mot · GD02A608 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:A608 av m.fl. (s) Personalutbildning på arbetsplatserna En väl utbildad arbetskraft är den allra viktigaste faktorn när det gäller att skapa förutsättningar för ett utvecklat näringsliv. har länge varit ett land som haft särskilt gynnsamma förutsättningar därvidlag. Den allmänna och en generös vuxenutbildning har gett oss speciella produktionsförutsättningar. Mycket talar emellertid för att många av våra konkurrentländer kommit ikapp och i vissa fall förbi oss under . Antalet ungdomar blir allt färre medan de medelålders och äldre utgör en allt större andel av arbetskraften. Man brukar tala om den "åldrande arbetskraften. Denna utveckling vidkänns inte bara utan även andra västländer t.ex. och . Det är ett väl känt förhållande att arbetsutbudet är väsentligt lägre bland äldre personer med kort grundutbildning. Frågan är således hur skall vi kunna utbilda den generation som är medelålders så att denna grupp kan vara kvar i arbetslivet. Från () undersökningar av arbetskraftens utbildningsnivå vet vi att av ca 4.3 miljoner arbetstagare 1987 hade: - ca 850 000 personer kortare utbildning än grundskolekompetens - ca 535 000 personer endast grundskoleutbildning - ca 850 000 personer gymnasial utbildning där kunskaper i allmänna ämnen saknas utöver det som ingick i grundskoleutbildningen. Alla undersökningar av vilka kompetensbehov som arbetskraften behöver visar att behovet av allmänkunskaper ökar. Goda kunskaper i svenska, engelska, matematik och samhällskunskap skapar inte bara kunniga och aktiva medborgare utan det ger också den bästa förutsättningen för att kunna arbeta med ny teknik eller eljest ta på sig vidgade arbetsuppgifter. Om arbetskraften skulle ges samma utbildningsnivå som de unga har när de kommer ut ur innebär det att totalt hälften av hela arbetskraften på 4,3 miljoner arbetstagare har behov av utbildning i allmänna ämnen. De utbildningsbehov vi ser framför oss bland vuxna kan inte endast inom den traditionella vuxenutbildningens ram. Enligt vår uppfattning måste även personalutbildning, utbildning på betald arbetstid, användas. Medlemmar i får liten del i den personalutbildning som ges. 1987 fick av medlemmarna i personalutbildning. av medlemmarna i och av medlemmarna i SA- Mot. 1989/90 CO/fick utbildning . De grupper som har en hög utbildning deltar oftare i personalutbildning än grupper med kort utbildning. Personalutbildningen bidrar därför till att öka utbildningsklyftorna. Personalutbildningen är också regionalt ojämnt spridd. Minst utbildning fick löntagare i och . Mest utbildning fick bosatta i storstadsområdena. Det är viktigt att samhället tar ett samlat grepp om personalutbildningen. I den utredning som () gjort om personalutbildningen föreslås att personalutbildning skall utformas så att den uppfyller mål för individen, arbetslivet och samhället. En samhällelig utredning bör också ha denna utgångspunkt. I den utredning som för personalutbildning genomförde föreslogs att personalutbildningen skulle ges följande utformning . Alla löntagare bör ha rätt till viss årlig förnyelse av yrkeskompetensen i form av personalutbildning. Denna personalutbildning skall vara en individuell rättighet och omfatta minst . Utbildningen skall kunna sparas över . Rätten till kompetensförnyelse bör regleras genom centralt avtal. De löntagare som saknar grundskole- och/eller gymnasieutbildning i ämnena svenska, matematik, engelska och samhällskunskap bör ges rätt att på betald arbetstid inhämta sådan kompetens. Både samhället och arbetslivet har ett ansvar för denna del av personalutbildningen. För finansiering av utbildning på grundskole- och/eller gymnasienivå bör samhället bidra med resurser av samma storleksordning som ungdomar får i den obligatoriska skolan. Övriga kostnader skall tas ut i form av en arbetsgivaravgift. Socialdemokraternas s.k. 90-talsgrupp har lämnat ett i det närmaste identiskt förslag till personalutbildning som LO. Den enda väsentliga skillnaden är att man anser att bör utbildningen på arbetsplatserna endast uppgå . Även TCO har lämnat ett förslag om personalutbildning i arbetslivet. Att personalutbildning bör ses över är således väsentliga samhällsintressenter överens om. I en sådan översyn är fördelning av utbildning samt former för finansiering de viktiga problemställningarna. Det är viktigt att utbildningen ses som en investering och inte som en konsumtionsutgift. För att en sådan investering skall bli lönsam sedd ur produktionens synvinkel krävs att en veckas årlig utbildning leder till att det samlade produktionsvärdet höjs . Om utbildningen anordnas effektivt d.v.s. varje arbetstagare ges rätt utbildning torde effekterna bli avsevärt högre än så. Det personliga värdet av utbildningen tillkommer dessutom. Oavsett finansieringsform bör finansieringen vara företagsanknuten. För en sådan lösning talar att genomförandet av utbildningen främjas av om det är en partsgemensam uppgift. Med hänvisning till det anförda hemställs ^ ^ att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om personalutbildning. () ()