ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GD02K409 · 1990-01-19 00:00:00 — Motion till 1989/90:K409 Bestämmelserna om anmälan till hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd Av 7 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100) framgår bl.a. att sekretess gäller om inte annat följer av 2 § - inom hälso- och sjukvården för uppgift om enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon annan närstående lider men. Enligt 2 § 4 punkten gäller sekretess enligt 1 § emellertid inte anmälan och beslut i ärende om ansvar eller behörighet för personal inom hälso- och sjukvården. Av förarbetena (prop. 1979/80:2 s. 176) till 2§ framgår bl.a. att uppgifter om patienters sjukdomar i och för sig omfattas av sekretess enligt 1 §. Emellertid knyter sig ett inte oväsentligt offentlighetsintresse till de ifrågavarande ansvarsärendena. I punkt 4 föreskrivs därför att sekretessen enligt paragrafen inte får leda till att anmälan eller beslut i sådant ärende hålls hemlig. Det kan tilläggas att sekretesskyddet enligt 7 kap. 1 § överhuvudtaget inte gäller personalens förhållanden utan endast patienters och jämställdas personliga omständigheter. Den rådande ordningen innebär sålunda att en patient som vänder sig till hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd - med en måhända mycket detaljerad och integritetskänslig anmälan till stöd för sin sak - ovillkorligen måste räkna med att den i sin helhet och utan möjlighet till sekretessprövning blir offentlig. Att gällande lagstiftning också tolkas och tillämpas på detta sätt bekräftas i en nyligen avkunnad dom i kammarrätten i (mål nr. Enligt min mening är det redovisade förhållandet inte tillfredsställande. Jag delar lagstiftarens uppfattning att det finns ett legitimt allmänintresse i de ansvarsfrågor som det här är fråga om och att den som blir föremål för anmälan i princip måste räkna med att det inte råder sekretess. Däremot är det som jag uppfattar det angeläget med ett förstärkt sekretesskydd för anmälaren som i allmänhet är den svagare parten. Bestämmelsen i 7 kap. 2 § 4 punkten sekretesslagen bör därmed utformas så att en anmälan till inte definitionsmässigt är offentlig utan den prövning som förutsätts i 7 kap. 1 §. Det bör ankomma på utskottet att närmare utforma förslag till ändringar i lagtexten för att tillgodose motionens syfte med ett förstärkt sekretesskydd för anmälaren. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar om ändring av sekretessbestämmelserna avseende anmälan till hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd i enlighet med intentionerna i denna motion. 1989/90 K409
mot · GD02K411 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90:K411 av m.fl. (m) Betydelsen av fria media Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:Kr256 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om betydelsen av fria media. () () ()
mot · GD02K413 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:K413 av () Ändring av sekretesslagen har en mycket liberal abortlagstiftning. I princip kan kvinnan fritt välja om hon vill föda det barn hon bär. Undersökning med ultraljud genomförs numera regelbundet vid våra mödravårdscentraler. Om de blivande mödrarnas ålder är högre än brukar denna undersökning kombineras med fosterdiagnostik. Som biuppgift vid fosterdiagnostik kan barnets kön fastställas. Genom en alltmer förbättrad metodik för ultraljudsundersökningar ökar möjligheten att också då få vissa belägg för att det väntade barnet är pojke eller flicka. Om föräldrar frågar efter barnets kön har de rätt att få den informationen. I många länder är det viktigt att föda söner varvid det inte är ovanligt att använda fosterdiagnostik för att välja bort flickor, d.v.s. om fostret är av kvinnligt kön begär kvinnan abort. Kyrkornas världsråd har förslagit att fosterdiagnostiken stoppas därför att den används på ett etiskt oförsvarbart sätt. I vårt land torde det vara ytterst ovanligt att fel kön på ett barn resulterar i att modern begär abort. Fosterdiagnostiken innebär dessutom ett vetenskapligt framsteg som kan lösa föräldrar från en vårduppgift som de kanske inte skulle klara. Man bör emellertid på allt sätt undvika att ett väntat barns kön får någon inverkan på ett beslut om abort. Den statliga utredningen om fosterdiagnostik tog inte upp frågan om upplysningsskyldigheten. Utredningen ansåg dock att uppgifter om det väntade barnets kön endast bör lämnas ut om kvinnan särskilt begär det. Ansvarig vårdpersonal bör emellertid befrias från skyldigheten att ge denna information även när den efterfrågas. Detta fordrar att uppgifterna sekretessbeläggs. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag i syfte att sekretessbelägga uppgift om det blivande barnets kön. gotab 99743, 1990
mot · GD02K415 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:K415 av m.fl. (m) Kassettidningar Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:So260 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utgivningen av radio- och kassettidningar samt betydelsen av läns- och kommuntidningar. () () () () () Per Stenmarck (m) () () () () () ()
