ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GD02So311 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:So311 av m.fl. (m) Omsorgen om brottsoffer inom social- och sjukvård Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:Ju826 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om skyndsamt förslag angående omsorgen om brottsoffer inom socialvård och sjukvård. inger (m) () ()
mot · GD02So314 · 1990-01-24 00:00:00 — 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om rätten att kunna erhålla omkostnadsersättning vid väntjänster, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ålderspensionärers möjlighet att delta i arbetslivet och samhällsarbetet. 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om vikten av alternativa boendeformer för äldre och den enskildes inflytande över sina boendevillkor, 6. att till statligt stöd för utbyggnaden av gruppbostäder för /91 anslår 500 milj. [att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om bättre anpassning av pensionssystemet vid växelvård,1] 7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om de äldres situation i storstäder, [att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om vikten av att reseavdrag och ersättning för egen bil i tjänsten utformas så att äldreomsorgen i glesbygd inte försvåras,2] 8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om vård- och omsorgspersonalens arbetsvillkor, arbetsmiljö, personalutveckling, utbildning och rekrytering, 9. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av ökad forskning angående demens och andra åldersrelaterade sjukdomar, 10. att sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om kostens betydelse för en god hälsa hos de äldre, [att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ett återinförande av friåret i sjukvården för pensionärer.1] () () () () () () 1 1989/90: Sf365 -1989/90:Sk438
mot · GD02So316 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90:So316 av m.fl. (mp) Narkotika Nya narkotikapreparat produceras i allt snabbare takt. Oseriösa forskare gör nya upptäckter vars resultat säljs på marknaden illegalt för stora pengar. Att detta blir många människors olycka och död bekymrar inte dessa samvetslösa tillverkare och försäljare. Samhället verkar inte kunna försvara sig mot all den narkotika som på irrvägar kommer in i och förstör vissa av våra ungdomar. Risken anses stor att för att ungdomar som tidigare använt hasch och/eller marijuana går över till allt tyngre droger. Narkotikatillverkningen måste därför följas speciellt noga för att undvika en upptrappning av tung narkotika på den svenska marknaden. de gröna menar att det finns möjliga vägar att följa för att uppnå denna målsättning. Det är viktigt att föräldrar, skolpersonal och annan personal i ungdomsverksamheten känner till de tunga narkotikapreparat som introduceras, hur de verkar och konsekvenserna för missbrukaren. Det är också viktigt att folkrörelserna och föräldrarna får möjligheter att engagera sig i samhällsarbetet med att förebygga narkotikamissbruk. Vi anser också att patrullerande kvarterspoliser som har ungdomarnas förtroende och som är väl kända bland de boende kan ha en god effekt när det gäller att förebygga småhandeln med narkotika ute på gatan. Dessa poliser skall vara väl förtrogna med sin omgivning och ha en känsla för när något i kvarteret håller på att gå snett. De skall märka när någon försäljare börjar stå vid skolgrinden och fånga upp blivande köpare till knarket. Detta kräver en erfaren, lugn och uppmärksam polisman och det krävs en väl betald tjänst för att få behålla vederbörande på tjänsten, men det skulle vara väl använda pengar. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna att medel bör anslås för att intensifiera upplysningen om framför allt den tunga narkotika som kommer in över våra gränser, 2. att som sin mening ger regeringen till känna att stödet till folkrörelsernas arbete för att förebygga narkotikamissbruk bör ökas, 3. att som sin mening ger regeringen till känna att förutsättningarna för föräldrar måste förbättras för att medverka i det förebyggande arbetet inom narkotikaområdet, [att som sin mening ger regeringen till känna att det bör finnas fler patrullerande kvarterspoliser med uppgift att bl.a. förebygga narkotikamissbruk,1] 4. att hos regeringen begär en utredning med syfte att få fram mer effektiva åtgärder mot narkotikasmuggling. () () () 1989/90 So316 gotab 99936, 1990
mot · GD02So323 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:So323 av och (båda c) Barnomsorgen m.m. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:A817 hemställs 1. att hos regeringen begär förslag om en utbyggd föräldrautbildning i enlighet med vad som anförts i motionen, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om alternativa barnomsorgsformer, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om införande av vårdnadsbidrag, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om inriktningen av resurser och forskning till kvinnosjukdomar, 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om forskning och vård av drogmissbrukande kvinnor, 6. att till för Kvinnojourer i anslår . utöver nuvarande bidrag.
