mot · GD02So633 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90: So633 av m.fl. (m) Familjepolitiken 1989/90 Familjen - moderat familjepolitik 2 1.1 Alla familjer är olika 2 Familjepolitiken i vår omvärld 3 Den socialdemokratiska familjepolitiken 4 3.1 Utvecklingen sedan regeringsskiftet 4 3.2 Skatteförslaget och barnfamiljerna 5 3.3 Barnomsorgsmålet håller inte 5 3.4 S-förslaget om utbyggd föräldraförsäkring 6 Borgerlig familjepolitik för ökad valfrihet 7 Familjen och skatten 8 5.1 Skatt efter försörjningsbörda 8 5.2 Avdrag för barntillsynskostnader 9 5.3 Bättre för ensamföräldrar och underhållsskyldiga 9 5.4 Bättre bilavdrag för småbarnsföräldrar 9 Socialbidragen och barnfamiljerna 10 Begränsa behovet av inkomstprövade bostadsbidrag 11 Värdesäkra garantinivån inom föräldraförsäkringen 12 Trygghet och kontinuitet 12 9.1 Låt föräldrarna själva välja barnomsorg 12 9.2 Bristen på personal 13 9.3 Barnomsorgens mål och innehåll 14 9.4 Statsbidrag också för personaldrivna daghem, Pysslingar och andra alternativ 14 9.5 Familjedaghemmen och dagbarnvårdarna 15 Familjen - moderat familjepolitik Familjen utgör grunden för vår samhällsordning. En fungerande familj ger trygghet i livets olika skeden. Det är i första hand genom familjens försorg som de unga lär sig grundläggande värderingar och normer samt att ta ansvar och visa hänsyn. För de äldre betyder fungerande familjer att ensamhet motverkas och att de får möta och ge omtanke och omsorg. Med familj avser vi inte bara den traditionella kärnfamiljen utan också andra nära och fasta samlevnadsformer. Många lever som ensamföräldrar och har ensamma ansvaret för barnens försörjning och fostran. Man är en familj oavsett samlevnadsform. Respekten för familjen som enhet och för dess integritet skall vägleda familjepolitikens utformning. är det viktigt att på olika sätt stödja och underlätta föräldrarnas fostrande roll. Det offentliga har också ett grundläggande ansvar för att ge hjälp och stöd i svåra situationer. Äktenskapet är den mest förpliktande och tryggaste samlevnadsformen, även om andra samlevnadsformer kan förenas med en stark sammanhållning. Skatte- och bidragssystemen får inte göra det ekonomiskt fördelaktigt att avstå från äktenskap, eftersom detta bl.a. har klara rättsregler till skydd för makar och barn. Föräldrarnas ansvar för barnens fostran är en grundläggande rättighet och skyldighet. Men det kräver att föräldrarna har ork och tid för sina barn, tar del av deras bekymmer och glädjeämnen, ställer krav och sätter gränser. Framför allt kräver det att de kan förena detta med en ömhet och omtanke som låter barnen förstå att de är viktiga och omistliga. fördes en politik som underminerade föräldrarnas tilltro till sig själva som fostrare. Institutionerna ansågs vara bättre än hemmet och familjen. Det gjorde föräldrarna osäkra på sig själva. På det sättet svek man barnen, eftersom barn behöver föräldrar med trygghet och självförtroende i sin fostrarroll. Barn behöver den samhörighet, fostran och omsorg som familjen kan ge. Det är utifrån detta som den moderata familjepolitiken utformats. Vi vill ge föräldrarna möjlighet att verkligen vara föräldrar och att själva få ett större inflytande över den egna familjens situation. 1.1 Alla familjer är olika Familjer är olika och har olika behov. Dessa växlar inte bara mellan familjer utan även inom familjer från barnens späda år upp till tonåren. Det är av hänsyn till familjens olika önskemål som vi utformar våra familjepolitiska förslag. Det är familjen som bäst kan avgöra vad som passar i olika situationer. Detta är en förutsättning för bra och harmoniska familjeförhållanden både för barn och föräldrar. Politiska beslut får inte lägga hinder i vägen för föräldrar som vill ta ansvar för familjen på det sätt de anser vara bäst. Enskilda sätt att lösa barntillsynen måste ges samma stöd och uppskattning som de former det allmänna erbjuder. Det kostar mera för en flerbarnsfamilj att leva än för ett hushåll utan barn. Ändå