ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GD02Sk356 · 1990-01-22 00:00:00 — Motion till 1989/90: Sk356 av Per () Tjänstebilsbeskattningen Den nuvarande tjänstebilsbeskattningen har två betydande brister. För det första är det endast lönsamt för den enskilde att ha tjänstebil om han kör mycket privat. För det andra utgår förmånsvärdet ifrån den fulla förmånen av att ha en tjänstebil istället för en privat bil. En beskattning av en förmån måste utgå ifrån att det som är ekonomiskt förmånligt för den enskilde också skall vara det för samhället. Detta uppfyller inte den nuvarande och föreslagna tjänstebilsbeskattningen. Om en person använder sin tjänstebil både privat och i tjänsten - istället för att ha både en privatbil och en firmabil - minskas de fasta kostnaderna genom att endast en bil behövs. Detta är förmånligt för samhällsekonomin och arbetsgivaren men inte för förmånstagaren. Förmånstagaren upptaxeras för hela den fasta kostnaden för bilen. Detta är orimligt. Det som är bra för både samhälle och arbetsgivare bör naturligtvis göras förmånligt för mottagaren också. Den samhällsekonomiska vinsten bör delas lika. Förmånsvärdet bör följaktligen anpassas därefter. Detta är en direkt parallell till den pågående debatten om nivån på den skattefria milersättningen. Ett system där tjänstebilar främst innehas av personer, som inte använder dem i tjänsten måste vara fundamentalt felaktigt. Systemet för beskattning av förmån av fri bil har förvisso blivit enkelt - efter den senaste reformen men orättfärdigt. Förmånsvärdet bör inte gynna främst privat körning. En möjlig lösning vore att bryta ut bensinkostnaderna ur förmånsvärdet och beskatta dem till verklig kostnad (givetvis med skattefri ersättning för faktiska tjänstemil). Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till nytt system för be skattning av förmån av fri bil i enlighet med vad som anförts i motio- Mot. 1989/90 nen.
mot · GD02Sk359 · 1990-01-12 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sk359 av m.fl. (m, fp, c) Kapitalbeskattningen av OTC-reglernas införande har positivt påverkat möjligheterna för litet större familjeföretag att skaffa fram riskvilligt kapital. Över 70 företag finns noterade på OTC-listan. De nya reglerna har varit positiva för dem som vill sprida ägandet utanför den vanliga ägarkretsen utan att därför förlora kontrollen över företaget. OTC-introduktionen har troligtvis också underlättat för dessa företag att möjliggöra en professionalisering av verksamheten genom bl. a. ökade möjligheter att rekrytera kvalificerade styrelseledamöter. Vid introduktionen på OTC-listan förutsätts i regel att de gamla ägarna behåller av aktiekapitalet. Man vill tillförsäkra företaget en lugn och trygg vidareutveckling. Denna tanke fullföljdes emellertid inte när det gällde arvs- och gåvobeskattning av . Medan i likhet med icke börsnoterade aktier fick värderas till av substansvärdet vid förmögenhetsbeskattningen gällde tidigare vid arv och gåva det betydligt högre marknadsvärdet. Eftersom småföretagaren till skillnad från en traditionell ägare av börsaktier slår vakt om att få behålla det avgörande inflytandet över företaget inom sin familj eller inom den aktiva gruppen av delägare medförde tillämpningen av börsreglerna vid arv eller gåva en omöjlig situation. Vid ett arvsfall blev denna policy svår att vidmakthålla och kunde lätt framtvinga ett icke önskvärt ägarbyte. I och med antagandet av regeringens proposition 1986/87:54 gjordes en justering i positiv riktning vad gäller värderingen av vid arv och gåva. Efter utgången av 1986 skall vid arv och gåva dessa aktier värderas till av noterat värde. Tvärtemot intentionerna vid införandet av OTC-reglerna höjdes emellertid förmögenhetsskatten på . Från att ha värderats till av substansvärdet skall nu dessa tas av marknadsvärdet vid förmögenhetsbeskattningen. Detta betyder att förutsättningarna för OTC-introduktionen rycks undan och att den ekonomiska situationen för dessa företag inte blir den förutsedda. För att inte givna förutsättningar skall rubbas och företagen drabbas av effekter som ej var förutsebara vid OTC-introduktionen bör i stället för de gällande reglerna tas av substansvärdet både vid förmögenhets-, arvs- och gåvobeskattningen. En sådan justering bör kunna genomföras i samband med förslag till förändring av kapitalskatt som förbereds inom . Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om kapitalbeskattning av innebärande att dessa skall värderas till av substansvärdet vid förmögenhets-, arvs- och gåvobeskattning. () (fp 1989/90 Sk359
mot · GD02Sk360 · 1990-01-22 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sk360 av och (båda m) Avdragsgilla faktiska utgifter för resor i tjänsten Med hänvisning till vad sorn anförts i motion 1989/90:A423 hemställs att beslutar att den faktiska utgiften för resor i tjänsten skall vara avdragsgill.