mot · GD02K416 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90: K416 av m.fl. (c) Avidentifiering av årskurs-9-registret Enligt en förordning (SFS 1987:902) har regeringen föreskrivit att varje kommun till skall lämna de uppgifter som antecknats i betygskatalogen för sådana elever som slutfört årskurs 9 i kommunens grundskola. Förordningen gällde från början men har sedermera förlängts att också gälla . Syftet med insamlingen har varit att få statistiskt underlag för att få svar på frågor av bl.a. följande typ: - hur ser betygsfördelningen ut i olika län? - hur skiljer sig flickornas och pojkarnas betyg åt? - hur stor andel av eleverna lämnar med ofullständiga betyg? SCB skall enligt föreskrift från datainspektionen senast uppgifterna avser gallra ut dessa. har dock meddelat att man anser att uppgifterna bör bevaras tills vidare och att man är beredd att svara för förvaringen. Datainspektionen har med anledning av detta omprövat sin föreskrift i syfte att senare ta ställning till om registret skall få överlämnas till . Till uppgifterna i registret finns också knutet elevernas personnummer. Det innebär att man kan följa upp varje elevs fortsatta val av utbildning och yrke. Det är enligt SCB även delvis avsikten. I förlängningen kommer det naturligtvis också att vara fullt möjligt att relatera även andra uppgifter till elevernas prestationer i . T ex uppgifter av social karaktär så som inkomster, bostadsförhållanden m m. blir det, om får överta registret, även möjligt att relatera föräldrars och barns skolprestationer till varandra. Det förhållandet att uppgifter ur betygskatalogerna är offentliga och att uppgifterna hos SCB omfattas av sekretess är enligt vår mening inte något godtagbart motiv för att registrera personnumren som underlag för statistiska beräkningar. Det är det framtida statistiska utnyttjandet av personnumren som kan bli ett hot mot integriteten. Inte uppgifterna som sådana. Det är dessutom mycket tveksamt om personnumren har något värde för den statistik som behövs. Med hänvisning till det anförda hemställs K416 att hos regeringen begär att det s k årskurs-9-registret avidentifieras. () ()
mot · GD02K417 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:K417 Datamediets användning för tillhandahållande av lagar och andra författningar I en rättsstat är det ett oavvisligt krav att lagar och andra författningar finns tillgängliga på ett enkelt och effektivt sätt för allmänheten. () är den officiella källan för det viktigaste författningsmaterialet. I författningssamlingen publiceras löpande ändringar i författningarna. Författningarna trycks i allmänhet inte om vid sådan publicering utan nytrycket avser endast de aktuella ändringarna. Detta innebär att den som vill ha tillgång till den aktuella lydelsen ofta måste gå igenom ett stort antal nummer av SFS. Metoden är tidsödande och behäftad med en osäkerhet. För centrala rättsområden undanröjs nackdelen i någon utsträckning genom lagboken som återger lagarna i lydelse . Det finns emellertid åtskilliga rättsområden som ligger utanför lagboken och vidare finns alltid risken att lagar ändrats efter . SFS i sin aktuella lydelse finns förutom i tryckt form på elektroniskt medium i form av en databas som administreras av . I denna bas läggs löpande in alla ändringar i de aktuella författningarna. Den som har tillgång till databasen kan alltså ta fram en författning i den aktuella lydelsen på bildskärm eller på papper efter utskrift. På det sättet kan man undgå de nackdelar som SFS i sin traditionella form har. nyttjas av dem som har abonnemang på DAFAs baser i det s.k. Rättsdatasystemet. Det är en relativt begränsad krets som har sådana abonnemang. Det är angeläget att en vidare krets av allmänheten får tillgång till de fördelar innebär. De grundläggande investeringarna i form av databasen är ju redan gjorda och vad som behövs är en del mindre kompletteringar för att det skall bli möjligt att på ett smidigt sätt ta ut materialet. De som beställer författningar på SFS försäljningsställe i borde kunna få den efterfrågade lagen i komplett utskrift i stället för att som få materialet i form av en samling lösa blad som får läggas ihop som ett pussel. Utskriften av materialet bör kunna göras på en s.k. skönskrivare och därmed ge en lättläst och attraktiv typografi. För författningar som efterfrågas mer frekvent bör smärre upplagor kunna tas fram ur basen och tillhandahållas för köpare. Den föreslagna ordningen skulle medföra ett mindre behov av traditionellt omtryck och på det sättet också innebära vissa besparingar. Det bör vara möjligt för som har ansvar för publice ringen av SFS att relativt omgående och utan några nämnvärda kostnader se Mot. till att SFS tillhandahålles på det sätt som här skisserats på SFS försäljnings- K417 Om detta försök utfaller väl bör man gå vidare och undersöka om motsvarande system kan ordnas även på andra orter ute i landet. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om tillhandahållande för allmänheten av lagar och andra författningar med hjälp av SFS-databasen.
