mot · GD02A118 · 1990-03-26 00:00:00 — Detta innebär att medelsbehovet enligt vår bedömning minskar med , vilka enligt vårt förslag istället bör anvisas till fortsatta verksamhet. Vi föreslår som alternativ en utlokalisering av SIND till . En sådan utlokalisering är logisk mot bakgrund av att SIND såsom regeringen påtalat intar en särställning i det regionalpolitiska arbetet. Verket skulle med en lokalisering till Ösersund få en större närhet till de regionala problem verket är satt att hantera. Det skulle skapa ökade sysselsättningstillfällen i i en omfattning som kan få en positiv betydelse för Östersundsregionen. Vi föreslår därför att hos regeringen hemställer om förslag till utlokalisering av statens industriverk till . Vi har vidare i annat sammanhang föreslagit att Expertgruppen för regional utveckling ombildas till Landsbygdens forskningsråd och att kvarstående åtaganden för ERU får belasta kommittéanslaget. Detta bör ges regeringen till känna. Länsstyrelserna - samordnad länsförvaltning m.m. Vi vill understyka att beslut om en samordnad länsförvaltning inte innebär någon reell lösning på problemen i regionalt utsatta områden. De utvärderingar som gjorts i visar att så inte är fallet. har i en partimotion redovisat de länsdemokratiska frågorna och länsorganens roll. vill i detta sammanhang påtala vikten av att det direktvalda landstingsmötet, som representerar hela länet med väl förberedda sakfrågor, debatterar länsutvecklingen och de åtgärder sorn behöver vidtas för att för- Mot. bättra den inomregionala balansen. Enligt vår mening måste av demolera- Al 18 tiska skäl de folkvalda landstingen få utökade befogenheter och ett övergripande ansvar för länsfrågorna. Detta skapar förutsättningar för att få ett större engagemang och vilja att lösa länens regionala problem. Denna länsdemokratiska linje har utvecklats i en särskild motion under . Utvecklingsfonderna har en stor betydelse för den regionala utvecklingen. Det är väsentligt att dessa fonder inte berövas sitt kapital utan även i fortsättningen kan bedriva en meningsfull och förstärkt verksamhet till gagn för småföretagsamhetens utveckling. Vi tar upp utvecklingsfondernas verksamhet i vår motion om näringspolitiken. I detta sammanhang vill vi dock påtala vissa frågor som syftar till att öka det kvinnliga företagandet, vilket har en särskild betydelse för den regionala utvecklingen. Regeringen ansluter sig nu till krav på att utvecklingsfondernas målgrupp skall vidgas, vilket kommer att särskilt gynna kvinnor. Dessa är främst verksamma inom sektorer som fonderna inte fått ge stöd till. Regeringens förslag att dra in 1,6 miljarder av utvecklingsfondernas kapital innebär emellertid att dessa vidgade möjligheter knappast får någon betydelse. motsätter sig därför - utifrån såväl jämställdhetssom småföretagsutvecklingsskäl - att fondernas kapital dras in. Vi tar upp vissa andra förslag till åtgärder för att främja jämställdheten nedan. Samhälls- och politikområden av särskild betydelse för den regionala utvecklingen De nuvarande regionalpolitiska stödformerna är främst inriktade mot företagen och har visat sig vara otillräckliga. De är även till sin konstruktion huvudsakligen inriktade på enbart den tillverkande industrin. Den framtida sysselsättningen kommer till en del att ske inom andra områden. Skall den omfattande avfolkningen i stora delar av landet kunna vändas och en återinflyttning ske, måste stimulanserna förändras och vidgas. Det kräver ett regionalpolitisk! system som bygger på att alla verksamheter underordnas de regionala målen och innefattar infrastrukturella, företagsstimulerande och individinriktade åtgärder. Det är enligt vår mening nödvändigt att åtgärderna för att främja regional utveckling även byggs upp kring den enskilda människans idéer, initiativkraft, kunskap och arbetsinsats. Samhället skall skapa förutsättningarna. I propositionen konstateras att "flertalet områden har stor betydelse för den regionala utvecklingen. Vi ser med