mot · GD02Jo68 · 1990-05-08 00:00:00 — Motion till 1989/90:Jo68 av m.fl. (vpk) med anledning av prop. 1989/90:146 1989/90 Jordbrukspolitik och livsmedelspolitik är delvis sammanfallande begrepp, men bara delvis. Båda begreppen rymmer också var för sig vitt skilda områden. Regeringens proposition 1989/90:146 har fått titeln: Livsmedelspolitiken, men det är bara en begränsad del av det som utgör livsmedelspolitik, som berörs i propositionen. Inte heller täcker regeringens förslag in det som ryms i begreppet jordbrukspolitik. En livsmedelspolitik värd namnet borde beröra livsmedelsproduktionens alla led, från primärproduktion till detaljhandel. Den borde beröra folkhälsoaspekter och konsumentfrågor. Den borde också beröra beskattning av livsmedel. En jordbrukspolitik värd namnet borde beröra jordbrukets hela roll i samhället, som producent inte bara av livsmedel utan också av energi och industrigrödor. Den borde beröra jordbrukets betydelse för infrastrukturen på landsbygden. Oavsett vilken av de båda utgångspunkterna man väljer så är regeringens proposition mycket ofullständig. Mot bakgrund av att förslagen uteslutande berör primärproduktionen så hade det varit önskvärt att propositionen fått namnet: Jordbrukspolitiken och kompletterats med de delar som saknas. Jordbruket - en framtidsnäring Det moderna industrisamhället befinner sig i ekologisk kris. Vår produktion kännetecknas av brist på anpassning till de ekologiska systemen. I stället för fungerande kretslopp bygger vår produktion på sönderstyckade processer. I stället för att uthålligt bruka de förnyelsebara resurserna så missbrukar vi de ändliga resurserna i jordens inre. Vi konsumerar en orimligt stor del av jordens tillgångar på bekostnad av den majoritet av världens befolkning som lever i tredje världens länder och på bekostnad av kommande generationer. I de "högt" utvecklade industriländrna harvi glömt det som människan i andra kulturer tidigare visste: Vi vet att den vite mannen inte förstår våra seder. Ett visst stycke mark är inte värt mer än det bredvid, ty han är en främling som kommer om natten och tar från marken vad han behöver. Jorden är inte hans broder, men hans fiende, och när han besegrat den flyttar han vidare. Han behandlar sin moder, jorden och sin broder, himlen som saker man köper, plundrar, säljer som får eller glänsande pärlor. Hans girighet kommer att uppsluka jorden 1 19X9190, i sami. och efterlämna blott en öken. Ni måste lära era barn att marken under deras Mot. fötter är våra förfäders aska. För att de ska respektera marken, tala om för j068 era barn att jorden är vår moder. Vadhelst som drabbar jorden drabbar också jordens söner. Om människorna spottar på jorden spottar de på sig själva. Detta vet vi. Jorden tillhör inte människan; människan hör till jorden. Detta vet vi. Allting är sammanlänkat som blodsbanden inom en familj. Allting hör ihop. Vadhelst som drabbar jorden, drabbar jordens söner. Människan vävde inte livets väv, hon är blott en tråd i den. Vadhelst hon gör mot väven, gör hon mot sig själv. (Ur Chief budskap till den amerikanska regeringen .) För att komma till rätta med miljöproblemen måste vi hushålla med världens tillgångar. Och vi mäste basera en mycket större andel av vår produktion på uthålligt jord- och skogsbruk. i det perspektivet är det svenska jordbruket en resurs som vi inte har råd att avvara. Jordbruket är en tillgång och måste utvecklas-inte avvecklas. Det är i en sådan inställning vår motion tar sin utgångspunkt och det är mot den bakgrunden vi vill framhålla att jordbruket är en framtidsnäring. Och det är i en sådan ståndpunkt jordbrukspolitiska beslut måste ta sin början. Regeringens perspektiv tycks däremot vara att jordbruket är en belastning för det svenska samhället, något som hör till en förgången tid och sorn bör fasas ut "under socialt acceptabla former. Avreglering, ja - fri marknad, nej Den nuvarande jordbrukspolitiken, grundad , leder inte till att de uppsatta målen uppfylls. Lantbrukarnas inkomster är låga men konsumenternas matkostnader är höga. Minskning av jordbruket i skogs- och mellanbygder fortsätter. Beroendet av: importerade insatsvaror, långa transporter och centraliserade energisystem gör att sårbarheten är