mot · GD02Ub804 · 1990-01-23 00:00:00 — 1989/90: Ub804 av m.fl. (mp) Utbildningspolitiken Skolans mål skall vara att lära för livet, att låta kreativiteten utvecklas hos varje barn, att utveckla peronligheten, tänkandet och intellektet, att bygga på de naturliga förutsättningar barnet har när det börjar i skolan. Eleverna skall vara skolans självklara centrum och respekteras som de individer de är. Arbetet i skolan skall präglas av demokrati, solidaritet, jämställdhet, positiv konfliktlösning och personligt ansvar. Ett medmänskligt perspektiv på omvärlden är viktigt, om denna framtid skall bli fredlig. Förståelsen och respekten för andra folk och kulturer är livsviktig. Följande solidariteter bör vara vägledande i all utbildning: - solidaritet mellan människor i - solidaritet med tredje världens folk - solidaritet med kommande generationer - solidaritet med djuren, naturen och det ekologiska systemet För att överleva som art på jorden måste människan utveckla en ekologisk förståelse. Det räcker inte bara att känna till, vi måste också förstå och respektera naturens lagar. Naturen ger oss allt tydligare signaler att vi människor måste ändra vårt beteende. De miljöproblem som blir allt påtagligare är i mångt och mycket en produkt av bristande kunskaper om hur samspelet mellan natur och människa skall fungera. Den nuvarande läroplanen för innehåller delar som klart och tydligt påtalar att barnen ska undervisas i bl.a. miljö- och överlevnadsfrågor. Framtiden kräver att denna typ av undervisning i skolan får samma betydelse som baskunskaperna har . I det storskaliga samhället blir människan anonym, maktlös och utbytbar. Koncentration av tillverkning och makt gör att beslut tas allt längre från den det berör. Kortsiktigt effektivitetstänkande leder till stress och ensidighet. En skola dit alla går med glädje, där det är en lust att lära och att arbeta och där alla på skolan känner ansvar för varandra och för verksamheten är ett mål i skola. I denna skola har alla inflytande över skolans innehåll. En lokal styrelse på skolan fattar beslut i alla övergripande frågor som rör skolans innehåll och verksamhet. Denna lokala styrelse har budgetansvar för driften. Skolorna ges större ansvar men också större frihet att utforma sin verksamhet. Hushållning med knappa resurser - är den egentliga innebörden av ordet ekonomi. För att klara av att ta ansvar för vardagen i skolan och , måste eleverna få grundläggande kunskaper om hushållning. Konsumismen lär att människans största uppgift är att vara konsument. Människovärdet tycks bero på hennes förmåga att konsumera så mycket som möjligt av jordens ändliga resurser, så fort som möjligt. Med denna skala blir en svensk värd lika mycket som hundra indier. Utbildning och undervisning om barn, om hem, boende, privatekonomi, kost och hälsa ägnas omkring en procent av tiden i den obligatoriska skolan. I gymnasieskolan får den praktiskt taget inget utrymme alls och snart är den nedlagd inom den högre utbildningen. Det borde vara en medborgerlig rättighet att få kunskap om hur man skall klara sin ekonomi . Barn gör inte som man säger utan som man gör" Lärare måste göras medvetna om hur de beter sig i undervisningssituationen mot pojkar respektive flickor. De rådande politiska värderingarna av arbete sätter förvärvsarbete och arbetsmarknadens krav i första rummet. Arbetet i hemmet, omsorgen om barnen m.m. anpassas till dessa krav. Kunskaper om hem och hushåll betraktas till följd av detta synsätt som ointressanta för samhället. de gröna anser att det är ett viktigt steg mot jämställdhet att alla ungdomar under sin gymnasietid får vidgade kunskaper om de uppgifter och det arbete som oundvikligen blir deras, vid sidan av förvärvsarbetet. För att överleva som individer måste barnen tycka om sig själva sådana de är, oavsett prestation. Barn, som är starka och trygga i sig själva, vågar också ge av sig själva utan reservationer. Vi ser det som mycket allvarligt att ungdomar under hela sin uppväxt har