mot · GD02Ub626 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:Ub626 av m.fl. (vpk) Satsning på Det finns en vida spridd missuppfattning som möjligen regeringen också är offer för. att är särskilt gynnad ifråga om tillgången till högre utbildning. I beaktande av regionens storlek och det stora antalet unga är ingalunda privilegierat. Vpk har konsekvent arbetat för att högre utbildning skall finnas tillgänglig runt om i landet. Vi har i olika sammanhang förordat ökade satsningar på de nya högskolorna. Den politiken kommer vi att fortsätta att föra eftersom vi anser att dessa satsningar har ytterst stor regionalpolitisk betydelse. anser vi det vara av lika stor betydelse att behovet av högre utbildning i kan tillgodoses inom regionen. Det är mycket dålig regionalpolitik när bristen på högt utbildad arbetskraft i tenderar att dränera andra regioner på högutbildade unga människor. Mänga av dem som flyttar till är högutbildade. För att vända den utvecklingen gäller det dels att skapa fler arbeten i vissa regioner, dels att klara egen försörjning med högutbildade. Det är också av rättviseskäl som vi kräver ökade satsningar i . Det kan inte vara rimligt att människor straffas genom att tilldelas betydligt mindre resurser än på andra håll i landet om de väljer att studera i huvudstadsområdet. domineras av studenter inom humanistisk, samhällsvetenskaplig och juridisk fakultet, de s.k. Kl- och AES-sektorerna, vilka redan i sig är lågprioriterade sektorer. Dessa fakulteter i är dessutom styvmoderligt behandlade i jämförelse med motsvarande fakulteter vid andra svenska universitet. Dessutom bör noteras att det lokala stödet för forskning och högre utbildning är långt svagare än i alla andra regioner i landet. visade universitets studentkår () i en rapport hur i på samtliga linjer, förutom den systemvetenskapliga, inom den s.k. AES-sektorn samt på Kulturvetarlinjen har den lägsta anslagstilldelningen i landet. Denna rapport har uppdaterats och visar att trots vissa extraanslag fortfarande har den lägsta anslagstilldelningen i landet. Det handlar inte om marginella skillnader. På exempelvis Kulturvetarlinjen har bara en tredjedel så mycket pengar som i per tillhandahållen årsplats. I sin anslagsframställning /91 förde UHÄ fram förslag om en riktad förstärkning till inom AES-sektorn. I sin senaste verksamhetsberättelse presenterade UHÄ följande tabell över de genomsnittliga ärsstudiekostnaderna inom AES-sektorn (uppgifterna avser 1987/88): kostnad för sektorn univ i 10 562 univ i 14 278 univ i 13 153 univ i 14 363 univ i 15 847 högskolan i /16 517 högskolan i /17 194 högskolan i /16 896 högskolan i 12 605 högskolan i 14 858 högskolan i 26 400 högskolan i 14 350 högskolan i 14 975 högskolan i 13 450 högskolan i 14 194 högskolan i 28 867 högskolan i 12 546 högskolan i /14 911 högskolan i 22 624 Svältkosten för får en lång rad konkreta konsekvenser för de studerande. De beteendevetenskapligt inriktade utbildningslinjerna inom AES-sektorn befinner sig i en mycket besvärlig situation. Gemensamt för dessa utbildningar är att de i stor utsträckning kräver samma typ av individuell handledning, träning i smågrupper och andra resurskrävande inslag som t.ex. undervisnings- och vårdsektorerna. I exempelvis psykologlinjen ingår omfattande inslag av tillämpningsövningar och färdighetsträning i olika psykologiska diagnostiska metoder samt träning i att under handledning bedriva psykoterapi med klienter. Sådan undervisning måste genomföras i små grupper eller i form av individuell handledning. Nuvarande resursramar tillåter dock detta i mycket begränsad omfattning, vilket är oacceptabelt i förhållande till de mål som utbildningsplanen föreskriver. Resursförstärkningar är också nödvändig för att utöka undervisningen på områden som på grund av brist på medel behandlas ytligt eller inte alls. Ekonomlinjen drivs vid efter ett löpande bandkoncept. Så kallade stordriftsfördelar antas minimera kostnaderna, dvs. ett större antal studenter antas kunna undervisas vid ett stort universitet till samma kostnad som ett mindre antal studenter vid en liten högskola. Men en högskola kan inte skötas på samma sätt som en konservfabrik om man vill uppfylla högskolelagens kvalitativa krav på högre utbildning. Storföreläsningar med 400-500 lyssnande studenter, vanliga vid , omöjliggör kommunikation mellan föreläsare och student. En frågande attityd tystas och all kritisk diskussion uteblir. Om ekonomlinjen vid skall uppfylla de målsättningar har beslutat om krävs egentligen ansenligt höjda anslag. För att hålla en rimlig nivå yrkar vi på att anslagen till ekonomlinjen vid höjs till landets genomsnittskostnad per studieplats. Under en lång rad år har man på juridiska institutionen varit tvungen att överföra pengar från forskningsverksamhet till grundutbildning för att överhuvudtaget kunna upprätthålla nuvarande juristutbildning. med den reformerade juristutbildningen är undervisningstätheten så låg att den ligger i ungefärlig nivå med en ordinär studiecirkels. Om juristutbildningen skall uppnå de krav man bör kunna ställa på den måste de studerande få arbeta mycket aktivt med rättsligt stoff. Praktiska övningar av olika slag bör regelbundet återkomma under utbildningen. Juristutbildningen måste ses som en utbildning med behov av laborativa och experimentella inslag på ungefär samma sätt som lärarutbildningen. Men består huvuddelen av undervisningen vid av storföreläsningar och inte alls av de seminarier och lektioner som krävs om studierna skall resultera i självständigt analyserande jurister, en nödvändighet för en yrkesgrupp som skall fatta beslut om vad som är rätt och fel i ett modernt komplext samhälle. drar i sin anslagsframställan den slutsatsen att dagens juristutbildning inte alls motsvarar de krav man ursprungligen ställde på den reformerade juristutbildningen. Man fastslår att varje studerande som ett absolut minimum bör genomgå ett undervisningsprogram om i genomsnitt per poäng. Av dessa bör högst vara föreläsningar. Seminarier och lektioner bör inte hållas med större grupper än 20 studerande. Vid rättsdataövningar och andra datorlaborationer måste gruppstorleken vara betydligt mindre. För att kunna höja juristutbildningen till denna nivå krävs ett stort tillskott av lärarkrafter och därmed ökade ekonomiska anslag. Eftersom riksgenomsnittet för juristutbildningar i landet ligger oansvarigt lågt äskar vi medel till juristutbildningen för att nå upp till riksgenomsnittet för förvaltningslinjen. Att fövaltningslinjen valts beror på att denna linje kan bedömas ha de största likheterna med juristlinjen vad gäller undervisningsformer och stoffkaraktär av linjerna inom AES-sektorn. Det totala behovet av resurstillskott på en miniminivå är för AES-sektorn vid . Under den treåriga petitaperioden fordras alltså ett tillskott av . för att samtliga linjer inom AES-sektorn utom juristlinjen vid skall nå upp till genomsnittet i riket, när det gäller per capita-kostnaderna och för att juristlinjen skall nå upp till riksgenomsnittet för förvaltningslinjen. Med hänvisning till det anförda hemställs att med ändring av prop. 1989/90:100, bilaga 10, D 6 till AES-sektorn på anslår . utöver regeringens förslag. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)