mot · GE02Fi16 · 1990-11-20 00:00:00 — med anledning av skr. 1990/91:50 Åtgärder för att stabilisera ekonomin och begränsa tillväxten av de offentliga utgifterna InledningEfter ett 1980-tal med ekonomisk omfördelningfrån låginkomsttagare till höginkomsttagare, frånarbete till kapital, från kommuner till stat, har viupplevt det slutliga misslyckandet för den tredjevägens politik. Kapitalägarnas spekulation mot densvenska valutan, och som följd därav rekordhögaräntor, har sin grund i regeringens ekonomiskapolitik och inte i de arbetandes lönekrav ellerutvecklingen i kommunerna.Sveriges ekonomi är extremt beroende av deninternationella kapitalismens villkor. Regeringendrar fel slutsats när den ytterligare stärkerberoendet till EG. En mer självständig utvecklingför att minska beroendet är den enda vägsom kan leda till framgång.a) RäntekrisenRäntekrisen med höga räntor ökar deekonomiska orättvisorna och leder till ökadarbetslöshet. Lösningen på de bakomliggandeproblemen i ekonomin är inte på statsbudgetensintäkts- eller utgiftssida.Bakgrunden till räntekrisen är tredje vägensdevalveringspolitik, vilken ledde till ökadeföretagsvinster, spekulativ transaktionsekonomioch utlandsinvesteringar. Avskaffandet avvalutaregleringen var ytterligare en signal tillmarknaden som spädde på utlandsaktiviteterna.När kapitalmarknaden försöker skydda sinakapitaltillgångar mot en devalvering, genom attplacera pengarna i utländsk valuta, uppstår oro påvalutamarknaden. Regeringen säger sig viljastabilisera valutamarknaden och pressa nedränteläget genom åtstramningar. Syftet är att införfinans- och penningmarknaden skapaförtroende och visa beslutsamhet. Därför vidtarregeringen åtstramningar i ekonomin, trots att vi ärpå väg in i en lågkonjunktur. skulle det i ställetkrävas stimulansåtgärder för att kunna förhindraökad arbetslöshet. Resultatet av SAP-regeringenspolitik är att de arbetande och i synnerhet de sjukablir förlorarna, kapitalägarna vinnarna.Vänsterpartiet avvisar därför motiven ochflertalet av de föreslagna åtgärderna i regeringensskrivelse t.ex. uttalandet om medlemskapsansökantill EG, försämringar i sjukförsäkringen m.m.b) Full sysselsättning genom arbetslöshetDen socialdemokratiska regeringen överger denfulla sysselsättningen som övergripandemålsättning till förmån för inflationsbekämpninggenom lönenedpressning. Regeringens politikkan sammanfattas med att den vill upprätthålla denfulla sysselsättningen genom att ökaarbetslösheten.Socialdemokraterna är svensk politiksvågmästarparti. De kan välja höger- ellervänsterlösningar. Den socialdemokratiskaregeringen fortsätter med hög fart sinhögeranpassning av politiken. I takt med att denkapitalistiska ekonomin inte medger reformer förrättvisa, jämlikhet och solidaritet harsocialdemokratin lämnat arbetarrörelsensgrundläggande idéer. Kapitalets intressen är nuregeringens.c) SAF får gehör hos regeringenKapitalets intresseorganisation, , , har fåttstort gehör i för sina idéer, t.ex.marginalskattesänkning, strypning avkommunernas verksamhet, öka arbetslösheten ochpressa ned lönerna för att sänka inflationen,försämringar i sjukförsäkringen, skärptastrejkförbudsregler och höjda strejkböter.d) Vem är ''marknaden''?Marknaden är lika helig som den är anonym.Vem/vilka är det som styr marknaden? Kärnan imarknaden är ägare till kapital i olika former, sompå finans- och penningmarknaderplacerar/investerar sina tillgångar. Det ärstorföretag och försäkringsbolag m.m.Investeringar i produktion av varor och tjänsterunderordnas penningmarknadens snabbaavkastningskrav. Penning- och finansmarknadenstyr alltmer utvecklingen. Marknaden behärskas avkapitalägarna och är därför djupt odemokratisk.e) Nej till odemokratiskt valsystemRegeringen har aviserat överläggningar om enny författningsreform som skall syfta till en starkareregeringsmakt. Eftersom vi har ettvälutvecklat demokratiskt valsystem, innebär kravpå en starkare regeringsmakt överrepresentationför stora partier på bekostnad av små. Iförlängningen