ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GD02Sf282 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90: Sf282 av och (båda s) Tillsättningen av chefer inom försäkringskassorna Direktörer såväl som avdelningschefer och andra högre tjänstemän tillsätts och entledigas av . Grunderna för denna ordning finns i lagen om allmän försäkring. överväger nu att till försäkringskassorna decentralisera tillsättandet av avdelningschefstjänster och motsvarande tjänster. Däremot anser man att beslut om tillsättande och entledigande av direktörer bör ligga kvar hos . Vi förordar emellertid att kassorna även skall få tillsätta direktörerna. Bakgrunden till vårt ställningstagande är följande: Kassorna är självständiga offentligrättsliga organ. De leds av styrelser vars ordförande och vice ordförande utses av regeringen. De har ansvar för såväl tillämpningen av socialförsäkringslagstiftningen som för ledningsfunktionerna inom kassan. ledningsfunktion får mer och mer karaktären av mål- och ramstyrning. Detaljreglering ersätts med styrning av mer övergripande karaktär. De enskilda kassornas ansvar för planeringen av verksamheten betonas. Regeringen framförde i budgetpropositionen 1988/89:100 bil. 7 att ytterligare decentralisering av beslutsbefogenheter inom det administrativa området bör komma till stånd. Olika uppgifter har överförts från till kassorna och verket överväger att successivt överföra ytterligare uppgifter. Det är således en strävan från sida att decentralisera ansvar och befogenheter till försäkringskassorna. Mot bakgrund av kassornas självständiga ställning och styrelsernas allt större ansvar, både för försäkringen och administrationen, måste det ses som en självklar följd att kassorna också får besluta om tillsättning och entledigande av den verkställande tjänstemannen - direktören. Alternativt kan detta beslut fattas av kassorna efter samråd med . Den personal och de chefer en organisation tar ansvar för att anställa utgör medel för att nå uppställda mål. Saknas befogenhet att själv rekrytera och anställa resurser kan ansvaret ifrågasättas. Dessutom är det både ineffektivt och kostsamt för kassorna att beslutsprocess i tillsättningsärenden omfattar . Denna mycket långdragna beslutsprocess, som bl.a. innebär att ärendena behandlas vid två styrelsemöten, medför att kassorna förlorar kompetenta sökande, eftersom många får andra tjänster . 1* 1989190. Med hänvisning till det anförda hemställs att ger regeringen till känna vad i motionen anförts om formerna för tillsättande och entledigande av direktörer inom försäkringskassorna. () () 1989/90 Sf282
mot · GD02Sf283 · 1990-01-22 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sf283 av och (båda s) Socialförsäkringsnämnderna Lagen om allmän försäkring föreskriver att det i varje försäkringskassa skall finnas en eller flera socialförsäkringsnämnder. Regeringen beslutar hur många socialförsäkringsnämnder som skall finnas i landet. beslutar för varje kassa om antalet nämnder i kassan samt om resp. nämnds verksamhetsområde. Kostnaderna för nämndernas verksamhet betalas av inom dess anslagsram. Socialförsäkringsnämnderna ersatte pensionsdelegationerna och försäkringsnämnderna. finns det 167 nämnder i landet. Deras geografiska områden följer normalt lokalkontorsgränserna och omfattar ett eller flera Iokalkontorsområden. Nämnderna beslutar i sådana socialförsäkringsärenden där utgången har stor betydelse för den försäkrade från trygghets- och försörjningssynpunkt och där avgörandet rymmer betydande inslag av skälighetsbedömning (prop. 1985/86:73 om ökat förtroendemannainflytande i försäkringskassorna). Förtidspension på medicinska grunder, sjukbidrag och arbetsskador är exempel på ärendeslag som avgörs av nämnderna. omprövar också nämnderna vissa tjänstemannabeslut. Det ligger ett stort värde i nämndernas lokala förankring. Ju fler ärendeslag som decentraliseras desto viktigare blir naturligtvis denna förankring. I det ökade samarbete som försäkringskassorna strävar efter att etablera med bl.a. arbetsgivare, fackliga organisationer och olika företrädare för hälsooch sjukvården är det naturligt att socialförsäkringsnämnderna blir en integrerad del. Det sistnämnda har också tagits upp i rehabiliteringsberedningens betänkande Tidig och samordnad rehabilitering (SOU 1988:41). Beredningens förslag innebär bl.a. att