är skatteuttaget detsamma. Barnfamiljerna blir på detta vis allt mer beroende av det allmännas stöd. Detta vill vi ändra på. Familjen måste få möjlighet att göra sina egna val och ekonomiska prioriteringar. Vi vill stärka familjens möjlighet att nå trygghet och att kunna vara tillsammans. Det grundlägger normer och värderingar som blir bestående hela livet. Att själva kunna fatta de avgörande besluten förstärker familjens trygghet. I partimotionen 1989/90:Sf259 Bättre välfärd av m.fl. (m) redogörs bl.a. för den socialdemokratiska familjepolitikens kollaps och för huvuddragen i den moderata familjepolitiken. Målet för denna är att ge föräldrarna möjlighet att få ta ansvar för den egna familjen på det sätt som passar bäst i olika skeden av livet. I den gemensamma borgerliga partimotionen 1989/90:So642 läggs vidare fram förslag till vårdnadsbidrag för alla barn upp till skolåldern. I denna motion behandlas ytterligare ett antal familjepolitiska frågor. Familjepolitiken i vår omvärld Det finns en utbredd uppfattning att välfärdspolitiken på olika områden skulle vara bättre i än i andra västeuropeiska länder. Så är långt ifrån alltid fallet. Utvecklingen har tvärtom lett till att på många områden släpar efter. Detta gäller inte minst för barnfamiljernas vidkommande. Vi har därför all anledning att också på detta område förbättra samarbetet med andra europeiska länder och ta lärdom av deras erfarenheter. Familjepolitiken i skiljer sig på många sätt från den svenska. Familjen betraktas som en enhet och de ekonomiska förutsättningarna för att ta hand om barnen på det sätt som föräldrarna föredrar är i allmänhet betydligt bättre. Skattetrycket är mestadels väsentligt lägre än i . Till detta kommer att skattesystemet på olika sätt tar hänsyn till hur många som skall leva på familjeinkomsten. Familjerna i får ett barnavdrag på skatten med per barn. De som har så låg inkomst att de inte kan tillgodogöra sig detta får i stället ett extra bidrag. Barnbidrag utgår och ökar för varje barn som föds. Det minskar något med stigande inkomst. Föräldrapenning utgår till den förälder som är hemma. före och efter födseln utgår den enligt inkomstbortfallsprincipen, sedan med ett fast belopp - - till den förälder som är hemma med barnet. I har man en familjebeskattning som tar hänsyn till hur många som skall leva på inkomsten. Föräldrar och barn taxeras gemensamt. Den taxerade inkomsten delas sedan med en koefficient som är beroende av antalet familjemedlemmar. Skattelättnaden är begränsad till per barn och år. Ett speciellt bidrag till barnomsorg går direkt till förvärvsarbetande familjer som själva får välja att anställa en person i hemmet - då ett högre belopp betalas ut - eller lämna barnen till daghem. Bidragets storlek är beroende av om föräldrarna arbetar hel- eller deltid. För att göra det möjligt för familjer att själva ta hand om barnen utbetalas vårdnadsersättning i samband med ett barns födelse och tills detta är . 1* 1989190. Den som har tre barn, varav ett , och slutar förvärvsarbeta för att ta hand om barnen får en särskild vårdnadsersättning. Barnbidrag utgår till barn . Dessutom kan inkomstprövade tillägg utgå. Till ensamstående föräldrar utgår ett extra bidrag. Ensamstående med barn har också en minimiinkomstgaranti. En jämförelse visar att de svenska barnfamiljernas ekonomi mestadels är väsentligt sämre än i motsvarande familjetyper i andra västeuropeiska länder. Hänsynen till bärkraften innebär också en bättre utjämning än i mellan en familjs olika åldrar, vilket i sin tur möjliggör mer tid för barnen. Även på andra områden av familjepolitiken har mycket att hämta från andra västeuropeiska länder. Det gäller inte minst barnomsorgen och förskoleverksamheten. 