skymtar en engelsk eller amerikanskmodell av tvåpartisystem. avvisarvarje försämring av dagens valsystem och vi anseratt det inte är det demokratiska systemets fel omregeringsmakten är svag, utan att detta är ettpolitiskt problem.Socialdemokratins svårigheter att utövaregeringsmakten ligger i dess egen politik.Socialdemokratin tar sin politiska utgångspunkt iarbetarrörelsen men genomför en högerpolitik medstöd av ett eller flera borgerliga partier. Samtidigtbibehålls partipolitiska blockgränser -- socialisteroch borgare -- som inte motsvarar politikensinnehåll och därmed blockeras samverkan.Människor blir förvirrade över politiken ochvänder den ryggen. Hade regeringen i stället valt envänsterpolitik har det funnits och finns det en stabilregeringsduglig riksdagsmajoritet.f) alternativ på meddellång siktVänsterpartiet har i motion 1990/91:Fi8 tillproposition 1990/91:39 om den ekonomiskapolitiken på meddellång sikt redovisat åtgärder föratt komma tillrätta med de bakomliggandeproblemen i ekonomin. Motionens inriktning kansammanfattas enligt följande:Övergång fråninflationslöner till reallöner kräver att prisernapressas för att minska kraven pålönekompensation. Därigenom kan lägrelöneökningar leda till reallöneökning.Förutsättningen är en effektiv prispress. Ett rättvistutfall av avtalsrörelsen underlättas genom attmomsen på mat sänks och de högavlönades skattskärps genom att grundavdraget för dessaslopas.Inflationsbekämpning genom prispressskall kombineras med åtgärder motinflationsdrivande monopol, t.ex. inombyggbranschen och livsmedelssektorn.Tillväxteni samhällsekonomin måste bygga på en utvecklingmed ekologiska förtecken. Miljö- och energipolitikskall göras till redskap i en för sundtillväxtpolitik. Satsning på bredkunskapsuppbyggnad, bättre arbetsmiljö ochdemokrati i arbetslivet är grundpelare i endemokratisk tillväxtpolitik.Nyinvesteringar förett modernt utvecklat svenskt konkurrenskraftigtnäringsliv kräver insatser av kapital. AP-fondernaskapital skall användas för denna utveckling på ettnytt sätt genom att de lokala arbetarkollektiven gesökad makt över sparande och investeringar.Kommunernas kris löses inte genom regeringenssvältkurer utan kräver speciella insatser till vård,omsorg, skola, social service och kultur. Värnandeom dessa sektorer är ett led i en rättvisfördelningspolitik och grunden för en sundtillväxt.En framgångsrik politik på 1990-taletkräver rättvisa och självständighet. Enlåginkomstutredning bör ligga till grund föråtgärder för rättvisa och jämlikhet i samhället ochen näringspolitisk kommission bör tillsättas för attkartlägga hur dagens kris uppkommit och dra uppriktlinjer för nödvändiga satsningar ochförändringar i näringslivet.Inflation, löner och offentlig sektor (1.1, 1.2,1.3)Regeringen redovisar i skrivelsen underavsnitten 1.1, 1.2 och 1.3 åtgärder som riktar sigmot de arbetandes löner och den offentliga sektorn.Regeringen anser att inflationen är det centralaproblemet. Därmed har regeringen förflyttatpolitiken flera steg åt höger. Risken för högarbetslöshet är uppenbar.Vänsterpartiet har i motion 1990/91:Fi8redovisat partiets syn på inflationens orsaker.Vänsterpartiet konstaterar att det alltid är de medhöga inkomster och stora förmögenheter somtjänar på hög inflation medan låginkomsttagarna ärförlorarna.Regeringens skattepolitik, företagens ochstatens prioritering av höglönegrupperna, bristenpå verklig konkurrens och vinststyrdaprismekanismer, är i huvudsak orsak tillinflationskarusellen. Arbetarkollektivenslöneökningar är bara en återspegling av dennautveckling. förordar därförprispress i olika former. Det måste läggas betydligtstörre krav och ansvar för prisutvecklingen på demsom bidrar till prisökningar. Pris- och hyresstopp ärdärför nödvändigt både för ekonomi ochur fördelningssynpunkt.Trots stora investeringstal harinte tillväxten ökat. En av orsakerna ärfelinvesteringar. Alltför dåliga arbetsmiljöer medutslagning som följd, försummelsen att inte skapaen bred kunskapsuppbyggnad