mot · GD02So325 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:So325 av m.fl. (fp) insatser vid avhysning Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:Bo424 hemställs att hos regeringen anhåller om ett tillägg till socialtjänstförordningen som förpliktar socialnämnden att till kronofogdemyndigheten bekräfta att meddelande om tid för avhysning har mottagits samt ange ansvarig handläggare vid socialnämnden.
mot · GD02So326 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:So326 av m.fl. (c) Barnomsorgen m.m. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:Bo250 hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i tionen anförts om valfrihet och alternativ i barnomsorgen, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i tionen anförts om vårdkrisen i storstäderna. Per-O la () () () () () () ()
mot · GD02So403 · 1990-01-11 00:00:00 — Motion till 1989/90:So403 av m.fl. (fp) Till de sjukhus som bedriver läkarutbildning kan särskilda statliga ersättningar utgå för anskaffande av exempelvis utrustning. Fördelningen av dessa medel tillkommer , . Nämnden har enligt sin instruktion till uppgift att för statens del granska och godkänna förslag till byggnadsarbeten och anskaffande av utrustning vid kommunala undervisningssjukhus, i de fall där statlig investeringsersättning kan utgå enligt avtal om läkarutbildning och forskning, samt handha de uppgifter i övrigt som regeringen bestämmer. NUU skall bl.a. ta till vara utbildningens och forskningens intressen med beaktande av sjukvårdens krav, följa planeringen för undervisningssjukhusen och verka för en samordnad och väl avvägd utbyggnad samt lägga synpunkter på dimensionering, placering och utformning. Stark kritik har riktats mot NUU. Framför allt har denna kritik berott på en alltför detaljerad styrning från NUUs sida, en styrning som i vissa fall visat sig olycklig från vårdsynpunkt. Det har också anförts att mycket tid går åt till förhandlingar med NUU och att en onödig byråkrati därmed har uppstått. Detta aktualiserades bl.a. då Radiumhemmet i trots lång väntan inte fick besked från NUU angående inköp av behövliga strålkanoner. För att komma bort från denna byråkrati och detaljstyrning, som ibland tenderat att beröra även andra än , föreslår vi att de investeringsersättningar som utgått enligt bestämmelserna om statlig investeringsersättning i nuvarande avtal ersätts med schablonmässiga belopp som fördelas inom ramen för avtalen. Då behövs inte längre NUU. är fortfarande tillsynsmyndighet för undervisningssjukhusen, varför en avveckling av NUU inte behöver leda till några nackdelar från statens synpunkt. Det bör ankomma på regeringen att komma med förslag i enlighet med de riktlinjer som här redovisats. När frågan om vara eller inte vara senast behandlades av hänvisade majoriteten i socialutskottet till en proposition som förväntades komma . Någon sådan har emellertid inte synts till. Avtalet mellan staten och sjukvårdshuvudmännen som löpte fram till utgången av 1989 har därmed upphört att gälla utan att frågan underställts . Vi finner detta egendomligt men utgår från att regeringen återkommer i frågan. I avvaktan härpå hemställer vi åter att bör begära förslag om avveckling av NUU. Med anledning av vad som i motionen anförs hemställs att hos regeringen begär förslag till en avveckling av i enlighet med vad som anförts i motionen. () () 1989/90 So403
