mot · GD02A83 · 1990-03-26 00:00:00 — Standarden på de övriga stora Europavä- A83 garna måste höjas. Det är nödvändigt med goda förbindelser i och Bergslagen. En stor del av vägtrafiken mellan och koncentreras till E4:an och därmed kanaliseras tung trafik genom . Vi har tidigare föreslagit en Bergslagsdiagonal mellan Örebro- och Gävleområdena. Denna väg skulle också stimulera tillväxt i delar av Bergslagen. är och kommer under överskådlig framtid att vara det mest fördelaktiga transportsättet för en rad olika slags transporter. styrka ligger i dess förutsättningar att vara ett masstransportmedel för såväl gods som passagerare. SJ är ett företag med betydande problem. Den förändring av SJ som pågår är positiv och kan, om den utförs på rätt sätt, leda till att SJ stärker sin konkurrensförmåga och attraherar ytterligare passagerare och godstransportkunder. För att möjliggöra goda kommunikationer i glest befolkade delar av landet kan det av regionalpolitiska skäl finnas anledning att bedriva passagerartrafik även på en del sträckor där passagerarunderlaget är så dåligt att det inte är möjligt att få full kostnadstäckning. Systemet med ett separat banverk ger möjligheter för andra än SJ att bedriva trafik på vissa sträckor. Denna konkurrens kan medverka till att kostnaderna för att upprätthålla trafiken på olönsamma sträckor kan minska. Det svenska inrikesflyget befinner sig i en kraftig expansionsfas. Från att tidigare varit en transportform som huvudsakligen utnyttjats av affärsresenärer ökar antalet privatresenärer. Det är dock väsentligt att konkurrensen ökar. Det kan bl.a. ske genom att koncessionstvånget slopas för linjer som trafikeras med mindre flygplan. Fler bolag bör få lov att flyga på de sträckor som enbart trafikeras av SAS/. En avreglering kan medverka till att priserna på flygresor sjunker i förhållande till andra transportsätt. En väl fungerande flygplats i en region är en viktig tillväxtskapande faktor. De flesta större och många medelstora städer har flygplatser inom rimligt avstånd, men inom vissa regioner kan det vara motiverat att anlägga nya flygplatser eller utöka existerande flygfält. En mer avreglerad lufttrafik ger möjlighet till ett mer finmaskigt nät av flygförbindelser. Härigenom skapas också möjligheten att i större utsträckning nyttja flyget för transport av högvärdigt gods, vilket kan bidra till ett mer differentierat näringsliv också i geografiskt avlägsna regioner. Nya flygplansgenerationer kräver kortare startbanor. Det innebär att kostnaderna för nya flygplatser i t.ex. det norrländska inlandet kan bli mindre än vad som gäller de flygplatser som SAS/trafikerar med sina större flygplan. Regeringen bör pröva möjligheter att stödja nyanläggning av en eller flera flygplatser i områden med dåliga kommunikationer. 7.1.4 Sjöfart och hamnar Goda sjöförbindelser och effektiva hamnar har varit av avgörande betydelse för svensk industris konkurrenskraft och en förutsättning för stora delar av våra basindustriers utveckling. Ur regionalpolitisk synvinkel är sjöfarten betydelsefull, inte minst för basindustrierna längs och kring och . För näringslivet är det av stor betydelse att året-runttrafik kan upprätthållas till rimliga kostnader. I takt med industrins ökande krav på snabba och tillförlitliga transporter har emellertid godsströmmarna i stigande utsträckning sökt sig till ett fåtal hamnar i södra och västra , där främst tillgången till goda färjeförbindelser drar till sig landburet gods. Sjöfarten och järnvägen konkurrerar i stor utsträckning om samma godsmängder. Medan järnvägstransporterna har vissa kostnadsfördelar till följd av den statliga trafikpolitiken, måste sjöfarten och hamnarna bära sina egna kostnader. 