mycket lite kontakt med vuxna. Det blir därför allt vanligare att tonåringar utbildar sina egna normer och lagar. Allt för ofta och tydligt blir våra barn och ungdomar påminda om - direkt eller indirekt - att de inte behövs, att de är i vägen. Du blir inget förrän du tjänar pengar. För att utvecklas är det centralt att växa inte bara fysiskt utan också psykiskt och få ett starkt självförtroende och känna att man behövs och har betydelse för och i samhället. Massmediernas nyhetsflöde påminner dem om deras litenhet och får dem att dra sig tillbaka till en pseudovärld, befolkad av filmstjärnor och idrottshjältar. Dataspel och våldsvideo blir ersättningar för livet. Detta är den verklighet vi och våra barn brottas med. För att kunna bryta mot detta mönster och bidra till självtillit är det viktigt att undervisningen i samlevnad och etik förstärks. För många elever är skolan alltför teoretisk och verklighetsfrämmande. Lång skolgång förstärker det segregerade samhället, där barn, ungdomar, förvärvsarbetande, pensionärer, gamla och utslagna lever i skilda världar. Vi anser att försök bör göras med ett praktikår - i åk 8 eller åk 9 - då eleverna under handledning får ansvara för, planera och sköta samhällsservice på basplanet. Att införa ett helt praktikår, som präglas av meningsfullhet, samarbete och samhällskontakt, kan tyckas radikalt sett mot dagens teoretiska skola. Behovet finns emellertid hos många av våra skoltrötta ungdomar - och ungdomarna behövs ute i samhället! Enligt läroplanen för skall eleven stå i centrum och fostras till en aktiv kunskapssökare utifrån egna erfarenheter och förutsättningar. Eleven skall också samarbeta med sina kamrater och arbeta undersökande och experimentellt. Alla ämnen skall vara lika viktiga, men ämnesgränserna suddas ut, då studierna utgår från valda problem eller teman. Dessa övergripande mål har dock inte förenats med ett motsvarande nytänkande inom organisationen av skolan. Årskurs- och klassindelning, ämnesindelning, timplaner, betygssystem m.m. följer i stort de gamla mönstren. Organisationen på många nivåer gör att läraren känner sig uppifrån styrd. Denna byråkratiska uppbyggnad, med långa och många beslutsvägar och omfattande regelsystem, förkväver verksamhetslust och nytänkande.Då besluten om verksamhet och resursutnyttjande decentraliserats, kan - den centralamyndigheten - avskaffas. Om vi skall kunna utveckla en skola för alla, måstevi förändra vårt tänkande och våra föreställningar omvad skolan är och vilken roll den spelar i samhället. Vi måste bl.a. fråga oss: - På vilket sätt ger vi våra barn kunskap om världen? - Hur ger vi våra barn självförtroende? - Hur lär vi dem vördnad för livet? - Hur hjälper vi dem att uttrycka sina känslor? - Hur hjälper vi dem att utveckla social, ekologisk och historisk förståelse? Vi anser, att skolans mål kan förverkligas endast under förutsättning att såväl lärare som annan skolpersonal, som elever och föräldrar känner ett direkt ansvar för sin skola. Lärarna som har den viktigaste och svåraste uppgiften i skolan, måste känna det omgivande samhällets stöd och tillit för att fullt ut kunna ge av sitt yrkeskunnande och kunna känna arbetsglädje. Föräldrarna, som har det primära ansvaret för barnens fostran, utbildning och vård, måste mötas av skolan och stödjas av samhället i sin uppgift. Skolans innehåll och utformning Alla elever skall ha grundläggande kunskaper i läsning, skrivning och räkning. Vi kan inte acceptera att elever med förutsättningar för dessa grundläggande kunskaper lämnar skolan utan dem. Sådana kunskaper och färdigheter är en förutsättning för deras fortsatta studier, kommande yrkesverksamhet och möjligheter att fungera i samhället. Med ökad lärartäthet och större möjligheter till individualiserad undervisning kan vi uppnå detta. Skolans kulturbärande uppgift måste stärkas och undervisningen i praktiska och estetiska ämnen uppvärderas. Läroplanernas mål att eleverna skall utveckla alla sinnen skall mötas av motsvarande