mot · GD02So406 · 1990-01-10 00:00:00 — Motion till 1989/90: So406 Reglerna om identifiering av patient som införs till sjukhus Vid ärendebehandling inom har framkommit att det saknas klara bestämmelser för vem som har det slutliga ansvaret för en persons identifiering, om en patient införs till sjukhus och själv inte kan redogöra för sin identitet. I det aktuella ärendet var det polisen som infört patienten ifråga, men det kan givetvis också vara ambulanspersonal eller en enskild person som hjälper en person till sjukhus. I föreskrifter (1980:80) finns bestämmelser om åtgärder för att förhindra förväxling av patienter inom sjukvården, och i polislagen finns bestämmelser som säger att polisen skall identifiera en person, om det finns anledning anta att han är efterspanad eller efterlyst. För övrigt finns inga klara bestämmelser. I en fråga till dåvarande socialministern efterlyste undertecknad klara regler för en persons identifiering, om vederbörande införs till sjukhus. Något större intresse för saken redovisades emellertid inte. För såväl patienten som de anhöriga upplevs rådande förhållande som djupt otillfredsställande, vilket framgår av att frågan behandlats inom hälsooch sjukvårdens ansvarsnämnd. Det rör sig säkerligen om ett litet fåtal ärenden, men i de aktuella fallen är frågan nog så allvarlig. Därför bör en klar regel utformas i ärendet. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till klara ansvarsregler för en persons identifiering om vederbörande införs till sjukhus utan att kunna redogöra för sin identitet.
mot · GD02So408 · 1990-01-15 00:00:00 — Motion till 1989/90: So408 av m. fl. (vpk) En patientombudsman () prövar efter anmälan frågor om disciplinansvar för hälso- och sjukvårdspersonal. Antalet ärenden hos har ökat, under /89 inkom 1228 anmälningar. Det ökande antalet ärenden visar ett allt större behov hos patienter och anhöriga av stöd och hjälp för att hävda sin rätt gentemot vården. Utöver finns det i varje landsting en eller flera förtroendenämnder. Deras uppgift är att främja kontakterna mellan patienter och hälso- och sjukvårdspersonalen, samt förmedla den hjälp till patienten som förhållandena påkallar. Även förtroendenämndernas arbetsbelastning har ökat. och förtroendenämnderna är de instanser som patienter och anhöriga har att tillgå när de anser att en felbehandling gjorts eller när samarbetet inte fungerar mellan patienten och vården. Men trots dessa möjligheter så finns det ett behov av ytterligare hjälp för att få rättelse i vissa situationer. Det kan vara patienter som nekats behandling eller vård. Det finns också många fall där anhöriga kämpar för att patienten efter svåra sjukdomsfall/olyckor ska få bästa möjliga rehabilitering, i stället för enbart livsuppehållande omvårdnad. Det behövs också en instans dit man kan vända sig då man inte är nöjd med de beslut som fattats av eller en förtroendenämnds medlingsåtgärder. Formellt sett kan beslut överklagas men i praktiken är det få som har faktiska möjligheter att driva sina ärenden i domstol. Det är också svårt för många att föra sina ärenden vidare när man inte är nöjd med beslut angående patient- och läkemedelsförsäkringen. För att öka patienternas rättssäkerhet behövs det ett fristående, opartiskt ombud, en patientombudsman. ska vara fristående från vårdens huvudmän och andra myndigheter. Arbetsuppgifterna kan exempelvis vara att hjälpa patienter och anhöriga att få rättelse vid felbehandlingar eller vid utebliven vård, att initiera utredningar och driva ärenden i domstol på samma villkor som jämställdhetsombudsmannen. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag på inrättande av en patientombudsman, i enlighet med motionens intentioner. (vpk) (vpk) 1989/90 So408
