mot · GD02T514 · 1990-01-22 00:00:00 — Motion till 1989/90:T514 av och (båda fp) Spårbunden trafik som sammanhållen region präglas av stor industriell verksamhet och är ett av landets tyngsta och mest expansiva områden. Närheten till och huvudcentra i kombination med största export- och importhamnar gör området intressant och attraktivt från många synpunkter. Dessa positiva konstateranden skymmer inte de problem landsdelen dras med; det finns t.ex. avfolkningskommuner inom regionen och brister inom kommunikationsnätet. Vi avser här att ta upp några aspekter och förslag som rör just kommunikationerna, med betoning på den spårbundna trafiken. När det gäller järnvägen , den s.k. , yrkar vi på en upprustning av banan och förlängning till . Dessa förslag återfinns i en gemensam motion från samtliga riksdagsmän i . I utgångsläget för trafikpolitiken finns en allmänt omfattad mening att den spårbundna trafiken skall kunna ta över godsmängder och persontransporter från landsväg. Inte minst miljöskäl motiverar detta. Den dominerande transportleden i är väg E 6, som till större delen har låg standard. I sitt nuvarande skick klarar inte E 6 ökad belastning. Ser man till järnvägstrafiken berörs länet av sex olika linjer, varav fem strålar samman i , medan den s.k. Herrljungabanan går till . Denna bana har särskilt stor betydelse för boende inom norra och mellersta delen av som via ges förbindelse med . Liksom flertalet av järnvägslinjer i regionen har Herrljungabanan dålig spårgeometri, är kurvig och brant. Den dåliga geometrin begränsar godstågens vagnvikter, och persontågen måste framföras med begränsad hastighet. Med tanke på den betydelse banan har för det interregionala resandet och i första hand möjligheten att nå fyller inte nuvarande förhållanden kraven på komfort och restider. Det är också högst anmärkningsvärt att antalet dubbelturer på banan dras ner från 9 till 6, vilket drabbar morgonturerna. Snabbtågen och vice versa kräver vi skall stanna i . Restidsförkortningen på den linjen får så att säga inte gå ut över Herrljungabanan och dess resenärer. Kvalitetsförsämringen på banan har fortgått . Ett exempel är också att sovvagnen dragits in, vilket vi påtalat vid tidigare tillfälle. Sammanfattningsvis är en upprustning av Herrljungabanan nödvändig på den tekniska sidan. Kvaliteten måste bli sådan att resenärerna uppfattar ba- Mot. nan som ett verkligt alternativ till bilen. När det gäller bandelen omfattar den en region med omfattande arbetspendling. Bandelen , som ingår i ett stort projekt benämnt Götalandsbanan, skulle i sin östra sträckning anknyta till östra stambanan vid . Enligt en utredning som presenterats skulle man i en första omgång satsa på täta förbindelser vilket också inkluderar bättre förbindelser med storflygplats. Önskvärt vore att bandelen byggdes ut till dubbelspår. Det finns skäl erinra om den succéartade framgången med pendeltåg på dubbelspåret . Linjen trafikeras av 150 tåg och antalet väntas stiga. Boråsbanan knyter an till ett stort befolkningsunderlag, och med dubbelspår in till skulle samma utveckling komma som gäller för Västra stambanan. planer på en rejäl upprustning av delen är tillfredsställande. Huruvida Götalandsbanan skall få en ny sträckning eller ej (via ) kan vi inte ta ställning till. I första hand ser vi det som primärt att persontrafiken är kvar på delen och att den byggs ut för att möjliggöra pendeltrafik. Beträffande projektet , som vi kort berört, bör den utredning som gjorts av bli föremål för utvärdering och fördjupade studier, bl.a. när det rör finansieringsfrågan. Även den kust-till-kust-banan, Göteborg-Kalmar-Karlskrona, bör bli föremål för penetrering beträffande förutsättningarna för lönsamhet och passagerartal. En utveckling av denna järnväg skulle radikalt förbättra kontakterna mellan väst- och östkusten och leda till vitalisering av näringslivet i de aktuella delarna av och . Återstående bandel med anknytning till och är , /. Utbyggnad av dubbelspår på delen har påbörjats, som förutsättning för pendeltrafik. Utbyggnaden sker i långsam takt. Kapacitetsbristen på de enkelspåriga avsnitten är det stora problemet och leder också till förseningar i tågtrafiken. Antal resor på är mångå; senast kända uppgift är då 900 000 resor registrerades. När det gäller godståg per vardagsdygn uppgick deras antal till 27 (), vilket är en god siffra. Skall kunna avlasta trafikvolym från närliggande väg E 6, måste banan i hela sin längd ha dubbelspår. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att järnvägslinjen () bör rustas upp och att inga försämringar sker i turtäthet, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av att järnvägslinjen byggs ut till dubbelspår för att möjliggöra pendeltrafik, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att förses med dubbelspår i hela sin längd , 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av satsning på Götalandsbanan och kusttill-kust-banan, och att en kompletterande utredning och analys sker av dessa järnvägslinjers utvecklingsmöjligheter. () () 1989/90 T514