och bristen pådemokrati i arbetslivet är andra orsaker tillstagnerad tillväxt.Utgiftsutvecklingen inom den offentliga sektornär inget självändamål. Det finns heller ingetsjälvändamål med sänkt skattetryck. När viktigabehov inom offentlig verksamhet som vård,omsorg, skola, service och kultur, samt satsning påinfrastrukturprojekt, kräver resurser måste detvara fel att sänka skattekvoten. Omfördelningarkan ske, men det skall inte ske medfördelningspolitiskt felaktiga åtgärder.Med hoppasregeringen på ett s.k. stabiliseringsavtal.Regeringen, hela näringslivet och tyvärr ävenfackföreningsrörelsens ledning har inriktat sig påfel mekanism när lönerna utses till inflationenshuvudorsak. Det behövs inga höga löneökningarom priserna hålls nere. Därför är det prispress ochinte lönesänkning som är lösningen påinflationskarusellen. Med nuvarande politik kan ettnollavtal endast leda till reallönesäkningar för dearbetande.Lönearbetarna måste tillerkännas rätten attfå kompensation för prisökningarna. Omhuvudansvaret för inflationen läggs på företag ochmyndigheter som sätter priser samt på dem somfattar politiska beslut om räntor, skatter, avgifter,taxor m.m. kan prisökningarna hållas nere ochlöneökningarna bli måttliga, men ändock gereallöneförbättringar.Europapolitiken (2)Världsekonomin genomgår en mycket snabbinternationalisering. Bakom denna utvecklingdöljer sig framför allt de transnationella bolagensallt mer växande makt över världsekonomin.De transnationella bolagen agerarövernationellt. håller tre geografiskamaktcentra på att utvecklas: ett 'dollarcentrum''kring /, ett ''yencentrum'' kringJapan/NIC-länderna i och ett EG:s''ECU-centrum''. Mellan dessa olikaimperialistiska krafter pågår en kamp om makt ochinflytande över råvaror och marknader.Flertalet av de personer som styr EG villskapa en superstat -- ett förenta stater.Ett sådant EG skulle bli en kraft som med störretyngd än kunde delta i kampen om marknaderoch råvaror.För att med större kraft kunna hävda sinaintressen i världen finns i EG också planer på engemensam försvarspolitik och gemensammamilitära styrkor. Tanken är att integreraförsvarsalliansen västeuropeiska unionen (WEU) iEG. Sannolikheten att det förr eller senare sker ärstor, eftersom EG redan har bestämt sig för attforma en gemensam utrikes- och säkerhetspolitik.De som betalar det högsta priset för dennainternationella ekonomiska ordning ärmänniskorna i Syd -- i tredje världen. Arbetslöshet,misär, svält och skrämmande hög barnadödlighet ärverklighet för majoriteten av världens befolkning.EG-ländernas företag och organisationer deltari plundringen av den tredje världens resurser.Många fattiga stater har dessutom stora lån tagna iolika . Skuldkrisens effekt är att defattiga staternas befolkningsmajoritet dras ned i alltdjupare misär.Den nuvarande internationella ekonomiskaordningen för oss allt närmare väpnade Nord--Syd-konflikter. Kuwaitkrisen har i vissa avseenden dragav en sådan konflikt.Världsekonomins internationalisering hardessutom medfört att varje enskilt land också i detrika Nord har svårigheter att föra en självständigekonomisk politik. EG:s planer på en gemensamcentralbank med stora maktbefogenheter kommerför dess medlemsstater att innebära att dentendensen förstärks.Vänsterpartiets två utgångspunkter i detta lägeär:1. att så långt det någonsin är möjligt försvaraSveriges möjligheter att bestämma sin egenekonomiska utveckling.2. att nationellt och internationellt verka för enny ekonomisk världsordning för att skapa rättvisamellan Nord och Syd.EES-avtalVänsterpartiet är positivt inställt till ett mellan EG och EFTA. Förutsättningen för attett sådant avtal ska accepteras är dock att vårt landssuveränitet respekteras i den meningen attriksdagens beslutsrätt över lagar och skatter, ochvåra domstolars självständighet att döma, inteöverlåts till överstatliga och odemokratiskainstitutioner.Självklart måste grundlag respekteras.Det innebär att beslut om ett , p.g.a. desseventuella konflikt med grundlagen, inte