mot · GE02U3 · 1990-11-12 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:48 Tillämpning i fråga om och av lagen (1971:176) om vissa internationella sanktioner Den s.k. Gulfkrisen har kastat världen frånglädjerus över att öst--väst-konflikten tycks vara påväg att försvinna, till en ny situation där den gamlaspänningen mellan världens fattiga och rikariskerar att utvecklas till ett direkt krigshot. På kortsikt kan det visserligen förefalla som om det nuhandlar om en unik konflikt där ett landsenpartiregim befinner sig i motsättning till helavärldssamfundet.Inte bara de gröna, utan hela deninternationella gröna rörelsen fördömerreservationslöst annektering av Kuwait.I ett uttalande vid Europan Greens senaste mötei 27--28/9 1990 slog företrädare för etttrettiotal gröna partier -- varav ett tjugotal medparlamentsrepresentation, från i Öst tillIrland i Väst, från i Norr till iSyd -- fast att annekteringen är enaggressionshandling som strider mot folkrätten ochvälkomnar de snabba och omfattande FN-beslutenom sanktioner mot Irak.Samtidigt uppmanar European Greens deeuropeiska regeringarna att dra tillbaka allatrupper från och ochavvisar förslaget att skapa en europeiskinterventionsstyrka. European Greens anklagaralla de länder (främst , ochSovjetunionen) som -- trots kunskap om denirakiska regimens brott mot mänskliga rättigheter --försett den med vapen, för medskyldighet till denuppkomna situationen och slår fast: Gulfkonfliktenmåste lösas med fredliga medel, inte genom militärintervention. Det heter också i European Greensuttalande:Europa måste upphöra med sin sekellångakolonialistiska och utsugande tradition gentemotden så kallade tredje världen. Det är ett märkligtsammanträffade att 1992 inte bara EGs inremarknad planeras bli färdig utan att 1992 också är500-årsminnet av den europeiska koloniseringen avAmerika. leder kampen om oljantill att industriländerna dammar av sinainterventionsstrategier mot den tredje världen.Europas utrikespolitik gentemot tredje världenmåste radikalt förändras. måste sluta attleva på bekostnad av de fattiga i Syd.Utan att tveka om fördömandet av Iraksannektering av , ser den samlade grönarörelsen i Gulf-krisen fröet till att den globalamotsättningen mellan det rika Nord och det fattigaSyd nu tar sig former som direkt hotar världsfreden.Om i-världen i allmänhet och i synnerhetinte hanterar reaktionerna mot på rätt sätt,riskerar man att provocera fram en utveckling somförvandlar en enpartiregims brott mot folkrättentill en allmän väpnad Nord--Syd-konflikt.Det är mot bakgrund av denna grundsynSveriges agerande måste betraktas. Gulfkrisen ärdet första testet på om oberoendeneutralitetspolitik är något värd när det kalla krigettagit slut och Berlin-muren fallit. Skall Sverigefortfarande eftersträva att kunna spela enöverbryggande och fredsmedlande roll? Eller avserSverige nu att inordna sig i den nordliga i-världensframväxande block?Vi har inget att invända mot de förordningarsom regeringen nu begär godkännandeav. Vi noterar dock särskilt att regeringen den 4oktober beslöt om en skärpning av sanktionernasom inte var påtvingad av FN-beslut, genom att degenerella undantaget för humanitärhjälpverksamhet och mediciner upphävdes ochersattes med dispensförfarande. Vi utgår dock ifrånatt detta skedde i syfte att underlätta effektivtillämpning av FN-resolutionerna så att t ex barn iIrak inte onödigt drabbas av storpolitikens följder,inte i syfte att från svensk sida ensidigt skärptasanktionerna mot utöver vad FN-beslutensyftat till.Miljöpartiet de gröna anser att konflikten iGulfen måste lösas med fredliga medel, däriblandsanktioner och förhandlingar. Vi anser, liksom densamlade gröna rörelsen, att utländska trupper skalllämna Mellanösternregionen, liksom att allaockupationer skall upphöra. Det innebär dels attalla amerikanska och europeiska trupper måstelämna , dels att trupper måstelämna , likaväl som att måste följaFN:s resolutioner och lämna de ockuperadepalestinska områdena. Utan en lösning av denäldsta och mest explosiva av alla delkonflikter iMellanöstern, , kan ingenbestående fredsordning skapas i . Fredssamtal mellan företrädare för allainblandade parter, där ibland PLO, måste inledaspå grundval av relevanta FN-resolutioner ochfredsinitiativ, bl a president utspel införFNs generalförsamling.Sveriges roll i detta skede bör vara den aktivefredsmedlarens.Det måste utan minsta tvekan klargöras attSverige under inga omständigheter kan tänka sig attskicka stridande trupp som har till syfte attmedverka i krigsuppdrag till något område utanförSveriges gränser. För del kan givetvis barafredsbevarande militäruppdrag av traditionellt slagkomma ifråga.Sveriges regering bör också klargöra att den ärberedd att spela en aktiv fredsmedlande roll,liksom den gjort i så många sammanhang tidigare.I det sammanhanget måste givetvis företrädare förSverige vara beredda att sammanträffa medföreträdare för konfliktparterna.Iraks beslut att kvarhålla utländska medborgaremot deras vilja utgör tveklöst ett brott motfolkrätten. Världssamfundet får fördenskullgivetvis inte lämna sina landsmän åt sitt öde. Varjelands regering har en uppenbar moralisk skyldighetatt på lämpligt sätt verka för att dess medborgareskall kunna fritt välja om de vill stanna i ellerlämna landet. Att den delegationsverksamhet somsedan en tid pågår till kan medföra vissapropagandavinster för den irakiska regeringen äruppenbart. Icke desto mindre måste här dehumanitära aspekterna komma i första hand. Detpraktiska stöd som regeringen via UD ochambassader har gett svenska delegationer sombesökt och i flera fall lyckats få med sigsvenskar hem, är därför välkommet och bör utanhinder av eventuell inhemsk eller utländsk kritikfortsätta om behov föreligger. Regeringen börockså fortlöpande pröva alla möjligheter --konventionella såväl som okonventionella -- sominom ramen för gällande FN-beslut kan att förmåde irakiska myndigheterna att ge utresetillstånd tillsvenskar som så önskar. Med hänvisning till det anförda hemställsatt med bifall till proposition1990/91:48 ger regeringen tillkänna vad i motionenanförts om roll i förhållande till denpågående s k Gulfkrisen.