7.1.5 Tele-, data- och postförbindelser Tele- och datatrafiken har fått ökad betydelse. var telekommunikationen i stort sett begränsad till telefonsamtal. utväxlas telefax, telex och framför allt datatrafik över telenätet. Telenätet är den fysiska länken mellan tiotusentals datorer - och därmed mellan människor - enbart i och ett ännu mycket större antal i den övriga världen. Datatrafik kräver god ledningskvalitet. Snabba och säkra optiska förbindelser måste installeras i snabb takt, vilket ökar utvecklingsförutsättningarna för en del företag i olika delar av landet. Även om datatrafik och telefax får allt större betydelse för företagen understryker detta kraven på snabb och tillförlitlig postbefordran. En ritning som ankommer sent, eller en offert som inte ligger i den potentielle kundens brevlåda påföljande morgon är exempel på dålig postgång som är speciellt besvärande för företag i regioner där man på grund av de geografiska avstånden har svårare att hålla personliga kontakter. Även för privatpersoner är det viktigt med en god postservice. Som ett statligt monopolföretag, som på stora delar av sitt arbetsområde helt saknar konkurrens, har postverket ett särskilt ansvar att tillse att den grundläggande servicenivån kan upprätthållas i hela landet. Regeringen har i den näringspolitiska propositionen lagt ett förslag om att inrätta en infrastrukturfond för att åstadkomma infrastrukturinvesteringar inom järnvägs- och kollektivtrafikområdena. Förslaget är mycket ofullständigt beskrivet. Tanken tycks vara att som en engångsåtgärd överförs från sjukförsäkringen till denna fond. Den skall tydligen sedan ge förutsättningar för lånefinansierade infrastrukturinvesteringar som annars inte skulle komma till stånd, eftersom projektens drift- och kapitalkostnader inte kan täckas av intäkterna. Möjligen avser regeringen att fonden skall ge garantier för lån eller att den skall subventionera räntekostnader. Det bör noteras att medan regeringens politik till ändrad sjukförsäkring Mot. innebär ett överuttag av skattemedel från företagen med nära 10 miljarder A83 kronor - eller även om arbetsgivaravgifter skall belasta sjuklönen - är avsättningen till denna fond en engångsåtgärd. Den beskrivning av fondens verksamhet som regeringen lämnar i propositionen, ger vid handen att fonden inte kommer att nyttjas för att förbättra vägnätet - trots att det finns ett stort behov av väginvesteringar. Vi anser att det är självklart att som en arbetsgivarperiod införs i sjukförsäkringen arbetsgivaravgiftsuttaget minskas med ett belopp motsvarande de minskade utgifterna för försäkringssystemet. Regeringens politik att använda ett överuttag av arbetsgivaravgifter till att bygga upp en särskild fond måste avvisas. 1 vår motion med anledning av regeringens näringspolitiska proposition upprepar vi ett gemensamt borgerligt förslag om att en försäljning av statliga företagstillgångar till privata intressenter bör inledas. Värdet på statens aktieinnehav är betydande. Enbart det av regeringen föreslagna förvaltningsbolaget för industridepartementets aktieinnehav uppges ha ett värde på . Det innebär att en utförsäljning av statliga företag kommer att ta . Enligt vår mening kan en del av de medel som inflyter till staten i samband med en försäljning av företagen nyttjas för att bygga upp statliga tillgångar på de områden där staten måste spela en vital roll. Det gäller bl.a. infrastrukturinvesteringar inom transportområdet. Ytterligare medel bör således anvisas för t.ex. upprustning av vägar och järnvägar, liksom investeringar i kollektivtrafik. Detta förslag återfinns i den moderata partimotionen med anledning av proposition 1989/90:88 om vissa näringspolitiska frågor. I motionen föreslås bl.a. att ytterligare anvisas för väginvesteringar och vägunderhåll samt att anvisas ytterligare ca för järnvägsinvesteringar. Betydelsen av kunskap och utbildning Den geografiska förläggningen av utbildningsinstitutioner har stor betydelse för olika orters och regioners utvecklingsmöjligheter. Såväl nationella som internationella studier visar detta. Det innebär emellertid inte att man i första hand skall ta regionalpolitiska hänsyn inom det utbildningspolitiska området. måste ha forsknings- och utbildningsinstitutioner som kan konkurrera med