3.1 Utvecklingen sedan regeringsskiftet Sedan regeringsskiftet har hushållen i genomsnitt drabbats av skattehöjningar på nära . För barnfamiljerna har skatterna höjts ännu mer, de har t.ex. drabbats särskilt hårt av höjningarna av el- och bensinskatterna och har dessutom mist det tidigare förvärvsavdraget för förvärvsarbetande föräldrar med barn . Detta har gjort barnfamiljerna ännu mer utsatta och beroende av bidrag och stöd. Det samlade familjestödet har dessutom allt mer förskjutits mot bidragen till den kommunala barnomsorgen. har småhusägandet missgynnats trots att det är den boendeform som de allra flesta barnfamiljer föredrar. Allt detta har ytterligare minskat barnfamiljernas möjlighet att själva bestämma över sin tillvaro. Valfriheten har minskat och styrningen ökat. Mycket få föräldrar har ekonomisk möjlighet att själva ta hand om barnen. Många har i stället tvingats öka sin arbetstid från kort deltid till lång deltid eller till heltidsarbete för att klara ekonomin. Därigenom har de fått mindre tid över för barnen. Andra har fått använda sina besparingar till löpande konsumtion eller nödgats låna av släktingar eller kreditinstitutioner. Hushållssparande ligger nära och t.o.m. klart under noll. Detta är unikt i vår del av världen och innebär att allt fler hushåll saknar en buffert för ekonomiska påfrestningar. Detta minskar givetvis ytterligare hushållens trygghet och möjlighet att planera. Den nya fattigdomen har blivit ett begrepp. Den beror inte på att lönerna är för låga utan på den extremt höga beskattningen som inte tar någon hänsyn till försörjningsbörda. Detta höga skattetryck har blivit möjligt genom att skatterna gjorts allt mer dolda som t.ex. de allt högre löneskatterna, momsen och andra indirekta skatter. Den totala skatten för en inkomsttagare med en lön på är inklusive arbetsgivaravgifter. Även om de arbetsgivaravgifter som medför förmåner som sjukpenning och ATP frånräknas blir skatten i detta fall ! Självfallet medför detta ett allt större beroende av bidrag och stöd av olika slag, också i hushåll som med ett rimligare skattetryck skulle ha en hygglig ekonomi. Den nya fattigdomen har härigenom blivit ett begrepp. Särskilt allvarligt är läget för dem som uppbär inkomstprövade bidrag som minskar eller försvinner vid en inkomstökning. De som bäst behöver en inkomstförstärkning får därigenom ofta behålla minst av denna. Detta gör det svårt att av egen kraft förbättra sin situation. En mycket stor grupp bidragstagare utgörs av ensamstående män utan barn. Hit hör också många frånskilda män som har betydande ekonomiska svårigheter på grund av underhållsbidrag, kostnader för att kunna träffa barnen och behov av ny bostad. 3.2 Skatteförslaget och barnfamiljerna Den skatteomläggning som socialdemokraterna och i princip är överens om leder till väsentliga skattehöjningar för många barnfamiljer. Det blir nämligen barnfamiljerna som hårdast kommer att drabbas av de kraftigt höjda skatterna på el, olja och bensin, resor m.m. liksom av de höjda boendeskatterna. För att begränsa antalet barnfamiljer som råkar ut för försämringar föreslås en betydande höjning av barnbidragen . Dessutom räknar man med att behöva genomföra en sådan omläggning av de inkomstprövade bostadsbidragen att ytterligare ett stort antal barnfamiljer görs beroende av dessa. För de nya bostadsbidragsberoende barnfamiljerna kan resultatet dessutom bli att de får behålla mindre än av en inkomstökning. Stick i stäv med syftet med skatteomläggningen. Detta innebär att ytterligare barnfamiljer kan hamna i den s.k. fattigdomsfällan. 3.3 Barnomsorgsmålet håller inte Också den ensidiga satsningen på den kommunala barnomsorgen håller på att bryta samman. Enbart i står 112 daghemsavdelningar stängda. Vidare har man tvingats skriva ned barnantalet vid ett antal daghemsavdelningar. Sammantaget innebär detta ett bortfall på drygt 3 300 daghemsplatser, främst på grund av personalbristen. Motsvarande gäller i många andra kommuner. beräknar behovet av daghems- och familjedaghemsplatser till 430 000-450 1991, då löftet om barnomsorg för alla barn vars föräldrar förvärvsarbetar eller studerar skulle vara uppfyllt. (I den lägre siffran har viss hänsyn tagits till den föreslagna utbyggda föräldraförsäkringen.) Detta