nämnderna skulle få en betydelsefull roll i rehabiliteringsarbetet. I detta sammanhang är det av stor vikt att kassorna själva får avgöra hur nämndorganisationerna skall se ut, då detta kan ha betydelse för rehabiliteringsarbetet och för samverkansfrågorna. i assastyrelserna, vilkas ordförande och vice ordförande utses av regeringen, har ansvar för tillämpningen av socialförsäkringen och för ledningsfunktionerna inom kassorna såväl som för planering av verksamheten. I enlighet med vad regeringen uttalat i budgetpropositionen 1988/89:100 bil 7 bör ytterligare decentralisering av beslutsbefogenheter inom det administrativa området komma till stånd. Mot bakgrund dels av kassastyrelsernas ansvar, dels av att socialförsäk ringsnämnderna nu verkat och i stora drag funnit formerna för sin verksamhet, måste det anses rimligt att kassorna också får fatta beslut i fråga om nämndernas antal och verksamhetsområde. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande beslutsformerna gällande antalet socialförsäkringsnämnder i varje kassa samt resp. nämnds verksamhetsområde. () () 1989/90 Sf283
mot · GD02Sf284 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90: Sf284 av och (båda s) Försäkringsskyddet vid rehabilitering på arbetsplatserna En effektiv rehabilitering förutsätter att olika åtgärder som sätts in samordnas och inriktas mot samma mål. Många skäl talar för en starkare anknytning av rehabiliteringsverksamheten till arbetsplatserna. Den arbetsplatsanknutna rehabiliteringen är i huvudsak yrkesinriktad, av arbetsplatserna har tillgång till företagshälsovård. Kamratstödjande verksamhet finns på många arbetsplatser. Men det måste finnas erforderliga realistiska arbets- och träningsuppgifter. Arbetsplatserna kan också bättre anpassas till enskilda människors behov. En rad skäl talar sålunda för att man ännu starkare än knyter rehabiliteringsverksamheten närmare arbetsplatserna. En viktig del i rehabiliteringsarbetet är att fullgott försäkringsskydd gäller för alla former av rehabilitering som sker på arbetsplatserna. Enligt föreskrifterna i förordningen om arbetsskadeförsäkringen (1977:284) och statligt personskadeskydd (FASP 2-4 §§) gäller försäkringsskyddet inte fullt ut när personen företar resor till och från arbetsplats där arbetsträning sker, under raster eller vid teoretiska moment i utbildningen. AMS har för personer som deltager i arbetsmarknadsutbildning och inskrivna vid utfärdat bestämmelser så att dessa personer helt omfattas av arbetsskadeförsäkringen. Den som däremot arbetsprövas eller arbetstränas på en arbetsplats där han inte är anställd och som inte är inskriven vid ett omfattas således inte helt av försäkringsskyddet som gäller för övriga som genomgår rehabilitering. Enligt vår mening är det av stor vikt för en framgångsrik rehabilitering att alla som genomgår rehabilitering på arbetsplatserna - och således utsätts för samma risker för arbetsskada - också har samma försäkringsskydd. Även när det gäller arbetsgivarnas försäkringsskydd vid exempelvis maskinskada eller liknande som kan ha orsakats av den som arbetstränar finns motsvarande begränsningar i försäkringsskyddet när det gäller arbetsskadeförsäkringen, lagen om yrkesskadeförsäkringar och lagen om statligt personskadeskydd. Om däremot den som arbetstränar uppbär sjukpenning enligt AFL är staten ersättninpsskyldig. Enligt vår mening döt äwn dessr. Vster i försäkringsskyddet rättas till genom förändringar i nuvarande förordningar. Med hänvisning till det anförda hemställs att sorn sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av förbättring av försäkringsskyddet i arbetsskadeförsäkringen och det statliga personalskadeskyddet vid rehabiliteringar på arbetsplatserna. () () 1989/90 Sf284
mot · GD02Sf286 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90: Sf286 av och (båda s) Angivande av ATP-poäng i slutskattsedel För den enskilde inkomsttagaren är det ofta av stor betydelse att få veta sin ATP-poäng. Trots att formeln för framräkning finns angiven i olika anvisningar och foldrar så upplevs det som svårt att hålla reda på sin aktuella ATP-poäng. I skattsedel för slutlig skatt anges pensionsgrundande inkomst. Här kunde man lämpligen också införa aktuell ATP-poäng. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om anteckning av ATP-poäng i debetsedel för slutlig skatt.