stor och därmed är beredskapen otillräcklig. Det intensiva och ensidiga jordbruket har i landets södra delar lett till betydande miljöproblem. Slutligen har vi också problem med överskottsproduktion. Dessutom har jordbrukspolitiken lett till ett omfattande regleringssystem, som bidragit till att styra in jordbruket mot vissa prisreglerade grödor och som hindrat förnyelse och utveckling. Den enskilde lantbrukarens frihet har starkt begränsats. Det råder en bred samsyn om att jordbruket behöver en avreglering. Vissa marknadsmekanismer måste få slå igenom. Konsumenternas önskan skall styra producenternas val av produktion. Producenterna måste få signaler att dra ner nar det uppstår överskott på ett område. En avreglering kan dock inte innebära att samhällsansvaret för näringen upphör. Det finns ett samhälleligt ansvar för att människor garanteras tillräckligt med föda av god kvalitet till rimliga kostnader. Det är också ett samhälleligt intresse att bevaka kommande generationers intressen samt miljöintressen pä kort och lång sikt. Samhället har också ett ansvar för regionala frågor. Allt detta är aspekter som marknadsmekanismerna inte förmår hantera. På marknaden närvarar inte kommande generationer, inte djuren, miljökostnader vägs inte in liksom inte heller regionala aspekter. Ett fortsatt samhälleligt delansvar för jordbruket är alltså nödvändigt, men detta ansvar skall koncentreras till det som är övergripande samhällsintressen och inte förlora sig i ett antal detaljerade regleringar. Detta synsätt bör leda till att mer av jordbrukspolitiken finansieras kollektivt via statsbudgeten och inte via matpriserna. Målen för jordbrukspolitiken kan formuleras så här: Att utnyttja landets naturliga förutsättningar för en långsiktigt hållbar > jordbruksproduktion, regionalt väl fördelad, så att vi till kommande generationer lämnar i arv minst lika goda förutsättningar för fortsatt produktion som vi själva fått i arv. Att först och främst producera livsmedel av god kvalitet, med hänsyn till miljö, djuretik och behov av variation, i tillräcklig omfattning för att trygga landets livsmedelsförsörjning. Att därutöver producera biobränslen och industrigrödor för att bidra till ett samhälle med bättre ekologisk anpassning än dagens. Att i det internationella perspektivet verka för att tredje världens länder kan bygga upp sin egen livsmedelsproduktion, samt att verka för att krav på importerade och inhemskt producerade livsmedel kan sättas lika. Dessa mål bör ge regeringen till känna. En förutsättning för att de skall kunna uppnås är att lantbrukarna uppnår rimliga inkomster och arbetsvillkor i övrigt. Med försörjningsberedskap menas i propositionen liksom i tidigare jordbrukspolitiska beslut beredskap att försörja befolkningen i händelse av krigstillstånd. Självfallet är det en samhällelig angelägenhet med en sådan beredskap, det är en nödvändig men inte tillräcklig ambition. framstår hotet av en miljökatastrof som ett lika fruktansvärt scenario. Vår tids hot kräver också beredskap. Vi kan inte skydda oss från alla tänkbara fall av katastrofer, från kärnkraftsolyckor till transporter av miljöfarliga kemikalier. Men vi kan värna oss genom att utveckla ett jordbruk som är så lite sårbart som möjligt. bör ge regeringen i uppdrag att låta analysera vilka krav på beredskap som följer av eventuella miljökatastrofer. Därefter bör regeringen lämna förslag till åtgärder för att minska sårbarheten. Sådana beredskapsskäl måste kunna åberopas i internationella förhandlingar lika väl som de traditionellt militära. Denna vidare definition av begreppet försörjningsberedskap gör det omöjligt att översätta begreppet i termer av antal kor eller åkerarealens sammanlagda storlek. Bruket av jorden så att den ger människan hennes föda är den första och absoluta förutsättningen för den mänskliga utvecklingen. Vi tillhör en lycklig minoritet av världskollektivet, som har mer att äta än vi behöver. För de flesta människor på jorden är situationen den omvända. 