mot · GD02Fö423 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:Fö423 av och (båda m) Bevarande av , lili behandlade frågan om arméns framtida organisation. Frågan avgjordes efter en lång debatt i kammaren . Moderata samlingspartiet motsatte sig konsekvent dels beslutsordningen, vilken vi uppfattade ologisk, dels sakbeslutet att bl.a. lägga ner 111. De argument som moderata samlingspartiet då anförde äger lika stor relevans. Förutom den ologiska besluts- och utredningsordningen med påföljande bräckliga och bristfälliga beslutsunderlag pekade vi på ett antal sakskäl emot att lägga ner just I 11 - ett av landets erkänt mest effektiva utbildningsförband. Vi pekade på ett antal starka sakskäl just för att bibehålla 111. I ll-brigaden har den kortaste vägen till tänkta operationsmål i (). Avsaknad av grundutbildning för brigadförband vid 111 i leder till bl.a. följande osäkerheter och brister avseende: - snabbt skydd av viktiga flygbaser och basområden. - skydd av viktiga lednings- och underhållsenheter i området för operationer i . Avsaknad av brigadutbildning i G-, H- och K-län kommer att medföra svårigheter att rekrytera territorialförbanden då dessa omsättes via brigaden. Detta kan innebära att exempelvis inte försvaras av ölänningar osv. Utan att på något sätt driva denna tankegång om lokalrekrytering för långt är det tveklöst så att såväl god lokalkännedom i skilda avseenden som stark känslomässig koppling till hemtrakten skapar en överlägsen mental försvarskraft nog så viktig för ett litet land som i ett verkligt läge till det yttersta måste mobilisera alla sina krafter. En blick utöver vårt lands gränser borde ha lärt oss vad denna lokala förankring och mobilisering i ett litet land kan betyda för att försvara sig mot numerärt överlägsna angripare. En krigsorganisation med mindre än 21 brigader kommer att innebära att en mindre del av årsklassen grundutbildas till arméns fältförband. Övriga ur årsklassen måste direktutbildas till territorialförsvaret eller personalreserven om hela årsklassen skall ges utbildning. En fortsatt grundutbildning vid 111 säkerställer att territorialförsvarsorganisationen i sydöstra i huvudsak blir lokalrekryterad. Frivilligverksamheten är en livsnerv i det öppna demokratiska samhällets försvarsmakt. Den är ett uttryck för folkviljan att värna landets frihet och fred. Inom Fo 16/18 med stöd från 111 lade exempelvis 160 yrkesofficerare ner nära inom frivilligförsvaret . En nedläggning av I 11 skulle radikalt förändra denna situation. Frivilligverksamhetens villkor skulle påtagligt försämras och verksamheten kraftigt minska. Den verksamhet som byggts upp och med levande intresse utvecklats skulle genom I ll:s nedläggning raseras. Ett anmärkningsvärt slöseri med resurser inom en försvarsorganistion vars stora problem är just bristen på resurser. 111 har sällsynt goda utbildningsbetingelser för dagens och morgondagens behov. Dessutom ger 111 :s kapacitet stor handlingsfrihet vad gäller såväl dimensionering som utformning av arméns organisation. Att ersätta denna kapacitet på andra håll kommer att kräva omfattande nyinvesteringar vilka med stor sannolikhet har underskattats i omfattning. I en organisation med akut medelsbrist framstår det som obegripligt hur man kan avhända sig en komplett fungerande utbildningsanläggning som 111 utgör för att sedan tvingas att på andra orter nyinvestera stora summor. Pay-off tiden på dessa investeringar har uppgivits ligga . Att i ett akut ekonomiskt krisläge över huvud taget räkna med pay-off tider framstår som uppseendeväckande och blottar bara detta fundementala brister i kalkyl- och beräkningsförutsättningarna för armén och försvaret. Det finns enligt vår mening all anledning att ingående granska dessa kalkylmetoder och pay-off tider. Andra och mer rimliga krav på kortare payoff tider kommer troligtvis att mycket klart tala för att bl.a. I 11 även framgent har sin givna roll som bl.a. brigadutbildare. Ett besvärande vakansläge har skapat betydande problem för armén, vilken tvingats finna mer eller mindre kortsiktiga lösningar på dessa. Denna situation har inneburit effektivitetsförluster, höga kostnader och personalproblem. Några undantag från denna bild har dock funnits. Även i detta avseende har 111 intagit något av en särställning. Vakanserna har varit obefintliga, många kompetenta har sökt lediga tjänster o.s.v. Ill har kommit att framstå som arméns rekryteringsmotor till gagn för många andra utbildningsförband vilka dragits med rekryteringsproblem. Just läget i med dess goda och allsidiga arbetsmarknad har aktivt bidragit till denna gynnsamma situation. Detta i kombination med att I 11 haft förmånen att ha en sällsynt kompetent, entusiasmerande och framsynt regementsledning har inneburit att I 11 blivit något av stilbildare för hur ett modernt utbildningsförband skall se ut. En nedläggning av bl.a. Ill skulle innebära en stor flykt av duktiga officerare från armén. Att i en resursknapp organisation så äventyra försörjningen av utbildad och högmotiverad kompetent personal framstår inte som någon god och klok politik. förhastade beslut reser en rad allvarliga frågor kring hela värnpliktssystemet, för de värnpliktiga och deras sociala situation och för kostnaderna av dessa förändringar. Hur kommer kostnaderna för vpl-resor att påverkas? Hur hanterar vi den långa och växande kö av värnpliktiga som väntar på att få rycka in? Likaså inställer sig en rad frågor kring sårbarhet, känslighet och säkerhet vid mobilisering. Även dessa frågor är bristfälligt belysta i propositionen. Kärnfrågan blir till slut: Går det att på ett meningsfullt sätt motivera och bibehålla det allmänna värnpliktssystemet med det beslut tog . Dessa argument, som anfördes vid behandling , äger samma giltighet och tyngd. Ja, man skulle med hänvisning till utvecklingen inom nuvarande gränser , kunna göra gällande att just de säkerhetspolitiska motiven för ett starkt heltäckande försvar, vunnit i styrka. En påtagligt växande instabilitet råder nu i områdena kring , vilket självfallet motiverar en kontinuerlig värdering av den säkerhetspolitiska situationen. Inför kommande försvarspolitiska beslut bör dessa ovan relaterade argument väga tungt i en seriös allsidig prövning av det svenska försvarets uppgifter och struktur. Syd- och sydostsveriges strategiska betydelse har snarare ökat än minskat, vilket utifrån vår uppfattning om behovet av 21 brigader innebär att bör finnas kvar och fylla sin viktiga roll i ett starkt allsidigt och på den allmänna värnpliktens principer byggt försvar i frihetens och därmed fredens tjänst. Beslutet om I 11 :s nedläggning bör därför omprövas av riksdag. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att skall vara kvar som brigadproducerande förband. (m) ()