mot · GD02K419 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:K419 av och (båda m) Jaktradio Vid jakt är användning av radiokommunikation mellan jägare och mellan jaktlag alltmera vanligt. Det är också alltmera önskvärt ur allmän synpunkt. Vid all jakt är säkerhetsaspekterna viktiga och här kan jaktradio fylla en viktig uppgift. Vid älgjakt är det viktigt att rätt antal djur fälls och att rätt fördelning mellan vuxna djur och kalvar uppnås. Misstag härvidlag beivras som olaglig handling. Bra sambandsmöjligheter i och mellan jaktlagen är en nödvändighet. Tyvärr är förutsättningarna för en fungerande radiokommunikation mycket dåliga. Ett antal 27 MHz-kanaler samt ett fåtal 30 MHzkanaler är upplåtna för jägare. 27 MHz-kanalerna delas med andra kategorier användare, vilket kan medföra problem lokalt. Ett annat och mycket större problem är emellertid den radiotrafik från avlägsna områden, främst , som reflekteras i de övre atmosfärlagren. , speciellt under höst- och vintermånader, kan radion vara obrukbar på grund av dessa störningar. Denna störningssituation är inte begränsad endast till 27 MHz-bandet även om situationen är värst där. Även inom 30 MHz-bandet är störningarna ett nästan lika stort problem. Inom frekvensområdet över utgör inte störningar från avlägsna reflekterade radiosignaler något problem och man kan lätt kommunicera mellan två bärbara enheter. Det finns också modern radioutrustning för användning i dessa högre frekvensområden. Apparaterna har litet format och en mycket kort antenn. De kan bäras i fickan och är väl lämpade för t.ex. jägarnas behov. En nu saknad förutsättning är emellertid att frekvenser på dessa störningsfria band upplåtes. Det ligger i både jägarnas och myndigheternas intresse att så sker. Det befintliga mobiltelefonnätet är inget användbart alternativ, då man ofta önskar komma i kontakt med flera personer . Det är mycket angeläget att för jägarnas behov upplåter radiofrekvenser så att säkra och störningsfria kommunikationer kan upprättas och användas. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att får i uppdrag att upplåta ytterligare frekvenser för radiotrafik enligt vad i motionen an- Mot. 1989/90 förts. () ()
mot · GD02K422 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:K422 av (vpk) Ändring i sekretesslagen beträffande uppgifter om faderskap Genom en dom i kammarrätten avkunnad och som fastställdes av regeringsrätten har rättsläget rörande den enskildes rätt att få del av uppgift inom om vem som är hennes biologiske far klarlagts. Sekretess har ansetts gälla jämlikt 7 kap. 4 § sekretesslagen då det inte stått klart att uppgiften kunnat röjas utan men för den enskilde. Jag anser att sekretesslagens intresseavvägning i detta och liknande fall leder till orimliga konsekvenser. Intresset att få veta vem som är ens biologiske far eller mor måste alltid väga så tungt att andra intressen får vika. Det är därför angeläget att det görs en skyndsam översyn av sekretesslagens bestämmelser i syfte att göra rätten att få del av dessa uppgifter hos olika myndigheter ovillkorlig. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att sekretesslagens bestämmelser skyndsamt bör ses över i enlighet med vad som anförts i motionen. 1** 1989190.