1989/90 J068 Till och med en eventuell temperaturhöjande Mot. effekt av växthusgaser lyckas man vända till ljus framtidstro. Den kommer J068 troligen enligt propositionen att i första hand leda till en ökad livsmedelsproduktion i världen. Denna oerhörda hoppfullhet kan vi tyvärr inte dela, den tyder snarare på nonchalans och okunnighet än på rimlig optimism. Kanske ger torkan i bördigaste regioner 1988 en mer rättvisande bild av vad en temperaturhöjning kan få för effekt på livsmedelsförsörjningen. Avskogning och ökenutbredning, försaltning av konstbevattnade arealer, överutnyttjande och miljökatastrofer är några av skälen till att den framtida livsmedelsförsörjningen är hotad. En enda kärnkraftsolycka- den i Tjernobyl - gjorde på en gäng jordbruksmark obrukbar än vi kan överblicka. I industrialiserade länder kan negativa effekter på jordbruksproduktion ses av t ex kolförbränning och biltrafik. I tättbefolkade länder i försvinner 1/2 miljon hektar åker därför att marken tas i bruk för andra ändamål, t ex industrier. Enligt FAO kan jordförstöring leda till att jordbruksproduktion reduceras med en fjärdedel . räknat , om inte tillräckliga åtgärder vidtas. Det tidigare skiftesbruket som upprätthöll jordens bördighet har pä grund av det starka befolkningstrycket ersatts med ett allt intensivare bruk, som tär pä jordens resurser och orsakar jordförstöring. Undersökningar tyder på att t ex sojabönans avkastning sjunker som en effekt av ökad ultraviolett solinsträlning genom det förtunnade ozonlagret. har den ärliga översvämningsdrabbade arealen i tredubblats. I både och förlorar man stora arealer jordbruksmark, p g a att man tidigare drivit produktionen för hårt och ensidigt. påbörjade ett femårsprogram för att plantera snabbt eroderande jordbruksmark med gräs och träd i syfte att undvika att denna mark blir obrukbar. Dessa spridda exempel på de problem världens livsmedelsförsörjning står inför visar att regeringens optimism är överdriven. Till detta skall läggas en snabbt växande världsbefolkning. ökar jordens befolkning med 90 miljoner . kommer läget att stabiliseras, men på vilken nivå? Beräkningar varierar mellan 14 miljarder och 10 miljarder. Frågan om världens livsmedelsförsörjning är egentligen den mest akuta vi har att försöka hantera i internationellt samarbete. Istället för att måla framtiden i ljusa färger borde i alla tänkbara internationella sammanhang driva på arbetet för att lösa detta problem. Med tanke på den osäkra framtiden är det också angeläget att möjligheterna till fortsatt livsmedelsproduktion i bevaras. En omfattande skogsplantering pä god åkerjord tar för mycket marken ur livsmedelsproduktion. Vi mäste bevara vår handlingsfrihet. bör som sin mening ge regeringen detta till känna. Vi går mot av allt mer internationaliserad handel. Ökat handelsutbyte kan leda till ökat samarbete och fredligare relationer mellan länder, men i denna process får vi inte ge upp de mål vi vunnit genom många års kamp. De krav som vi i ställer på livsmedelskvalitet, på etiskt godtagbar J068 djurhållning och på miljöskydd måste gälla också för importerade produkter. Vår oro som konsumenter måste tas på allvar och inte betraktas som ett "tekniskt handelshinder". Men om en långsiktigt hållbar global utveckling skall bli verklighet, så räcker det inte med ett svenskt agerande för acceptans av höga krav på import. Det krävs en ny dimension i diskussionen om det internationella regelverket för handel med och produktion av jordbruksprodukter. Vårt delansvar för den framtida livsmedelsförsörjningen nödvändiggör ett starkare svenskt agerande för att handeln med livsmedel skall bygga på en långsiktigt hållbar produktion, vilket innebär att miljöaspekter måste tas in i diskussionerna. Vi delar uppfattningen att tredje världens livsmedelsförsörjning bäst garanteras genom att den egna livsmedelsproduktionen i utvecklingsländerna byggs upp och genom att dessa länder får tillträde till internationella marknader för att avsätta exportprodukter. Dumpade världsmarknadspriser och höga skyddsnivåer i de överutvecklade länderna är hinder i den processen. Men det vore naivt att tro att det enbart är omsorg om tredje världens länder som är drivkraften bakom ambitionerna att avreglera den internationella jordbrukshandeln. För de stora jordbruksproduktsexportörerna är syftet att öppna nya marknader för sitt eget överskott. I den fortsatta processen är det alltså viktigt att analysera effekterna av de