mot · GD02Ub125 · 1990-03-20 00:00:00 — Avslutningsvis vill vi fästa uppmärksamheten på den minskning av resurser för forskning och forskarutbildning som kan bli följden av den förändrade beskattning av stiftelser och stipendier som diskuteras. En eventuell utökad beskattning bör enligt vår mening inte utformas på sådant sätt att detta blir följden. Regeringen föreslår anslagsökningar utan att klart redovisa att en del av tillskottet äts upp av löneuppräkning. Antalet studiestödsrum minskar relativt kraftigt till följd av regeringens förslag. Detta är inte acceptabelt mot bakgrund av de behov av forskarutbildade som regeringen själv redovisat. Resurserna för doktorandtjänster bör enligt vår mening ökas med 50 milj. utöver regeringens förslag. Vidare bör ange att omvandlingen av utbildningsbidrag till doktorandtjänster skall vara avslutad vid utgången av /96. Omvandlingen av utbildningsbidragen bör avslutas inte bara vad gäller teknisk utan även matematisk-naturvetenskaplig fakultet samt . Övriga utbildningsbidrag bör successivt och möjligt därefter omvandlas till doktorandtjänster. 7.2 Betyg pä doktorsavhandling För att upprätthålla kvaliteten på doktorsavhandlingarna bör reglerna för betygsättningen ändras. Vi föreslår att avhandlingen betygsätts som underkänd, godkänd eller väl godkänd. Fakultetsopponent och betygsnämndens ledamöter skall ha rätt att i protokoll anmäla avvikande mening samt skälen för sina ställningstaganden. Flera utredningar har starkt betonat behovet av samband mellan forskning och utbildning, inte minst från kvalitetssynpunkt. Åtskillnaden i anslagshänseende mellan dessa verksamheter är enligt vår mening olycklig. Sambandet kan emellertid stärkas genom att forskning förs in i tjänsten som en skyldighet för alla behöriga universitetslärare. Det skulle medföra en vitalisering av den högre utbildningen. Vi har i motioner såväl som framhållit det nödvändiga i att tjänstestrukturen vid de svenska universiteten och högskolorna anpassas till den internationellt gängse. Det skulle innebära att alla behöriga universitetsoch högskolelärare åläggs forskning i tjänsten motsvarande ungefär en tredjedel av arbetstiden. Därmed skulle en större del av forskningspotential tas till vara och högskolelagens krav på en utbildning byggd på vetenskaplig grund få ett reellt innehåll. Vi konstaterar icke utan tillfredsställelse att regeringen nu är beredd att acceptera vårt synsätt. Regeringen föreslår att det i högskoleförordningen skall föreskrivas att högskolelektorer, liksom professorer och forskarassistenter, skall bedriva forskning och att de nya reglerna skall gälla för högskolelektorstjänster som ledigförklaras efter . För redan förordnade högskolelektorer skall forskning i tjänsten gälla om de är eller blir docentkompetenta. Högskolelektorerna måste dock ansöka om medel för forskning i särskild ordning. Regeringens förslag innebär därigenom enligt vår uppfattning endast en läpparnas bekännelse till principen om forskning i tjänsten för högskolelektorerna. Som vi framhållit är forskning och undervisning oupplösligt förenade och principiellt beroende av varandra. Forskning bör därför vara ett åliggande för alla forskarutbildade högskolelektorer, oavsett om de vunnit docentkompetens eller ej. Detta är av särskild vikt för lektorerna vid de mindre högskolorna. Vid dessa högskolor finns endast ett fåtal docentkompetenta högskolelektorer, och forskningsverksamheten skulle i hög grad gynnas av att alla behöriga högskolelektorer ålades forskning i tjänsten. Därigenom tillförs dessa högskolor en ny och betydelsefull forskningsresurs. Det finns starka skäl för att i högskoleförordningen reglera den arbetstid som högskolelektorerna skall ägna åt forskning. Därmed står det från början klart för såväl prefekter som högskolelektorer vad som bör gälla. Onödiga spänningar och konflikter undviks. Genom en författningsreglering undviks också en uppdelning av högskolelektorerna i två kategorier: sådana som har rätt att i tjänsten