de främsta i världen. Man kan inte utan allvarliga följder för kvaliteten vid de svenska universiteten förändra förutsättningarna för forskning och undervisning i syfte att uppnå en eller annan regionalpolitisk fördel. Vi har i vår partimotion rörande forskningspolitiken framhållit att forskning kräver en viss omfattning för att kunna äga rum i ett klimat som stimulerar till goda resultat. Vad som är god forskning kan heller inte avgöras lokalt. Det sker i ett inomvetenskapligt samspel, som sträcker sig ut över nationella gränser. God forskning kan inte kommenderas fram. Däremot kan betingelser ska- Mot. pas som kan främja goda resultat. En given förutsättning är då att forsk- A83 ningen bedrivs i samspel med universitetens fakulteter. 8.1 Undervisning vid de mindre högskolorna De mindre högskolornas roll i utbildningssystemet måste klargöras på ett bättre sätt. Vid tillkomsten av de nya högskolorna i samband med högskolereformen 1977 tillmättes dessa stor betydelse av de berörda kommunerna. Dessa förhoppningar har i varierande utsträckning infriats. Krav har rests på inrättande av fler utbildningslinjer och fasta forskningsresurser vid de mindre högskolorna. måste emellertid ta sitt ansvar och tydligt fastställa vilken roll högskolorna skall spela. Ett litet land som har inte materiella och personella resurser som möjliggör en större spridning av högre utbildning och forskning utan men för kvaliteten. ställs allt högre krav på utbildning inom de flesta yrkesområden. Både näringslivet och den offentliga sektorn behöver rekrytera personer med goda underliggande kunskaper och med förmåga att praktiskt applicera dessa. De mindre högskolorna har i detta sammanhang stor betydelse. Utbildningen vid de mindre högskolorna bör inriktas på att fylla det (till stor del eftersatta) behovet av väl kvalificerade personer med särskild förmåga att praktiskt applicera sina kunskaper. Det betyder att de mindre högskolorna bör ges frihet att utveckla utbildningar som kan tillfredsställa den lokala och regionala arbetsmarknadens behov utan att bindas av traditionell akademisk inriktning. Detta bör kunna ske främst inom områden som teknik och ekonomi/administration. Humanistiska och samhällsvetenskapliga ämnen är viktiga stödjande inslag i dessa utbildningar. Den inom alla utbildningsområden väsentliga undervisningen inom språk bör således läggas upp för att främja aktiv språkanvändning, inte för att utgöra grunden för längre akademiska språkstudier. Med denna inriktning av verksamheten vid de mindre högskolorna bör dessa bli mer attraktiva för studenterna. De mindre högskolorna kan verksamt bidra till att lösa en del av regionens behov av kvalificerad arbetskraft. För den medelålders arbetskraftens växande behov av fort- och vidareutbildning kan dessa högskolor också spela en viktig roll. Regeringen har inte insett den potential som ligger i en väl utvecklad distansundervisning. bedrivs sådan utbildning av flera högskolor och universitet. har dessutom anvisat särskilda medel till för en utveckling av distansundervisning. Utbildning på distans måste, som all annan högskoleutbildning, bedrivas på vetenskaplig grund. Detta ställer krav såväl på vetenskaplig kompetens hos de lärare som engageras i utbildningen som på ett nära samband med institutioner som har en väl utbyggd forskning. Distansundervisningen måste repliera på en stark och kompetent basorganisation. Distansundervisning får inte begränsas till att bli en nyttoinriktad utbild ning för det lokala näringslivets behov.I praktiken innebär detta att en eller Mot. flera stora högskolor eller universitet måste engageras i verksamheten. ligt vår mening bör en bättre samordning ske av befintlig distansundervisning samt ansvaret för denna tydligare klargöras. Bland dem som deltar i högskoleutbildning i form av distansundervisning finns ett icke ringa antal personer som bor på universitets- eller högskoleorter. För dessa personer är distansundervisning ofta ett försök att kombinera studier med heltidsarbete. Många avbryter utbildningen då studierna kräver ett större engagemang än de föreställt sig. Vi anser att regeringen bör få i uppdrag att redovisa kvalitetsfrågor, omfattning och deltagande i distansundervisning innan ytterligare beslut tas i dessa frågor. 