mot · GD02So506 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90: So506 av m.fl. (c, m, fp) Bibehållande av den fasta paviljongen vid m.m. I denna motion föreslår vi att hos regeringen begär åtgärder så att det statliga huvudmannaskapet för den rättspsykiatriska vården slutligt fastläggs. Vi föreslår vidare som en följd av det att fasta paviljongen vid , psykiatriska klinikerna, som hänförs till riksenhet och bevaras även i fortsättningen. Frågan om en övergång från statligt till landstingskommunalt huvudmannaskap för rättspsykiatrin har diskuterats år utan att detta har lett till någon omorganisation. Den fasta paviljongen vid har fått fungera som en bricka i spelet under hela den tid som diskussionen om den rättspsykiatriska vårdens organisation har diskuterats. Detta är inte rimligt. Såväl driftsansvarig landstingskommun, läns landsting, som vårdpersonal och patienter skall inte på detta sätt behöva sväva i ovisshet . Men framförallt är det viktigt att den vårdform och organisation med riksenhet som fasta paviljongen vid representerar säkerställs, får finnas kvar och därmed kan fortsätta att utvecklas också . Den nuvarande ovissheten utgör en hämsko på en nödvändig verksamhet som trots årtiondens utredande inte kan undvaras. Vid senaste riksdagsbehandlingen har socialutskottet ställt sig positivt till ett statligt huvudmannaskap. Utskottet uttalar sin otillfredsställelse över att inte huvudmannaskapsfrågan kommer till en lösning. I betänkandet 1988/89:SoU16 anför utskottet bl.a. följande: Utskottet anser det vara beklagligt att de förhandlingar som förts mellan staten och berörda sjukvårdshuvudmän om rättspsykiatrin inte lett till något resultat. Utskottet anser det angeläget att förhandlingarna återupptas och fullföljs i en positiv anda. Vidare säger utskottet att ett närmande mellan det rättspsykiatriska undersökningsväsendet och vårdorganisationen skulle i detta avseende innebära fördelar. Utskottet föreslog att detta skulle ges regeringen tillkänna. ställde sig bakom utskottets hemställan. I praktiken innebar detta ställningstagande ett bifall till vår motion i denna del som vi framställt under föregående års . Det är med beklagande vi konstaterar att fortfarande ingenting hänt som närmat sig frågans lösning. Vi tvingas därför ånyo hemställa om att återigen kräver av regeringen att frågan om huvudmannaskapet för den psykiatriska vården bringas till klarhet och att det slutligt fastslås att huvudmannaskapet blir statligt. Nuvarande ordning bör bestå Ur rättssäkerhetssynpunkt måste det anses klart olämpligt att flytta huvudmannaskapet för de rättspsykiatriska klinikerna från staten. Starka rättssäkerhetsskäl talar emot att den grundliga personlighetsbedömningen av en patient den s.k. sinnesundersökningen skall utföras av samma instans som den som dels skall påbörja vården och som dels eventuellt har att överta den helt i de fall påföljden blir psykiatrisk vård. Dels finns faran att ett jävsförhållande kan uppstå i den bemärkelsen att en läkare som gör sinnesundersökningar också kan komma att bli vårdansvarig. Dels varierar tillgången på rättspsykiatrisk expertis från landsting till landsting. Risken ökar därför att vid en omorganisation bedömningarna blir olika beroende av var den undersökte är bosatt. Dessutom behövs mycket kostnadskrävande lokaliteter tillskapas i många landsting som redan finns på specialenheterna. Till det måste hållas i minnet att de åtalade det här är fråga om som skall undersökas ofta är farliga och rymningsbenägna brottslingar. Att blanda dem med andra patienter kan knappast vara tillrådligt. Uppfattningen att de rättspsykiatriska enheterna inte minst av rättssäkerhetsskäl bör kvarstanna under statligt huvudmannaskap delas av utredningen som granskat de rättsmedicinska, rättskemiska och kriminaltekniska undersökningsverksamheterna (Ds S 1986:3). Denna uppfattning stärks också av de mycket kraftiga invändningar som riktades mot översynsutredningens förslag om ett huvudmannaskapsskifte som anfördes i remissvar från bl.a. landstingen, landstingsförbundet och myndigheter inom rättsväsendet. Entydiga skäl talar för att också behålla som riksenhet för den högspecialiserade psykiatriska vården. Skälen är analoga med dem för huvudmannaskapsfrågan. De remisskäl som angavs som huvudskäl vid uppbyggnaden av den nuvarande vårdorganisationen 1932 vid införandet av sinnessjuklag är fortfarande bärande. organisationsöversynen pågått har det framgått att en riksenhet för de mest vårdkrävande patienterna inte kan undvaras. En förläggning av vården regionalt för dessa speciella patienter låter sig omöjligen förenas med målet om en säker och effektiv vård. behov av en riksenhet föreligger. I har denna typ av vård för särskilt vårdkrävande - och med riksintag - bedrivits ända , dvs. alltsedan denna form av vård kom till. I finns en erfarenhet och ett kunnande som är unikt. Det bör man dra nytta av även för framtiden. har också en hög effekt i vårdarbetet kunnat visas upp. I finns expansionsmöjligheter i form Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar återupprepa sitt tillkännagivande till regeringen med ytterligare skärpa att statligt huvudmannaskap för de rättspsykiatriska klinikerna skall gälla även fortsättningsvis, 2. att hos regeringen begär åtgärder så att fasta paviljongen vid , psykiatriska klinikerna, som hänförs till riksenhet för högspecialiserad psykiatrisk vård och bevaras även fortsättningsvis. () () av såväl medicinskt kvalificerad personal som lokaler sedan en decentralisering av länspsykiatrin skett. För ett fortsatt bevarande av fasta paviljongen vid talar således såväl rättspsykiatriska, medicinska som vårdideologiska skäl. Dessa skäl låter sig dessutom väl förenas med såväl regional- som sysselsättningspolitiska skäl. har också i det sammanhanget uttalat - vilket är mycket viktigt - att i avvaktan på ett regeringsförslag inga åtgärder bör vidtas som är ägnade att föregripa beslut. Verksamheten vid Västerviksenheten är således tills vidare garanterad att fortgå som . bör därför nu återupprepa och skärpa sitt krav på regeringen att huvudmannaskapsfrågan får den slutliga lösning som anförts i motionen. bör också som en följd därav klart uttala för regeringen att fasta paviljongen vid som särskild riksenhet för den högspecialiserade psykiatrivården bör bestå oförändrat.