mot · GD02K423 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:K423 av m.fl. (fp, c, vpk) som försöksort för etersänd lokal-TV Genom den s.k. kabellagens ikraftträdande har egenproducerade TV-sändningar fått tillstånd men underkastats vissa specificerade krav. På många orter har denna möjlighet till lokala sändningar utnyttjats. I t.ex. har en lokal tidning ansvarat för produktionen av lokala TVprogram. I bedrevs tidigare försök genom den allmännyttiga bostadsstiftelsen försorg i stadsdelen . har emellertid en helt fristående, ideell förening att producera lokala TV-program i . Denna förening, Telgevisionen, har cirka trettio av föreningar som medlemmar. Den har finansieringen ordnad genom uppdragsersättningar från de två stora operatörerna av kabelnät i , samt . Telgevisionen har också erhållit kabelnämndens tillstånd att bedriva egensändningar i de nät som finns i . Sådana sändningar kommer att påbörjas . Syftet med lokala, egenproducerade TV-sändningar är att se till att åsikter inom ett så brett spektrum som möjligt kommer till uttryck och att spegla lokala händelser och evenemang. bedrivs lokala sändningar på ett femtontal orter i landet. De tittarundersökningar som gjorts, visar att det hos invånarna finns ett starkt gensvar på lokalt präglade program. Även från yttrandefrihetssynpunkt ter sig lokala TV program värdefulla. Ett problem är emellertid att lokalt producerade program aldrig kan få samma täckningsgrad som och de satellitkanaler som finns. Skälet härtill är kravet på att utsändningarna skall ske genom ett kabelnät. Kabelnäten kommer aldrig att nå full täckning till samtliga hushåll. I kommer de olika näten att nå cirka 25 000 av 37 000 hushåll . Det vore därför värdefullt om åtgärder vidtogs för att möjliggöra eterburna lokala sändningar. bör därför på försök få starta etersänd lokal-TV. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar att eterburna sändningar av lokalt producerade TV-program skall tillåtas. 2. att hos regeringen begär att utses till för- Mot. 1989/90 söksort för sådana sändningar.
mot · GD02K424 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:K424 av och (båda c) Datainspektionen Den snabba utvecklingen på ADB-området ställer allt större krav på datainspektionen. Det gäller bl.a. för datainspektionen (DI) att hålla sig å jour med den tekniska utvecklingen för att på ett så tidigt stadium som möjligt kunna analysera, och förebygga, de eventuella risker för den personliga integriteten som kan uppkomma när nya tekniker tas i allmänt bruk. Känd och beprövad teknik ges också nya användningsområden, vilket också ställer stora krav på DI att fullfölja sina uppgifter att skydda den personliga integriteten. I motion till 1985/framhöll vi från vikten av att DI fick utökade handläggarresurser. Ökade möjligheter till informationsinsatser har också varit ett krav från vår sida. Regeringen har äntligen insett vikten av att satsa på information till registerhållare och allmänhet. Den snabba internationaliseringen av informationsutbytet innebär också delvis nya arbetsuppgifter för DI. Inte minst i samband med den pågående EG-harmoniseringen är detta viktigt. Antalet ärenden som kommer in till DI ökar med i genomsnitt . Även med högre rationalitet och olika former av förenklade förfaranden ställer ökningen av antalet ärenden krav på personalförstärkningar. Datainspektionen finansierar sin verksamhet genom licenser och avgifter. Genom ett effektivt arbete med bl.a. stora informationsinsatser har antalet licenser ökat mycket kraftigt. Bl.a. detta har medverkat till att DI nu till fullo täcker sina kostnader. Bokslutet för /89 redovisar ett överskott på drygt 1,2 milj. kr. I budgetpropositionen medger föredragande statsrådet att DI för /91 skall få förstärka sina resurser med . Detta är enligt vår mening allt för litet. Vi föreslår därför att datainspektionen skall ges en ram som överstiger regeringens förslag med ytterligare 1 milj. kr. Denna förstärkning bör användas, i enlighet med DI:s anslagsframställning, för att kunna anlita tillfällig expertis och för vidareutbildning och kompetensutveckling. Vi förutsätter därvid att inspektionens verksamhet liksom , utvecklas positivt så att även denna utgiftsökning täcks in. Med hänvisning till det anförda hemställs K424 att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om förstärkning av datainspektionens resurser. () ()
mot · GD02K426 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90: K426 av och (båda m) Sekretesskyddet för förföljda kvinnor Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:Ju819 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om skyndsamma åtgärder för att ge ett effektivt och säkert sekretesskydd för kvinnor som behöver byta vistelseort, bostad, arbete och t.o.m. personnummer.