mot · GD02Sk361 · 1990-01-22 00:00:00 — Motion till 1989/90: Sk361 av m.fl. (c) Företagsbeskattningen m.m. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:N236 hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om förvärv av förlustavdrag, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om skattedelen på socialavgifterna, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om riskkapitalförsörjning för småföretag, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om beskattning av allemansfonder och dess inriktning för att främja icke börsintroducerade småföretag. () () () () () Per-O la ()
mot · GD02Sk362 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90: Sk362 av m.fl. (m) Skattereglerna för kulturskapare Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:Kr256 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om skattereglerna för kulturskapare. () () () () () () () () () 3 sami Nr Sk362-370
mot · GD02Sk363 · 1990-01-22 00:00:00 — Motion till 1989/90: Sk363 Avdraget för bilresor i tjänsten m.m. Skatteomläggningen som trädde i kraft detta år medförde att ersättningsnivån för bilresor i tjänsten sänktes per mil. som bensinpriset, genom skatteomläggningen, ökar med per liter. De nya reglerna har lett till att anställda, som använt egen bil i tjänsten, sagt upp sina avtal med arbetsgivarna. Resorna sker nu med taxi. Förutom att det blir betydligt kostsammare för kommuner, landsting och vissa serviceföretag blir även effektiviteten i arbetet sämre. Den flexibilitet som resandet med egen bil medförde uteblir vid övergång till taxiresande. Särskilt bekymmersamt är det i kommuner och län, som t.ex. , med stora glesbygdsområden. Inte bara vad avser ekonomin utan även för dem som behöver hjälp och stöd i sin dagliga tillvaro från eller sjukvården. Det kan inte uteslutas att det kommer att göras prioriteringar i insatserna bland de vårdbehövande på grund av ökade kostnader och mindre flexibilitet. Problemen kan överföras till andra områden inom såväl offentlig som privat servicesektor. Att kunna resa med egen bil är förutsättningen för att människor i glesbygden skall kunna yrkesarbeta. Det är heller inte ovanligt att det behövs två bilar i en familj för att båda makarna skall kunna yrkesarbeta. Kollektivtrafiken i landsorten är sällan så utbyggd att den kan ersätta bilresor till och från arbetet. Skatteomläggningen innebar en logisk kullerbytta. När bensinpriset höjs med sänks ersättningsnivån med . Samma förhållande gäller vid avdrag för resor vid deklaration. De nya reglerna drabbar framför allt landsorten och försämrar både ekonomi och service i de sysselsättningssvagaste områdena. Genom att behålla de tidigare reglerna, med en ersättningsnivå och avdragsrätt med per mil, minskas nettoeffekten genom det ökade bensinpriset. Detta kan vara en rimlig minskning med tanke på sänkningen av marginalskatten. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar ändra kommunalskattelagen så att avdrag för resor med egen bil i tjänsten medges med . 1989/90 Sk363
mot · GD02Sk364 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90: Sk364 av och (båda m) Skattskyldighet för stipendier I regeringens proposition 1984/85:23 föreslogs att skattefrihet för vissa fackliga stipendier som gäller vid 1984 och taxeringar skulle utsträckas , dvs. 1986 och taxeringar. I proposition 1986/87:45 föreslås att denna tidsbegränsning skall upphöra. Förslaget om skattefrihet för stipendier har genom riksdagsbeslut permanentats. Denna lagstiftning innebär att fackföreningsrörelsen fortsättningsvis kan lämna förtroendevalda skattefri ersättning för förlorad arbetsförtjänst i samband med kursdeltagande. Det finns ingen rimlig anledning att förmånsbehandla fackliga stipendier vid beskattningen. Skattefrihet för sådana stipendier strider mot lagstiftningens grunder och åsidosätter elementära rättvisekrav. För den enskilde blir nettoresultatet detsamma som om en normalt beskattad ersättning för förlorad arbetsförtjänst hade utgått. För den fackliga organisationen som utbetalar stipendier uppkommer stora vinster. Man undgår nämligen att betala det belopp som rätteligen skulle gått till stat och kommun i skatt och slipper erlägga lagstadgade arbetsgivaravgifter. Lagstiftningen föranleds uppenbarligen av en strävan att stärka fackföreningarna ekonomiskt. Lagstiftningen om viss skattefrihet för stipendier bör därför upphöra i och med taxering. