mot · GD02Ju23 · 1990-03-20 00:00:00 — med anledning av prop. 1989/90:85 om ny summarisk process som grundas på myndighetsbeslut Det finns anledning att i sammanhanget uppmärksamma en del metoder som används vid betalningsförelägganden, som uppkommit genom ett förvaltningsrättsligt beslut. Beslut om teleräkningar överklagades tils hos . Överprövnigen har flyttats till televekets generaldirektör. Denne har - precis som departementet - velat fjärma sig från befattningen med överprövningarna och därför utsett förre landshövdingen att under hand, s.k. formlös handläggning, ge synpunkter till generaldirektören. Den klagande ges ingen möjlighet att bemöta vad anför. Emellertid är hela överprövningen utan egentlig betydelse. avvaktar nämligen aldrig ett lagakraftvunnet beslut innan koncernens eget inkassoföretag lämnar in en ansökan om betalningsföreläggande. Den enskilde måste alltså parallellt föra ett mål i () tingsrätten om betalningsföreläggande och ett annat förvaltningsrättsligt om grunden för fordran. Som konsekvens sker numera praktiskt taget ingen sakprövning i av sådant förvaltningsbesvär. har allt att vinna på att få sin abonnent mör genom att låta förvaltningsärendet dra ut . Konsekvensen blir att missbrukar tingsrättens och kronofogdemyndighetens resurser. Tingsrätten får göra den utredning och sakprövning som rätteligen borde bekosta med egna medel och egen personal. Den föreslagna lagen bör kompletteras med ett förbud att alls uppta en ansökan om betalningsföreläggande till prövning, innan förvaltningsrättsligt lagakraftvunnet beslut föreligger. I de undantagsfall lagen skall tillämpas innan slutligt beslut meddelats, och sådana situationer kan nog inte helt uteslutas, får myndigheten utfärda ett interimistiskt beslut som bifogas ansökan. Normalt kan och bör det slutliga beslutet avvaktas i betalningsförelägganden. Vid handräckning torde interimsbeslut finnas upprättade , när de slutliga besluten dröjer. 1 1989/90. heter , , . (Lokalerna är väl kända. Det är KU:s gamla kansli vid .) Det sitter en porttelefon utanför huset. Man kan endast göra besök genom att ropa i denna porttelefon, men motsvarande telefonapparat på den tionde våningen lämnas obemannad långa stunder. Företaget finner det inte onaturligt at låta besökare vänta på gatan , tills någon anställd finner för gott att svara. Vid hissen en halvtrappa upp sitter en skylt som meddelar, att har sitt kontor på plan 10. Hissen har endast kanppar för färd mellan två våningar: entrén och plan 9. Någon knapp för färd till plan 10 finns inte. kan ju en besökande till åka hiss till plan 9, för att träffa någon som hjälper. Hissknappen till plan 9 är dock spärrad, om man inte känner till den hemliga koden till det kodlås som sitter i hissen. Det finns också ett trapphus med en vanlig trappa. Till trapphuset kommer man via en inglasad dörr. Denna dörr är låst. En besökare kan alltså inte gå via trapporna till plan 10. anser det stå väl i överensstämmelse med reglerna om god inkassosed, att anhängiggöra ett betalningsföreläggande innan besvärsprövningen i myndigheten av ärendet i fråga avslutas med ett lagakraftvunnet förvaltningsbeslut. levererar över huvud inte sådant dataunderlag till , att det därav framgår om det förvaltningsärende som givit upphov till kravet innefattar en pågående besvärsprövning, eller ens om det alls inkommit invändningar mot kravet i förvaltningsmässig form. är så konsekvent i sin inställning att försvåra all kontakt med teleabonnenterna/borgenärerna, att företaget heller inte lämnar ut utdrag enligt datalagen 10 §. I stället överlämnas sådana framställningar till , för att detta skall lämna ut utdrag ur sina myndighetsregister. kringgår därigenom sina skyldigheter enligt datalagen. För att befordra respekten för datainspektionens regler om god inkassosed bör den nya lagen kompletteras med en föreskrift, om att betalningsförelägganden som inkommer från inkassoföretag skall avvisas om företaget inte berett ärendet på ett genomarbetat sätt. Ovanstående är excempel på oacceptabla oarter. Om en telekund inte bereds möjlighet att nå kontakt med , blir konsekvensen ett okynnesutnyttjande av betalningsföreläggandeinstitutet och kronofogdemyndighetens resurser, genom att inkassoärenden inte upp, redan innan det gått till betalningsföreläggande. när inkassoföretaget saknar tillstånd saknar datainspektionens tillstånd att bedriva inkassoverksamhet och hävdar att sådant inte behövs, då är enda kund. Men enligt styrelseprotokoll 6§ punkt c anmäler föredraganden, att bolaget kommer att sälja tjänster utanför televerkskoncernen", vilket kräver tillstånd. Strikt sett bedriver alltså televerkskoncernen olaga inkassoverksamhet. Därtill kommer att synes tro, att inkassolagen inte gäller Mot. även om vore enda kund. Det är fel. Lagen gäller fullt ut, men det Ju23 behövs inget tillstånd. bör den föreslagna lagen trots allt tillåta att kronofogdemyndigheten gör en skälighetsprövning. När exempelvis, för att ta fall från verkligheten, generaldirektör personligen bifaller, att verket debiterar full flyttningsavgift för flyttning av en telefonanslutning mellan två befintliga jack vid intilliggande sjukhussängar på , är det exempel på ett förhållande, som kronofogdemyndigheten borde kunna få väga in. Det kan tänkas ske på så sätt att borgenären medsänder en kopia på en skrivelse från därvarande kurator, vari hon vädjar om något som liknar barmhärtighet från mot de mycket sjuka patienterna. Allt borde dock inte få vara profit ens i . För sådana specialfall - skall vi kalla dem djupt oetiska betalningsförelägganden - bör dock någon beslutsmarginal finnas, exempelvis i 21 § i den föreslagna lagen. Med hänvisning till det anförda hemställs att 21 § i den föreslagna lagen får följande formulering: Ansökningen skall också avvisas i följande fall: - om den avser en åtgärd som inte omfattas av denna lag, - om ansökan ingår i en myndighets ärende, där varken slutligt beslut i ärendet, eller interimistiskt beslut om att inlämna ansökan föreligger, - om ansökan inlämnas av ett inkassoföretag, som inte berett svaranden möjlighet att kommunicera i ärendet enligt reglerna om god inkassosed, - om ansökan inlämnats av ett inkassoföretag, vars verksamhet står i strid med inkassolagen (1974:182), - om ansökan om oskälig eller annars framstår som djupt oetisk, eller - om det finns något annat hinder mot att ansökningen tas upp.