tillfredsställelse att regeringen därmed ansluter till den syn som länge hävdat i motioner i . Det är däremot beklagligt att denna insikt har lett till så få konkreta förslag till åtgärder för att främja den regionala utvecklingen. Enligt vår mening måste de regionalpolitiska insatserna utgå från en helhetssyn och vara samordnande och förutsättningsskapande. Det krävs åtgärder för att bygga upp en infrastruktur med varaktiga möjligheter till arbete, boende, utbildning, service, kommunikationer, god miljö m.m. över hela Mot. Vid sidan av de generella åtgärderna behövs mera direkta insatser Al 18 för att stimulera såväl nyföretagande som befintlig företagsamhet i utsatta regioner, riktade direkt mot individer sorn väljer att göra insatser i de mest utsatta regionerna. Detta bör ges regeringen till känna. Regionalpolitiken och den internationella integrationen representant i REK 87 konstaterade att utredningen ej tillräckligt analyserat hur en ökad integration med EG kommer att påverka den regionala utvecklingen. I reservationen underströks att EG oavsett svensk anslutningsgrad innebär en förstärkning av de koncentrationsdrivande krafterna i samhället och anfördes: - att obalanserna ökat inom EG - att EG ej prioriterar den regionala balansen inom EG:s medlemsstater. Detta är en direkt konsekvens av att man eftersträvar fullständigt fria kapitalrörelser - fri nedläggnings- och etableringsrätt - att EG vid ett närmare samarbete knappast kommer att ge regionalpolitisk! stöd till svenska regioner från sina regionala fonder med tanke på inkomstnivå och låga arbetslöshet - att EG i första hand kommer att främja tillkomsten av vidareförädlingsindustri inom nuvarande EG eftersom arbetslösheten inom EG:s länder är 5-15 gånger högre än i . De fackliga organisationerna inom EG kommer dessutom att hårt bevaka var nyetableringarna sker - att EG ser de skandinaviska ländernas försök till regionalpolitik som något främmande i ett europeiskt perspektiv. EG ser i första hand periferi- och skogsregioner som turist- och råvaruproducerande regioner. Slutsatsen i reservationen var att inför förhandlingar med EG om bl.a. svensk regionalpolitik bör rusta upp sin regionalpolitik högst väsentligt som en motvikt till EG-marknadens koncentrationseffekter. Regeringens förslag går en motsatt väg. Synen på sambanden mellan det europeiska integrationsarbetet och regionalpolitikens inriktning är väl anpassad till EFTAs spelregler och EG:s striktare krav på sin egen regionala politik. Föredraganden anför med gillande att stödområdet väsentligt minskat vad gäller befolkningsunderlag och geografisk utsträckning/omfattning. Regeringens förslag på det regionalpolitiska området är en anpassning - på ren spekulation - och inte ett svenskt intresse ur förhandlingssynpunkt. Enligt vår mening innebär regeringens strategi betydande faror. Anpassningen sker till EG:s formella utåtriktade regler, som skiljer sig mycket från samma länders faktiska regler, inte till svenska folkets krav och önskemål. Regeringens agerande visar EG att knappast kommer att arbeta hårt för vår egen regionalpolitiska övertygelse och vårt framtida regionala behov. Regeringens förslag innebär dessutom en anpassning i förväg till de stora uppfattning i regionalpolitiska frågor och inte till , m fl länder, som vill ha en skandinavisk regionalpolitik i EG. Med rege- 20 ringens politik negligeras att och är mest extrema Mot. glesbygder som kräver samhällsinsatser för att utvecklas och överleva. Enligt vår mening är detta inte en acceptabel syn för ett framgångsrikt integrationsarbete med bevarad målsättning att hela skall leva och utvecklas. Detta bör ges regeringen till känna. Den tekniska utvecklingen och den "nya tekniken inom t ex data- och elektroteknik rymmer inom sig utomordentliga förutsättningar för att vara ett verksamt medel för decentralisering och regional balans. Hela landet måste få tillgång till avancerad teknik och avancerat tekniskt kunnande. Den hittillsvarande utvecklingen