bedriva forskning och sådana som måste ansöka därom. Det har bl.a. efter internationella förebilder ansetts rimligt att högskolelektorernas forskningsdel utgör ca en tredjedel av den totala arbetstiden. Vi föreslår att detta lagfästs. Finansieringen av högskolelektorernas forskning i tjänsten torde i allt väsentligt kunna ske inom högskolesystemets ramar. Enligt uppgift skulle ca 2 800 högskolelektorstjänster beröras av förslaget om en forskningsskyldighet under en tredjedel av arbetstiden. Om tiden skulle behöva finansieras fullt ut med nya resurser kan kostnaden uppskattas till drygt 275 milj. kr. Högskolans rörliga forskningsresurs, som ingår ospecificerat i fakultetsanslagen, uppgår till ca 330 milj. kr. Även andra anslag kan tas i anspråk för ändamålet. Regeringen föreslår en särskild fakultetsresurs för de humanistiska och matematisk-naturvetenskapliga fakulteterna samt forskningsstödjande åtgärder till de mindre och medelstora högskolorna. De båda anslagsposterna har beräknats till 50 resp. 43 milj. kr. 1992/93. Det finns också anledning att direkt ta sektoriella medel i anspråk. Alla innehavare av externt finansierade lärar-/forskartjänster bör kunna åläggas undervisning omfattande av arbetstiden. En sådan ordning tillämpas redan för forskningstjänster som finansieras av naturvetenskapliga forskningsrådet. Av sektoriella medel kan uppskattningsvis 200 milj. kr. frigöras för högskolelektorers forskning i tjänsten. En stor del av dessa resurser utnyttjas för övrigt av högskolelektorer. Den fulla kostnadstäckningen av externfinansierad forskning kan likaledes tillföra i första hand institutionerna betydande resurser. Fem % av de 3 500 milj. kr. som externfinansieringen uppgår till skulle innebära att ca 175 milj. kr. kunde tillföras berörda institutioner för en långsiktig kompetensuppbyggnad. De angivna exemplen, som tillsammans utgör drygt 800 milj. kr., ger vid handen att högskolelektorernas forskning i tjänsten utan större svårigheter kan finansieras genom en omfördelning av medel. Reformen bör genomföras successivt, och det är naturligt att börja med de docentkompetenta högskolelektorerna. Regeringen bör ges i uppdrag att genomföra de avsedda förändringarna , så att samtliga forskningsbehöriga högskolelektorer /94 har forskning som en av sina väsentliga arbetsuppgifter. Över hälften av högskolans lärare saknar forskarutbildning. Enligt SCB saknar ca 800 av ca 4 000 högskolelektorer forskarutbildning, och av ca 5 000 högskoleadjunkter har endast ca 450 genomgängen forskarutbildning. Detta är inte acceptabelt. Förhållandena är till stor del en följd av en alltför snabb uppbyggnad av nya högskolor. Vi har vid upprepade tillfällen varnat för denna utveckling, inte minst vad beträffar kvalitativa försämringar inom den högre utbildningen. Dåliga löneförhållanden har inte heller gjort forskarutbildning eller tjänster som lärare vid högskolan mer attraktiva. Vi har emellertid att utgå från den förhandenvarande situationen. Moderata samlingspartiet delar regeringens uppfattning att alla lärare inom högskolan bör vara forskarutbildade. Vissa kategorier måste dock undantas. Det gäller vissa tjänster inom det konstnärliga området samt de högskoleadjunkter som tjänstgör som studievägledare. Samma gäller för vissa lärare i t.ex. slöjd och musik samt lärare vid fritidslärarlinjen. En precisering bör ske av vilka lärarkategorier som måste undantas från det långsiktiga målet om att ha genomgått forskarutbildning. Regeringen föreslår nu att lediga tjänster som högskoleadjunkt bör ersättas med tjänst som högskolelektor i den mån kompetent sökande finns att tillgå. föreslås att 30 milj. kr. anvisas för att bl.a. stödja högskoleadjunkter vid de mindre högskolorna, som genomgår forskarutbildning. Enligt "Forskning vid de mindre och medelstora högskolorna (SOU 1989:27) deltar nära en tredjedel av högskoleadjunkterna i forskarutbildning. Vi är för vår del beredda att stödja åtgärder som syftar till en höjning av högskolans kvalitet. Enligt vår mening finns det dock anledning att vidta mer systematiska åtgärder. Regeringen bör därför ges i uppdrag att i nästa budgetproposition lägga fram en plan för hur målet att få en högskola där det absoluta flertalet lärare är forskarutbildade skall nås. Det bör självfallet inte komma i fråga att nytillträdande innehavare av högskoleadjunktstjänster skall kunna komma i åtnjutande av de medel som anslås för icke disputerade adjunkters forskarutbildning. 