mot · GE02L9 · 1990-10-18 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:8 Vårdnad och umgänge InledningI propositionen föreslås förändringar iföräldrabalken rörande vårdnad och umgänge.Förslagen syftar till att stärka barnens rätt till bådaföräldrarna oavsett om dessa lever tillsammanseller ej.Det är viktigt att poängtera att föräldrarättensutformning skall utgå från barnens behov. Barnbehöver sina föräldrar och är oftast beroende av ennära och förtroendefull kontakt med dem båda försin utveckling. Ett barns föräldrar har därför ettgemensamt ansvar för barnets uppfostran ochuppväxt. Detta gemensamma ansvar kvarstår ävenom föräldrarna beslutar sig för att leva åtskilda.Huvudprincipen skall vara att barn har rätt till bådasina föräldrar. Reglerna rörande vårdnad ochumgänge måste därför utformas så att barnensintressen sätts i fokus och att föräldraansvaret klartframgår.I propositionen föreslås att domstolsmöjligheter att döma till gemensam vårdnad avbarn skall utökas. Därutöver innehållerpropositionen förslag om insatser som syftar till attunderlätta för föräldrar att enas kring frågor somrör vårdnad av barn. Kommunerna föreslås åläggasett ansvar att erbjuda föräldrar som riskerar atthamna i en vårdnadstvist samarbetssamtal.Domstolen får möjligheter att erbjuda föräldrarnasamarbetssamtal under pågående vårdnadsprocess.Handläggningen av vårdnadsärenden föreslåsförenklas för att möjliggöra kortarehandläggningstider m.m. Förslagen i dessa delarfinner vi väl motiverade.Alltför många barn lever i familjer med svåraproblem. Barn misshandlas och utsätts för andrafysiska och psykiska övergrepp. Många barn harupplevelser av svåra konflikter mellan föräldrarna.Hänsynstagandet till dessa barns bästa kan enligtvår mening kräva att kontakterna med en eller bådaföräldrarna begränsas eller upphör.I denna motion presenterar vi förslag som syftartill att stärka barnens ställning. I anslutning härtillpoängterar vi vikten av att barnens inflytandebättre kan tillgodoses i frågor rörande vårdnad ochumgänge.SamarbetssamtalKommunerna åläggs att erbjuda föräldrarnasamarbetssamtal. Av propositionen framgår attkommunerna får stor frihet när det gäller formernaför dessa samtal. Kommunen kan fullgöra dennaskyldighet inom egen verksamhet, genomsamarbete med andra kommuner eller genom attförmedla kontakt med andra samtalsledare. Det ärviktigt att samarbetssamtal kan erbjudas på etttidigt stadium i en konflikt. Därigenom ökarmöjligheterna att uppnå positiva resultat.Enligt vår uppfattning bör föräldrarna erbjudasmöjligheter att påverka valet av samtalsledare.Samarbetssamtal skall därför kunna genomförasinom ramen för den verksamhet som t.ex.familjerådgivningsbyråer bedriver. Många kyrkligaorganisationer har olika former av rådgivning isamlevnadsfrågor som också bör kunna kommaifråga. I detta sammanhang är det angelägetunderstryka vikten av att de oklarheter som förnärvarande råder i huvudmannaskapsfrågan förfamiljerådgivningsbyråerna löses.Deltagandet i samarbetssamtal är intetvingande. Det får dock förutsättas att en förälderinte utan tungt vägande skäl vägrar att delta i ensådan verksamhet. Det faktum att samarbetssamtalinte kan genomföras, på grund av en föräldersmotstånd till samtalet, får inte läggas en förälder tilllast och i avgörande grad påverka beslutet ivårdnadsfrågan. Om konflikten mellan föräldrarnainte kan hindras, påverkas möjligheterna till ettgemensamt ansvarstagande för barnen negativt.Däremot behöver föräldrakonflikten i sig intepåverka föräldrarnas lämplighet somvårdnadshavare.Samarbetssamtal bör inte begränsas att avse ettbestämt