verksamhet; musik, drama, bild och rörelse är viktiga som undervisningsämnen, men kanske ännu viktigare som uttrycksmedel inom alla ämnen. Det är mycket allvarligt att ämnena bild och musik håller på att tyna bort. Vi vill slå vakt om dessa ämnen även på gymnasiet. Utbildning i hantverk och konsthantverk skall ingå i undervisningen och i en mer varierad form än dagens slöjdämnen. Ovannämnda ämnen skall finnas för specialisering inom gymnasieskolan som förberedelse för yrken inom konst och hantverk. Samspelet mellan människan och hennes fysiska och sociala miljö, humanekologi, biologi och praktisk miljövård på alla stadier och inom alla utbildningslinjer ger kunskaper av betydelse för en mera miljömedveten samhällsutveckling. Kunskap som förbereder för livet utanför arbetsmarknaden behöver också ökat utrymme i skolan. Undervisning om barn, familj och samlevnad samt om kost, hälsa och hushållning skall ges på alla stadier - även i gymnasieskolan. Skolans miljö, dess arbetsformer och undervisningensinnehåll skall utformas så, att varje elev tillförsäkras studiero och utveckling i sin egen takt. Större tonvikt läggs vid ett undersökande arbetssätt, skapande verksamhet och praktisk träning. Det väsentliga är inte att alla elever kan samma sak, utan att varje elev får utveckla sitt kunnande utifrån egna erfarenheter och förutsättningar och på egna intresseområden. Inom ramen för nuvarande skolutbildning måste det gå att rymma en mera allsidig kunskap och erfarenhet än vad som är fallet. Ett viktigt steg mot bättre organisation av undervisningen är tätare samarbete mellan lärare. Ett annat än bredare lärarkompetens, i den meningen att varje lärare har överblick över flera ämnen. Ett tredje steg är ett ökat inflytande från elever, föräldrar och skolpersonal. Barnen börjar skolan det år de fyller . Intagning både bör prövas, där man infört årskurslös undervisning och har nära samarbete med förskolan. Genom att organisera skolan i årskurslösa stadier underlättar man en flytande skolstart. Årskurslös undervisning och andra former av åldersblandade undervisningsgrupper ger många pedagogiska och sociala fördelar. I dessa grupper blir det naturligt att barnen arbetar på olika nivåer efter vars och ens förutsättningar. Olikheter upplevs inte negativt, utan stimulerar eleverna att hjälpa varandra. Vårt förslag om ett i huvudsak elevrelaterat statsbidrag, som får disponeras fritt, möjliggör för skolans styrelse att disponera resurserna efter de lokala behoven och förutsättningarna. Bidragets storlek skall bl.a. kunna variera efter geografiska förhållanden med ett större bidrag per elev till glesbygden. De fristående skolorna har stora ekonomiska svårigheter. Vi anser, att de skall ha samma statsbidrag per elev som övriga skolbarn i . Detta skall rymmas inom budgeten för . Det är positivt med ökad försöksverksamhet på frivillig grund. Förändringen måste växa fram inom skolan med stöd av politiker och andra ansvariga. Kooperativa skolor, skolor med olika inriktningar, profilskolor osv, passar väl in i "den gröna skolan. En förutsättning för att den skall kunna förverkligas är nämligen, att i de skolan aktiva - barn, lärare, föräldrar och annan personal på skolan - under frihet kan pröva sina egna idéer och forma den undervisning de tror på. Barn med fysiska, psykiska och sociala handikapp skall i möjligaste mån integreras i den vanliga skolan. Skolmiljön skall anpassas och extra stöd och hjälp skall finnas, men det är viktigt att elev och föräldrar, kamrater och lärare ser problemen som gemensamma angelägenheter och löser dem tillsammans. Betyg skall inte sättas i . Det nuvarande betygssystemet leder till ett lönsamhetstänkande hos eleverna, dvs de pluggar bara in kunskaper som de tror kommer att efterfrågas i proven. Följden blir att eleverna lär sig mekaniskt och ytligt. De pluggar in mätbara kunskaper som de snabbt glömmer. De accepterar material och påståenden okritiskt. Detta står i strid med skolans mål om kritiskt tänkande och