kan tasinnan avtalet är färdigt.Ett som accepteras av vänsterpartietfår inte innebära försämringar av svenska fackligarättigheter, arbetarskydds-, hälso- och miljölagaroch sociala rättigheter.Nej till medlemsansökan till EGVänsterpartiet säger nej till förslaget attriksdagen i ett nytt uttalande ska klargöra Sverigesintresse av att söka medlemskap i vill uttala fyra huvudinvändningar motförslaget:Konstitutionellt: Innan beslut ommedlemsansökan kan tas måste grundlagen ändras,eftersom ett EG-medlemskap kommer att innebäraatt överlåter beslutsrätt till överstatligaorgan. Enligt president det framtida EG att fatta avde beslut som tidigare fattats av nationellaparlament. En så allvarlig försämring av landetssuveränitet kan inte få ske utan omfattandediskussion. Ännu saknas en bred och omfattandeEG-debatt i . Beslut om medlemsansökankan därför inte pressas fram i stor hast. Det beslutsom fattas -- oavsett vilket -- måste vara ett resultatav en bred debatt där hela folket getts möjlighet attdelta.Utrikes- och säkerhetspolitiken: EG harredan fattat beslut om att samordna sin utrikes- ochsäkerhetspolitik. En snar svensk medlemsansökanär att meddela hela världen att vi avser att inomnågra år överge vår självständigt fördautrikespolitik. En sådan signal i dagens världpräglad av tilltagande spänning mellan Nord ochSyd vore djupt olycklig. Den skulle allvarligt skadaSveriges anseende och roll i världspolitiken,framför allt bland den tredje världens utsugna ochförtryckta stater.Bunden anpassningspolitik: nuläget ansöka om medlemskap vore också attmeddela att vi avser att ge upp alla svenska lagaroch regler som strider mot . På ettflertal områden innebär detta försämringar somdrabbar både människa och miljö.Felaktigtidpunkt: Oavsett vad man anser om EG kan mankonstatera att EG inte avser att ta in nyamedlemmar förrän den första centralaintegrationsprocessen avslutats l993. Efter 1993kan det vara aktuellt med nya medlemmar. Sverigehar därför ingen anledning att jäkta fram.Att avvakta beslut om medlemsansökan innebärdessutom att bilden av EG klarnar. 1993 vet vimycket mer om vilken typ av EG vi har att taställning till. Det kommer också att underlätta denpolitiska diskussionen om EG och det definitivaställningstagandet till medlemskap. Det finnssåledes inga skäl att under stor tidspress nu hastafram ett beslut.Vänsterpartiets internationalismVänsterpartiets negativa inställning till svensktEG-medlemskap grundar sej inte på någoninskränkt nationalism. Tvärtom; just därför att vi ärinternationalister är vi emot EG.Vi anser att består av mer än de 12 statersom utgör EG. Vi är för ett öppet ochsamarbetande , innefattande öst och väst.EG har inga planer på att få med statersom medlemmar inom överskådlig tid.Vi är inte bara européer -- utan ocksåvärldsmedborgare. Vi har alla ett ansvar för att lösavärldens stora problem.De stora problemen finns inte i -- utan iden utsugna tredje världen, där 40 000 barn varjedag svälter ihjäl. Att lösa Nord--ärden i särklass viktigaste uppgiften i dagens värld.Denna uppgift finns inte ens omnämnd bland EG:sgrundläggande målsättningar.Utifrån detta synsätt arbetar motEG-anslutning och för internationell rättvisa. Detgör vi tillsammans med olika progressiva partier,fackliga organisationer, miljörörelser och andraradikala krafter i och i den övriga världen.Energi och näringspolitik (3.1, 3.2)EnergipolitikenÄn en gång slår regeringen fast att vi behöver enstabil energipolitik. En from förhoppning, som inteinfrias bara för att man upprepar den ett antalgånger. och tydligen präglas av en passivitet och osäkerhet påenergiområdet, som varken gör energiproducentereller energikonsumenter klara över vilkaenergislag, som skall främjas.Regeringen har en möjlighet till en breduppgörelse på energiområdet mellan fyra partier (s,c, v och mp) men nöjer sig med att försöka fåcenterpartiet och ett motsträvigt med pånoterna. Ur detta kan inte komma annat än nyförvirring.Kärnkraften måste avvecklas. Stängning av