olika ländernas åtaganden. Det förefaller som om det land som talar varmast om frihandel, , hör till de minst benägna att slopa egna exportsubventioner och importkvoter. Analys av effekterna av anpassning till EG:s jordbrukspolitik Enligt propositionen kommer inte ett närmande till EG:s jordbrukspolitik (CAP) att aktualiseras i de pågående diskussionerna mellan EG och EFTA. Det är ändå angeläget att analysera vad ett närmande till EG innebär för det svenska jordbruket. bör ge regeringen i uppdrag att återkomma med en sådan analys. Den administrativa prissättningen inom prisregleringssystemet har bidragit till att även efterföljande led gjort administrativa prisjusteringar uppåt och vältrat över de slutliga kostnaderna på konsumenterna. Det viktigaste skälet till att detta varit möjligt torde vara bristen på konkurrens inom de senare leden i livsmedelsproduktionen. Det tycks finnas en underförstådd samsyn mellan livsmedelskedjorna, som resulterar i likartat utbud till kostnad. En positiv effekt av en avreglering bör kunna bli att livsmedelshandeln på ett annat sätt tvingas motivera prishöjningar inför konsumenterna. De myndigheter som har i uppgift att bevaka konkurrensfrågor har inte i nämnvärd utsträckning brytt sigom livsmedelshandeln. Enskilda aktörer har gjort betydligt större insatser för att visa på den snedvridna prisbildningen. som innebär höga priser för konsumenten och låg ersättning för producen- Mot. Vi delar därför uppfattningen att dessa myndigheter måste skärpa sin J068 kontroll av livsmedelshandeln. Även de kommunala konsumentrådgivarna bör kunna spela en mer aktiv roll i denna process. Utöver den verksamhet som bedrivs av samhälleliga myndigheter behövs också ett mer kraftfullt agerande frän konsumenterna som kollektiv. Ett sådant agerande kan naturligtvis inte kommenderas fram via riksdagsbeslut, men det kan stimuleras genom ekonomiska bidrag till ideella organisationer, som är verksamma när det gäller konsumentfrågor. Vi föreslår därför att anslås till ideella konsumentorganisationer för projekt som syftar till att bevaka konsumentintresset . Det är troligt att en avreglering kan bidra till att öka konsumenters engagemang i frågor kring livsmedelspolitiken. Den artificiella konstruktionen med konsumentdelegation och förhandlade priser har bidragit till den felaktiga föreställningen att storebror staten tar hand om konsumentintresset på bästa sätt. Bort med moms på maten En fjärdedel av kostnaderna för livsmedlen är mervärdesskatt. Vpk har nu krävt att momsen på maten skall tas bort. Utan matmoms blir det i högre grad möjligt för konsumenter att välja alternativ med högre kvalitet, t ex svenska tomater, som odlats med mindre mängd bekämpningsmedel före importerade tomater, som mestadels är mer besprutade och hårdare drivna. Vpk vidhåller förslaget att matmomsen skall avvecklas. Ett första steg skall tas 1991, med en reducering på 1/3. bör begära att regeringen återkommer med förslag till detta. Regeringen aviserar i propositionen att man ämnar återkomma under /91 med förslag vad gäller motverkande av konkurrensbegränsningar. I annat sammanhang har framgått att man tillsatt en utredning med uppgift att se över om kooperation som företagsform missgynnas i förhållande till andra företagsformer. Vi vill understryka att det är viktigt att hänsyn tas till den särskilda form som kooperation utgör. Den bygger i grunden på samarbete istället för konkurrens. Detta måste även fortsättningsvis vara möjligt. Den kooperativa sektorn i behöver stimulans, inte hämskor. Men självklart får detta inte innebära att nya aktörer hindras från att etablera sig på olika marknader. När det gäller livsmedelsproduktionen är det synnerligen angeläget att parti- och detaljhandelsleden ses över. En skärpt marknadsbevakning i samband med avregleringen är därför nödvändig. I propositionen framhålls att det kan uppstå ett överbeskydd av den inhemska produktionen om de svenska priserna faller men gränsskyddet ligger kvar. Det är troligt att det efter avregleringen uppstår av turbulens. Det kan inte vara rimligt att gränsskyddet på kort sikt följer med i eventuella prisfall. Först när läget verkligen stabiliserats bör gränsskyddets nivå ses Detta följer självklart