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar den ändringen i 19 § kommunalskattelagen (1928:370) att orden stipendium som är avsett för mottagarens utbildning och inte utgör ersättning för arbete som har utförts eller skall utföras för utgivarens räkning byts ut mot stipendier till studerande vid undervisningsanstalter eller eljest avsedda för mottagarens utbildning.
mot · GD02Sk365 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sk365 av och (båda c) Överföring av medel från investeringskonton till pensionsförsäkringar har bl.a. lantbrukare haft möjlighet att avsätta en del av nettointäkten till allmän investeringsreserv. Ett bakomliggande motiv för denna lagstiftning har varit att ge fysiska personer som bedriver jordbruk motsvarande möjligheter som aktiebolag att göra avsättningar för framtida investeringar. Avsättningar för framtida investeringar har fått göras med /år och högst ett belopp motsvarande halva nettointäkten av förvärvskällan. Beloppet skall insättas på ett särskilt bankkonto, s.k. allmänt investeringskonto. Avdrag för avsättning medges inte om den skattskyldige gör insättning på skogs- eller skogsskadekonto för beskattningsåret för den aktuella förvärvskällan. De pengar som sätts in på kontot har fått tas i anspråk för bl.a. följande ändamål: Reparations- och underhållsarbeten på byggnader utom bostadsbyggnader och för avskrivning av ny-, till- och ombyggnad av sådana byggnader. Inventarier, dock inte begagnade. Främjande av skogsbruk eller underhåll av markanläggning eller anskaffning av markanläggning. Det belopp som sätts in på investeringskonton måste disponeras . finns ca i dessa investeringskonton. De största avsättningarna har gjorts vilket betyder att stora belopp är tillgängliga för investeringar. Det är angeläget att skapa bättre pensionsvillkor för lantbruket. I normala lantbruksföretag är detta mycket svårt på grund av dålig lönsamhet. Det är därför angeläget att på olika sätt förstärka möjligheterna till goda pensionsförhållanden för jordbrukarna. En av dessa möjligheter är att tillåta att investeringsreserverna får tas i anspråk också för tecknande av pensionsförsäkringar. På detta sätt kan flera fördelar vinnas. Risken för samhällsoch/eller företagsekonomiskt felaktiga investeringar begränsas, jordbrukarna kan få bättre pensionsförhållanden och ett långsiktigt sparande uppmuntras. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om möjligheten att överföra medel från investeringskonton till pensionsförsäkringar. 1989/90 Sk365
mot · GD02Sk366 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sk366 av och (båda c) Avdragsrätt för lantmäterikostnader För att få en så effektiv och rationell jordbruksdrift som möjligt behövs ofta insatser som sammanläggning av fastigheter, omarrendering eller tillköp av del av fastighet. Kostnader för nämnda förrättningar kan ibland uppfattas som höga i förhållande till den direkta nyttan och till den areal som förrättningen berör. är bestämmelserna sådana att lantmäterikostnaderna är att betrakta som tillhörande fastighetens totala värde och är därför ej avdragsgill. Eftersom detta är en direkt kostnad, jämförbar med en konsultkostnad, måste det anses mera rätt att tillåta direktavdrag. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att lantmäterikostnader skall vara direkt avdragsgilla.
