mot · GD02A807 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90: A807 av och (båda fp) Jämställdhetslagen är några och . Hon är en frisk, stark och framåt tjej och med vaken blick för omvärlden. Efter genomgången gymnasieutbildning med goda betyg, genomgick hon högskoleutbildning. Betygen därifrån var också bra. kunde hon kalla sig ingenjör med inriktning på byggnadsområdet. Hon var inte ensam tjej på den av grabbar dominerade linjen. Nära 10 flickor hade under medverkan från samhällsorgan, bl.a. länsarbetsnämnd och arbetsförmedling, fått stimulans att slå sig på yrken som traditionellt domineras av män. Och var med på noterna. Kanske var byggnadssektorn något att tänka på - det skulle passa bra att få vara ute i det fria, hon älskade naturen och gillade inte att sitta på kontor! Så blev det. När hon och hennes kompisar lämnade skolan bakom sig vara många av dem redan klara med jobb - arbetsgivarna har alltid behov av utbildat folk i den högkonjunktur som råder. Men de flesta av flickorna hade undgått företagens ögon, trots att de hade lika bra betyg. För började nu av besök på arbetsförmedling och spring hos byggföretagen. Till sin häpnad fann hon att den överhettade byggarbetsmarknaden inte hade plats för en utexaminerad ingenjör, med goda betyg, frisk och starkare än många av hennes manliga kompisar. Sa man det inte, hade hon ändå en känsla av att byggjobben är inget för flickor, och hur är det med omklädningsrum, toaletter ...och flickor kan ju bli gravida . Det var ingen skillnad på kapitalistiska och rörelseägda företag. Samma beklagande och vänliga attityd - inget jobb nu men vi kan väl få återkomma när vi får något. efter skolslutet hankar sig fram på tillfäliga jobb, klagar inte alltför högljutt, men undrar hur samhället är beskaffat. Detta är en skildring av ett verkligt förhållande, men med viss redigering för att inte röja integritet och identitet. Och det som är värre: är inte ensam! Hon har många kvinnliga kamrater i samma situation och på andra områden av arbetsmarknaden. Riksdag, landsting, kommun, arbetsmarknadens parter, myndigheter; alla har slagit sina kloka huvuden ihop och sagt att den könsuppdelade arbetsmarknaden måste brytas. Målsättningar togs, en är att bör minst 10 yrkesområden ha jämn könsfördelning jämfört med fyra av 52 . Och antalet kvinnor på chefsposter och i arbetsledande ställning skall inte vara mindre än genomsnittet för området. Massor av fina målsättningar. alla studievägar skall ha av vardera könet. (I läroplanen finns Mot. inskrivet att skolan skall verka för jämställdhet mellan män och kvinnor). På den vägen har det varit. Samhället beslutar om särskilda stöd till flickor som valt teknisk utbildning. Man engagerar mentorer, yrkesverksamma kvinnor som skall kunna medverka när flickor gör studiebesök eller praktiserar på arbetsplatserna. De flesta länsstyrelserna har igång, efter regeringens uppdrag, styrgrupper för kvinnors arbete och utbildning. Styrgrupperna skall verka för att de här fina besluten som tagits av riksdag och regering om jämställdhet på arbetsmarknaden, också skall fungera i verkligheten. har upplevt verkligheten som den är - långt efter att besluten fattats. En som sysslar med jämställdhetsarbete i verkligheten, vet också besked. Hon heter och är ledare för det s.k. , kopplat till . Hon vet, efter forskning på området, att "allt är som det varit förut, nästan. Trots medvetna yrkesval, säger , har alltför många av de kvinnliga deltagarna aldrig fått sätta sin fot på rätt arbetsplats. De gamla argumenten mot att anställa flickor finns kvar, jämställdhetslag och avtal till trots. noterar att flera av flickorna har tröttnat att söka arbete inom det område de har utbildning för, många också med en olustig känsla av att de är odugliga. De hamnar sedan vanligen i arbeten under deras kompetens och i arbeten med låg status. efterlyser från tid till annan arbetskraft; efterfrågan på arbetskraft är stor säger man, vilket alla vet. I en artikel i nr 37/89 dröjer man vid tanken på fortsatt arbete . Men hur många Annor finns det i alndet som sysslar med ganska okvalificerade jobb därför att SAF och LO-företag nobbar dem? Och hur tror arbetsmarknadens parter att vi skall får fler kvinnor i arbetsledande/och i chefsställning när man inte ger dem chansen från början? Vi citerar vad man lite uppgivet noterar från sida i i ett avsnitt om jämställdhet mellan kvinnor och män. Antalet kvinnor i ledande befattningar är lågt. Åtgärder av typ ChlM(Chef ) projektet inom länsarbetsnämnden bör därför drivas vidare. Vad skall man nu göra för att ge samma chans och ljusnande framtid som hennes manliga studiekamrater? Ja, allt handlar inte om att stifta lag dessbättre, därför att vi tror på människors förmåga till nytänkande och till omvärdering. Ett intensivt informationsarbete förestår, både på den offentliga och enskilda sektorn. Tyvärr måste vi också säga att det nog inte räcker, utan att jämställdhetslagen måste skärpas. Lagens bestämmelser om krav på arbetsgivarens aktiva åtgärder har förfuskats. Som skriver i en partimotion beklagar också vi att inte den socialdemokratiska regeringen tillsatte en parlamentarisk utredning om att stärka jämställdhetslagen. Enligt vår mening är det viktigt att jämställdhetslagen får en klausul till skydd för kvinnliga arbetssökande - framför allt kvinnor som söker sin första anställning efter genomgången utbildning. Med hänvisning till det anförda hemställs A807 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av att arbetsgivarna ges förnyad information om vikten av att motverka könssegregation vid nyanställningar, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av en skärpning av jämställdhetslagen. () ()