mot · GD02Sf517 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90: Sf517 av m.fl. (c) Studielön beslöt om en rad förändringar i studiemedelssystemet. Totalbeloppet höjdes till av basbeloppet. Bidragsdelen knöts till basbeloppet och fastställdes till av detsamma. Förbättringarna på tilldelningssidan finansierades genom skärpta återbetalningsregler och en ny konstruktion för uppräkning av låneskulden. För statsbudgeten innebar beslutet att lånedelen lyftes ut och det numera endast är den verkliga subventionen till de studerande som redovisas. De nya reglerna trädde i kraft . Inför riksdagsbeslutet ställde vi från sida upp fyra övergripande mål för ett reformerat studiemedelssystem: Skuldbördan efter studietiden måste kraftigt lättas. Detta är enligt alla undersökningar den viktigaste åtgärden för att trygga rekryteringen till högre studier och minska den sociala snedrekryteringen. Studiemedlen ska ge drägliga levnadsförhållanden . Totalbeloppet måste höjas till en sådan nivå att en rimlig levnadsstandard garanteras . Systemet ska konstrueras så att subventionen i systemet lyfts fram. Merparten av subventionen skall läggas på en stor bidragsdel. Studiemedelssystemet skall skapa så lite byråkrati som möjligt och vara enkelt och överskådligt för den enskilde. Riksdagsbeslutet innebar att två av dessa fyra grundförutsättningar helt eller delvis tillgodosågs. Däremot löste man inte, som vi ser det, huvudproblemet i studiemedelssystemet - skuldbördan. Även med de nya beloppen kommer en normalutbildning att ge studieskulder på ca . För de längre högskoleutbildningarna blir skuldbördan . Detta förhållande i kombination med det nya inkomstrelaterade återbetalningssystemet och det sätt på vilket skulden räknas upp, kommer att skapa stora problem för många studiemedelstagare. Störst problem får de grupper som har lång utbildningstid och en förhållandevis låg inkomst. Flera av dessa grupper återfinns inom den offentliga sektom t.ex. bibliotekarier, socionomer, präster samt vissa personalgrupper inom vård och De kommer att få se sin studieskuld växa under trots att man amorterar av sin inkomst. Vissa studiemedelstagare kommer aldrig att kunna återbetala sin skuld. majoritet har konstruerat en skuldfälla för den som har en studieskuld som är större än ingångslönen och där lönen utvecklas långsammare än skulduppräkningen. Detta är en uppenbarligen orimlig effekt av modellens konstruktion. Det visar också med all tydlighet vilken betydelse det samlade skuldbeloppet har i systemet. Effekter av det här slaget stimulerar definitivt inte flera till högre och längre studier och minskar inte den sociala snedrekryteringen. Skulle man dessutom genomföra de tankegångar som inkomstskatteutredningen (RINK) presenterade i sitt betänkande blir skuldfällan en realitet för en mycket stor grupp av studiemedelstagarna. RINK:s förslag innebär att det procenttal med vilken skulden räknas upp och som baseras på statens upplåningsränta skulle med anledning av de sänkta marginalskatterna i skatteomläggningen kraftigt höjas. Från sida motsätter vi oss bestämt en sådan åtgärd som ytterligare förvärrar skuldbördan. Ett exempel på att man inte fäster tillräckligt stor vikt vid skuldbördan är riksdagsmajoritetens beslut om att kompensation på till stöd för skatteomläggningen lades på lånedelen. I den nya modellen valde man att också behålla fribeloppsreglerna efter mindre justeringar. Många studerande upplever dessa regler som byråkratiska och inkonsekventa. Särskilt svårt har man att förstå det förhållande som innebär att när man passerar gränsen för den tillåtna inkomsten per termin så reduceras i första hand bidragsdelen av de totala studiemedlen. Många har med rätta ifrågasatt varför samhället motarbetar de studerande, som genom eget arbete vill hålla nere den totala låneskulden. Dessutom infördes ett särskilt inkomstprövat ungdomsbostadsstöd för åldersgrupperna som avsågs täcka en del av de studerandes bostadskostnader. Detta stöd kan inte uttnyttjas av den stora grupp studerande som är och inte har barn. Sammantaget blir det studiemedelssystem som infördes genom sin konstruktion med bidragsregler, fribeloppsbestämmelser och bostadsstöd ett för den studerande svåröverskådligt system med kraftiga marginaleffekter. Även återbetalningsreglerna är svåröverblickbara för den studerande. Kritik mot systemet har inte saknats under det år de nya reglerna varit i kraft och krav har rests på en ny översyn. Sorn vi tidigare redovisat ger det nuvarande studiemedelssystemet negativa effekter och motverkar en ökad rekrytering till den högre utbildningen. Därmed minskas inte den sociala snedrekrytering. Som vi konstaterat har man inte löst ett av huvudproblemen, dvs den stora skuldsättningen. Man har inte lyckats åstadkomma ett för den studerande enkelt och lättöverskådligt system. anser att man kan åstadkomma ett bättre studiefinansie ringssystem om man inför en beskattad studielön. I vår modell skulle den studerande erhålla en studielön på av basbeloppet (basbelopp+tilläggsbelopp=30 500 kr. Studielönen kompletteras med statsgaranterade lån på av basbeloppet (). Genom att studielönen blir beskattningsbar inkomst kan fribeloppsreglerna avskaffas och den studerande få rätt till avdrag för litteraturkostnader och andra materialkostnader som är betungande för vissa utbildningar. På så sätt kan också kostnaderna mellan olika utbildningar utjämnas. Vår studielönemodell skulle väsentligt minska studieskulderna, vilket gör det möjligt att kombinera modellen med ett inkomstrelaterat återbetalningssystem och den modell för uppräkning av studieskulden som gäller. Genom kopplingen till skattesystemet och slopandet av fribeloppsreglerna blir marginaleffekterna i systemet inte större än vad som gäller för motsvarande inkomster i samhället i övrigt. En studielön öppnar också möjligheterna att inordna de studerande i grundtrygghetssystemen utan krångliga särlösningar t.ex. vid sjukdom. Kostnaderna för en studielön enligt vår modell kontra dagens studiemedelssystem är svåra att exakt beräkna beroende på den långa tid under vilken systemen verkar. Det är dock klart att en studielönemodell ger lägre samhällskostnader eftersom behovet av avskrivningar på skulder minskar samt att räntesubventionen blir klart lägre på grund av den totalt mindre samlade lånesumman. Till det ska läggas de samhällsvinster som uppstår genom att fler skaffar sig en längre utbildning och att effektiviteten i utbildningssystemet höjs. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar att hos regeringen begära förslag till nytt studiemedelssystem i enlighet med vad som i motionen anförts. ' -c) () () () () () ()