mot · GD02Jo902 · 1990-01-10 00:00:00 — Motion till 1989/90:Jo902 av och (båda s) När beskrev och namngav kronhjorten utgick han från den skånska hjorten. Den kallas därför nominatras och har allt sedan den kom hit för 5 bevarat sin renrasighet. Den kronhjortsstam som finns utanför , främst i , är starkt uppblandad med andra raser vilka kommit till vårt land . Det kan därför på goda grunder hävdas att den skånska kronhjorten är en särart som det finns anledning att bevara både i ett nationellt och ett internationellt perspektiv. Självfallet finns det också problem förknippade med den skånska kronhjorten. De utgörs framförallt av de stora skador dessa hjortar förorsakar på granplanteringar. Under 1971-1987 hanterades emellertid detta problem på ett framgångsrikt sätt genom inrättandet av ett öppet kronhjortsreservat, med en sträckning från i nordväst till i sydost. Inom reservatet fick markägarna ersättning för de skogsskador som kronviltet åstadkom. Jakten inom reservatet reglerades också på så sätt att s.k. kapitalhjortar - dvs.. hjortar med stor hornkrona - sparades och fick utvecklas till sin fulla kapacitet. Den skånska kronhjorten var direkt utrotningshotad när detta reservat inrättades. Antalet djur uppgick till mellan 75 och 100 i vinterstam varav ca 25 avsköts . Då var stammen uppe i ca 500 djur medan den årliga avskjutningen låg kring 100 djur. Otvivelaktigt medförde detta kronhjortsreservat en höjning av såväl kvantitet som kvalitet hos den skånska kronhjorten. Trots detta avskaffades reservatet i och med att den nya jaktlagen trädde i kraft. Starka invändningar mot beslutet restes från flera skånska organisationer och myndigheter. Motståndet kom inte minst från naturvårdsintressena. En annan anledning till att den skånska kronhjortens särart inte värdesättes på det sätt den förtjänar är en genetisk undersökning utförd av genetiska institutionen vid 1981.1 rapporten hävdas att det inte finns några större genetiska skillnader mellan olika kronhjortspopulationer. Ett stort antal forskare har var för sig granskat denna undersökning och kommit till slutsatsen att rapporten inte kan utgöra ett relevant underlag för en bedömning av skyddsvärdet för nominatrasen - den skånska kronhjorten. Totalt sett har endast av kronhjortens totala genupp Dessutom är det orimligt att använda djur från som referensgrupp, eftersom dessa djurs ursprung är osäkert. Då markägarna inte längre får ersättning för skogsskadorna framhärdar de givetvis i att få skjuta fler djur. begärdes licens för över 350 djur . Licenser som avslagits av länsviltnämnden och sedan överklagats, har beviljats av . Det allra största intresset knyts givetvis till nedläggandet av kronhjortar med de största hornkronorna. I den händelse att ingen ändring sker mycket snart kommer de problem som rådde före inrättandet av reservatet att återuppstå. Konsekvensen blir ett degenererat och utrotningshotat kronviltbestånd. Mot denna bakgrund finner vi det ytterst angeläget att slå vakt om den särart som utgörs av den skånska kronhjortsstammen. Detta kan ske genom att ett öppet kronhjortsreservat åter kommer till stånd. Ersättning skall då också utgå för de skador kronviltet åstadkommer och en licensjakt styras från länsnivå. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om bevarandet av den skånska kronhjortsstammen. 1989/90 Jo902