mot · GD02So409 · 1990-01-16 00:00:00 — av m.fl. (m) Invandrarkvinnornas situation, m.m. 1989/90 So409418 Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:Sf605 hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om kvinnornas situation, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om barnens situation, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om stöd och hjälp till torterade flyktingar. () ()
mot · GD02So411 · 1990-01-12 00:00:00 — Motion till 1989/90:So411 av m.fl. (mp) Rökförbud på allmän plats Det finns många gallerior och inomhustorg där människor vistas av dagen. Rökningen på dessa platser är besvärande på grund av att ventilationen inte klarar av att byta ut den rökiga luften tillräckligt snabbt. Detta är otillfredsställande för bade kunder och anställda som vistas där . Hälsoskyddslagstiftningen borde kunna användas för ett rökförbud men lagstiftningen är inte tillämplig. Den allmänna ordningsstadgan kan inte heller utnyttjas för ändamålet. Fastighetsägaren kan inte fatta beslut om rökförbud eftersom det är frågan om allmän plats. Där gäller allmänna ordningsstadgan och rökförbud främjar inte den allmänna ordningen. Rökförbud kan alltså inte införas via den lokala ordningsstadgan. Man saknar alltså stöd i lagen för att införa rökförbud på inomhustorg och i gallerior trots att anledning finns att göra detta. Lagstiftningen bör därför ses över för att kunna komma tillrätta med problemet. Med hänvisning till det anförda hemställs att begär att regeringen tillsätter en utredning med uppgift att få en lagändring till stånd som medger att rökförbud kan införas på inomhustorg och i motsvarande gallerior. () ()
mot · GD02So412 · 1990-01-17 00:00:00 — Motion till 1989/90:So412 av m.fl. (mp) Smärtkliniker Smärta drabbas vi alla av i livet. En del drabbas av kronisk smärta. Det innebär att smärtan inte är övergående och att den varat . En sådan smärta ger effekter av både fysisk och psykisk natur. Resurserna för smärtlindring i vårt land står inte i rimlig proportion till behovet. Detta är otillfredsställande både ur personlig och samhällsekonomisk synvinkel, för att inte tala om det mänskliga lidande som smärtan utgör. Att inte kunna bota kronisk smärta är oerhört påfrestande för både den vårdade och vårdaren. En viktig utgångspunkt inom all vård måste vara patientens egen uppfattning av sin sjukdomssituation. Patientens upplevelse av sin smärta måste tas på allvar och bedömas därefter. Detta gäller även när läkaren inte lyckas diagnostisera smärtans ursprung. Patient och vårdpersonal måste samråda. behöver även anhöriga involveras. 1 varje utvärdering av smärtbehandlingen skall man ta med patientens egen bedömning av nyttan av behandlingen. Smärtvårdsenheter skall finnas i varje landsting. Självklart skall detta inte bara gälla cancersjuka. Det finns redan etablerade smärtgrupper runt om i landet vars erfarenheter skall tas tillvara vid inrättandet av nya smärtvårdsenheter. Det finns s.k. gästhem för cancerpatienter i projektform, som arbetar med alternativ vård, dvs. en helhetsvård där man tar hänsyn till patientens fysiska, psykiska och sociala status. Det finns ofta ett samband mellan patientens ryggsmärtor och den psykosociala situationen. Detta gör inte smärtan mindre men kanske kan behandlingen underlättas, om man tar tar hänsyn till så många orsaksfaktorer som möjligt. Här kan kunniga och legitimerade kiropraktorer, naprapater och ortopedmedicinare göra stor nytta. Behandlingen hos dessa vårdgivare skall vara ersättningsberättigad från den allmänna sjukvårdsförsäkringen. Smärtlindring skall i stå på en så hög nivå, att man inte skall behöva åka utrikes för att få vård. Med anledning av det anförda hemställs att hos regeringen begär att påverkar landstingen så att dessa inrättar smärtkliniker i varje landsting och att personalen får den utbildning och vidareutbildning som denna verksamhet kräver. () () () () 1989/90 So412