8.3 Tjänster på det medicinska området Regeringens förslag till förändring av tjänster på det medicinska området synes inte vara väl genomtänkt. En utgångspunkt bör vara att tjänsterna är så utformade att tjänstekonstruktionernas intentioner både vad gäller forskning, undervisning och klinisk tjänstgöring erhåller den tid som avsetts. Tjänst som klinisk amanuens bör därför tills vidare finnas kvar för att säkerställa att undervisningsvolymen inte minskar till följd av den förändrade tjänsteorganisationen. Regeringen bör återkomma till med ett nytt förslag rörande tjänsterna på det medicinska området. 8.4 Meritvärdet av forskarutbildning Fler statliga tjänster bör enligt vår mening ha disputerade innehavare. Vi föreslår att regeringen låter utföra en inventering av tjänster för vilka doktorsexamen bör vara behörighetsvillkor. Regeringen bör därefter inför redovisa vilka förändringar genomgången bör leda till. Det är väsentligt att lektorstjänsterna i gymnasieskolan besätts med kompetenta sökande. Lektorerna har med sitt djupa ämneskunnande och vetenskapliga synsätt betytt mycket för att hos gymnasieeleverna väcka intresse för fortsatta studier. upprätthålls av lektoraten inom gymnasiet av behöriga innehavare. Skälen härtill är att det inte finns någon lämplig pedagogisk utbildning för personer med doktorsexamen, samt det ringa ekonomiska utbyte som en lektorstjänst ger i förhållande till andra tjänster. Regeringen bör skyndsamt vidta åtgärder för att avhjälpa den svaga rekryteringen till lektorstjänster i gymnasieskolan. Vi vill också framhålla möjligheten att ge dispenser för personer som har disputerat och som visat sig besitta den pedagogiska kompetens som kan krävas för tjänst som gymnasielektor. Förstärkt bas ökar universitetens frihet Regeringen föreslår att medel överförs från den sektoriella forskningen till forskningsråden i stället för att bli en allmän förstärkning av fakultetsanslagen. Regeringen framhåller värdet av den konkurrens som därigenom skapas mellan forskare från olika högskolor och institutioner. Regeringen anger att propositionens förslag innebär att ca 200 milj. kr. överförs från sektorsorgan till forskningsråden. Vi vill för vår del framhålla betydelsen av att högskolor och universitet har en stark bas för den egna verksamheten. Starka fakulteter utgör en viktig grund för högskolans oberoende och frihet. Överföringen av medel från sektorsorgan till universitet och högskolor bör därför enligt vår mening i betydande omfattning användas för förstärkning av fakulteterna. Regeringen föreslår att ett nytt socialvetenskapligt forskningsråd inrättas samt att skogs- och jordbrukets forskningsråd erhåller en status motsvarande de övriga forskningsrådens. Vidare föreslår regeringen att ett teknikvetenskapligt forskningsråd inrättas genom att befintlig verksamhet bryts ut ur . 1 samband med inrättandet av det socialvetenskapliga forskningsrådet föreslår regeringen att delegationerna för social forskning (DSF) samt invandrarforskning (DEIFO) upphör. Vi har ända sedan tillkomsten av DSF hävdat att dess verksamhet bättre främjas av att inordnas i den reguljära rådsverksamheten. Vi hälsar därför regeringens - om än senkomna - helomvändning med tillfredsställelse. Regeringens förslag innebär emellertid att de nya forskningsråden blir kvar under respektive fackdepartement. Vi har ovan framfört våra förslag rörande avvägningen mellan grundforskning och sektorsforskning. Vi har vidare redovisat vår uppfattning att forskningsprojekten i största