mot · GD02K427 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:K427 av m.fl. (fp) Sekretesslagen Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:So517 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om sekretesslagen. () ()
mot · GD02K428 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:K428 av och (båda m) Rätt att i efterhand ta del av program Vi lever i ett öppet, demokratiskt samhälle med stor yttrande- och informationsfrihet. Från denna regel finns emellertid undantag. Ett sådant är svårigheten att i efterhand ta del av program. Om någon letar efter en gammal tidningsartikel står utgivare och bibliotek med glädje till tjänst för att leta fram den. Tanken att det vore otillåtet att i efterhand ta del av artikeln eller att tidningen ville avskärma allmänheten från denna möjlighet framstår som absurd. Annorlunda förhåller det sig med vad som sänts av . Endast när yttrandefrihetsbrott kan ifrågasättas eller när materialet kan ha betydelse sorn bevis i rättegång föreligger skyldighet att lämna ut en inspelning; i senare fallet dessutom endast efter beslut av domstol. Denna restriktivitet är svårbegriplig. Upphovsrättsliga skäl har åberopats. Men eftersom allmänheten har rätt att för eget bruk spela in ett program när det sänds förefaller det osannolikt att rätten att i efterhand ta del (genom att se, avlyssna eller få utskrift) av program skulle vidga möjligheterna till brott mot upphovsrätten. Den offentliga debatten förutsätter att inlägg skall kunna studeras, citeras och bemötas. Om vissa inlägg är tillgängliga för personer som råkat spela in dem men inte för andra uppstår en skev situation. Det kan naturligtvis vara av intresse för ett programbolag att upprätthålla en sådan skevhet och att slippa konfronteras med tidigare sända program men för ett public serviceföretag är en sådan inställning givetvis otänkbar. Servicen till dem som vill ta del av sända program kan vara förenad med vissa kostnader för berört bolag eller, i förekommande fall, arkivet för ljud och bild. Rätt att debitera självkostnad skall därför föreligga. Denna fråga har dragits i långbänk. En sammanfattning som går 17 (sjutton) år tillbaka i tiden finns i KU 1987/88:21. Det är därför hög tid för konkreta åtgärder. bör hos regeringen begära förslag som öppnar möjlighet för allmänheten att i efterhand ta del av program sända av . Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om rätt att i efterhand ta del av program sända av . 1989/90 K428
mot · GD02K431 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90:K431 (båda m) Sekretesskydd för uppgifter i polisens vapenregister En motion i detta ärende väcktes av oss under den allmänna motionstiden . Med beklagande kan vi konstatera att i sitt betänkande 1988/89:5 föreslog att avslå densamma. Med anledning av detta avslag återkommer vi även under innevarande allmänna motionsperiod i ärendet. Det synes oss i högsta grad lämpligt att genom sekretess skydda uppgifter i polismyndigheternas vapenregister i vissa fall och att därigenom försvåra möjligheterna till utlämnande av uppgifter om var vapen som kan komma till brottslig användning kan återfinnas. Motiveringen för större sekretess på området var enligt departementschefen bl.a. att hade långt framskridna planer på att utveckla lokala ADB-system för sina vapenregister. Åtkomligheten skulle bli lättare. Registersystemen skulle komma att innehålla söknycklar för att ta fram fullständiga listor över alla tillståndshavare och vapen. Söknycklar för s.k. urvalsdragning kommer eventuellt också att inlemmas i systemen. Därigenom skulle också allmänhetens begäran att få ta del av registerinnehållet kunna tillgodoses. Remissbehandlingen visade att en eventuell datorisering av polisens vapenregister skulle leda till en ökad tillgänglighet som kunde medföra oönskade konsekvenser, t.ex. för den brottsbekämpande verksamhet som bedrivs av polisen. beslöt emellertid i enlighet med departementschefens förslag att sekretess gäller vid uttag av vapenregister endast om det kan antas att röjande av uppgifter skulle medföra fara för att vapen kommer till brottslig användning. () anförde i sitt remisssvar att det finns en risk att vissa personer, med utnyttjande av tryckfrihetsförordningens anonymitetsskydd, kommer att använda vapenregistren för att skaffa sig kännedom om var det finns vapen som lämpar sig att stjäla. Vidare hävdade RPS att det skulle bli lättare för främmande makt att kartlägga befolkningens vapeninnehav och att detta kunde medföra negativa följder ur totalförsvarssynpunkt. , , samt anförde i svar till departementet följande: Vapen av alla slag är stöldbegärligt gods. Bl.a. utgör de oftast ekonomiskt Mot. De kan också användas i brottslig verksamhet - rån, ^431 våldsbrott, undergrävande av landets inre säkerhet, terrorism m.m. I ett eventuellt krisläge kan det också vara av stort intresse för en främmande makt att ha tillgång till uppgifter om vilka som har tillgång till vapen i landet. I avsikt att minska risken för att uppgifter om vapeninnehav kommer i orätta händer och därigenom tillmötesgå såväl samhällets som de enskilda vapeninnehavarnas intressen föreslår ovan förtecknade organisationer att polisstyrelsernas vapenregister sekretessbelägges. Den delvisa förstärkning av sekretessen för vapenregister som blev beslut har visat sig otillräcklig. Även om sekretessbeläggande i största möjliga utsträckning bör undvikas finns i denna fråga starka skäl för utökad sekretess. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om förstärkt sekretess i vapenregisterfrågor. () ()