tidsskede. Även efter det att föräldrarnaenats kring ett gemensamt beslut ivårdnads/umgängesfrågor kvarstår ofta konflikterdem emellan. En fortsatt samtalskontakt kandärför vara avgörande för att vårdnaden/umgängetskall kunna utvecklas positivt. Kommunernasskyldighet att erbjuda samarbetssamtal bör därförutvidgas i förhållande till propositionens förslag.Huvudmålet med samarbetssamtalen är att enaföräldrarna kring en lösning till förmån för barnen.Det är angeläget att understryka atthänsynstagandet till barnen i vissa fall måste ledatill att samtalen inriktas på att förmå en avföräldrarna att avstå från gemensam vårdnad ochibland även samvaro med barnen. Enligt våruppfattning bör detta gälla i många av de fall dåbarnen utsatts för sexuella övergrepp ellermisshandel av en förälder.En utvecklad form av samarbetssamtal ställerstora krav på samtalsledarna. Det är viktigt attdessa får en adekvat utbildning. Vi vill framhållavikten av att samtalen sker underfamiljerådgivningssekretess, dvs. att det inte ärsamma personer som genomför samtalen ochutredningen om vårdnad eller umgänge. Omkommunerna skall kunna ge alla föräldrarmöjlighet att delta i samarbetssamtal kan enutbyggnad av verksamheten erfordras. Det ärdärför viktigt att tillräckliga resurser tillförsverksamheten, bl.a. för att komma tillrätta med delånga väntetiderna.Vad ovan anförts om samarbetssamtalens måloch utformning bör ges regeringen till känna.Gemensam vårdnadFörslaget om ökade möjligheter att förordnagemensam vårdnad även om en eller bådaföräldrarna helst vill ha ensam vårdnad utgår frånde positiva effekter som gällande regler rörandegemensam vårdnad uppvisar.Idag gäller dock att gemensam vårdnad endastkan förordnas i det fall föräldrarna är ense härom.I det fall en eller båda föräldrarna motsätter sigdetta har domstolen att förordna en av dem somensam vårdnadshavare för barnet.En betoning av det gemensammaföräldraansvaret är bra. Vägledande för domstolenmåste dock alltid vara barnens bästa. Ett beslut omgemensam vårdnad, när en eller båda föräldrarnaönskar ensam vårdnad, måste därför grundas påuppfattningen att en sådan ordning kommer attgynna barnet. Domstolen har här att pröva riskernaav att acceptansen av gemensam vårdnad inte alltidinnebär att föräldrarna har en strävan att uppnågoda förhållanden med den andra parten eller tillbarnet.Den gemensamma vårdnaden ställer såledesstora krav på föräldrarna. De måste kunna enas isina omsorger om barnen och fatta en mängdgemensamma beslut. Av detta framgår attgemensam vårdnad inte bör förordnas i det fallföräldrarna inte kan förväntas enas i defrågeställningar som har med barnet att göra.Gemensam vårdnad kan vara olämplig iförhållanden där kvinnan p.g.a. misshandel eller avannan anledning känner sig pressad och iunderläge. Barn i dessa familjer tar ofta på sigansvaret för den uppkomna situationen och kännersig tvingade att spela medlare. För många barn kanett beslut om gemensam vårdnad medföra att deriskerar att utsättas för psykisk, fysisk och sexuellmisshandel. Vare sig föräldrarna önskar elleraccepterar gemensam vårdnad skall ett sådantbeslut inte utfärdas om det innebär att barn pånågot sätt kan komma till skada.Vad ovan anförts om vikten av att se till barnetsbästa när fråga är om gemensam vårdnad börriksdagen fastslå i ett motivuttalande.Umgänge och umgängessabotageDe allra flesta barn har ett behov av enfortlöpande och nära kontakt med båda sinaföräldrar även efter en separation. I de fallföräldrarna enas om en gemensam vårdnad tordede vanligen tillsammans med barnen kunna lösaumgängesfrågorna på ett