innebär emellertid en koncentration till framför allt norra delar. Även andra universitetsorter har en god utveckling. Det är enligt vår mening nödvändigt att ny teknik snabbt skall komma hela landet till del. Det är inte acceptabelt, som genomförda undersökningar visar, att kunskap och ny teknik inom t ex teleområdet som finns i de mest expansiva regionerna oftast inte kommer utsatta delar av landet till del förrän . Kraftiga insatser måste därför göras så att likartad teknik finns i hela landet. Detta bör ges regeringen till känna. De mindre företagens utveckling och nyföretagandet har en avgörande betydelse för möjligheterna att skapa en mer balanserad närings- och bebyggelsestruktur över landet och därmed för möjligheterna att skapa regional balans. Det krävs omfattande åtgärder för att nå detta mål. De generella åtgärderna för att utveckla infrastrukturen måste dock kompletteras med att stimulera nyetablering och utveckling av befintlig företagsamhet i utsatta regioner. Det är särskilt viktigt att skapa gynnsamma villkor för nyföretagande och utveckling i de små företagen. De mindre och medelstora företagen har en avgörande betydelse för möjligheterna att bredda näringsstrukturen i regionalt utsatta regioner. Vi utvecklar dessa frågor närmare i vår partimotion om näringspolitiken, där satsningar utöver regeringens förslag till småföretagsutveckling föreslås med . hushållning, sparande och utnyttjande av inhemsk, förnybar och miljövänlig energi gynnar regional utveckling. Satsningar på framtidsinriktade energiinvesteringar istället för på avvecklingsområden som olja, kol ach kärnkraft kan få en avsevärd betydelse för utvecklingen i större delen av andet. En sådan politik kan ge betydande stimulanser till ekonomisk utveckling. skapas arbeten där de bäst behövs. En ökad användning av inhemska bränslen, energiskog, odling av energi och fibrer för "näringslivet, satsning på alternativa drivmedel som t ex motoralkoholer baserade på biobränslen etc skulle avsevärt förbättra möjligheterna till arbete i många av de orter/regioner som har drabbats av den nu 21 3 1989/90. En omställning och förnyelse av ener- Mot. gisystemet enligt vår modell kommer också att medföra ett mycket mindre Al 18 bör i ökad utsträckning förbehållas elspecifika behov, t ex inom industrin. Detta bör ges regeringen till känna. Vattenkraften - en regional resurs har tidigare föreslagit att en del av vattenkraftsvinsterna, motsvarande /kWh, skall återföras till vattenkraftkommunerna för bl.a. utveckling av näringslivet. REK 87 anslöt sig till detta förslag. I den föreliggande propositionen föreslås dock att denna fråga skall bli föremål för fortsatt utredande. Enligt vår mening bör beslut om en avgift på /kWh av den vattenkraftproducerade elen tas ut av kraftbolagen omgående och utan ytterligare utredning. Intäkterna från avgiften skall återgå till de bygder där elen producerades. Lönsamheten i vattenkraften är sådan att detta enligt vår mening ej heller motiverar någon höjning av elpriset. Medlen skall användas för näringslivsutveckling och allmänt regionalpolitiskt stöd. Medlen får inte användas på sådant sätt att sektormyndigheterna tar detta som intäkt för att minska sina insatser i berörda bygder. Det bör ankomma på länsstyrelserna att fördela medlen till kommunerna med beaktande av utbyggda vattenkrafttillgångar och behov av regionalpolitiskt stöd inom en viss kommun. Den årliga genomsnittliga intäkten av en sådan avgift blir ca . Med vattenkraftproduktionen som utgångspunkt blir intäkterna . Från avgiftsskyldighet bör små vattenkraftverk med en effekt understigande 1 500 kW undantas. Jordbruket är av avgörande betydelse för en levande landbygd. I vissa regioner är jordbruket med tillhörande service- och förädlingsföretag den dominerande näringen. I de kommuner där jord- och skogsbruk står för av sysselsättningen kan man räkna med att tillhörande service- och förädlingsföretag står för lika stor andel av sysselsättningen. Därmed är jordbruket