möjliga utsträckning skall beslutas efter inomvetenskapliga bedömningar. Detta stöds enligt vår mening om ansvaret för grundutbildning och forskning åvilar det departement som har som huvuduppgift att svara för kunskapsuppbyggnad och kunskapsutveckling. I konsekvens härmed kan vi inte se något behov av ett särskilt socialvetenskapligt forskningsråd. Den vetenskapliga kompetensen att bedöma forskningens relevans är väl representerad i såväl de humanistiskt-samhällsvetenskapliga som medicinska forskningsråden. Vi anser således att regeringens förslag till ett nytt socialvetenskapligt forskningsråd bör avslås av riksdagen.I andra hand bör , för det fall den beslutar inrätta ett nytt socialvetenskapligt råd, besluta att detta inordnas bland övriga forskningsråd inom ansvarsområde. Handikappforskningen bör även fortsättningsvis ingå i den verksamhet som forskningsrådsnämnden svarar för. Det föreslagna teknikvetenskapliga forskningsrådets autonomi bör ytterligare markeras genom att även detta förs till ansvarsområde. Rådets uppgift skall, enligt vår mening, i första hand vara att bevilja medel för grundläggande teknisk forskning, vars tillämpning ofta inte kan förutses. Det sagda innebär inte att svensk industris mer omedelbara behov av forskningsstöd nedvärderas. Detta bör emellertid i första hand tillgodoses genom insatser i annan form. Så bör t.ex. mer aktivt än tidigare verka för en förstärkning av samarbetet med EG och i konsekvens med detta ställa erforderliga medel till förfogande för att svensk industri skall kunna delta i, påverka och dra nytta av den gemensamma teknikutveckling som EG organiserar i sitt ramprogram för FoU. På samma grunder bör även det skogs- och jordbruksvetenskapliga forskningsrådets oberoende ställning stärkas genom att även detta råd organisatoriskt underordnas . 10.1 Principen om full kostnadstäckning Regeringen anser att den externfinansierade verksamheten skall stå för alla de kostnader som den föranleder, även på fakultets- och institutionsnivå. Vi finner för vår del att en sådan princip är rimlig och riktig. Emellertid kan den få tämligen bisarra konsekvenser genom att av regeringen föreslagna anslagsökningar till forskningsråden helt äts upp av att även dessa skall betala de kringkostnader som verksamheten föranleder. erlägger forskningsråden till högskoleförvaltningen ett av regeringen fastställt belopp motsvarande av kostnaderna för olika projekt. Principen om full kostnadstäckning kan komma att leda till krav på betydande belopp. kan kravnivån komma att ligga betydligt högre och motsvara belopp som vida överstiger de av regeringen nu föreslagna anslagsökningarna. Regeringens handlingssätt är närmast opportunistiskt. Effekterna av förslaget om full kostnadstäckning borde öppet ha redovisats. För forskningsrådens del kan det innebära en de facto minskad verksamhet. Å andra sidan leder ofullständig kostnadstäckning till att någon annan verksamhet får se sina resurser naggade i kanten. I sämsta fall kan det bli så att resurser för grundutbildning urholkas för att täcka forskningens behov. Vi har i förevarande motion föreslagit omfattande överföringar av sektors medel till fakulteter och forskningsråd. Genom de av oss föreslagna överföringarna skapas även möjligheter för de olika delarna av forskningsorganisationen att svara för sina kostnader utan att verksamheten försämras. Forskningen vid de små och medelstora högskolorna Regeringen anför att kraven inte bara på kvalitet utan också på bredd i forskning och forskarutbildning har medfört att många forskningsmiljöer inom högskolan är små. Forskningspolitiska studier visar att det krävs en viss omfattning på verksamheten för att skapa en kreativ forskningsmiljö. Grundforskning och forskarutbildning bedrivs inom ett fyrtiotal fakulteter knutna till elva högskoleenheter. Regeringen föreslår nu att särskilda medel ställs till förfogande för forskningsstödjande åtgärder vid de mindre och medelstora högskolorna. Sammanlagt föreslås för perioden