analysförmåga. Samarbete främjas inte heller så länge betygen finns. Betygen tvingar läraren att lägga upp sin undervisning med tanke just på betygssättningen. Det betyder att läraren ständigt tvingas ge avkall på sina försök att förverkliga de övergripande målen i läroplanen; samarbete, demokratiska arbetsformer, solidaritet, undersökande arbetssätt m.m. Vi anser däremot att fortlöpande bedömning skall ske för att hjälpa eleven till självinsikt om sin förmåga. Detta kräver att eleven är med och deltar i bedömningen, så att detta resulterar i en medvetenhet om elevens möjligheter och självkännedom. Intagning till gymnasieskolan sker med intagningstest till den önskade linjen, men ett aktivt SYO-arbete och stöd under högstadiet för att förbereda eleven inför detta val i gymnasiet, är av stor betydelse. En motivbaserad intagning måste ge bättre förutsättning för att klara den utbildning man valt. Till yrkeslinjer krävs dels relevant yrkesorientering, dels praktiska anlagstest vid sidan av de andra inträdestesten. I gymnasium skall bedömningen godkänt och icke godkänt ges på varje grundkurs. Återkopplingen mellan studier och resultat skall ske löpande genom muntliga och skriftliga omdömen. Eleven skall låtas ta större ansvar för det egna arbetet och dess resultat. Lägsta nivå för godkänt skall vara väl definierad och bekant för eleven. Tilläggskurs skall erbjudas eleven och bedömas på samma sätt som grundkursen. Gymnasiet borde vara ett centrum för kritiskt tänkande och skapande, där eleverna tar initiativ och lär sig lägga upp sina studier i hög grad själva och får möjlighet att friare komponera sina studier. Men, tyvärr, fråntas ofta eleverna denna förmåga. Istället styrs de av proven och blir fullmatade och korvstoppade inför dessa. Böcker och gamla planer styr undervisningen, istället för verkligheten. Detta vill vi ändra på och föra in ett nytänkande i den gymnasieutredning som är ute på remiss. Vid ungdomens miljöriksdag 1989, där 1 000 ungdomar träffades, skrev de i sitt manifest, att de var djupt oroade över vad de fått veta och kände en vrede och otålighet över att allt för lite görs för att stoppa miljöförstöringen. De anser att miljöförstöringen är vår tids huvudfråga. Skolan måste ta sitt ansvar! De kräver att miljökunskap skall bli ett eget ämne i både och gymnasieskolan, på universitet och högskolor. - Miljökunskap införs som ett eget och obligatoriskt ämne från förskola till och med högskolan. Undervisningen i andra ämnen som t.ex. ekonomi, teknik, samhällskunskap - skall även de innehålla miljöaspekter. Men enbart det sistnämnda räcker inte. Miljön och naturresurserna är själva grundvalen för vår existens. Om hela samhället skall genomsyras av miljöhänsyn måste detta börja i skolan. - Lärarna måste vidare vidareutbildas i miljökunskap. måste satsä på en särskild utbildning av miljövårdslärare. - Miljöundervisningen måste göra rolig och omväxlande. Den skall bestå av exkursioner och studiebesök likaväl som faktaundervisning. Det krävs bra och lättlästa lärorböcker i miljö. Intressanta och kunniga föreläsare åste bjudas in i skolorna. - Skolorna skall använda endast miljövänligt papper i all undervisning. Skolorna skall inte använda engångsmaterial i skolbespisningen. På skolorna skall allt papper samlas in för återvinning, sopor skall källsorteras och all städning skall ske med rengöringsmedel som är acceptabla för miljön. - Skolorna skall köpa mat till skolbespisningen av bönder som odlar miljövänligt. - Svenska skolor och högskolor skall bjuda in elever och studenter från andra länder för att skapa ett system av systerskolor som skall samarbeta omkring miljöundervisning och studier. Mycket av detta kan göras på det lokala planet på skolorna, men pengar måste avsättas, t ex när det gäller studentutbyte. Vi hoppas mycket på Nord-Plus och andra nordiska, europeiska och internationella studentutbyten och att dessa resulterar i just fördjupning av natur- och miljövård. Försöket med treåriga yrkeslinjer på