skall jämföras med de ca 350 000 förskolebarn som var inskrivna i daghem eller familjedaghem och den genomsnittliga utbyggnaden åren 19841988 på 15 800 platser . Det blir allt mer uppenbart att regeringens löfte om full behovstäckning inom barnomsorgen inte kommer att kunna uppfyllas. har allt fler föräldrar hamnat i en orimlig situation. Det har med regeringens politik blivit allt omöjligare för föräldrarna att ordna sin barnomsorg själva. Vare sig de vill det eller inte tvingas de in i ett beroende av den kommmunala barnomsorgen. När denna, som allt oftare sker, sviktar står föräldrarna utan varje möjlighet att ordna för barnen. Allt oftare kommer också rapporter om daghem som tvingas begränsa öppethållandet, om småbarnsfamiljer som vägras plats därför att de inte anses förvärvsarbeta tillräckligt många timmar osv. Föräldrarna är ofta helt rättslösa och utelämnade. Beslutet om full behovstäckning 1991 framstår för allt fler föräldrar och anställda inom den kommunala barnomsorgen som ett direkt hån. Trots detta vägrar socialdemokraterna kategoriskt att ändra sin rigida inställning gentemot enskilda initiativ. De säger fortfarande kategoriskt nej till vårdnadsbidrag, som skulle göra det möjligt för de föräldrar som önskar att själva ordna sin barnomsorg, till personaldrivna daghem eller till den s.k. Uppsalamodellen, som innebär att dagbarnvårdare också får ha egna barn inskrivna. De socialistiska principerna är viktigare än hänsynen till familjernas behov och önskemål. 3.4 S-förslaget om utbyggd föräldraförsäkring I budgetpropositionen föreslår regeringen att föräldraförsäkringen byggs ut enligt inkomstbortfallsprincipen från för barn födda eller . (Inkomstbortfallsprincipen innebär av den sjukpenninggrundande inkomsten.) Från avses försäkringen utsträckas enligt inkomstbortfallsprincipen. Det är utomordentligt viktigt att de föräldrar som så önskar får möjlighet att själva ta hand om sina små barn eller att, om de vill eller måste förvärvsarbeta, de får möjlighet att ordna på bästa möjliga sätt för barnen. Vi kommer i denna motion att yrka avslag på förslaget om utbyggd föräldraförsäkring, därför att detta inte motsvarar dessa krav. Den av socialdemokraterna föreslagna föräldraförsäkringen skulle nämligen ytterligare vidga orättvisorna, förstärka styrningen av småbarnsfamiljerna och tvinga fram planeringsåtgärder i strid med familjens egna önskemål och behov. Nackdelarna med föräldraförsäkringen är: a) att den slår orättvist och delvis slumpmässigt. Sjukpenningen före barnets födelse bestämmer föräldrapenningens storlek (åtminstone ). Den som studerade, var arbetslös eller arbetade hemma lyfter endast det s.k. garantibeloppet på , ett belopp som inte ens tillåtits öka i takt med inflationen. Högsta möjliga föräldrapenning är . skulle således föräldrapenningen variera mellan och . b) Systemet tvingar fram planeringsåtgärder av olika slag, i strid med familjens egna önskemål. För den som saknar arbete eller endast förvärvsarbetar på deltid kan det bli nödvändigt att söka ett så välavlönat heltidsarbete som möjligt före nedkomsten eller att gå upp till heltid och sedan arbeta så . före nedkomsten kan man sedan åter gå ned till deltid eller ta tjänstledigt utan att föräldrapenningen påverkas. De som inte har - eller tar - den möjligheten lyfter som ovan nämnts endast garantibeloppet. Föräldrapenningen får sedan inte sänkas (även om sjukpenningen sänks) förrän barnet fyllt (om modern då är gravid på nytt). Föds ytterligare barn inom följer den höga föräldrapenningen med för detta barn. Och för ev. ytterligare barn... c) Föräldrapenningen betalas bara ut till föräldrar som helt eller delvis avhåller sig från förvärvsarbete. Den som måste förvärvsarbeta heltid kan inte få ut någon föräldrapenning alls. Detta gäller även om föräldrarna inte får barnomsorg utan måste betala hela barntillsynskostnaden själva. (Löftet om full behovstäckning gäller bara barn .) d) Också småbarnsföräldrar som t.ex. önskar arbeta halvtid med