mot · GD02A252 · 1990-01-24 00:00:00 — För att skapa bättre förutsättningar för att kunna möta de olika kraven på förmedlingstjänster är det nödvändigt att också andra arbetsförmedlingar än den offentliga kan utvecklas. Arbetsförmedlingsmonopolet bör därför upphävas. Den obligatoriska platsanmälan bör avskaffas. har genom en bundit sig till en offentlig arbetsförmedling. bör därför meddela att i likhet med de flesta andra västeuropeiska länder inför ett system med fristående arbetsförmedlingar som arbetar jämsides Mot. med den offentliga förmedlingen inom ramen för en arbetsförmedlingslag. Genom att upphäva arbetsförmedlingsmonopolet kommer den offentliga arbetsförmedlingen att avlastas. Detta frigör resurser för den offentliga arbetsförmedlingen att hjälpa sökanden som har svårt att få arbete. Förmedlingen bör också ha central roll när det gäller att hjälpa arbetslösa personer att bli mer attraktiva på arbetsmarknaden. Förmedlingarna bör liksom kunna anvisa plats vid t.ex. arbetsmarknadsutbildning. En kommande utredning om ledning och verksamhet bör närmare behandla också den offentliga arbetsförmedlingens framtida uppgifter och organisation. Inom AMS är en ny form av målstyrningsstrategi under utveckling. Vi har tidigare uppmärksammat den konflikt som finns mellan denna strategi och traditionella detaljstyrning. Det är därför tillfredsställande att regeringen nu har anammat vårt förslag att ge AMS förtroendet att självt göra avvägningar mellan olika slags åtgärder inom ramen för anslaget Sysselsättningsskapande åtgärder. Vi noterar också att denna nya budgetteknik kommer att utvärderas av RRV. En stor del av arbetsmarknadsverkets resurser har använts för beredskapsarbeten. Traditionella offentliga beredskapsarbeten ger sällan den enskilde arbetslöse möjlighet till en fast anställning. Som arbetsmarknadspolitisk insats är därför beredskapsarbete mindre lämpligt. Likväl kan det, bl.a. av sociala skäl, vara motiverat med beredskapsarbeten. Beredskapsarbete kan medverka till att bevara den arbetslöses förmåga att senare åter fungera på arbetsmarknaden. De flesta beredskapsarbeten utförs i regi. Vi har tidigare föreslagit att kommuner och andra som får möjlighet att få arbete utfört som beredskapsarbete bör svara för minst halva kostnaden. De maximala statsbidragen bör således sänkas. För de nya former för sysselsättningsinsatser som arbetsmarknadsverket självt får möjlighet att utforma bör normalt bidragsandel också tillämpas. har beslutat att arbesmarknadspolitiska medel icke skall komma till användning för reguljär verksamhet. Detta beslut innebär bl.a. att de myndigheter som tidigare utfört en mycket stor andel av miljö- och kulturvårdande arbetsuppgifter med hjälp av beredskapsmedel kan räkna med att arbetsmarknadspolitiska medel regelbundet kan utnyttjas för dessa ändamål. Avsikten med beslut var att berörda myndigheter skulle kompenseras över den ordinarie budgeten. Därigenom skulle de också ges möjligheter till en mer långsiktig planering av verksamheten oberoende av arbetsmarknadskonjunktur och volymen beredskapsarbeten. Det förefaller emellertid som om regeringen inte har tagit konsekvenserna av beslut. Berörda myndigheter anser sig inte blivit kompenserade så som avsikten var. Regeringen bör till återkomma med en redovisning av konsekvenserna av den förändrade budgetprocessen. 5.3 Åtgärder för unga Några av de mest betydelsefulla besluten för en ung människa rör utbildning och yrkesval. Kraven på utbildning ökar, men arbetslivet ställer andra krav än skolan. Arbetsmarknaden för ungdomar är i den nuvarande situationen med brist på arbetskraft mycket gynnsam. Den s.k. ungdomspuckeln innebar att ungdomar lågkonjunktur hade påtagliga problem att komma in på arbetsmarknaden. Under de närmaste decennierna blir ungdomskullarna små och man kan därför förutse en förhållandevis stor efterfråga på ungdomar. Ändå är arbetslösheten bland ungdomar förvånansvärt hög. Det finns en klyfta mellan skolsystemet och arbetslivet. Den innebär