mot · GD02So413 · 1990-01-17 00:00:00 — Motion till 1989/90:So413 av m.fl. (mp) Mammografi Debatten om mammografi är fortfarande aktuell på grund av den s.k. Malmö-undersökningen. Yngre kvinnor förefaller inte hjälpta av denna undersökningsform. De resurser som man planerar att satsa på massundersökning av denna grupp skulle kunna användas bättre. Att tidig diagnos och behandling av bröstcancer inte skulle löna sig är en oförsvarbar inställning. Självklart blir samhällskostnaden totalt sett lägre och livskvalitén högre vid förebyggande vård. Förutom mänskligt lidande skall också sjukskrivning, ej utförd arbetsinsats, utebliven inkomstskatt och vårdkostnaden räknas in i samhällsutgifterna. Förebyggande vård lönar sig alltid - även ekonomiskt sett i ett tillräckligt långt perspektiv. de gröna kräver ett tvåstegsprogram för kvinnor i fertil ålder. För det första en konsekvent satsning på undervisning i självundersökning av brösten tidigt i livet. För det andra snabb och god tillgång till mammografi och cellprovtagning för de kvinnor som känner oro och/eller vid självundersökning upptäcker misstänkta förändringar. Ett problem med palpologiska undersökningar är att de fordrar både erfarenhet och gott känselsinne för att vara riktigt framgångsrika. Internationellt har man med framgång utnyttjat det faktum att synskadade människor har ett väl uppövat känselsinne. Vi menar att man bör dra nytta av denna särskilda egenskap och bl.a. låta synskadade sjuksköterskor utföra undersökningar av denna typ. Det nuvarande ensidiga satsandet pä mammografi medför också att andra, kanske bättre, metoder kommer i skymundan. Ett exempel på sådana är Light-scanning. Vi skulle kunna få en både bättre och billigare omvårdnad för kvinnorna. Massundersökningar av kvinnor bör fortsätta. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna att kvinnor bör få undervisning i självundersökning av brösten samt snabb och god tillgång till mammografi och cellprovning om så önskas, 2. att som sin mening ger regeringen till känna att massundersökning av kvinnor skall fortsätta. 3. att som sin mening ger regeringen till känna att andra undersökningsmetoder såsom light-scanning och palpologiska undersökningar skall tillämpas. () () () () 1989/90 So413
mot · GD02So414 · 1990-01-17 00:00:00 — Motion till 1989/90: So414 av () Röstförsämring hos barn Till i söker omkring 1 000 barn i årskurs 3 till de 180 platser som finns vid skolan i årskurs 4. Intagningen sker genom ett musikaliskt anlagstest med tonvikt på sång. har musiklärarna vid musikklasser i samband med testet observerat en allvarlig försämring av barnens röster. Denna röstförsämring yttrar sig bl.a. i heshet och ett mycket begränsat tonomfång. Orsakerna till röstförändringarna är inte klarlagda. Det är inte heller känt i vilken omfattning röstförändringarna förekommer hos andra barn. Musiklärarna ser allvarligt på dessa röstförändringar som bör behandlas med röstvårdande åtgärder för att inte efterlämna bestående men. Regeringen bör mot bakgrund av vad som ovan anförts låta utreda i vilken omfattning de beskrivna röstförändringarna hos barn förekommer, deras orsaker och möjligheterna att förebygga och behandla dem. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad ovan anförts om åtgärder beträffande röstförsämring hos barn.