hjälp av halv föräldrapenning från det barnet är kommer ofta att få svårt att få barnomsorg. Många hårt pressade kommuner kommer med utgångspunkt från löftet om barnomsorg för alla barn att tvingas avvisa föräldrar med mindre barn och i stället hänvisa till den utbyggda föräldraförsäkringen. Detta innebär att många, kanske de flesta föräldrar inte kommer att ha någon möjlighet att förvärvsarbeta på deltid innan barnet är arton månader för att spara delar av föräldraförsäkringen till tiden därefter. När de arton månaderna har gått är försäkringen uttömd. Detta gäller också om båda föräldrarna arbetar med hjälp av halv föräldrapenning för var och en och turas om med tillsynen av barnet till dess det blir arton månader. e) När föräldraförsäkringen är uttömd kvarstår orättvisorna i barnomsorgsstödet i all sin prakt, eller mer per barn för dem som kan och vill använda sig av eller kooperativ barnomsorg och noll kronor för de övriga. Borgerlig familjepolitik för ökad valfrihet I en gemensam borgerlig partimotion förs en råd mycket viktiga förslag fram i syfte att öka familjernas valfrihet: att ge föräldrarna mer tid för barnen och ge rättvisa villkor för småbarnsfamiljer i alla delar av vårt land. till socialdemokraternas förslag till utbyggd föräldraförsäkring. Motionen omfattar bl a följande förslag. - Ett skattepliktigt vårdnadsbidrag om per barn och år införs för alla barn . Vårdnadsbidraget påverkar inte bostadsbidragen. - Avdragsrätt införs för styrkta barnomsorgskostnader per barn och år. - Statsbidragen till kommunerna minskas med motsvarande per heltidsplats. ger förslagen möjlighet att öka föräldraavgifterna vid barnomsorg med lika mycket. Klyftan i stöd mellan barnomsorg och andra alternativ minskar därigenom. - Rätt att räkna ATP-år för vård av eget barn till dess att barnet blir . Detta gör det möjligt för hemarbetande flerbarnsföräldrar att ändå uppnå de 30 ATP-år som krävs för full pension. För en tvåbarnsfamilj med en förälder hemma innebär vårdnadsbidraget en förbättring på ca efter skatt. Ordnar denna familj i stället barntillsynen privat får de mer i handen än , om de kan visa upp kostnaderna. Härigenom skapas förutsättningar för att komma till rätta med en svart sektor i ekonomin och för att ge privata dagmammor, barnflickor m.fl. sociala förmåner. Skulle tvåbarnsfamiljen föredra barnomsorg ökar möjligheterna att snabbt få plats, eftersom många föräldrar genom vårdnadsbidraget fått möjlighet att välja andra alternativ, som de anser passar bättre. I denna motion läggs en rad kompletterande moderata förslag som är ägnade att ytterligare förbättra föräldrarnas möjlighet att ta ansvar för de sina, välja arbetsfördelning och av egen kraft förbättra sin situation. 5.1 Skatt efter försörjningsbörda I tas, i motsats till flertalet andra västländer, ingen hänsyn till försörjningsbördan. I motion 1989/90:Sk403 av m.fl. (m) föreslås därför att ett grundavdrag för alla barn införs vid den kommunala beskattningen. Vårt förslag innebär: - Grundavdrag för barn med per hemmavarande barn vid den kommunala beskattningen. Avdragsrätten skall också omfatta hemmavarande barn mellan som går i gymnasieskolan och uppbär studiestöd. - De som har så låga inkomster och/eller så många barn att de inte kan utnyttja grundavdraget fullt ut kompenseras genom negativ skatt. Därigenom kommer alla att kunna tillgodogöras avdragets effekt fullt ut. Förslaget bör genomföras . Fullt utbyggt ger grundavdraget en skattelättnad på per barn. För en trebarnsfamilj ökar genom avdraget den disponibla inkomsten med . Tillsammans med vårdnadsbidraget skulle detta betyda mycket för familjerna och inte minst ge dem möjlighet till mer tid över för barnen. 