att många ungdomar trots dagens bristsituation har svårigheter att få en fast fot på arbetsmarknaden. Av stor betydelse för en ung människas framtid på arbetsmarknaden är att hon eller han får möjlighet att välja en utbildning som motsvarar hennes eller hans intresse och förutsättningar. Det är också nödvändigt att den unge får en realistisk bild av arbetsmarknaden. förkommer det i alltför stor utsträckning att ungdomar kommer ut på arbetsmarknaden yrkesinriktad utbildning med kvalifikationer som inte är efterfrågade. På många håll finns en stor efterfrågan på arbetskraft med utbildning inom ett visst område. går det inte att fylla dessa utbildningar med tillräckligt många sökande. Detta bör i första hand angripas genom studie- och yrkesvägledning som ger en realistisk bild av arbetsmarknaden och som visar fördelarna med att välja utbildningar där stor efterfrågan på arbetskraft kan förutses. Statsmakternas ansvar för unga människors inträde på arbetsmarknaden måste i första hand vara att skapa förutsättningar för att ungdomar skall kunna erhålla och tillgodogöra sig en lämplig utbildning. Vi har i andra sammanhang föreslagit en annorlunda utformning av yrkesutbildningen. Våra förslag skulle skapa en bättre anknytning mellan skolan och näringslivet. För den enskilde eleven på de praktiska yrkeslinjerna skulle det innebära att steget från skola till förvärvsarbete blev lättare att ta. Vårt förslag till en modern yrkesutbildning återfinns vår i kommittémotion angående gymnasieskolan. De flesta ungdomar som kommer ut på arbetsmarknaden har förmåga att på egen hand finna ett arbete. De som, efter egna försök, inte får anställning bör få hjälp och stöd. I första hand bör kompletterande utbildning aktualiseras. I de fall kompletterande utbildning inte är aktuell bör den unge i andra hand få hjälp med att söka arbete. I tredje hand bör hon eller han kunna få en praktikplats. Det är viktigt att ungdomar ges ordentlig möjlighet att söka arbete på egen hand. De bör inte från början vänja sig vid att lita till myndigheter och allmänna stödinsatser. Därför får inte stödet utformas så att subventionerade arbeten blir mer attraktiva än arbeten på öppna arbetsmarknaden. Det finns anledning tro att exempelvis ungdomslagen hade en sådan utformning att platserna var mer attraktiva för en del ungdomar än reguljärt arbete. fattade 1988 beslut om ett system med avtalade och särskilda Mot. Regeringen har aviserat en utvärdering. projektet med inskolningsplatser innehåller en del positiva element har systemet med inskolningsplatser haft svårt att komma igång. Vi vill emellertid erinra om de förslag vi framförde i motion 1988/99:A5 som syftade till att förhindra att ungdomarna styrdes in mot myndighets- och bidragsberoende. Det finns en risk för att de avtalade inskolningsplatserna utvecklas till generella subventioner till arbetsgivare som anställer ungdomarna. Möjligheterna till statsbidrag kan medföra att såväl privata som offentliga arbetsgivare blir mindre benägna att på normalt sätt fylla sitt personalbehov med ungdomar. En sådan utveckling skulle kunna innebära att stödet inte får den nödvändiga inriktningen mot de ungdomar som har verkliga problem. Det förslag innebärande möjligheter till provanställning upp till som vi framför i särskild kommittémotion Förändringar i lagen om anställningsskydd (LAS) skulle ge bl.a. ungdomar ökade möjligheter att få arbete på den öppna arbetsmarknaden. Ett flexibelt lönebidrag enligt den modell som vi föreslagit skulle avsevärt underlätta möjligheterna för arbetshandikappade ungdomar att komma in på den öppna arbetsmarknaden. Då det gäller ungdomar som är särskilt svåra att placera beroende på t.ex. sociala problem, är det nödvändigt att kommunens socialtjänst aktivt medverkar vid placering i arbete eller utbildning. Syftet måste vara att ändra det sociala beteendemönstret. I sådana sammanhang bör också möjligheterna att anlita enskilda arbetsgivare och organisationer som är lämpliga för uppgiften tas till