gymnasiet, ÖGY, har inte i alla stycken fallit väl ut. Vi anser att yrkesutbildning i större omfattning bör ske i form av lärlingsutbildning, t ex hantverk. Det kan vara ett sätt att lättare få ett fast arbete och är också ett sätt att rädda hantverksyrket. Vårt förslag om värntjänst skulle passa väl in denna utbildning och skulle kunna tillämpas för det tredje året. I budgeten skärs anslaget till lärlingsutbildning ned med . Vår tilltro den nya yrkesutbildningen så här långt är inte allt för stor. En sådan stor nedskärning på lärlingsutbildningen måste hindras. Att forcera fram ÖGY, ger kvantitet - men inte kvalitet. Eftersom årskullarna minskar framöver, skall alla som vill ges chans att gå i gymnasieskolan. Alla under skall ha rätt till antingen arbete eller skola. För att öka förståelsen för andra grupper i samhället och i världen anser vi att teckenspråk och esperanto skall kunna väljas som B-språk. Alla invandrare och minoritetsgrupper skall tillförsäkras god undervisning såväl i det svenska som det egna språket. Hänsyn skall också tas till elevernas etniska tillhörighet, normer och sedvänjor. Om eleverna skall integreras i den vanliga undervisningen eller gå i särskilda klasser avgör respektive skolas styrelse i samråd med föräldrarna. "Bildning är det som finns kvar när man glömt det man lärt sig i skolan de gröna ser vuxenutbildningen som mycket viktig. Den öppnar vägar och nya möjligheter i livet. Den som vill satsa på något nytt eller av någon anledning avbrutit sina studier, skall ha rätt att återuppta dem, när hon så önskar. Det kan ske förutom i den vanliga gymnasieskolan, t.ex. inom Grundvux, Komvux, Statens skola för vuxna, folkhögskolan och arbetsmarknadsutbildningen. Vuxenutbildningen skall ge behörighet till vidare studier på liknande sätt som och gymnasieskolan. Betygssystemet skall vara detsamma som inom gymnasieskolan, dvs. godkänd - icke godkänd. Folkhögskolan är en fristående skolform för vuxna, ofta med anknytning till någon av folkrörelserna. Verksamheten inriktas på att utveckla individens personlighet och förmåga till samhällsansvar och bedrivs under demokratiska arbetsformer. Vi anser, att folkhögskolan skall garanteras i behållen frihet och tillräckliga resurser för att behålla och utveckla sin särart. Särskilt skall de kurser och projekt gynnas, som utgör alternativ till tillväxtekonomiskt tänkande. Folkhögskolan, vars kurser formellt motsvarar grundskole- och gymnasieskolekurser, skall behålla sin breda, samhällsfilosofiska bas och sin flexibilitet och även i fortsättningen erbjuda studier i ämnen som annars endast kan studeras inom högskolan. Svårtillgängliga kunskaper blir var mans egendom, individen och kollektivets självkänla stärks. Då ökar också förmågan till kritisk analys, såväl av vanligt mänskligt handlande som av den etablerade forskningen. Detta är, enligt vår mening, en förutsättning för överlevnad i vår passiviserande och tekniskt-ekonomiskt inriktade tid. Folkhögskolan erbjuder unika möjligheter att skräddarsy utbildning efter behov. Ny åldersgräns - 16 år Bedömning av genomgången utbildning och kurser på folkhögskolan måste kunna räknas eleven till godo t.ex. vid antagning till högskola, vilket folkhögskolekommittén bör arbeta fram förslag om. Åldersgränsen för att få studera på folkhögskolan, , bör ändras. Denna skolform lämpar sig i många fall för elever som kommer direkt från . Vi skulle därför vilja sänka åldersgränsen till . Vuxna med grava läs- och skrivsvårigheter, som studerar på folkhögskola, får inte längre något utbildningsbidrag från AMS. Detta måste rättas till, antingen genom annan ekonomisk kompensation eller att AMS går in igen med medel för detta. Det är av avgörande betydelse att kunna läsa och skriva för självtilliten och av yttersta nödvändighet för att kunna söka sig ut på arbetsmarknaden och kunna konkurrera med andra på lika villkor. Vi anser, att de höga krav på kompetens som ställs på vuxna i särskolan, Särvux, inte får inskränka på rätten till