utomordentligt viktigt för att upprätthålla sysselsättningen i dessa områden. Ett livskraftigt jordbruk är också väsentligt för att upprätthålla ett öppet landskap. Dessutom kan närheten mellan konsument och producent bara upprätthållas då jordbruk bedrivs i hela landet. Den framtida jordbrukspolitiken måste inriktas på att ett livskraftigt jordbruk ska kunna bedrivas i hela . Detta kräver forskning, differentiering och regionalpolitiska åtgärder som sammantaget skapar förutsättningar för lönsamhet. Vi anser att olika regionalpolitiska åtgärder måste samordnas, t ex investeringar i byggnader, maskiner och markanläggningar. Det bör övervägas om inte investeringar i jordbruk skall jämställas med stödet till annan industri och näringsliv. Jordförvärvslagen måste tillämpas så att aktiva jordbrukare har möjlighet att komplettera sina företag. sker köp av fastigheter i kapitalplacerings syfte, ofta av juridiska personer. Detta motverkar strävandena att värna fa- Mot. miljejordbruket och möjligheterna till kombinationssysselsättningar. effekt får skatteförslaget om kvittningsförbud mellan förvärvskällor. Lantbruksnämnderna måste ges möjlighet att villkora förvärvstillstånden så att principen om boende-brukande verkligen upprätthålls. Förvärvstillstånd för jord- och skogsbruksfastigheter måste enligt vår mening alltid förutsätta att köparen är bosatt eller beredd att bosätta sig i bygden. Utbildning och forskning för regional utveckling Kunskapens betydelse för samhällsutvecklingen kan inte överskattas. Det är de mest kunskapsintensiva verksamheterna som är mest expansiva. En hög utbildningsnivå är en förutsättning för att skall kunna hävda sig i den internationella konkurrensen. Utbildningsväsendets struktur och lokalisering har stor betydelse för möjligheterna att uppnå en balanserad regional utveckling. I propositionen gör föredragande statsrådet ett ambitiöst anslag när han inleder utbildningsavsnittet med följande bedömning: Utbildningsinsatser har stor betydelse för en positiv regional utveckling. För att nå ut till de människor som behöver utbildning och till företag där en kompetenshöjning är nödvändig bör olika utbildningsformer ges en bred geografisk spridning. Detta förutsätter bl.a. flexibla organisationsformer. Detta är ett konstaterande som kan ställa sig bakom eftersom det stämmer väl överens med de åsikter vi har framfört i våra partioch kommittémotioner. Det överensstämmer också med de ställningstaganden som vår representant i den regionalpolitiska kommittén har gjort - såväl i betänkandets gemensamma del som i sin reservation. Tyvärr nödgas vi dock konstatera att de förslag som regeringen nu presenterar på intet sätt uppfyller dessa ambitioner. Tvärtom mynnar de flesta förslagen inom utbildningsområdet ut i att regeringen inte nu är beredd ... eller att "regeringen bedömer att behoven inte är så stora som kommittén ansett... etc. Hela avsnittet ger ett intryck av tveksamhet och handlingsförlamning. Enligt vår mening är för små orter och glesbygd skolan av avgörande betydelse för ortens överlevnad. En fortsatt avfolkning leder till en omfattande nedläggning av skolor. De ökande kraven på kunskap och kompetens förutsätter närhet till gymnasieutbildning och underlättar en samverkan med det lokala näringslivet. Det är viktigt att satsa på lärlingsutbildning, företagsförlagd utbildning, fortoch vidareutbildning etc. Samverkan mellan skola och arbetsliv kan också öppna möjligheter till gymnasieutbildning för orter som saknar egen gymnasieskola. Under rubriken föreslår regeringen överhuvudtaget inte någonting. Detta trots att regeringen i budgetpropositionen bil. 10 framhåller att satsningen på tekniska centra, knutna till gymnasieskolan, har visat sig vara en framgångsrik väg för att utveckla den yrkesinriktade utbild- 23 som de haft en vitaliserande effekt på gymnasieskolan har Mot. det också varit positivt för de små och medelstora företagen i regionen. Många tekniska centra har också fått funktionen som