vara. Personer som blivit utan arbete har ofta ett stort behov av att få nya eller fördjupade kunskaper och färdigheter. Erfarenheterna visar också att utbildning är den mest effektiva metoden att motverka långvarig arbetslöshet. Arbetsmarknadsutbildning är därför den viktigaste statliga insatsen för att bekämpa existerande arbetslöshet. En längre eller kortare arbetsmarknadsutbildning kan ge en enskild individ kvalifikationer som ger honom eller henne radikalt bättre möjligheter att få arbete. Trots att arbetslösheten i en viss region kan vara hög kan det finnas en betydande brist på utbildad arbetskraft inom vissa yrkesområden. Denna efterfrågan måste arbetsmarknadsutbildningen medverka till att uppfylla. Det ställer höga krav på flexibilitet inom arbetsmarknadsutbildningen. Arbetsförmedlingarna bör styra in en arbetslös mot utbildningar som dels motsvarar kompetenskraven för de lediga arbetena, dels motsvarar den enskildes intressen och förutsättningar. Regeringen föreslår i budgetpropositionen att av platserna i den upphandlande arbetsmarknadsutbildningen skall vara tillgängliga för icke arbetslösa personer. Det är förståeligt att i en situation med brist på utbildad arbetskraft företag och myndigheter vill att arbetsmarknadsutbildningen skall bidra till att förse dem med välutbildad personal. Det finns dock uppenbara risker med att acceptera att ett ökat antal personer anvisas en plats i arbetsmarknadsutbildningen utan att vara arbetslösa. 1989/90 nadsutbildningen bör inte bli en reguljär utbildningsväg - då kommer A252 möjligheterna att hjälpa arbetslösa individer att försämras. Regeringens förslag bör avvisas. Vi kan acceptera att av platserna upplåtes åt icke arbetslösa, dessa platser bör i första hand tilldelas personer som av medicinska eller sociala skäl behöver byta yrke. Många som inte är arbetslösa kommer att vilja skaffa sig en ny utbildning. Detta bör ske genom andra delar av utbildningsväsendet. I en särskild kommittémotion om vuxenutbildning lägger vi fram förslag beträffande bl a vuxenutbildning och studieförbundens verksamhet. Inom ramen för arbetsmarknadsutbildningen ger arbetsmarknadsverket utbildningsbidrag till ett stort antal peroner som genomgår utbildningar inom det reguljära utbildningsväsendet. I en del fall kan längre eller kortare kurser inom det vanliga utbildningsutbudet vara till hjälp för arbetslösa. är det otillfredsställande att studiefinansieringen varierar mellan olika elever med samma utbildningsinnehåll. En kommande utredning om vuxenutbildningen måste särskilt beakta dessa problem. nya frihet att upphandla utbildning måste användas till att ge också andra utbildningsanordnare än AMU möjligheter att få genomföra arbetsmarknadsutbildning. kan bidra till att inriktningen av arbetsmarknadsutbildningen breddas och utvecklas. Härigenom kan den totala kompetensuppbyggnaden i landet påskyndas. AMU-gruppen som bildades arbetar fortfarande med att finna sina former. AMU organiserades som en uppdragsmyndighet. Vi ställde oss vid det tillfället kritiska till organisationsformen och framhöll att bolagsformen vore mera ändamålsenlig. Regeringen antyder i budgetpropositionen att den överväger att förändra verksamhetsformerna för AMU. AMU har stora fasta resurser i form av personal, byggnader och maskinell utrustning. Ett problem som AMU delar med all offentlig utbildning med stora fasta resurser är svårigheterna att följa med i den snabba tekniska utvecklingen. Det ställs stora krav på investeringar i en utrustning som tämligen fort blir inaktuell. Härigenom riskerar väsentliga delar av AMU:s utbildning att förlora i attraktionskraft för såväl arbetstagare som arbetsgivare. Detta ställer stora krav på AMU att planera utbildningen. Den nuvarande länsvisa organisationsformen får inte bli ett hinder för samarbete över länsgränserna. AMU måste också pröva olika vägar att samarbeta med det lokala näringslivet för att ge AMU-eleverna möjlighet att få en utbildning som är anpassad till sådan modern teknik som