mot · GD02Sf287 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sf287 Egenföretagares beräkning för sjukpenninggrundande inkomst För egenföretagare är sjukförsäkringsavgiften en tung börda. I flera avseenden är också avgiftsuttagen orättvisa. Den lägre sjukfrånvaron hos egenföretagaren motiverar egentligen en väsentligt lägre sjukförsäkringsavgift. Istället är förhållandet sådant, att egenföretagaren har en klart orättvis beräkning av sin sjukpenninggrundande inkomst. En vanlig löntagare får beräkna vad han kommer att tjäna . Detta belopp ligger sedan till grund för löntagarens sjukpenning. En egenföretagare däremot får som sjukpenninggrundande inkomst beräkna den genomsnittliga inkomsten från , som han måste betala sjukförsäkringsavgift enligt innevarande års preliminära skattsedel. Detta är ett klart otillfredsställande förhållande, som det är orättvist mot egenföretagarna. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en utredning om egenföretagarnas beräkningsgrund för sjukpenning.
mot · GD02Sf288 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sf288 av och (båda s) Merkostnadsandel av vårdbidrag för handikappade barn Försäkrade föräldrar har för vård av barn som inte fyllt rätt till vårdbidrag om barnet på grund av sjukdom, psykisk utvecklingsstörning eller annat handikapp är i behov av särskild tillsyn och vård. Antalet vårdbidrag beräknas för kommande budgetår att uppgå till ca 16 300 varav 7 500 hela, 6 400 halva och 2 400 fjärdedelsbidrag. gäller följande bidragssummor: Helt vårdbidrag , halvt vårdbidrag . och fjärdedels vårdbidrag . Beslut om rätt till vårdbidrag fastställs av försäkringskassornas socialförsäkringsnämnder. Socialförsäkringsnämnderna besitter utan tvekan kompetens när det gäller att fastställa vårdbidragets nivå. Socialförsäkringsnämnderna och deras tjänstemän har dock uppenbara svårigheter att fastställa merkostnadsandelen och avgöra vad som är merkostnad. Erfarenheten visar att bedömningen av merkostnadsandel sker mycket olika. Någon enhetlig bedömning finns ej, inte ens inom resp. försäkringskassor, utan varje socialförsäkringsnämnd beslutar efter i stort sett egna bedömningar. Vi finner att nuvarande förhållande är långt ifrån tillfredsställande. Då merkostnadsandelen ej är skattepliktig innebär det att allt fler vill tillgodogöra sig en merkostnadsandel, vilket resulterar i överdrivna ambitioner om skattefri inkomst. Många vårdnadsbidragsansökningar innehåller orealistiska och orimliga krav vad gäller merkostnader. För höginkomsttagare kan det vara till fördel att få en del av vårdbidraget skattefritt. Men eftersom den beskattningsberättigade delen är ATP- och sjukpenninggrundande så är det för låginkomsttagare ingen större fördel att få viss del av vårdbidraget skattefritt. Någon samverkan mellan och skattemyndigheten sker som regel inte. Detta kan exempelvis leda till att man kan begära avdrag för extra kostnader på två ställen för samma kostnad. Uträkningen av merkostnadsandelen är mycket tidskrävande och tar allt för mycket personella resurser som borde kunna sättas in på andra arbetsuppgifter. För att komma till rätta med godtycklighet och tidskrävande administration är det nödvändigt med en mer schablonmässig bedömning av merkostnadsandelen. En möjlighet skulle vara att fastställa ett bestämt belopp för alla. För att även i fortsättningen ge den som önskar få hela vårdbidraget räknat som ATP- och sjukpenninggrundande bör möjligheten finnas att låta vårdbidragsmottagaren själv få avgöra om han eller hon vill utnyttja det schablonmässiga avdraget för merkostnader. Hur en förenkling av merkostnadsandelen ska utformas bör enligt vår mening först utredas. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av att merkostnadsandelen av vårdbidrag får bedömas efter schablonmässiga normer. () () 1989/90 Sf288