tvåreaktorer 1995/96 och en kraftfull satsning påalternativen i en fyrpartiuppgörelse medvänsterpartiet, och skulle geden stabila energipolitik som regeringeneftersträvar samt en övergång till förnyelsebara ochinhemska energislag.NäringspolitikVänsterpartiet föreslog i motion 1990/91:Fi8 tillpropositionen om den ekonomiska utvecklingen påmedellång sikt att en näringspolitisk kommissiontillsätts. Motivet är, att sedan regeringen''avlövade'' industridepartementet, ochöverlämnade hela industri- och näringspolitiken tillden kapitalistiska marknaden, finns ingen politiskstyrning av näringspolitiken. I motion 1990/91:Fi8avsnitt 1.3 och 1.4 påvisas investeringarnassammansättning och utfall, bl.a. inlåsning i gamlabranscher och avsaknaden av tillräckligaframtidsinvesteringar.En näringspolitisk kommission skall hatill uppgift att kartlägga näringslivets möjligheter,att vara en motor för utveckling ochsamtidigt vara konkurrenskraftig på världensmarknader. Ansvaret för investeringar i industrioch infrastruktur är inget som regering och riksdagskall frånhända sig. En demokratisk styrning av deproduktiva resurserna blir allt viktigare i deninternationaliserade värld vi lever i och är beroendeav.Utgångspunkten för vänsterpartietsnäringspolitik kan kortfattat sammanfattas:En framtidsinriktad näringspolitik måstenoggrant avväga kravet på tillväxt i ekonomin motandra vitala samhällsintressen, som ekologiskahänsyn, rättvisa, solidaritet och omsorg. Tillväxt äringet självändamål. Det är endast om tillväxten ärförenlig med de ovan nämnda samhällsintressenaoch befrämjar demokratin som den är värdefull. (Motion om näringspolitiken )För att uppnå ovanstående mål är det viktigt attskapa en stabil ekonomisk utveckling där man kankontrollera marknaden och ge utrymme försatsningar på det sociala området. Bl.a. måste eneffektivare elmarknad skapas, där dolda subsidieroch kostnader redovisas. En helt nödvändig åtgärdför att stärka alternativens genombrott påelmarknaden.En utredning om träfiberlagen är i sitt slutskede.Alla tecken tyder på att ett avskaffande avträfiberlagen kommer att ske.Strukturomvandlingar är nödvändiga inomnedåtgående branscher, men dessa skall ske medsocialt hänsynstagande till de anställda.Trots att yrkesfisket inte är någon omfattandenäring i har det så stor betydelse vid vissakuststräckor att en regionalpolitisk satsning ärmotiverad. Det har också ett egenvärde attursprungliga näringar får leva vidare.Eftersom bara en rationell och effektivfiskeflotta kommer att kunna hävda sig i den ökadeinternationella konkurrensen som kommer att rådaefter 1993 är det nödvändigt att möjligheter finnskvar att på ett rimligt sätt finansiera investeringar.Därför avvisar vi regeringens förslag att slopa lånenför fiskets rationalisering.Vi har varit överens med regeringen omutformningen av de regionala riskkapitalbolagen.Vi delar den bedömningen att det är nödvändigt attsmåföretagens behov av riskkapital säkras.Kompetensutvecklingen i arbetslivet måstepräglas av en bredd och flexibilitet, som ger denutbildade möjlighet att utvecklas även på områden,som inte direkt avspeglas i en ökad produktivitet.Infrastruktur (3.3)har länge krävt att regering ochriksdag skall anlägga en helhetssyn på samhälletsinfrastruktur. Utgångspunkten, inte minst för ettfungerande och hållbart transport- ochkommunikationssystem, måste enligtvänsterpartiet vara hänsyn till miljön och regionalrättvisa.1988 års trafikpolitiska proposition hade inte ensådan inriktning. Tvärtom byggde den på den s.k.EG-modellen, som förutsätter att tungavägtransporter och övrig biltrafik skall öka påjärnvägstrafikens bekostnad. I regeringens EG-proposition /88 betonades EG:suppfattning att samhällets ''offentliga förpliktelser''för järnvägarna skulle minska. Någon regionalrättvisa skulle inte heller kunna sättas i system.Regeringens skrivelse går vidare på sammaoacceptabla linje. Det nu regeringen kallar en''starkare'' infrastruktur och effektiviseradplanering innebär privatiseringar på både väg- ochjärnvägsområdet. Privatkapitalet skall släppas indär de själva räknar med profitabla satsningar. Detinnebär dels att vi kommer att få ''rikemans''- och''fattigmansvägar'', dels att endast några få -- snävtföretagsekonomiskt lönsamma -- järnvägsprojektkommer till stånd. Detta i sin tur leder till attstorstadstriangeln ----Malmökommer attt gynnas medan övriga områdenmissgynnas.