en höjning av basen med 30 milj. kr. Medlen skall stimulera lärare vid dessa högskolor att ansöka om forskningsstöd och projektanslag hos forskningsråd och andra forskningsfinansiärer. Vidare skall medlen kunna användas för stöd till forskarutbildning av lärare vid de mindre och medelstora högskolorna. Ytterligare medel för bl.a. forskning vid de mindre och medelstora högskolorna föreslås i regeringens proposition rörande regionalpolitiken. Andelen lärare som genomgått forskarutbildning uppgår vid de små och medelstora högskolorna till . Vid vissa högskolor finns endast några få och i något fall icke någon enda disputerad lärare. Det är under sådana förutsättningar knappast korrekt att tala om en utbildning på vetenskaplig grund. Vi finner för vår del att det är av största vikt att de medel som ställs till förfogande för forskning vid små och medelstora högskolor också används till verksamhet som håller den kvalitativa nivå som måste krävas och inte till ett slags allmänt utvecklingsarbete, t.ex. i samarbete med det lokala näringslivet. Användningen av medlen måste följa samma vetenskapliga kriterier som gäller för övrig forskning och utveckling. Det finns anledning att tillse att de anslagna medlen uteslutande används för angivna ändamål: dels att ge stöd för högskoleadjunkters forskarutbildning, dels att stimulera redan forskarbehöriga lärare i deras forskning. Vi har i kommittémotion rörande Högskoleutbildningen (1989/90:Ub617) föreslagit att , utöver av regeringen föreslagna 70 milj. kr. för nästa budgetår anvisar ett engångsanslag om 500 milj. kr. för nyanskaffning och ersättning av utrustning. Särskilt besvärande är bristen på modern utrustning inom grundutbildningen, men här finns - liksom i andra avseenden - ett klart samband mellan kvalitet i grundutbildning och forskning. Vi vidhåller vårt förslag om en engångsanvisning av 500 milj. kr. för anskaffning och ersättning av utrustning. Vi har i annat sammanhang föreslagit att skall avvecklas samt att anslagen för kulturändamål läggs ut decentraliserat. 1 konsekvens härmed föreslår vi att de medel som bör få enligt regeringens förslag i stället anvisas så att varje ansvarsmuseum direkt erhåller . för sin forskning samt att resterande . anvisas humanistiskt-samhällsvetenskapliga forskningsrådet för forskning inom kulturområdet. Forskning för en miljöanpassad utveckling Regeringen föreslår att till av sektorsorgan skall tillföras ett programråd för avfallsrelaterad miljöforskning. Syftet är dels att identifiera de risker som en olämplig och ofullständig avfallshantering innebär för en god miljö, dels att precisera krav som behöver ställas på produkter, hushåll och företag samt på metoder för avfallshantering. Vi har ovan föreslagit att en översyn skall ske i syfte att nedbringa antalet organ som inrättats för styrning av forskningsinsatser. I konsekvens härmed anser vi att regeringens förslag om ett programråd för avfallsrelaterad miljöforskning bör avvisas. Verksamheten ifråga kan stödjas och samordnas via de befintliga forskningsråden. Forsknings- och utvecklingsarbete inom tjänstesektorn I propositionen anges att kommuner och landsting bör engagera sig som uppdragsgivare i forskningssammmanhang. Regeringen avser att bedriva ett programarbete i syfte att beskriva och avgränsa forskningsområdet samt att därefter återkomma till i denna fråga. Vi finner det naturligt att kommuner och landsting kritiskt granskar och utvärderar sin verksamhet. En effektiv utvärdering och dynamik skulle föras in i den offentligt bedrivna verksamheten om möjlighet öppnades att bedriva verksamhet med olika huvudmän och under konkurrens. Kommuner bör självfallet kunna använda den kompetens som finns vid universitet och högskolor för granskning och analys av sin verksamhet. Att föra in fler styrfaktorer i forskningen genom att kommunerna börjar uppträda som renodlade sektorsorgan är enligt vår mening emellertid inte lämpligt. på detta område bör högskoleorganen själva välja och precisera