mot · GD02Sf290 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sf290 av m.fl. (m) Basbeloppet I den i behandlade propositionen 1989/90:52 återfanns ett - av sedermera antaget - förslag att manipulera basbeloppet genom att bortse från inflationseffekter som beräknas härröra från förändringar i beskattningssystemet. De nya beräkningsreglerna skall gälla . Ändringar i reglerna för fastställandet av basbeloppet får återverkningar på ett mycket vitt område och ett stort antal avtal av både försäkringsmässig och civilrättslig natur. Alla partier i var 1983 (FiU 1983/84:18) ense om att manipulering med basbeloppet skapar stora problem på områden som inte bör beröras. Av denna anledning beställde en utredning om redovisning av ett okorrigerat basbelopp. Regeringen tillsatte aldrig denna utredning, trots beställning, och 1988 avskrev regeringen beställningen av utredningen som ointressant och onödig. Motiveringen var att basbeloppet hade återställts genom förslag i proposition 1987/88:121 om extra höjning av basbeloppet och följande riksdagsbeslut. De nya regler om beräkning av basbeloppet som återfinns i proposition 1989/90:52 och som belutats av visar att en utredning om ett okorrigerat basbelopp är nödvändig. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär utredning om okorrigerade basbeloppsindex i enlighet med vad som i motionen anförts. () () () ()
mot · GD02Sf292 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90: Sf292 av m.fl. (c) Undantagandepensionärernas situation Pensionssystemet missgynnar fortfarande starkt de pensionärer som på grund av dålig ekonomi valde att ställa sig utanför ATP-systemet. vill i sin partimotion 1989/90 helt reformera det nuvarande pensionsystemet och på så sätt införa en grundpension lika för alla. Med detta försvinner även de nuvarande orättvisorna i dagens system. Innan denna reform genomförs kvarstår dock de alltmer markerade orättvisorna som undantagandepensionärerna utsätts för. Den försämrade möjligheten till pensionstillskott medför att ett stort antal undantagandepensionärer överhuvudtaget inte erhåller denna rättighet. För andra reduceras pensionstillskottet efter särskilda regler. Pensionstillskottet bygger inte i någon del på det nuvarande ATP-systemet, varför denna behandling ter sig mera som en sanktion mot denna pensionärsgrupp. Genom trägna motionerande i lyckades vi till slut få stöd för att ändra på den orättvisa som tidigare drabbade änkor till undantagandepensionärer. I samband med skatteomläggningens första del beslutade att pensionstillskottet skulle räknas upp som kompensation för de fördyringar som skett. Det kommunala bostadstillägget (KBT) förändras även för att något lindra de kostnadsfördyringar som uppkommer genom omläggningen. Däremot förändras inte folkpensionen. Basbeloppet kommer också att manipuleras så att vissa kostnadsfördyringar inte skall läggas som grund basbelopp. Detta innebär att det blir undantagandepensionärerna som ensamma står utan kompensation. De erhåller lågt eller inget pensionstillskott, de erhåller i vissa fall reducerat KBT och deras folkpension kommer inte att höjas eftersom basbeloppet inte följer kostnadsutvecklingen. Denna grupp utgör verkligen de sämst ställda med den låga inkomst de tvingas leva av. Vi kan inte acceptera att deras ekonomiska situation ytterligare försämras. Vi anser att det nu är hög tid att förändra dessa förhållanden. Vi kräver att pensionstillskott skall utgå till undantagandepensionärerna och att basbeloppet inte manipuleras så att det urholkar underlaget för en stor mängd förmåner. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar att undantagandepensionärerna tillerkänns pensionstillskott från , 2. att till anslaget D 2. Folkpensioner för /91 anslår 65 milj. kr. utöver vad regeringen har föreslagit för att täcka de kostnader som uppstår när de s.k. undantagandepensionärema tillerkänns pensionstillskott, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts rörande basbeloppsförändringar. () () () 1989/90 Sf292