mot · GD02So415 · 1990-01-16 00:00:00 — Motion till 1989/90:So415 av (vpk) Tomgångsförbudet I många av landets kommuner har det fastställts lokala regler för tomgångskörning med motordrivna fordon. Den fordonskörare som bryter mot förbudet kan dömas till böter enligt bestämmelserna i 23 § hälsoskyddslagen. Tillsynen över att bestämmelserna efterföljs åvilar i första hand miljö- och hälsoskyddsnämnderna i kommunerna. En obelastad motor lär, enligt undersökningar, avge upp till mer luftföroreningar än en belastad motor. Avgaser från tomgångskörande motorfordon i stadskärnor är ett miljö- och hälsoproblem. Vid överträdelse av förbudet mot tomgångskörning kan det ibland vara svårt att bevisa vem som framfört fordonet och gjort sig skyldig till förseelsen. I brist på säkra bevis föredrar därför åklagaren att lägga ner målet. I lagen om felparkeringsavgift är det ägaren av fordonet som ansvarar för att felparkeringsavgiften betalas. I lagen regleras också på ett smidigt sätt hur förseelsen ska fastställas utan att åklagarmyndigheten och domstolar behöver anlitas. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en sådan ändring i hälsoskyddslagen att överträdelser av tomgångsförbud lättare kan beivras.
mot · GD02So416 · 1990-01-16 00:00:00 — Motion till 1989/90:So416 av m.fl. (vpk) Förbud mot amalgam Amalgam är en av flera produkter som Kemikalieinspektionen vill förbjuda. Amalgam innehåller kvicksilver och kvicksilver bryts inte ner i naturen. Istället lagras det och orsakar skador pä djur och växtliv. finns det runt 370 000 människor i som anser sig ha blivit skadade av amalgam i tänderna. Allt fler forskningsrapporter visar att kvicksilverånga läcker ur tandamalgamet, i synnerhet vid tuggning och intag av heta drycker, och korroderar till följd av elektriska strömmar i munhålan. Det har också, genom nya kanadensiska och japanska forskningsrön, visat sig att riskerna för fosterskador hos gravida kvinnor som får sina tänder lagade med amalgam, kan vara större än man trott. Kvicksilverånga utlöst av amalgam absorberas lätt i bland annat lungor, mag- och tarmkanal samt käkben. Kvicksilvret fortsätter att ackumuleras såväl hos modern som hos fostret. Nyfödda får också tillskott av kvicksilver via modersmjölken. En japansk undersökning har med data visat hur det sker en transport av kvicksilver från amalgam från placentan, moderkakan, till fostret och hur kvicksilvret lagras i fostret. Det finns ingen anledning att tveka inför beslutet att förbjuda amalgam som tandlagningsmedel. Det finns tillgång till ersättningsmaterial, t.ex. guld, kompositer, keramer och porslin. Det finns numera också en praktiskt fungerande teknik, cad-cam-tekniken, där man med hjälp av en dator avbildar kaviteter och tillverkar skräddarsydda inlägg i biologiskt acceptabla material. avses det inom delar av forskarvärlden att amalgamets farlighet ska bevisas till innan preparatet förbjuds. En rimligare hållning vore att blotta misstanken att det vållar skada i vården skulle leda till att preparatet förbjöds intill det att dess ofarlighet bevisats. bör forskningen med att få fram bättre ersättningsmaterial intensifieras. En allmän erfarenhet visar att när myndigheter varslar om förbud, hittar industrin snabbt lösningar. En 3-årig avvecklingsperiod kan därför vara motiverad. Likaså ett samhälleligt forskningsstöd eftersom erfarenhet också visar att industrin framför allt har intresse för projekt som är vinstgivande. Det finns ingen ansvarig myndighet för tandvårdsmaterial vilket också medför att biverkningar inte registreras. Vpk menar att alla tandvårdsmaterial måste betraktas som läkemedel och som sådant också underkastas kontroll, framför allt vad gäller biverkningar. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna att amalgam skall förbjudas som tandlagningsmedel, 2. att hos regeringen begär att forskningen för framtagandet av ofarligt och alternativt tandlagningsmaterial intensifieras , 3. att som sin mening ger regeringen till känna att allt tandlagningsmaterial skall betraktas som läkemedel och sålunda lyda under läkemedelsförordningen och underställas föreskriven biverkningskontroll. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) 1989/90 So416