forskningsverksamhetens inriktning. Vi föreslår att regeringen avstår från denna arbetsinsats och i stället verkar för den förnyelse och avreglering av den offentligt bedrivna verksamheten som den så länge talat om men inte förmått genomföra. har staten satsat . i löpande penningvärde på forskning och utveckling inom energiområdet. Dessutom har , de privata kraftföretagen, och andra intressenter avsatt stora summor för samma ändamål. Trots betydande insatser på energiforskningsområdet, framför allt rörande förnyelsebara energikällor, har inga nya kommersiella genombrott gjorts. Den svenska energiforskningen genomsyras av tydliga politiska ambitioner. Riksdagsbeslutet - i strid med resultatet av folkomröstningen - om att kärnkraften skall vara avvecklad har i stor utsträckning präglat forskningsinsatserna. Forskning måste, enligt vår mening, präglas av realism och inte av politiskt önsketänkande. forskningsprojekt bör utvärderas och resultaten ligga till grund för bedömning av vilka insatser som bör ske . Förbudet mot forskning för att rita, konstruera eller kostnadsberäkna nya kärnkraftsreaktorer (6 §, lagen om kärnteknisk verksamhet) bör självfallet upphävas. Förbudet är en skam för ett land som vill hävda yttrandefrihet och den demokratiska debattens ideal. Det innebär dessutom en otillbörlig inskränkning i den forskningens frihet som även regeringen säger sig värna om. Den ökande brottsligheten oroar många människor. Det finns starka skäl för forskning inom detta område i syfte att minska brottsligheten och därmed de skador den åstadkommer. 1 propositionen anges att det saknas tillräcklig kunskap om och i vilken utsträckning brottslighet har samband med den invandring som skett till . Regeringen anser det nödvändigt att forsknings-och utvecklingsarbetet inom området intensifieras. Detta finner vi befogat. Det är känt att invandrare svarar för en oproportionerligt stor del av brottsligheten - inte minst vad gäller grova brott. Exempelvis uppgick andelen utländska medborgare som dömdes för grova narkotikabrott till . Vi finner dock anledning att reagera mot de utgångspunkter för forskningsarbetet som regeringen anger. I propositionen anförs: Det behövs mer kunskaper om invandrares brottslighet, om vilka faktorer i det svenska samhället som negativt påverkar olika invandrargruppers anpassningsmöjligheter samt om hur man kan komma till rätta med dessa problem (vår kursivering). Det anförda synes innebära att regeringen utgår ifrån att det är i det svenska samhället eller bland svenska medborgare man har att söka de främsta orsakerna till invandrares brottslighet. Sådan forskning torde riskera att leda fram till att det är svenskar och olika samhälleliga organ som skall förändras för att minska invandrares brottslighet. Vi menar att detta inte är en godtagbar utgångspunkt för forskningsarbete. Detta arbete bör tvärtom i första hand vara inriktat på att söka vilka faktorer hos olika invandrargrupper som medverkar till brottslighet. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Enligt propositionen tillhör ekonomisk brottslighet de områden som prioriteras i kampen mot brottsligheten. I linje med detta resonemang anges att BRÅ skall göra en särskild undersökning av den ekonomiska brottsligheten inom hyres- och fastighetsbranschen. Enligt vår mening bör en sådan undersökning inte prioriteras. För det första är det felaktigt att ekonomisk brottslighet är ett prioriterat område. Enligt budgetpropositionen, bilaga 15, sid 99, skall våldsbrottsligheten och narkotikabrottsligheten prioriteras under följande budgetår. Ekonomisk brottslighet är således inte ett prioriterat område i kampen mot brottsligheten. För det andra har initierats och genomförts åtskilliga undersökningar av ekonomisk brottslighet. Mot den bakgrunden finns det anledning att hushålla med de trots allt begränsade resurser som står till förfogande för forsknings- och utvecklingsarbete. Det är nödvändigt att prioritera de uppgifter som är mest angelägna.