företagen utnyttjar. I takt med att den återkommande utbildningens betydelse ökar öppnas nya vägar för finansiering av AMU:s verksamhet. Regeringen föreslår också nya regler för arbetsmarknadsutbildning i företag. I sig är det tillfredsställande att de regler om motprestationer som ofta ignorerades nu avskaffas. framstår dock det principiellt tvivelaktiga i systemet som än mer uppenbart. Genom statliga anslag får företagen hjälp med at utbilda sin personal. Systemet med utbildning i företag bör utvärderas. En väl fungerande arbetslöshetsförsäkring utgör en i en socialt ansvarsfylld arbetsmarknadspolitik. För de personer som av olika skäl blir utan arbete skall det finnas ett skyddsnät. 6.1 Allmän obligatorisk arbetslöshetsförsäkring Trots att socialdemokraterna i olika sammanhang alltid framhåller att de vill vara garanter för det sociala skyddsnätet, är det anmärkningsvärt att skyddsnätet beträffande arbetslöshet har många hål. Till skillnad från de flesta andra industrialiserade länder har inte en allmän obligatorisk arbetslöshetsförsäkring. Istället har vi en försäkring som är knuten till de fackliga organisationerna. Att denna koppling till de fackliga organisationerna är ett självändamål för socialdemokraterna, med syfte att underlätta rekryteringen till fackföreningarna, framkom tydligt 1987. Regeringen genomdrev då en ändring som i princip innebär att de fackliga organisationerna behåller kontrollen och administrationen av arbetslöshetsförsäkringen, medan skattebetalarna står för hela arbetslöshetskostnaden. Dessutom skänkte regeringen bort arbetslöshetskassornas fonder till de fackliga organisationerna. Dessa borde givetvis ha utnyttjats till de arbetslösa. fick de fackliga organisationerna i stället en gåva som de kunnat utnyttja helt fritt. Vi har förordat en allmän obligatorisk arbetslöshetsförsäkring som omfattar alla förvärsarbetande. Det finns ingen anledning att denna socialförsäkring skall skilja sig från andra socialförsäkringar som gäller utan att medlemskap i särskilda organisationer erfordras. Det är heller inte rimligt att en del arbetslösa - de som får sk KAS-bidrag - får mycket lägre ersättning än andra. Vi föreslår att en parlamentarisk utredning skyndsamt utreder en allmän obligatorisk arbetslöshetsförsäkring som omfattar alla förvärvsarbetande såväl löntagare som företagare. Försäkringen skall ge en grundtrygghet vid arbetslöshet. Möjligheterna till frivilliga tilläggsförsäkringar bör prövas. 6.2 Tillfälliga förändringar i nuvarande arbetslöshetsförsäkring I avvaktan på utredningen föreslår vi att ersättningsreglerna i den nuvarande arbetslöshetsförsäkringen kopplas till ersättningsreglerna beträffande sjukpenning. Vi har bl.a. med anledning av den marginalskattesänkning vi föreslår - vilken leder till lägre skatt för alla heltidsarbetande - också föreslagit att sjukpenningen justeras till av lönen. Därför bör även ersättningsnivån av en arbetslöshetsperiod vara av tidigare lön. Därefter bör ersättningen stiga till . är dagpenningen begränsad till maximalt per dag. Detta belopp är indexreglerat. Den kommande utredningen bör även studera vilka ersättningsbegränsningar som bör gälla . 6.3 Permitteringslönesystemet Mot. Det nya permitteringslönesystem som trädde 1985 har visat sig medföra avsevärda svårigheter för främst byggbranschen, framför allt de mindre och medelstora byggnadsföretag som specialiserat sig på väderkänsliga verksamheter, såsom puts-, tak- och murningsarbeten, men också nyproduktions- och anläggningsföretag. Permitteringslönesystemet är avtalsbundet, men förutsätter tillskott av medel från arbetslöshetsförsäkringen. Ersättningen från permitteringslönesystemet täckte ursprungligen för denna kategori av företag mellan av lönekostnaderna. Allteftersom ersättningen urholkas genom att den inte justeras med hänsyn till kostnadsutvecklingen täcks en allt mindre del av kostnaderna. I samband med att permitteringslönesystemet infördes ändrades LAS § 21 på så sätt att permittering utan fulla