mot · GD02A442 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:A442 av och (båda s) Åtgärder för en levande skärgård Vårt land har en unik tillgång i sina kust- och skärgårdsområden. Att hålla skärgården levande är viktigt både av regionalpolitiska och säkerhetspolitiska skäl, men det kan bara åstadkommas om man på olika sätt underlättar för människor att permanent bo och verka där. Utvecklingen är tyvärr inte särskilt positiv. Allt fler skärgårdshemman övergår i utbors ägo och permanentboende omvandlas till fritidsboende. Den stora efterfrågan på sommarhus innebär att marknadspriserna pressas upp till helt orimliga summor vilket omöjliggör för många ortsbor och andra som tänkt sig permanentboende att köpa fastigheten. I flera Östgötakommuner är det s.k. utboägandet mycket stort. Statsmakterna har uppmärksammat problemet. 1987 gjordes ändringar i lagen om förköpsrätt. I den fick sammanlagt 19 kommuner, de flesta på och i , rätt att gå in och förköpa fastighet som man ansåg borde vara permanentbostad om en tilltänkt köpare tänkte använda det som fritidshus. En utvärdering av verksamheten har visat att den dock inte hade avsedd effekt. I flera av kommunerna har omvandlingen från permanentboende till fritidsboende fortsatt i oförminskad takt. Ingen av Östergötlands skärgårdskommuner omfattas av denna lag. En ny proposition kommer att föreläggas . Förslaget är f.n. ute på remiss hos vissa kommuner. Ett annat problem utgör de ökade kostnader som följer på de höga taxeringsvärden som dessa fastigheter åsätts med hänsyn till sin attraktivitet. Det är rimligt att skärgårdsfastigheter som bebos permanent särbehandlas i fastighetstaxeringen eller beskattning. När fattade beslut om trafikpolitiken inför (prop. 1987/88:50) så ställde man sig bakom de fem trafikpolitiska mål som formulerades i propositionen. I ett av dessa fastslås att Infrastrukturens och kommunikationernas har en närmast historisk roll som redskap för regionalpolitiken. Även fortsättningsvis bör transportsystemen ut formas så att det bidrar till att åstadkomma en balanserad befolkningsutveckling och tillgång till arbete, service och en god miljö i alla delar av landet. För en levande skärgård har detta särskilt stor relevans. Väl fungerande transporter har en avgörande betydelse för öbornas möjligheter att bo kvar och finna sin utkomst i skärgården. För den som bor på en ö utan bro- eller färjeförbindelse kan transporterna vara både besvärliga och kostsamma. För att underlätta härvidlag kan kommuner och länsstyrelse med stöd av glesbygdsförordningens paragraf 37 utge transportstöd för vissa transporter. Detta får dock enligt samma förordnings paragraf 40 utbetalas bara i ett inledningsskede i högst . Sådant transportstöd infördes för Östgötaskärgården. Stödet visade sig fylla ett stort behov och var till stor nytta för näringarna på öarna. Behovet kvarstod naturligtvis också och i såg sig därför tvungen att på annat sätt självfinansiera hela transportstödet. Denna 3-årsregel motverkar viktiga arbete för en levande skärgård och missgynnar skärgårdsborna. Därför bör glesbygdsförordningen ändras så att statligt transportstöd kan utgå utan denna begränsning. Det kan också ses utifrån ett rättviseperspektiv. Den öbo som har en fast färjeförbindelse eller en bro till sin ö har ju därigenom fått ett permanent statligt stöd för sina transporter. Också för att utjämna dessa skillnader bör transportstöd kunna utgå utan tidsbegränsning. Den här frågan förutsattes av arbetsmarknadsutskottet i 1988/89:13 behandlas av regionalpolitiska kommittén i dess slutbetänkande SOU 1989:26. Kommittén har tyvärr inte tagit upp detta. sambandscentral i utgör en trygghetsfaktor för den bofasta befolkningen i östgötaskärgården. Genom den upprätthålls också vissa servicefunktioner som ligger utanför de rena kustbevakningsuppgifterna t.ex. sjuktransporter och brandbevakning. Sambandspersonalen känner skärgården och skärgårdsbefolkningen väl och denna lokalkännedom kan inte överskattas. Sambandscentralen är av utomordentligt stor betydelse för den bofasta skärgårdsbefolkningen, för båtturisterna och för myndigheter. Därför beslöt efter förslag från skatteutskottet /87 att sambandscentralen skulle hållas öppen dygnet runt. Berörda regionala och lokala myndigheter såsom , militären, brandvärnet, hemvärnet, skärgårdskommunerna stöder alla samfällt kravet på fortsatt oförändrad verksamhet vid sambandscentralen. har i SOU 1989:26 bl.a. utrett sambandscentralernas verksamhet. Kommittén skriver att man på nytt vill pröva regeringens beslut och anför följande: Om man emellertid av andra skäl än de vi har att utreda vill behålla sambandcentralen i och anslå särskilda medel härför så kan centralen överta en stor del av fiskerirapporteringen. bör således i ett sådant fall även i fortsättningen vara huvudman för centralen i men också pröva möjligheten att tillföra uppgifter. 1989/90 A442 dan genom den regionala ledningens försorg tilldelats utökade arbetsuppgif- Mot. ter i form av datorbaserad verksamhetsstatistik för hela regionen, samt en A442 del allmänna kontorsuppgifter som tidigare utfördes i . En försöksverksamhet har också startats i vilken sambandscentralen i ska utgöra beställningscentral för sjötaxitrafiken i hela i samarbete med AB Östgötatrafik. Den fiskerapportering som kommittén nämner avser s.k. aktiv och passivrapportering från alla utländska fiskefartyg som fiskar i svensk ekonomisk zon i . Enbart detta är ett mycket omfattande arbete som i sig motiverar fortsatt drift av sambandscentralen. De utökade arbetsuppgifter som redan tillförts centalen i samt eventuellt tillkommande, resulterar i en personalbesparing vid de regionala huvudorterna. Att centralen i dessutom sköter delar av och utgör en serviceinstans i skärgården får man så att säga på köpet. En avgörande drivkraft bakom dessa konstruktiva effektiviseringsförslag har varit personalens och länsmyndigheternas absoluta övertygelse att sambandscentralen måste få fortsätta sin viktiga verksamhet till nytta för skärgårdsbefolkningen, båtturisterna och den militära säkerheten i skärgården från Landsort till . Med hänvisning till det anförda hemställs [att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ökade kostnader för permanntboende i skärgården på grund av fastighetstaxeringen,1] 2. att hos regeringen begär förslag till sådan ändring i glesbygdsförordningen att statligt bidrag kan utgå till transportstöd i skärgården utan den begränsande 3-årsregeln, [att som sin mening ger regeringen till känna att sambandscentralen i även fortsättningsvis skall vara dygnet-runtbemannad.2] () () 1 1989/90:Sk410 2 1989/90:Fö716