8.2 Forskning vid de mindre högskolorna Kvalitetsbegreppet får aldrig urholkas. måste kunna utbilda högt kvalificerade akademiker, som kan mäta sig med dem som utbildats vid välrenommerade utländska universitet. Den typen av utbildning måste ske i direkt kontakt med traditionell forskning. Regeringen har i proposition 1989/90:90 om forskning föreslagit att anvisas för forsknings- och utvecklingsverksamhet inom det tekniska området vid de mindre högskolorna. Vidare har regeringen föreslagit att anvisas för forskning vid högskolor i norra, mellersta och sydöstra . Dessa medel skall STU ha ett övergripande ansvar för. Forskningsverksamhet kräver vitala forskningsinstitutioner. Dessa kan inte vara för små. Med dagens starka specialisering krävs fler forskare inom varje delområde för att det skall uppstå en intellektuell kritisk massa som främjar nya idéer. Därför är det viktigt att de tjänsteinnehavare vid de mindre högskolorna som bedriver forskning har nära kontakter med forskarna vid institutionerna med forskning vid universiteten. Forskningen vid de mindre högskolorna måste hälla samma kvalitet som övrig forskning. Forskningen vid de mindre högskolorna bör bedrivas på individuell basis. Några forskningsinriktade institutioner bör inte byggas upp. Enligt vår mening är det viktigt att samtliga högskoleadjunkter får möjlighet att deltaga i forskarutbildning. Samtliga forskarbehöriga lärare inom högskoleväsendet skall ha möjlighet att bedriva viss forskning. Detta måste gälla även de anställda vid de mindre högskolorna som inte har egna forskningsresurser. Av detta skäl är förslaget om ett anslag på motiverat. Vi har emellertid i vår partimotion med anledning av proposition 1989/90:90 om forskning framhållit att medelstilldelningen för forskare vid de mindre högskolorna bör följa samma kriteria som gäller övrig forskning och utveckling. Regeringens förslag om ett anslag på till forskning vid 15 små högskolor i vissa landsdelar borde också redovisats i den forskningspoli- Mot. Som vi ovan framhållit är det viktigt att personer med A83 forskarkompetens vid högskolorna får möjlighet att bedriva forskning. Andelen disputerade lärare vid de mindre högskolorna uppgår till . Vissa av de mindre högskolorna saknar helt disputerade lärare. I detta perspektiv anser vi att det är viktigt att inse att forskningsverksamhet vid en lokal högskola inte automatiskt leder till märkbara resultat för befolkningen. Indirekt är dock satsningar på forskning till nytta för hela befolkningen. De som regeringen förslår skall utgå , skall nyttjas till forskning vid ett antal uppräknade högskolor. Enligt vår mening bör STU ha frihet att inom ramen för detta anslag lägga ut forskningsverksamhet inte bara vid de små högskolorna utan även vid högskolor med etablerad forskningsverksamhet. Den praktiska yrkesutbildningen i befinner sig i en allvarlig kris. I alltför stor utsträckning saknar eleverna kontakt med och kunskap om den miljö i vilken de sedan skall arbeta. Vidare har skolväsendet inte kunnat hänga med i den snabba och kostnadskrävande tekniska utvecklingen på maskinområdet. Den pågående försöksverksamheten med yrkesutbildning enligt den s.k. ÖGY-modellen kommer inte att lösa dessa problem. Den praktiska yrkesutbildningen måste ske i samarbete mellan arbetsplats och skola, där eleverna genom ett särskilt anställningsförhållande får en fastare anknytning till arbetsplatsen, på vilken de också får sin praktiska handledning, medan skolan svarar för den teoretiska undervisningen. En sådan uppläggning vore viktig inte minst med hänsyn till de många mindre orterna, där det sällan finns ordentliga möjligheter till praktisk yrkesutbildning förlagd till en skola på orten. Med