löneförmåner och sociala avgifter icke längre medges. har på regeringens uppdrag utfört en uppföljning av systemet. Även om denna inte ger något entydigt underlag för bedömningen av de samlade effekterna av det nya permitteringslönesystemet, framgår att väderberoende företag kan utsättas för svåra ekonomiska påfrestningar och, som RRV konstaterar, strukturella effekter kan uppkomma för de mest väderkänsliga branscherna. De väderberoende företagen inom byggbranschen har vanligtvis mycket små möjligheter att planera för väderpermitteringar. I allmänhet föreligger inga möjligheter till alternativ sysselsättning. Företagen är beroende av kundernas önskemål och tidpunkten för beviljande av byggnadstillstånd. Priskonkurrensen är hård och medger inte kompensation för permitteringskostnader. RRV:s utredning omfattar inte de oorganiserade arbetsgivarna. Dessa står utanför permitteringslönesystemet men får ändå bidra till det via arbetsmarknadsavgiften. Vi har redan tidigare påpekat det betänkliga från rättssäkerhetssynpunkt att genom lagstiftning och statliga medel medverka till att främja avtal mellan två parter. Regeringen bör i samband med utredningen om arbetslöshetsförsäkringen även utreda permitteringslöneinstitutet, samt permitteringsreglerna. Regeringen föreslår i proposition 1989/90:62 att möjligheterna till förtidspension av arbetsmarknadsskäl skall avskaffas. Härigenom kommer det inte längre att ges möjligheter till s.k. 58,3-årsavgångar. Arbetsmarknadspolitiska åtgärder bör i stället bli aktuella också för äldre arbetslösa. Vi har i en särskild motion med anledning av propositionen ställt oss bakom regeringens förslag. Vi framhöll dock i denna att man emellertid inte helt kan bortse från att det kan finnas påtagliga problem att ordna meningsfulla arbetsuppgifter åt enstaka personer som blir arbetslösa i den åldern. Bristande transportmöjligheter, hälsoförhållanden, personliga förhållanden etc.kan förhindra dem att delta i t.ex. beredskapsarbete. I andra fall kan Mot. kostnaderna för arbetsmarknadspolitiska insatser bli orimligt höga. Liksom tidigare föreslår vi att det ekonomiska skyddet i sådana fall bör kunna tillgodoses inom ramen för arbetslöshetsförsäkringen. Den utredning vi föreslår bör därför undersöka möjligheterna att inom ramen för en allmän arbetslöshetsförsäkring finna lämpliga ersättningsformer för äldre arbetslösa. Vi vill i sammanhanget understryka att många äldre både vill och kan arbeta efter . Pensionssystemet och skatteregler måste utformas så att detta underlättas. Mångå arbetshandikappade står utanför arbetsmarknaden. Det är ofta en smärtsam situation för den enskilde handikappade. Hon eller han vill normalt också göra en arbetsinsats. Det är också ett slöseri med resurser att inte tillvarata den förmåga och vilja till produktivt arbete som finns bland handikappade. Efter hand som rehabilitering, habilitering och utbildning förbättrats finns det nu många som har kunskaper och förmåga att arbeta. Många handikappade kan på rätt plats, med eller utan tekniska hjälpmedel, göra en fullgod arbetsinsats. På samma sätt som vi anser att det normala för ungdomar skall vara att de själva skaffar sig arbete på den öppna arbetsmarknaden, skall detta också vara det för handikappade normala sättet att komma in på och stanna på arbetsmarknaden. En alltför omfattande användning av olika stödformer kan motverka en sådan ambition. Stöd skall inte vara den första åtgärden. Däremot behöver en handikappad ofta hjälp med att finna lämpliga arbeten som hon eller han kan söka. Det ökande antalet ombytessökande med handikapp som finns registrerade hos arbetsförmedlingarna tyder på att den nuvarande arbetsförmedlingsformen har svårigheter att hjälpa alla handikappade. Alternativa arbetsförmedlingar skulle kunna erbjuda också arbetshandikappade ett störe utbud av tjänster. Ett upphävande av arbetsförmedlingsmonopolet skulle vara till fördel för såväl handikappade som icke handikappade. För handikappade skall stöd till arbete på den öppna