acceptabelt sätt.När vårdnaden däremot tilldöms en avföräldrarna tvingas ofta domstol att regleraumgängesrätten mellan umgängesförälder ochbarn. Rätten till umgänge mellan barn och den'icke-vårdnadshavande'' föräldern har två syften.Barnens behov av umgängesföräldern skallnämligen tillgodoses som dennetillförsäkras fortsatt samvaro med barnen.I vissa speciella fall bör umgängesrätten i störreutsträckning begränsas och/eller omgärdasmed särskilda förbehåll. Om umgängesföräldernförgripit sig mot ett barn bör huvudregeln vara attumgänget mellan barn och förälder avbryts. Förstnär barnet uppnått sådan mognad att det självt kanuttrycka önskemål om samvaro och kontakt medföräldern bör kontakten återupptas.I propositionen föreslås en reglering i syfte attstävja s.k. umgängessabotage, dvs. närvårdnadshavare systematiskt och synbarligen utangrundad anledning förhindrar kontakt mellan barnoch umgängesförälder. Inte sällan anser sig dockvårdnadshavaren ha goda skäl för ett sådanthandlande. Hänsyn till barnens säkerhet och rädslaför övergrepp från umgängesföräldern mot barnenpåverkar ofta vårdnadshavarens benägenhet attmedverka. Samhällets skyddsinsatser för attgarantera barnens säkerhet upplevs inte sällan somotillräckliga.Den vanligaste formen av''umgängessabotage'' är dock närumgängesföräldern inte följer de överenskomnareglerna för samvaro med barnet. Föräldern avstårofta från en kontinuerlig kontakt. Inte sällanavbryts kontakterna helt. Trots problemensomfattning avstår regeringen från att nu föreslåändringar så att barnens möjligheter till umgängemed umgängesföräldern bättre kan tillgodoses. Avpropositionen framgår istället att vägran frånumgängesförälderns sida, när det gäller attmedverka till planerade umgängestillfällen, kantala för att antalet planerade umgängestillfällen börbli färre. En sådan åtgärd för att komma till rättamed de problem som en misskött umgängesrätt kanförorsaka barnet är enligt vår mening defensiv.Grunderna för umgängesförälderns handlande iumgängesfrågorna påverkas inte därmed.Enligt praxis har domstolsavgöranden iumgängesfrågor schabloniserats trots att hänsynentill barns skilda förhållanden och behov talar för enflexibel och individuell anpassning av umgängetsomfattning och formerna för detta. Propositionenpåtalar vikten av en större flexibilitet i dessa frågori framtiden och anför att en mer allmän ändring avumgängesreglerna bör bli föremål för utredning isärskild ordning. Regeringen avstår dock från attnu tillsätta en sådan utredning.Vad ovan anförts rörande såväl behovet av enrestriktivare tillämpning av umgängesreglerna ivissa fall som vikten av att stävja s.k.umgängessabotage i vid mening motiverar enligtvår uppfattning att reglerna för umgänge sesöver. bör därför besluta att hosregeringen begära förslag till förändrade reglerrörande umgänge som i större utsträckning än idagtar hänsyn till barnens behov i enlighet med vad imotionen anförs. Inom ramen för en utredningrörande umgänge bör de speciella problem som kanuppkomma i förhållanden där föräldrarna harmycket olika kulturella utgångspunkter särskiltbeaktas.Barnens behov av att tala med någonBarnens möjligheter att uttrycka sin mening ivårdnads/umgängesfrågorna behandlas intenärmare i propositionen. När det gäller ungdomaröver föreslås dock att en kontaktman tillbarnet skall kunna utses även om vårdnadshavareninte godkänner detta. En förutsättning är dock attbarnet ger sitt medgivande. När det gäller yngrebarns behov av kontaktmän anser föredragandenatt vårdnadshavaren skall avgöra behovet av ensådan.Barn som far illa behöver stöd och hjälp i olikaformer. Samarbetssamtalen är i första hand till föratt ge föräldrarna en möjlighet att diskutera sigfram till ett gemensamt beslut om vårdnaden av ochumgänget med barnen. Barnens behov av att talamed någon om familjens problem måste därförtillgodoses i annan ordning. Detta kan ske genomatt anlita barnpsykologisk expertis eller annanperson som barnet har ett särskilt förtroende för.