undervisning för de vuxna utvecklingsstörda som tidigare gått på Särvux. Läraryrket är ett av samhällets viktigaste yrken. Vi vill därför understryka behovet av en gedigen lärarutbildning, förmedlad av kunnig personal i syfte att förbereda de studerande för läraryrket. Pedagogisk skicklighet är sedan gammalt underställd traditionell ämneskunskap. Vi anser, att dessa grunder bör jämställas i betydelse och att lärarutbildningen, framför allt i , bör anpassas därefter. Dagens grundskola har inte förändrats i samma takt som samhället och dess syn på lärarrollen. Den nya bredare synen på lärarrollen har inte heller i samma grad återspeglats i lärarutbildningen. Den utvärdering som länsskolnämnderna har gjort pekar på att katederundervisning är den vanligaste formen för undervisning och att lärarna i allt för hög grad är uppknutna till läroboken. För att ändra detta mönster och leva upp till Lgr-80:s mål, krävs en genomgripande förändring i skolan. Praktiken utgör det kanske viktigaste inslaget under hela ubildningen. Utbildningen varvas med praktik och den studerande bör i sin utbildning få en känsla för sitt blivande yrke genom att en praktikperiod läggs in . Det bör göras klart att höga krav ställs för lärarlegitimation och de studerande skall under de inledande studierna och under praktiken ha tillgång till studie- och yrkesrådgivning. Eventuell övergång till annan utbildning skall underlättas. Vi anser att utbildningarna skall vara lika långa. , när lönerna har utjämnats på grund- och gymnasieskola, finns det ingen anledning att ha så olika långa utbildningar som till . Exempelvis finns det inga andra lärare än 1-7, som spänner över tre stadier. Dessa måste förlänga sin utbildning, anser vi. Tiden räcker inte till och stoffträngseln blir orimlig. En lärarutbildning kan inte inrymma allt som behövs inom en rimlig tidsram. Det är därför rätten till återkommande fortbildning är ett viktigt villkor i lärarutbildningen, som siktar till att förnya . En termins studier/yrkespraktik minst , ser vi som ett rimligt mål. Denna ämnesfördjupning och fortbildning kan dels förläggas som en fortbildningstermin, dels som sommaruniversitet. Sommaruniversitet skulle innebära många fördelar. Resurserna skulle kunna utnyttjas bättre om en del av fortbildningen förlädes på detta sätt. Att själv kunna välja att studera på detta sätt och kunna dela upp 20 poängs studier på två sommarkurser, måste upplevas positivt. Det är givetvis positivt för eleverna som slipper vikarie. Högskolan skall vara ett dynamiskt centrum både för nytt vetande och mänsklig utveckling. Den skall vara en förändrande kraft. Den kan hjälpa oss utveckla en djupare insikt om oss själva, vår plats i det ekologiska sammanhanget, möjligheter att fredligt lösa konflikter och utvecka den andliga styrka som ger förmåga att lösa de oerhörda problem mänskligheten står inför. Utbildningen skall inte i första hand vara en smal yrkesutbildning. Studierna skall syfta till att utveckla personligheten. Helhetssynen skall finnas med även vid fördjupning och specialisering. Den viktigaste förändringen blir att formulera nya mål för högskolan med utgångspunkt från helhetssyn och vidgad kunskapssyn. Detta påverkar både kurssammansättning och ämnesinnehåll liksom inriktningen av studier och forskning. Tvärvetenskapliga kurser och arbetssätt skall stimuleras. Det är dags att utveckla människans inre universum Vi är för en större frihet av kursval och anser att humanistsika och samhällsvetenskapliga områden skall förstärkas. Det är därför viktigt att förstärka de fristående kurserna, så att det lättare går att komponera den egna utbildningen. Fria kombinationer av kurser kan bli det vanliga sättet att läsa istället för linjesystemet. Rådgivning och studieorientering/information om tänkbara kombinationer för en fil kand skall ges. Vi anser också att den introduktionskurs som finns i exempelvis , ex.phil., bör införas på prov för att bredda och fördjupa studierna och underlätta studievalet.