mot · GD02Kr352 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90: Kr352 ligger strax söder om stads tätortsbebyggelse. Detta innebär att den är belägen så att den kan nås av en befolkning på omkring 2,5 3,0 miljoner på en restid med bil eller buss på . Inom detta område finns också , vilket innebär att silvergruvan är ett lättillgängligt turistmål för hela och även för utlandsturister. Inom finns ett uttalat behov av mål för dagsutflykter. Med en utveckling av som turistattraktion kan den bli ett mycket tilltalande mål för sådana utflykter. Gruvdriften vid startade . Under regeringstid fick gruvdriften ett starkt uppsving. Det var gruvan hade sin största statsfinansiella betydelse. Ungefär en tredjedel av Kronans silver härrörde från Sala. Under gruvdriftens storhetsperiod; under Vasatiden, växte ett samhälle upp intill gruvan. Uppenbarligen saknade samhället planering och tycks mera ha präglats av förhoppningar om att silverfyndigheterna skulle kunna ge snabb rikedom. skapades ett mer ordnat samhälle genom att Sala stad grundades och den ursprungliga gruvbyn i samband med detta utrymdes. Merparten av gruvan är bruten med den s.k. tillmakningsmetoden. Berget upphettades och sprack, även utan vattenbegjutning. var sist i landet (1877) med att överge denna urgamla brytningsmetod. Parallellt med tillmakning användes krut och dynamiten introducerades . lades driften ned bl.a. beroende på ett långvarigt prisfall och mindre lyckade försök till annan produktion. Gruvan och miljöerna kring den uppvisar flera särdrag. Den mycket långvariga och konsekventa användningen av tillmakningsmetoden är unik för norra . Helt skilda tekniknivåer fanns sida vid sida, å ena sidan den mycket primitiva tillmakningsmetoden, å andra sidan avancerade anordningar för malmuppfordring och länspumpning av gruvan. Två stora vattensystem - omfattande sammanlagt ett 70-tal sjöar - tryggade kraftförsörj ningen till gruvan och hyttan. Genom att vattendragen norrut fördämdes ändrades vattendelaren. Ytterligare ett särdrag kan nämnas, nämligen att samtliga produktionsled, från brytningen av malmen till de färdiga silvertackorna fanns i Sala. förklarar att är genom sin långa historia och sin stora betydelse för ekonomi av ett intresse för kulturminnesvården som närmast är jämförbart med . Gruvdriften gav upphov till staden och innebar en omformning av landskapet nordväst härom genom det omfattande dammsystemet. Gruva, bebyggelse, dammsystem och vattenföring samt de olika platser i området som innehåller rester av verksamheter som hänger samman med gruvbrytningen är av otvetydigt riksintresse för kulturminnesvården. Det gäller därför att söka former för ett säkerställande. Ett bevarande skall göra möjligt att uppleva den befintliga miljön och bebyggelsen vid själva gruvan, de arkeologiska resterna, som vittnar om tidigare bebyggelse och om gruvdriften i äldre tider, exempel på platser utanför själva gruvområdet där ytterligare bearbetning av malmen skett samt lämningarna i form av kanaler, tunnlar och dämmen för vattenföringen till gruvan. Sala kommun har av genom förköp förvärvat gruvområdet för att därigenom kunna förvalta det kulturhistoriskt intressanta området, som haft en synnerligen stor betydelse för Salabygden och för hela rikets ekonomi. För att säkerställa visningsrätten har kommunen träffat avtal med om rätt till utnyttjande av vissa markområden och underjordiska gruvhål och schakt som förvärvat av . Sala silvergruvas olika byggnader är i stort behov av underhåll för att kunna bevaras. Arkeologiska utgrävningar av den gamla gruvbyn har utförts . Gruvmuseet håller på att ytterligare utvecklas och utvidgas. Det komplicerade vatten- och fördämningssystemet behöver restaureras. Att musealt rekonstruera tillmakningsmetoden i sin rätta miljö framstår som ett angeläget projekt liksom att i övrigt göra arbetsmiljöerna från svunna sekler förståeliga för nutidens människor. Allt detta kostar pengar. En kommun av storlek saknar förutsättningar att klara av detta på egen hand. RAÄ har förklarat jämte damm- och kanalsystem liksom den ännu bevarade rutnätsplanen i Sala innerstad som riksintresse för kulturminnesvården. En plan för bevarandeåtgärder håller på att tas fram i samarbete med och . Det är ytterst angeläget att staten tar ett stort kostnadsansvar för bevarandet av denna riksklenod. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motio 1989/90 Kr352 nen anförts om särskilda statliga medel för bevarande av den kulturhi- Mot. storiskt värdefulla med omgivningar.