingspartiet avvisar således varje skatteskärpning vad gäller boendet och dessutom införandet av en ny permanent pensionsskatt. 1 en partimotion till årets (Sparande och ägandespridning) har vi, förutom de generella åtgärder i form av en politik som långsiktigt ökar hushållets disponibla inkomster genom ökad tillväxt och minskat skattetryck och dessutom höjer avkastningen efter skatt på sparandet, föreslagit vissa särskilda åtgärder: - Långsiktigt sparande bör stimuleras genom att ett startsparande införs som gör det möjligt för bland annat föräldrar att bygga upp ett startkapital för barn och ungdomar. Vidare bör pensionssparandet breddas så att det också kan ske i bank med liknande skattefördelar som gäller för det nuvarande försäkringssparande!. - En breddning av bostadsägandet är det bästa sättet att åstadkomma en jämnare fördelning av förmögenhetstillgångarna. Omvandling av hyreslägenheter till bostadsrätts- och även ägarlägenheter bör underlättas. Ett målinriktat bosparande i bank bör stödjas med statliga . - Det enskilda aktiesparandet har straffbeskattats, vilket lett till att hushållen sålt ut betydande aktieinnehav till institutioner. Denna utveckling måste vändas, vilket förutsätter att nuvarande skattemässiga diskriminering av privatpersoners aktieägande upphör. Därför bör bland annat följande åtgärder vidtas: löntagarfonderna avskaffas och tillgångarna används som sparstimulans så att en majoritet av den vuxna befolkningen kan bli aktiesparare, statliga företag försäljs, reavinstbeskattningen av aktier förenklas och lindras, dubbelbeskattningen av aktieutdelningar avskaffas, taxeringsvärdets genomslag vid arvs-, gåvo- och förmögenhetsbeskattningen minskas, omsättningsskatten på aktier avskaffas och anställdas andel-i-vinst-system premieras och utvidgas. Genom den generella politik med sänkta marginalskatter och nej till skärpt bostadsbeskattning och ny pensionssparandebeskattning och de särskilda åtgärder för sparstimulans vi föreslagit skapas förutsättningar för en rejäl ökning av hushållssparande!. Därmed möjliggörs också fortsatta sänkningar av skattetrycket. Den finansiering av de föreslagna marginalskattesänkningarna som erfordras är inte främst motiverad av statsfinansiella skäl utan syftar i första hand till att undvika en alltför snabb ökning av köpkraften och därmed följande Mot. 1989/90 balansproblem. Såväl statsbudgeten som den konsoliderade offentliga sektorn visar stora överskott. isolerat borde naturligtvis denna överbeskattning återföras till medborgarna genom rejäla skattesänkningar. Det kan emellertid inte ske utan samhällsekonomiska störningar om inte hushållens sparkvot ökar. Det förutsätter i sin tur att skattetrycket sänks så att möjligheten att överhuvudtaget spara öppnas i större utsträckning och för flera hushåll. får inte heller straffbeskattas. Från samhällsekonomisk synpunkt kan den köpkraftsökning som följer av de sänkta marginalskatterna kompenseras genom en ökad produktion, ökat hushållssparande eller åtgärder på budgetens utgifts- respektive inkomstsida. De dynamiska effekter som uppkommer när marginalskatterna sänks och företagsbeskattningen reformeras innebär att den samlade produktionen kan öka snabbare än den annars skulle gjort. Det sker genom bättre resursallokering och ett ökat utbud av arbete. Arbetskraftsutbudet kan beräknas öka inte i första hand genom att de formella arbetstiderna ökar utan genom att fler människor exempelvis väljer att kompensera övertidsarbete kontant i stället för genom ledighet. De dynamiska effekterna av sänkta marginalskatter kan väntas bli omfattande. De växer fram efter hand men efter en engångsförbättring i samband med att marginalskattesänkningen träder i kraft. Genom lägre marginalskatter och genom att skattehöjningar på bostadssparande och pensionssparande avvisas kan hushållssparande! beräknas öka kraftigt. En försiktig bedömning av den ökning av hushållssparande! som blir följden av en sådan skattereform moderata samlingspartiet förespråkar bör vägas in när det gäller att avväga hur mycket av det skattebortfall marginalskattesänkningen innebär som behöver kompenseras. Det som sparas kommer ju inte att konsumeras. För övrigt bör finansieringen, i det syfte som angetts ovan, ske genom basbreddningar i skattesystemet och besparingar i det offentliga utgifterna. De basbreddningar som bör komma i fråga är främst sådana som innebär enhetligare beskattning. Således bör naturaförmåner i princip beskattas på samma sätt som kontant ersättning från arbetsgivaren. Förutom skattehöjningar som påverkar sparandet negativt bör skattehöjningar som leder till priseffekter undvikas med tanke på deras effekter på kostnadsutvecklingen. Generellt kan besparingar sägas vara att föredra framför skattehöjningar. Skattehöjningar måste alltid betalas av hushållen till sista kronan. Besparingar kan emellertid utformas så att de leder till ökad effektivitet i den offentliga verksamheten. Man får mer än tidigare för satsade pengar. Även samhällsekonomiskt har besparingarna avgörande fördelar framför skattehöjningar. Genom den tidigare nämnda effektivitetshöjningen i offentlig verksamhet kan en större del av den tillkommande arbetskraften gå till den enskilda sektorn. Därigenom kan vår bytesbalanssituation förbättras. sparingar i transfereringssystemen som exempelvis syftar till att minska den Mot. så kallade "friskfrånvaron innebär också i sig ett ökat arbetskraftsutbud Sk59 som kostnaderna minskar för övriga medborgare. Av tabell 7 nedan framgår översiktligt de ekonomiska konsekvenserna av moderata samlingspartiets förslag till marginalskattereform. Tabell 7 Samhällsekonomiska konsekvenser av det moderata förslaget, 1991 (miljarder kronor) Sänkta skatter, netto Dynamiska effekter i form av ökade -6,0 -6,0 Ökade skatteinbetalningar till följd -27,3 I detta avsnitt redovisas våra ställningstaganden till detaljförslagen i proposition 1989/90:110. Samma ordning som i propositionen har normalt följts. Frågan om beskattningen av pensionärer behandlas i en särskild motion (1989/90:Sk55). 8.1 Inkomst av tjänst med mera 8.1.1 Beskattning av förmån av fri bil I propositionen föreslås en skärpning av reglerna för beskattning av bilförmån. 1986 ändrades tidigare gällande värderingsregler som innebar att hänsyn togs till den faktiska körsträckan med den bil som faktiskt användes. De förändringar som genomfördes syftade i första hand till förenklingar för skattemyndigheterna. Detta motverkades av att många i stället för att ha bil i tjänsten tvangs använda sig av egen bil.