mot · GD02Sk367 · 1990-01-22 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sk367 av (vpk) Taxeringen av jordbruksfastigheter Det pågår en diskussion om genomgripande förändringar av jordbrukspolitiken. Dessa förändringar skall genomföras med början 1991. De kommer med all säkerhet att påverka jordbruket både vad gäller priser på produkter och på jordbruksfastigheter. Enligt planerna skall en allmän taxering av jordbruksfastigheter genomföras 1992. Taxeringsvärdet skall vara av marknadsvärdet. Taxeringsvärdet skall ligga till grund för beskattningen. Det är orimligt att taxeringsvärdet fastställs i en situation med stor rörlighet och osäkerhet vad gäller värdet på jordbruksfastigheter. Den allmänna fastighetstaxeringen vad beträffar jordbruket bör därför enligt min mening skjutas upp tills det jordbrukspolitiska läget stabiliserats. Jag föreslår därför att den allmänna fastighetstaxeringen av jordbruksfastigheter skjuts upp till 1996 och att marknadsvärde skall ligga till grund för taxeringen. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att allmän fastighetstaxering av jordbruksfastigheter skall ske 1996 med marknadsvärden som grund.
mot · GD02Sk368 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90: Sk368 av () Räntan på gåvoskatt Det har visat sig att gåvoskattskyldiga, trots att deklarationen avlämnats , debiterats ränta på grund av långsam handläggning hos myndigheten. Av 52 § 1 mom. och 53 a § lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt framgår att ränta skall utgå såväl när skatten inte fastställts av beskattningsmyndigheten efter det att skattskyldigheten inträtt som när överrätt fastställer skatten till högre belopp än beskattningsmyndigheten förut beräknat. Detsamma gäller om skattskyldig vitsordar av granskningsmyndighet framställd anmärkning. Skyldighet att betala ränta föreligger alltså dels när beskattningshandling inte lämnas i rätt tid med därav följande fördröjning med att betala skatten, dels i de fall då beskattningshandling (utan anstånd) givits in i rätt tid men myndigheten inte hinner handlägga ärendet inom föreskrivna tidsperioder eller skatten höjs av överinstans. Det kan tilläggas att i proposition 1974:159 framhållits att respiträntans funktion inte i första hand är att effektivisera skatteuppbörden utan att kompensera det allmänna för en ränteförlust, som motsvaras av en räntevinst för den skattskyldige genom att denne erlägger skatt . Detta synsätt kan enligt min uppfattning inte accepteras speciellt inte som den ränta den skattskyldige har att betala, diskontot plus , överskrider vad vederbörande kan få för innestående bankmedel. Ränteförlusten är alltså ostridig. påtalade den rådande orättvisan och justitiekanslern har i en del fall eftergivit statens ränteanspråk eftersom ett långvarigt dröjsmål från myndighetens sida varit för handen. Arvs- och gåvoskattekommittén har i sitt 1987 avlämnade betänkande (SOU 1987:62) föreslagit två förbättringar för den skattskyldige: Räntan skall motsvara blott diskontot. Räntan skall börja löpa först efter det att beskattningshandlingen senast skulle ha ingivits. Dessa båda åtgärder skulle väsentligt förbättra den skattskyldiges situation, men bäst vore naturligtvis om någon ränta inte alls togs ut när den gåvoskattskyldige inte har någon skuld i dröjsmålet. I ett frågesvar i meddelade finansministern att kommitténs betänkande prövas i . Eftersom förflutit sedan påpekande och arvs och gåvoskattekommittén avlämnade sitt betänkande borde enligt min uppfattning som sin mening ge regeringen till känna det önskvärda i en snabb förbättring av den gåvoskattskyldiges situation när det gäller räntedebitering. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna det önskvärda i en snabb förbättring av den gåvoskattskyldiges situation i enlighet med vad som anförts i motionen. 1989/90 Sk368