5.2 Avdrag för barntillsynskostnader I den gemensamma borgerliga partimotionen om familjepolitiken föreslås som nämnts att en rätt införs till avdrag för styrkta barntillsynskostnader. Avdragsrätten bör uppgå till högst per barn i åldern . Förslaget kombineras med införande av ett skattepliktigt vårdnadsbidrag på per barn i motsvarande ålder. Med ett sådant system skulle förvärvsarbetande föräldrar kunna betala mer än vad som är möjligt för enskild barnomsorg. Har familjen två småbarn ökar deras möjlighet att betala med . Detta är också ett betydligt bättre sätt att komma till rätta med den svarta barnomsorgen än barnomsorgsminister recept att göra skattemyndigheterna mer effektiva. Det blir med det föreslagna systemet också möjligt för småbarnsföräldrar att betala en betydligt högre avgift än till den kommunala barnomsorgen. Detta minskar behovet av bidrag till den offentliga barnomsorgen och därmed också klyftan i stöd mellan olika barnomsorgsalternativ. Vi anser att en successivt allt störe del av barnomsorgsstödet bör följa barnet för att ge familjen största möjliga valfrihet. 5.3 Bättre för ensamföräldrar och underhållsskyldiga Var femte barnfamilj är ett hushåll med en ensamstående vårdnadshavare. I drygt var tionde barnfamilj sambor vårdnadshavaren med någon annan än barnets andre förälder. Ensamboende vårdnadshavare har en mer utsatt situation än samboende. De har ofta sämre ekonomiska förutsättningar och sämre ekonomisk trygghet. De har mindre tid för samvaro med barnen. har många underhållsskyldiga en bekymmersam situation. Trots detta har inkomstskatteutredningen (RINK) föreslagit att den redan begränsade rätten till avdrag för underhållsbidrag skulle tas bort. Avdraget för underhållsbidrag utgår med högst per barn, medan underhållsbidrag normalt fastställs till bortåt eller mer för varje barn och år. (Bidragsförskottet som garanteras barn med underhållsbidrag uppgår 1990 till .) Ett borttagande av avdragsrätten skulle ytterligare föresvåra för en underhållsskyldig att bidra till sina barns försörjning, vilket också skulle urholka inställningen att båda föräldrarna har ansvar för barnen. Vi tar bestämt avstånd från sådana förslag. De förslag som läggs fram i denna motion är däremot alla ägnade att underlätta såväl för ensamföräldrar som för andra barnhushåll. Det är enligt vår mening också viktigt att förstärka, inte ytterligare urholka, den underhållsskyldiges möjlighet att bidra till sina barns försörjning. Regeringen bör därför ges i uppdrag att lägga fram förslag till förbättrad avdragsrätt för underhållsskyldiga föräldrar. Detta skulle i sin tur öka deras förmåga att betala underhållsbidrag, vilket minskar det allmännas kostnader för bidragsförskott. 5.4 Bättre bilavdrag för småbarnsföräldrar För att få rätt att dra av för resa med bil mellan bostad och arbetsplats krävs en minsta tidsvinst jämfört med om resorna företas med allmänna kommunikationsmedel. Vid dessa beräkningar medräknas inte den tid det tar att lämna och hämta barn på daghem och liknande. Ändå kan det i många fall t.o.m. vara så att daghemmet ännu inte öppnats då föräldern måste ta tåget eller bussen för att hinna till sitt arbete! Föräldrar har enligt ett vårdansvar gentemot sina barn även om de förvärvsarbetar. Resor till och från daghem, familjedaghem e.dyl. kan därför inte betraktas som en helt privat angelägenhet för föräldrarna. Ett minimikrav måste vara att småbarnsföräldrar vid beräkningen av tidsvinsten också får beakta den tid det tar att lämna och hämta barnen. Reglerna om existensminimum syftar till att sätta ned skatten så mycket för bl.a. inkomsttagare med stor försörjningsbörda att de kan leva på det som blir kvar av inkomsten. Från moderata samlingspartiets sida har vi under en följd av år reagerat mot tillämpningen av existensminimireglerna. En av grunderna för existensminimireglerna är som nämnts stor försörjningsbörda. Trots det beviljas inte ens en familj där modern på heltid vårdar sex småbarn existensminimum, därför att modern anses frivilligt avhålla sig från att arbeta. (Daghemsvård av de sex barnen skulle kosta eller mer !) Ej heller boende i eget hus, om än aldrig så högt belånat, medger rätt till existensminimum, såvida huset inte är av enklaste beskaffenhet, dvs närmast obeboeligt för en barnfamilj.