vårt förslag finns det förutsättningar för många fler ungdomar att kunna lära sig ett yrke i anslutning till bostadsorten. I detta sammanhang bör även den medelålders arbetskraftens vidare- och fortbildningsbehov uppmärksammas. I många mindre byar har den lokala låg- eller mellanstadieskolan stor betydelse - inte minst psykologiskt. Att det finns en skola innebär att orten blir mer attraktiv. Den utgör ofta en förenande faktor för befolkningen. Allt fler skolor på små orter har stängts. Vi har föreslagit ändrade statsbidragsregler, som bl.a. skulle innebära att vissa skolor som läggs ner skulle kunna drivas vidare. Ett inslag i regionalpolitiken är uppbyggnaden av s.k. teknikcentra. Tanken är att dessa skall sprida nyttjandet av modern teknik till mindre företag. SIND, STU och SÖ har haft i uppdrag att följa verksamheten vid landets teknikcentra och försöka utvärdera verksamheten. Verkens slutsatser är att verksamhetsidéerna ofta har varit föränderliga och instabila. Kvaliteten skif- Mot. tar mellan olika teknikcentra. Verken föreslår därför att nya investeringsbi- A83 drag till teknikcentra inte bör utgå - i stället bör verksamheten vid nuvarande anläggningar få utvecklas. Regeringen föreslår att investeringsbidrag även i fortsättningen skall kunna utgå till teknikcentra av olika slag. För att teknikcentra skall kunna fylla sin uppgift är det väsentligt att de kan hålla hög kvalitet. Detta uppnås bl.a. genom nära samverkan med kompetenta högskolor och genom att det regionala näringslivet tar ett aktivt ansvar för verksamheten. Regering och riksdag bör ställa krav på sådan samverkan som villkor för statligt stöd för verksamheten vid teknikcentra. Investeringsbidrag till nya teknikcentra bör inte utgå. Utvecklingsfonderna, som är organiserade länsvis, styrs av landstingskommunerna, som tillsätter hela styrelsen. Fondernas kapital har emellertid huvudsakligen tillskjutits av staten. Staten ger också i huvuddelen av anslagen till fondernas löpande verksamhet. Verksamheten har två huvudkomponenter - finansiering och rådgivning. Regeringen föreslår att nuvarande avtal mellan staten och landstingen sägs upp. Inom ramen för ett nytt avtal vill regeringen att staten skall ha rätt att utse hälften av ledamöterna i utvecklingsfondernas styrelser. Regeringens förslag att staten skall utse hälften av styrelseledamöterna i utvecklingsfonderna motiveras med att det bör finnas personer som är aktiva i näringslivet och personer som har god överblick över näringslivet i och utanför regionen och som har kännedom om samhällets näringspolitik. Fondernas verksamhetsområde skall breddas till att omfatta alla små och medelstora företag - inte som tidigare begränsas till enbart tillverkningsföretag. Regeringen vill också dra in sammanlagt från fonderna. En miljard skall dras in till statskassan, medan utvecklingsfonderna skall satsa som ägarkapital i de nya utvecklingsbolag som regeringen vill inrätta. Våra närmare motiv för att avvisa förslaget om utvecklingsbolag återfinns i partimotion med anledning av proposition 1989/90:88 om vissa näringspolitiska frågor. Efter de av regeringen föreslagna indragningarna kommer utvecklingsfonderna fortfarande att disponera ca för finansieringsändamål. I samband med att länsförvaltningarna tar ett större ansvar för den regio nala utvecklingen kommer utvecklingsfonderna att förlora en del av de upp- Mot. gifter fonderna åtagit sig vid beredning av ansökningar om regionalpolitisk! Det omfattande lag- och regelkomplex som småföretagare tvingas arbeta inom medför svårigheter. Ofta har de inte heller tillräckliga förutsättningar att tillgodogöra sig fördelarna av den tekniska utvecklingen inom såväl det tillverkningsmässiga området som inom marknadsföring och ekonomiadministration. Utvecklingsfonderna har därför en viktig kunskapsspridande uppgift. Utvecklingsfonderna bör struktureras så att de kan koncentrera sig dels på allmänt kompetenshöjande åtgärder, dels på att i samarbete med lokalt näringsliv