mot · GD02Sk370 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90: Sk370 av och (båda mp) Skattefri skogsavverkning I finns ett stort antal privata skogsägare som äger mindre skogsområden (mindre än 30 ha). Dessa marker är för små för att en skogsägare skall kunna livnära sig på skogsbruket, varför skogsägaren har andra arbeten som huvudinkomstkälla. På grund av nuvarande skatteregler adderas inkomsten från skogsbruket till huvudinkomsten, vilket innebär att de flesta småskogsägare måste betala skatt på inkomster från sin virkesförsäljning. Småskogsägarna utför sina avverkningar manuellt och har ej stora skogsmaskiner, varför de ej har några avdrag för kostnader, som kan reducera skatten. Beträffande skogskonto kan detta ej utnyttjas av småskogsägaren av följande skäl: - kontot förutsätter att skatteplanering sker, så att uttag görs de år då det är förmånligt för kontots ägare. Eftersom småskogsägaren ej har större avdrag (kostnader) eller skatteplanering, är det meningslöst med skogskontot. Skatten blir ändå när pengarna tas ut. - kontot förutsätter större avverkningar, vilket ej görs av småskogsägaren. Denne utför ej hyggesavverkning, utan avverkar med gallringsmetoden. Ovanstående innebär att det ej är lönsamt för en småskogsägare att sälja virke till industrin, emedan han endast får kvar av virkesvärdet efter skatt. För att stimulera de små skogägarnas skogsavverkning och därmed även landskapsvården, föreslås att ett skatteavdrag på . införs vid försäljning av virke. Denna summa motsvarar ungefär ett billass virke, som småskogsägaren då kan leverera utan att behöva betala skatt. Resultatet om föreslagna avdrag bifalles blir troligen att de flesta småskogsägare avverkar och levererar sina billass till industrin. Totalt torde det röra sig om åtskilliga billass virke, som härigenom tillförs . Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om skatteavdrag för småskogsägare vid skogsavverkning. () () 1989/90 Sk370 gotab 99945, 1990
mot · GD02Sk371 · 1990-01-24 00:00:00 — 1989/90: Sk371 Miljöhänsyn och beskattningen av tjänstebil 1989/90 Sk371381 För att skapa en bättre trafikmiljö krävs en kombination av många olika åtgärder. Det handlar om allt från förbud till avgifter och subventioner. Introduktionen av den katalytiska avgasreningen är ett bra åskådningsexempel. subventionerade samhället både den oblyade bensinen och själva katalysatorn. Denna kombination av stimulansbidrag och tvingande regler har onekligen fått ett mycket gott resultat. Försäljningen av katalysatorrenade personbilar översteg vida de mest optimistiska prognoser. Mot den bakgrunden är det märkligt att miljöhänsynen överhuvudtaget inte beaktats när det gäller beskattningen av bilförmåner. Ur skattesynpunkt spelar det nämligen ingen roll om tjänstebilen har katalytisk rening eller ej. Om det rör sig om en bil med dieselmotor har heller ingen betydelse. Endast bilens pris och ålder påverkar förmånsvärdet och inte dess egenskaper ur miljösynpunkt. Genom att förmånsvärdet reduceras för bilar äldre än inträffar också det paradoxala att skattereglerna premierar innehav av stora energislukande bilar med dålig avgasrening. Regelsystemet har t.o.m. bidragit till en köprusch efter gamla lyxbilar typ , och Porche. Efter en frikostig upprustning säljs bilarna som tjänstebilar med låga förmånsvärden. Även från en annan synpunkt står skattereglerna i konflikt med samhällets trafik- och miljöpolitiska mål. Reglerna riskerar att leda till att en omfattande privat användning av den fria tjänstebilen uppmuntras. Den enskildes rörliga kostnader för privata resor är oftast lika med noll, eftersom arbetsgivaren i de flesta fall helt står för bensinkostnaderna. Enligt min mening bör därför reglerna för beskattningen av tjänstebilar ses över, så att även hänsynen till miljön beaktas. Nuvarande förmånsvärden bör endast gälla för bensinsnåla och katalytiskt renade personbilar. Äldre bilar utan katalytisk rening och bilar med dieselmotorer bör åsättas ett avsevärt högre förmånsvärde. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motio 1 1989/90. nen anförts om behovet av att hänsynen till miljön beaktas vid be- Mot. 1989/90 skattningen av tjänstebilar.