viktiga fortbildningscentra för lärare i såväl tekniska ämnen som yrkestekniska ämnen. Vi menar att en kraftfull satsning på en vidare utbyggnad av teknikcentra vore en värdefull regionalpolitisk insats. Hög kompetens har stor betydelse för att tekniska landvinningar skall få genomslag. En väg att förbättra tillgången på mer kvalificerade tekniker, ingenjörer och ekonomer är att öka dessa gruppers möjligheter till vidareutbildning. En sådan utbildning skulle underlätta för företagen att få kvalificerad personal. Vi anser därför att en vidareutbildning på mellannivå, baserad på gymnasier och regionala högskolor, bör skapas. Detta bör ges regeringen till känna. Regeringen noterar också att den pågående försöksverksamheten med treåriga yrkesinriktade linjer har medfört betydligt högre kostnader än vad som kunde förutses när verksamheten startade. Ett av skälen för detta är att de utrustningslistor som utarbetar är alldeles för omfattande och kostnadsdrivande. En av de bärande tankarna bakom reformen är ju att kommunerna inte skall behöva införskaffa all teknisk utrustning utan i hög grad använda den teknik och det kunnande som redan finns i näringslivet. Trots detta så är det riktigt det som sägs i propositionen att små och resurssvaga kommuner har de största svårigheterna att möta det utrustningsbehov som finns, oavsett skälet till att det uppstått. Ett sådant konstaterande borde enligt vår mening leda fram till ett åtgärdsförslag i stället för ett passivt jag är inte nu beredd att När det gäller vuxenutbildningsinsatser inom komvux, statens skolor för vuxna och hos studieförbunden så föreslog regionalpolitiska kommittén ett resurstillskott om 50 milj. kr. till de prioriterade landsdelarna. Dessa förslag avvisas bl.a. med det lakoniska konstaterandet att ett givet antal undervisningstimmar faktiskt kan fylla utbildningsbehoven hos en större grupp av vuxenstuderande om gruppstorleken kan ökas .... Detta synsätt visar på en total oförståelse för glesbygdens problem. Ett av de viktigaste skälen till att det gäller särskilda regler som medger mindre undervisningsgrupper är ju just det förhållandet att det bor få människor i våra glesbygdsområden och att det krävs speciella bestämmelser för att det överhuvud taget skall vara möjligt att få utbildningen till stånd! Regeringens förslag under detta avsnitt leder till en minskad verksamhet och till mindre resurser för vuxenutbildningen. Vi tar upp dessa frågor utförligare i en särskild motion. Även i detta avsnitt gör regeringen en ambitiös ansats. Av grundläggande betydelse är givetvis att den utbyggda högskoleorganisationen ökar utbildningens tillgänglighet och bidrar till en jämnare rekrytering av studerande till grundläggande högskoleutbildning i olika delar av landet... Vidare framhålls högskolans betydelse för fortbildning och vida- Mot. reutbildning samt dess kulturskapande och kulturspridande uppgifter. I pro- Al 18 positionen pekas också på att högskolans verksamhet innebär att det blir lättare att attrahera näringslivet. Allt detta låter bra men de konkreta åtgärderna uteblir helt också i detta avsnitt. har - i parti- och kommittémotioner till årets - redovisat konkreta förslag till en utbyggd högskoleverksamhet som uppfyller de ovan redovisade syftena. Våra förslag innebär en kraftigt ökad dimensionering av det totala högskoleutbudet, särskilda satsningar på de små- och medelstora högskolorna, åtgärder för att öka det decentraliserade utbildningsutbudet och förslag om nya högskolor bl.a. i och . Om våra förslag genomförs så uppnås betydande regionalpolitiska effekter, jämsides med de utbildningspolitiska. Denna rubrik i propositionen är den enda som åtföljs av något förslag i egentlig mening. Regeringen föreslår här en "tillfällig förstärkning av forsknings- och utvecklingsverksamheten .... Den första fråga man bör ställa sig är om det är meningsfullt att göra "tillfälliga satsningar på något så långsiktigt och tidsödande som forskning. Resurser för forskning måste