mot · GD02Kr236 · 1990-01-18 00:00:00 — Statens stöd till fonogramproduktion Fonogramutgivningen vid Rikskonserter startade med en experimentperiod /66 och tog formen av en organiserad försöksverksamhet. En permanentning av verksamheten skedde först (prop. 1981/82:128, KrU 30). Till en början skedde utgivningen inom Rikskonserters informationsavdelning och inrättades en särskild fonogramavdelning. Vissa nya förutsättningar för fonogramverksamheten inträdde /84 då Rikskonserter jämställdes med övriga fonogrambolag och måste söka produktionsbidrag hos , medan ett basanslag för personal, lokaler m.m. ingick i det generella anslaget till Rikskonserter (prop. 1982/83:100). Nämnda bidragsordning bestod fram till då Rikskonserter ersattes av en ny institution benämnd Svenska rikskonserter. Produktionsmedlen erhålls därefter inte via utan tillförs åter institutionen tillsammans med anslaget för baskostnader. I nedanstående sammanställning redogörs för produktionsbidraget som kanaliseras via : 1983/84 1984/85 1985/86 1986/87 1987/88 1 750 000 1 800 000 2 000 000 2 060 000 1 100 000 För /89 har anvisats för hela fonogramverksamheten; därav går . till produktionen av fonogram. För /90 har anslagits . för hela fonogramverksamheten. till produktion av fonogram. Man vet inte vilka belopp det blir för /91. Orsaken härtill är att man - som ovan nämnts - inte längre preciserar dylika kostnader i budgetpropositionen. Sålunda har man överlämnat detta avgörande till Svenska rikskonserter att själva avgöra hur mycket av statsanslaget som skall användas för fonogramproduktion i egen regi. Svenska rikskonserter har vidare erhållit ett stöd av engångskaraktär för fonogramdistribution: enligt avtal mellan staten och skall sammanlagt 3 milj. kr. och för år 19891 000 000 1 1989/90. Någon beräkning av skattesubventionen per utgivet fonogram har, såvitt kunnat utrönas, inte gjorts. Inom Svenska rikskonserter finns f.n. 13,5 tjänster för fonogramverksamheten; 7 tjänster på fonogramproduktionen och 6 på fonogramdistributionen. Den totala utgivningen av fonogram på Rikskonserters märke Caprice har t.o.m. /88 varit mellan 380 och 400 produktioner. Utgivningen har legat på i genomsnitt ca 25 utgåvor . Enligt uppgift har ca 900 000 fonogram sålts under den drygt 20-åriga verksamheten. har försäljningen legat mellan 53 000 och 60 000 exemplar . I lager finns ca 100 000 fonogram. Som jämförelse vill jag peka på det enskilda ägda företaget , som startades av , d v s som Rikskonserter började bedriva organiserad försöksverksamhet. BIS har från starten och fram till nu utgett 475 produktioner. Detta har åstadkommits av mestadels två personer i rörelsen. är tre personer engagerade för den årliga produktionen av ca 45 fonogram. BIS har skördat stora internationella framgångar. En av världens mest ansedda recensionstidskrifter, Gramophone i , har exempelvis tilldelat BIS pris för bästa tekniska produktion. Priset avser inspelningen av nr 3 och 8 med som dirigent. Det hör till bilden att BIS har utgivit samtliga orkesterverk, alla inspelade på CD och de flesta även på LP. Detta projekt har liksom produktionen av den seriösa repertoaren i övrigt - i huvudsak kunnat genomföras utan några statliga subventionsmedel! Fonogram är av stor betydelse för spridning av konsertmusik till olika lyssnargrupper. Alldeles särskilt gäller det naturligtvis människor som av geografiska eller andra skäl har små möjligheter att uppleva levande musik. har en mycket glädjande ökning av antalet utgivna fonogram ägt rum. Detta beror främst på att marknaden berikats med ett antal ambitiösa enmansbolag som närmast på ideell basis producerar ett stort antal fonogram. Exempel på sådana framgångsrika företag är förutom ovannämnda BIS: Bluebell of , Opus 3 och Proprius m fl. Härigenom har en ny väg mellan artister och lyssnare öppnats, en väg som var förbehållen ett fåtal svenska artister. En svensk antologiserie, , har dessutom initierats av Musikaliska . Denna utgivning har pågått och beräknas omfatta inalles 200 fonogram. Motivet för att ge Caprice en i förhållande till övriga bolag gynnad ställning i subventionshänseende har bortfallit. I konsekvens med detta bör inte längre bevilja medel till detta ändamål. Det finns många andra ändamål inom kultursektorn, vilket jag i annat motionssammanhang har pekat på, som är i större behov av dessa medel. bör sålunda avslå regeringens förslag i motsvarande del och uttala sig till förmån för en omprioritering av anslagen inom denna del av kultursektorn. Offentliga medel skall endast användas för att fylla luckor i tillgängliga inspelningar. Det är viktigt att staten känner ansvar för den smala repertoar som sannolikt inte kan utges utan stöd. En omläggning av stödets inriktning kommer utan tvekan att resultera i fler högklassiga fonogram, om samtliga producenter på marknaden får konkurrera om bidragen på lika och rättvisa villkor. En nordisk samordning skulle ge en bredare bas för fonogramproduktionen och möjliggöra en utgivning som ej skulle kunna genomföras i ett enskilt land. Samhällsstödet borde kunna resultera i fler högklassiga fonogram, om den i använda modellen blev förebild för hela . Bättre servicemöjligheter och möjligheter för gemensam exportmarknadsföring i utomnordiska länder skulle också bli följden av nordisk samordning. En samnordisk katalog över den seriösa repertoaren skulle utgöra ett väsentligt bidrag till marknadsföringen. Ett första steg togs 1981, då en amerikansk specialist inom ramen för publikationer utgav en selektiv diskografi över 2 000 inspelningar från de nordiska länderna som även omfattade populärmusik och de stora internationella bolagens utgivning.Denna diskografi, Music from , bör ha främjat marknadsföringen av nordisk musik utanför . Detta arbete bör därför ej bli ensamt i sitt slag. En katalog kan även ge upplysning om vilka luckor som finns bland existerande inspelningar och ge anledning att rikta det offentliga stödet till bolag som är beredda att satsa på inspelningar av oinspelad repertoar. Nordisk insats för utgivning av inspelningar med nordisk musik bör sålunda gå ut på att samordna inspelning på fonogram av värdefull nordisk musik, att vidta åtgärder för gemensam marknadsföring inom och utom samt att stödja export utom av fonogram innehållande nordisk musik. Genom sådana åtgärder skulle kunna bli en hemmamarknad även för musikutgivningen. Med anledning av vad som ovan anförts hemställs att med avslag på budgetpropositionens förslag i motsvarande del beslutar att hos regeringen anhålla om förslag till ändrad inriktning av statens stöd till fonogramproduktion i enlighet med vad som anförts i motionen.