mot · GD02Sf293 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sf293 av och (båda s) Förlängd föräldraförsäkring för barn och ungdomar mellan I finns en väl utbyggd föräldraförsäkring. Den ger bl.a. föräldrar möjlighet att stanna hemma från arbetet per barn och år vid barnets sjukdom eller för läkarbesök och liknande. Försäkringen omfattar barn till och med (förutom i speciella fall). Därefter upphör detta fina försäkringsskydd. Barn och ungdomar mellan har i vissa situationer fortfarande behov av stöd från föräldrarna. Detta kan gälla vid läkarbesök, mindre operationer eller sjukdom. I sådana sammanhang kan det inte anses självklart att en tonåring skall klara detta ensam. Men med nuvarande regler kan kanske ungdomar inte få stöd av föräldrarna, då dessa av ekonomiska eller andra skäl inte kan ta ledigt från arbetet. En utökad omsorg för barn och ungdomar mellan , med möjlighet till viss ledighet, skulle skapa förutsättningar för föräldrastöd även till ungdomar. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att föräldraförsäkringen bör ses över i syfte att ge föräldrar till barn och ungdomar i åldern möjlighet att få ersättning från föräldraförsäkringen i samband med barnets sjukdom eller vid läkarbesök.
mot · GD02Sf295 · 1990-01-22 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sf295 av och (båda m) Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:Sk376 hemställs att beslutar att det kommunala bostadstillägget inte skall reduceras för förmögenhetsinnehav.
mot · GD02Sf296 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sf296 av m.fl. (fp) Omfördelning från socialförsäkringssektorn till arbetsmarknadsåtgärder Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:A255 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om omfördelning av resurser från socialförsäkringssektorn till arbetsmarknadsåtgärder. () ()
mot · GD02Sf298 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sf298 av m.fl. (m) Socialavgifter för idrottsutövare Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:Kr509 hemställs att hos regeringen begär förslag om ändrade regler för debitering av socialförsäkringsavgifter i enlighet med vad som anförts i motionen. Per Stenmarck (m)
mot · GD02Sf30 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sf30 av m.fl. (s) med anledning av prop. 1989/90:62 om insatser för aktiv rehabilitering och arbetslivsfondens verksamhet, m.m. I propositionen föreslås en försöksverksamhet med utvidgade och förenklade rutiner för beräkning och utbetalning av sjukpenning i samband med arbetsgivarinträde. För detta föreslås en särskild lag. Förslaget om försöksverksamhet med ett vidgat arbetsgivarinträde är bl.a. föranlett av att den s.k. sjukpenningreformen från 1987-12-01 har visat sig tung att administrera som den försäkrade kan bli såväl över- som underkompenserad. Ett vidgat arbetsgivarinträde kan säkerligen ha såväl för- som nackdelar. Till nackdelarna hör att man kommer att få olika behandling av försäkrade i eller utanför arbetskraften. Tanken bakom den generella allmänna försäkringen är att den omfattar alla och alla behandlas lika. Därför vore det av värde med en försöksverksamhet med ett annat inkomstbegrepp genomförd av , ett inkomstbegrepp som skulle innebära att försäkringkassan utbetalar av det faktiska inkomstbortfall den försäkrade åsamkats vid korttidsfrånvaro. skulle därefter vid behov kunna kontrollera den uppgivna löneförlusten gentemot arbetsgivaren. Också denna typ av försöksverksamhet kräver en särskild lagstiftning. De båda försöksverksamheterna bör bedrivas parallellt och utvärderas . I denna utvärdering bör parterna på arbetsmarknaden delta. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av försöksverksamhet med sådant annat inkomstbegrepp som angetts.