skapa rådgivningsverksamhet som stöd för nystartande företagare. Förslaget att fonderna skall få stödja alla slags små och medelstora företag överensstämmer med ett tidigare moderat krav. Fondernas kreditgivning bör upphöra. Fondernas nuvarande likvida medel bör indragas till statskassan. Efterhand som utlånade medel blir tillgängliga bör dessa också återbetalas till staten. Regeringens förslag att fonderna skall fortsätta med kreditgivning i mindre skala är en olycklig halvmesyr. Utvecklingsfonderna skall vara ett komplement till - inte en konkurrent till - de kommersiellt arbetande konsultföretagen samt till den verksamhet företagarnas egna organisationer bedriver. För en del av verksamheten bör de ta ut avgifter. Betydelsen av stärkt konkurrenskraft Offentliga stödåtgärder kan, oavsett hur generöst reglerna utformas, bara vara en tillfällig hjälp till företag. Det går inte i längden att genom subventioner hålla igång företag. All erfarenhet visar att denna verksamhet då blir ännu mer ineffektiv och förlustbringande. Företagets egna intäkter måste vara tillräckligt stora för att säkra en långsiktig verksamhet. Många företag i områden med dålig utvecklingskraft har lönsamhetsproblem. För att komma till rätta med dessa problem är det nödvändigt att stärka dessa företags konkurrenskraft. Vi har därför framhållit vikten av att använda generella kostnadssänkande åtgärder i regionalpolitiken. Kostnaderna för att driva ett företag i inland är högre än i de södra delarna av . Det beror på hårdare klimat, sämre infrastruktur och dåligt utvecklad servicesektor i dessa regioner i kombination med bristen på kvalificerad arbetskraft. Det är rimligt att företagen kompenseras för kostnadsnackdelarna. har föreslagit att en sådan kompensation bör utformas så att lönekostnaderna sänks för näringslivet. Genom att sänka socialavgifterna, dvs. arbetsgivar- och egenavgifter, kan alla företag i regionen få lägre kostnader och därmed stärkt konkurrensförmåga. En sådan generell metod har fler fördelar jämfört med selektiva åtgärder. Det kräver ingen särskild byråkrati och innefattar inte politiska beslut be- A83 träffande varje företag. Även existerande företag får bättre tillväxtmöjligheter och potentiell utvecklingskraft i dessa tas bättre till vara. fattade beslut om den första generella sänkningen av socialavgifterna i . Denna gällde fyra särskilt utsatta kommuner. har utökat området med nedsatta avgifter till hela och t.o.m. helt avskaffat socialavgifterna i . Nedsättningen omfattar dock inte hela näringslivet utan huvudsakligen industriverksamhet. Erfarenheterna från den generella nedsättningen av socialavgifterna i är övervägande positiva. Företagens marginaler och soliditet har ökat. Därigenom har deras förmåga att konkurrera med företag i andra delar av landet också förbättrats. Därmed har möjligheterna att erbjuda varaktig sysselsättning ökat. Regeringen föreslår att arbetsgivaravgifterna reduceras i stödområde 1, dvs. Nedsättningen skall gälla . I förhållande till nuvarande nedsättningsregler för omfattar regeringens förslag fler verksamheter. Men ännu är ett antal stora basindustrier såsom malmgruvor och massa- och pappersindustri undantagna. Dessutom är handelsverksamhet, med undantag för s.k. produktionsvaruinriktad partihandel, undantagen. Nedsättningen gäller enbart restauranger och kaféer som drivs i kombination med hotell eller campingplatser. Nedsättning av de sociala avgifterna i stödområde 1 bör gälla samtliga näringsgrenar inklusive de affärsdrivande statliga verken. Däremot bör nedsättningen inte gälla andra delar av den offentliga sektorn. Regeringens förslag innebär besvärliga gränsdragningsproblem. Dessutom är förslagets regler delvis ologiska. En restaurangverksamhet blir inte mer värdefull för bygden för att den drivs i kombination med t.ex. en campingplats. För den nedsättning av de sociala avgifterna som regeringen föreslår för fyra kustnära kommuner i bör dock samma avgränsningsregler tillämpas som gäller.