mot · GD02Sk372 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90: Sk372 av och (båda c) Beskattningen av fosterföräldrar/fosterbarn Enligt 65 § kommunalskattelagen skall frågan om skattskyldig haft barn eller inte bedömas efter förhållandena året näst före taxeringsåret. Med barn avses även fosterbarn. Detta leder för fosterbarnens del till sambeskattning av förmögenhet enligt 12 § 1 mom lagen om statlig förmögenhetsskatt. Vårdnadshavarna får fosterlegat och barnbidrag medan barnets tillgångar är ställda under överförmyndarens tillsyn. Den beskattningsbara förmögenheten beräknas enligt lagtexten gemensamt för föräldrar och barn. Frågan om skatteplikt bedöms med hänsyn till den gemensamma beskattningsbara förmögenheten och skatten beräknas med hänsyn till denna förmögenhet och fördelas på var och en efter hans skattepliktiga förmögenhet. Enligt vår uppfattning är det ologiskt att ett fosterbarn genom sambeskattningen ska belastas med progressionen i fosterföräldrarnas förmögenhet särskilt som det tycks räcka att fosterbarnet bor i fosterhemmet för att sambeskattning ska ske. Vi anser därför att ordet fosterbarn ska tas bort ur kommunalsskattelagens §5. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att beträffande 65 § kommunalskattelagen den ändringen görs att ordet fosterbarn tas bort ur lagen.
mot · GD02Sk373 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90: Sk373 av och (båda c) Avdrag för lön till eget barn För att avdrag skall beviljas för ersättning för arbete som utförs av barn i ett föräldraägt företag krävs att barnet har fyllt . Ersättningen läggs annars till någon av föräldrarnas inkomst där den beskattas med en ofta betydligt högre skattesats. Åldern räknas dessutom på vad som gällde första november året före taxeringsåret. Anställer i stället företaget grannens femtonåring får avdrag göras som vanligt. Detta förhållande lockar till att byta barn på papperet. Det är i stället viktigt att ge möjlighet att skola in barnen i företaget som de kanske ska ta över. Genom att sänka åldersgränsen till får fler ungdomar möjlighet till meningsfullt arbete. Givetvis ska avdrag ej tillåtas för högre lön än vad som är att anse som marknadsmässigt. När frågan senast behandlades i (SkU 1989/90:4) hänvisades till i pågående överväganden ang inkomstuppdelning i familjeföretag. Eftersom företagskattekommittén i sitt slutbetänkande Beskattning av fåmansföretag (SOU 1989:2) inte föreslår någon ändring finner vi anledning att upprepa vårt yrkande. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att hos regeringen begära förslag om sänkning av åldersgränsen, för rätt till avdrag för lön som utbetalas till barn som arbetar i föräldraägt företag, från 16 till .