mot · GD02Sf300 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sf300 av m.fl. (m) Reglerna om avtrappning av KBT I proposition 1988/89:46 föreslogs en ny regel om inkomstprövningen av det kommunala bostadstillägget (KBT) till ålderspensionärer med låg pension, så att marginaleffekterna vid extra arbetsinkomster på skulle komma ner på en mindre avskräckande nivå. Den nya regeln innebar att inkomstprövningen av KBT förändras så att ingen reduktion sker vid arbetsinkomster i fråga om ålderspensionärer. Marginaleffekterna skulle då minska med 33 1/. Förslaget och den följande lagstiftningen innebar dock en stor orättvisa. Lindringen av marginaleffekterna gällde enbart personer som uppburit inkomst av tjänst. Förvärvsinkomster av jordbruk eller rörelse skulle särbehandlas och i praktiken drabbas av de i propositionen angivna extrema marginaleffekterna. I proposition 1989/90:100 bil. 1.4 föreslår regeringen att marginaleffekterna för ålderspensionärer som har inkomster av tjänst skall mildras ytterligare. Vid beräkningen av det extra avdrag som tillämpas vid beskattning av ålderspensionärer skall bortses från inkomst av tjänst samt kostnadsavdrag hänförliga till denna inkomst. Ytterligare en diskriminerande regel kommer således att drabba pensionärer som har förvärvsinkomster av rörelse eller jordbruk. Det är väsentligt att lagar och andra regelverk behandlar lika eller jämförbara förhållanden lika. Det är - inte minst ur grundläggande rättvisesynpunkt - oacceptabelt att behålla de nu nämnda diskriminerande reglerna. Ålderspensionärers förmåner och beskattning skall behandlas lika och utan hänsyn till ur vilken inkomstkälla inkomsten kommer. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att reglerna för avtrappning av det kommunala bostadstillägget skall vara likalydande för ålderspensionär med förvärvsinkomst från tjänst, jordbruk eller rörelse, [att beslutar att reglerna för avtrappning av det extra avdraget vid beskattning av ålderspensionärer vid förvärvsinkomster skall vara lika oavsett om inkomsterna härrör från inkomst av tjänst, rörelse eller jordbruk.1] () () () () 1989/90 Sf300 1 1989/90:Sk380
mot · GD02Sf301 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90: Sf301 av och (båda mp) Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:So476 hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna att specialistvårdstaxan bör anpassas så att privatpraktiserande läkare kan ge patienterna ekonomisk möjlighet att tillgodogöra sig behandling i ortopedisk medicin, 2. att som sin mening ger regeringen till känna att sjukgymnaster med examen i ortopedisk medicin bör få ta ut en högre taxa för tidskrävande ortopedmedicinska undersökningar och behandlingar.
mot · GD02Sf302 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sf302 av m.fl. (m) Sjukgymnasternas taxor, m.m. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90: So260 hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om uppräkning av taxorna för privatpraktiserande sjukgymnaster, 2. att som sin mening ger regeringen till känna att remisstvånget för sjukgymnastisk behandling inom ramen för den allmänna sjukförsäkringen slopas, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om sjukgymnasters möjlighet att öppna egen praktik, 4. att hos regeringen begär förslag om nya regler för att föräldrapenning vid tillfällig vård av barn skall kunna utgå till båda föräldrarna till handikappade barn vid habilitering och föräldrautbildning. () () () enns er (m) () () Per Stenmarck (m) () () ritt () () () () 1989/90 Sf302