Åtminstone i de större kommunerna bör detfinnas möjligheter att avdela personal inomsocialtjänsten som särskilda barnsekreterare vilketkan leda till att barnen kan erbjudassamarbetssamtal och andra konsultationssamtal.Även andra former för att på ett seriöst sätt kunnalyssna på barnen bör prövas. En utbyggnad avexempelvis barnjourverksamheten är därförangelägen. Dit kan barn vända sig för att få skyddoch stöd i utsatta lägen.Barnens inflytande i vårdnadsprocessen m.m.Barnens möjligheter att påverka val avvårdnadsform/vårdnadshavare och umgängediskuteras över huvud taget inte i propositionen.Enligt vår mening är barnens synpunkter påvårdnads/umgängesfrågor viktiga att ta tillvara.Barnens uppfattningar och önskemål bör iframtiden tillmätas större vikt än idag.I en vårdnadsprocess saknar barnen egentalesman. Föräldrarna och deras ombud harnaturligtvis ett ansvar för att beakta barnenssynpunkter. Ombudens huvuduppgift är dock att tatillvara uppdragsgivarens rätt. Processen som sådankoncentreras därför ofta kring effekten av denkonflikt som råder mellan föräldrarna.Talan om ändrad vårdnad eller umgänge kanendast väckas av någon av föräldrarna. Barnensaknar här egen talerätt.Föreningen (Barnens rätt i samhället) harpåtalat vikten av att barnens ställning i vårdnads-och umgängesmål stärks. Enligt föreningen kandetta ske genom att barnen får partsställning ochprocessbehörighet i mål om vårdnad och umgänge.BRIS föreslår att barnens talan skall föras av ettoffentligt biträde med behörighet att till alla delarföreträda barnet i målet. Vi delar de grundläggandevärderingar som ligger bakom föreningen . Enligt vår uppfattning bör möjligheternaatt stärka barnens inflytande i dessa avseendenprövas.Socialstyrelsen har i sitt remissvar överdepartementspromemorian (Ds 1989:52) Vårdnadoch umgänge påtalat behovet av att kunnaöverflytta vårdnad av barn från en biologiskförälder till en styvförälder i vissa fall. Barn leveridag ofta tillsammans med en biologisk förälder ochen styvförälder. Inte sällan kan styvförälderntillsammans med den biologiska förälder sombarnet bor hos bli barnets psykologiska föräldrar.Om den biologiska föräldern avlider saknasmöjligheter att överflytta vårdnaden för barnet tillstyvföräldern även om denne, barnet och denkvarvarande biologiska föräldern önskar detta.Först i de fall den biologiska föräldern är försumligsom vårdnadshavare är detta möjligt. Inte heller idetta särfall ger nu gällande lagstiftning erforderligtutrymme för barnens berättigade krav.Sammantaget anser således attriksdagen hos regeringen bör begära förslag tillsådana ändringar i att barnensställning som part i vårdnads- och umgängesmålstärks. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om mål för ochomfattning av verksamheten med samarbetssamtal,2. att i anledning av det i propositionenframlagda förslaget till utvidgad möjlighet attförordna om gemensam vårdnad uttalar vikten avatt barnets bästa blir avgörande vid beslut omvårdnaden,3. att hos regeringen begär att enutredning tillsätts med uppgift att föreslåförändringar syftande till såväl stärkande avbarnens ställning i vårdnads- och umgängesmål somökat hänsynstagande till barnens bästa vid beslutom umgängesrätt.