stå till förfogande över för att ge önskade resultat. Vi är vidare mycket tveksamma till metoden att lägga resurstillskottet vid STU med uppgiften att "ansvara för nätverksbygge, projektframtagning, tekniskt industriella bedömningar m m". Med en sådan organisation riskerar man att få en ensidig inriktning mot teknikutveckling och en betydande byråkrati vid fördelningen av de knappa resurserna. har anvisat en annan väg. Enligt vår mening är det av stor betydelse för en utveckling av infrastrukturen över landet att de små högskolorna stärks. De små högskolornas fördelar - en liten obyråkratisk organisation och möjligheter till lokala kontakter - måste tas till vara. De har också betydelsefulla uppgifter för kompetens och kunskapsspridning i samarbete med näringslivet i de regioner där de verkar. Många små och medelstora företag har behov av personal med teknisk utbildning. Införandet av den förordade vidareutbildningen på mellannivå bör kunna tillgodose en del av detta behov. Inriktningen av högskolornas verksamhet bör anpassas efter de lokala förhållandena och stimulera till utveckling av ny teknik och öka den tekniska och ekonomiska kompetensen i en region. De regionala högskolorna bör även omfatta samhällsorienterande och humanistiska ämnen. föreslog kraftiga förstärkningar av medlen för decentraliserad utbildning och distansutbildning inom resursområdet. Detta förslag avvisas i propositionen. Vi anser mot denna bakgrund att utbudet av ämnen vid flertalet av de mindre högskolorna måste breddas och föreslår att 150 milj. kr. i enlighet med kommitténs förslag avsätts för satsningar på små och medelstora högskolor inom resursområdet samt att 50 milj. kr. avsätts till de små högskolorna utanför resursområdet. Staten måste göra insatser för att med bl.a. offertstöd och utlo- Mot. kalisering av statliga funktioner komplettera den utbildning och näringslivs- Al 18 miljö som skall byggas upp. Forskning vid mindre högskolor De små högskolorna blir med en sådan inriktning en av motorerna i en mer balanserad regional utveckling. Högskolorna för med sig bl.a. nyetablering och förnyelse av befintliga verksamheter i respektive region. anser att de små högskolorna skall utvecklas till regionala utvecklingscentra. Vid de mindre högskolorna bör avancerad forskning kunna bedrivas inom teknologiska "spetsområden. Detta skulle betyda mycket för en regions utveckling. Viss forskning bör även kunna bedrivas inom "stödjande ämnesområden. har i en partimotion om "högre utbildning och forskning som drivkraft i den regionala utvecklingen" redovisat sin syn och lagt förslag om hur en kraftfull satsning på att bygga upp en fast forskningsorganisation vid de mindre högskolorna också ger betydande regionalpolitiska effekter. Dessa tankar har vi nu följt upp i vår partimotion om forskningspolitiken där vi också anvisar medel för genomförandet. Vi föreslår där att fasta forskartjänster skall inrättas vid de små högskolorna för att möjliggöra en sådan utveckling och drygt 50 milj. kr. anvisas för detta ändamål. Detta är ännu en rubrik i propositionen som saknar täckning i form av konkreta förslag. Det enda som framgår med önskvärd tydlighet är att regeringen inte är beredd att ta ställning till några av de förslag som framfördes av regionalpolitiska kommittén. Vi tar i en särskild motion upp frågan om REK 87:s förslag till stöd för kompetensutveckling, där bl.a. stöd till FoU utanför högskolorna behandlas. Den främsta drivkraften bakom den pågående koncentrationen är arbetsmarknadens utseende och lokaliseringen av attraktiva utbildningar till de stora koncentrationsorterna. Den pågående koncentrationen har medfört att priserna på bostäder i koncentrationsorterna har stigit snabbt. Priserna har stigit särskilt kraftigt i . Detta drabbar främst de ungdomar som vuxit upp i , inflyttande ungdomar och unga familjer. Dessa tvingas betala mycket höga priser för att få en bostad eller blir beroende av en osäker och ofta mycket dyr andrahandslägenhet.