Öresundsbron och Link är typexempel påen ''stark'' infrastruktur. De storföretag som sedan1985 ingår i Link-konsortiet går , stärkta avregeringspolitiken, vidare. har de bildatett järnvägskonsortium med avsikt att lägga beslagpå några säkra framtidsprojekt. Om denna typ avprivatiseringar inom infrastrukturen fullföljsinnebär det att frånhänder sigmöjligheten att omstrukturera och samordnatransportsystemet i ekologisk och regionalt rättvisriktning.Vänsterpartiet anser att ett kraftigt utbyggt ochmoderniserat spårbundet system skall utgörastommen i marktransporterna. För detta behövs eninfrastrukturfond. Fonden skall byggas ut bl.a.genom att de största företagen åläggs eninfrastrukturskatt. Utöver detta bör prövas hurAP-fonder och löntagarfonder kan användas. Detkrävs en demokratisk och samhälleligtbehovsinriktad styrning av satsningen på enmiljömässigt och regionalpolitiskt rättvisinfrastruktur.Utbildning och kunskap (3.4)I skrivelsen tas frågor upp kring vad som kallaskonkurrenskraftig högre utbildning. I korthetaviserar regeringen att den administration somåterfinns inom UHÄ och högskolorna skall minskatill förmån för undervisningen.Vänsterpartiet har inget att invända mot attonödig administration skärs bort och att resursernaanvänds för att förstärka undervisningen.Vänsterpartiets politik för den högreutbildningen syftar liksom vår politik inom andraområden till att främja en rättvis fördelningspolitik.Under 1980-talet kan vi konstatera att densociala snedrekryteringen till högre studier harförstärkts. Vi går mot ett förhållande som kankännas igen sedan decennier tillbaka.Utifrån detta förhållande måste åtgärder vidtasför att göra den högre utbildningen tillgänglig ocksåför grupper som i hög grad står utanförsystemet.Enligt vår mening bör regeringen lägga ettförslag om samlade åtgärder för att bryta densociala snedrekryteringen. Dessa åtgärder måstevara av gränsöverskridande karaktär vad gällerutbildningssystemet. Det innebär att frågornaberör såväl , gymnasieskolan, komvux,folkhögskolan som högskolan själv.Vi kan tänka oss att en del av de resurser somfrigörs vid en bantning av administrationen kananvändas inom högskolan för förändringsarbete isyfte att bredda den sociala rekryteringen.Vänsterpartiet vill lyfta fram den strategiskabetydelse som vuxenutbildningen har. Ökad breddoch bas i utbildningen är förutsättningen för enframgångsrik högre utbildning och forskning.Enligt vår mening måste det göraskraftiga satsningar på detta område i syfte att bl.a.möta olika strukturella förändringar i det svenskasamhället.Livsmedelspolitiken (3.5)har i motioner omlivsmedelspolitiken och ekonomin på medellångsikt behandlat de flesta frågor som regeringen tarupp i skrivelsen om livsmedelspolitiken. Vi vill härprecisera vår syn på GATT-förhandlingarna.Regeringen betonar behovet av sänktgränsskydd. Vi instämmer gärna. Detta är viktigtför svenska konsumenter och inte minst förproducenter i tredje världens länder. De dumpadevärldsmarknadspriserna och överskotten på vissaprodukter föröder dessa länders ekonomi. Det är ihög grad EG:s protektionistiska jordbrukspolitiksom är orsaken. Tredje världens länder är beroendeav att exportera sina jordbruksprodukter för attbygga upp sina ekonomier. borde i högregrad än protestera mot EG:sjordbrukspolitik.Också i de pågående GATT-förhandlingarnaspelar EG en tillbakahållande roll. Om dessaförhandlingar misslyckas finns uppenbara risker förett handelskrig på jordbrukets område. Om ensådan situation uppstår är det inte någon långsiktiglösning på problemen att ensidigt sänkergränsskyddet på jordbruksprodukter.