arbetsmarknaden vara så utformat att det kompenserar för den bristande arbetsförmågan. Då får också handikappade möjligheter att på likvärdiga villkor söka sig fram på arbetsmarknaden och också byta arbetsgivare. I kommittémotionen Ökad valfrihet och trygghet för handikappade redovisas en rad förslag för att förbättra de handikappades möjligheter på arbetsmarknaden. Vi har upprepade gånger föreslagit ett system med individuella, flexibla lönebidrag för arbetshandikappade. Lönebidraget skall kompensera för den handikappades nedsatta arbetsförmåga och skall därför knytas till den handikappade, inte som är fallet 18 Den handikappade skall normalt kunna erhålla lönebidrag Mot. 1989/90 så länge hon eller han är yrkesverksam. Med jämna mellanrum skall lönebi- A252 dragets storlek omprövas med utgångspunkt från hur den handikappades arbetsförmåga förändrats. Det är väsentligt att lönebidragsformen reserveras för personer som på grund av fysiskt eller psykiskt handikapp har nedsatt arbetsförmåga. Förtidspensionärer med arbetshandikapp bör kunna erhålla lönebidrag på samma villkor som för andra handikappade. Under innevarande budgetår har på bl.a. moderat initiativ fattat beslut om en väsentlig utvidgning av försöksverksamheten med flexibla lönebidrag. AMS förordar en övergång till ett system med flexibla lönebidrag . Regeringen vill överväga en övergång till ett system med flexibla lönebidrag i samband med att AMS övergår till treåriga budgetperioder, dvs. fr.o.m. /92. Vi anser får vår del att det inte finns någon anledning att vänta ytterligare med införandet av ett flexibelt lönebidrag enligt den modell vi föreslagit . Ett sådant lönebidrag bör införas redan från och med nästa budgetår. Alla nya lönebidragsplatser bör från baseras på regler om flexibla lönebidrag. Existerande lönebidragsanställningar bör successivt omvandlas till flexibla lönebidrag enligt de nya reglerna. Det torde finnas tillräcklig tid att inför en sådan reform utarbeta erforderliga övergångsregler för de myndigheter, kulturella och andra institutioner liksom ideella organisationer som har lönebidragsanställda på nu gällande villkor. Lönebidragsanställda utgör ofta ett väsentligt stöd till verksamheten. Övergången bör ske på ett sådant sätt att inte väsentliga verksamheter lider men eller att nu lönebidragsanställda kommer i kläm. I den utsträckning verksamheter som bedrivs med hjälp av lönebidragsanställningar är av den arten att det finns fog för statligt stöd, bör detta utges inom ramen för den ordinarie budgeten enligt de principer har ställt sig bakom då det gäller andra arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Regeringen bör i samband med kompletteringspropositionen redovisa formerna för en övergång till ett flexibelt lönebidrag. Samhallkoncernen är nu med sina ca 35 000 anställda i storlek femte industriföretag. fyller en väsentlig funktion att bereda handikappade arbete. Trots detta kan emellertid förekomsten av Samhallföretagen utgöra en ursäkt för många arbetsgivare att inte själva anställa handikappade. Även för arbetsförmedlare kan det vara mera tilltalande att hänvisa en handikappad till än att lägga ner tid och resurser för att finna ett arbete på en vanlig arbetsplats. På det sättet kan en alltför omfattande organisation för skyddat arbete för handikappade motverka de handikappades möjligheter till arbete på vanliga arbetsplatser. Det finns risk för en segregerad arbetsmarknad för handikappade. Av dessa skäl anser vi att antalet anvisningsanställda vid inte bör öka. Placering vid är i en del fall den bästa lösningen för en handikappad, men i många fall kan en anställning med lönebidrag vara att föredra. Fördelen med lönebidragsanställning är att de handikappade arbetar på vanliga arbetsplatser och har icke-handikappade arbetskamrater. Fördelen med arbete vid Samhallföretagen är att dessa har lokaler och utrustning som är speciellt avpassade för handikappade och att arbetsledande personal är väl förtrogna med de handikappades problem.