av en målsättning om inhemsk produktion som Mot. 1989/90 täcker av det inhemska behovet. Mer småskalig livsmedelsförädling anges i propositionen som en önskvärd och trolig effekt av en avreglering. Vi delar uppfattningen att en sådan utveckling är önskvärd, men vi anser att det behövs fler åtgärder än de i propositionen föreslagna för att verkligen uppnå en sådan utveckling. Även i detta sammanhang är det av betydelse att parti- och detaljhandeln domineras av tre stora aktörer. Det kan leda till svårigheter att avsätta produkter från småskalig förädling. Lagar och regler på områden som livsmedelshygien och miljö kan också leda till problem. Brister i infrastruktur, till exempel dåliga telekommunikationer eller dåliga vägar och bristande järnvägsförbindelser är andra viktiga faktorer. För att sammantaget skapa en gynnsam miljö för småskalig livsmedelsförädling behövs det en översyn av alla dessa områden, samt förslag till åtgärder. bör ge regeringen i uppdrag att genomföra en sådan översyn och återkomma med ytterligare förslag. Med prisregleringarna försvinner också prisregleringsavgifterna på handelsgödsel och bekämpningsmedel. De miljöavgifter som blir kvar bör då höjas så att den totala avgiftsnivån blir oförändrad och ambitionen att minska användningen av handelsgödsel och bekämpningsmedel kvarstår. Eftersom dessa avgifter är just avgifter och inte en skatt bör medlen gå tillbaka till näringen. Behovet av kalkning i det svenska jordbruket är stort. Av miljöskäl bör därför ett stöd till kalkning av jordbruksmark inrättas och finansieras med miljöavgifterna. bör därför ge regeringen i uppdrag att lämna förslag med denna innebörd. Vi delar uppfattningen att ytterligare åtgärder behöver vidtas för att minska användningen av bekämpningsmedel. Ambitionen bör vara att bekämpningsmedel endast i undantagsfall används inom jordbruket. För att uppnå detta krävs många olika åtgärder: miljöavgifter, restriktioner, forskning och utveckling kring resistenta grödor och ökad satsning på alternativ odling. Grunden för miljöavgifternas storlek bör vara den bekämpade arealens storlek och medlets farlighet, inte hur många kg av substansen som används. Enligt propositionen förväntas avregleringen leda till goda miljöeffekter. Den minskade lönsamheten kommer att leda till en mindre intensiv produktion. Men det finns ingen automatik i den processen. Risken är uppenbar att resultatet istället blir att en mindre areal brukas lika intensivt som medan resterande areal tas ur produktion. För att nå önskade positiva miljöeffekter krävs det tydligare riktade åtgärder än de som föreslås i propositionen. odlas spannmålsarealer intensivt med hjälp av externa insatsmedel som konstgödsel, för att ge så hög avkastning som möjligt. Detta trots att vi Den nya jordbrukspolitiken måste syfta till en extensifiering Mot. En del av arealen bör användas för att odla det kväve som J068 behövs i form av vall. Därigenom används åkerarealen på ett meningsfullt sätt. Landskapet hålls öppet och miljöeffekterna blir positiva. Därför bör enligt vår uppfattning även vallarealen berättiga till inkomststöd . Den landskapsvårdande ersättning som föreslås bör på ett tydligare sätt kopplas till vallodling och produktion av mjölk, nötkött och får. börge regeringen detta till känna. Vi föreslår att fördetta ändamål anslår 5(). Genom att ett högre belopp anslås kan definitionen av ersättningsberättigade arealer göras betydligt vidare än den som antyds i propositionen. Man bör skilja på den NOLA-ersättning som kan utgå och den nya landskapsvårdande ersättningen. Den förra bör avse ett mer utpräglat artoch biotopbevarande arbete. Även detta anslag behöver utökas i samband med denna omfattande förändring av jordbrukspolitiken. bör därför anslå utöver vad som tidigare beslutats till NOLAersättning. Det är positivt att propositionen nämner kommunerna som viktiga aktörer när det gäller landskapsvården. Att det finns en levande landsbygd runt tätorterna har stor betydelse för naturupplevelser och rekreation i övrigt. Men i sammanhanget måste också påpekas, vilket propositionen "glömmer", att kommunernas finanser är hårt ansträngda och det föreslagna kommunala skattestoppet lär inte öka det ekonomiska utrymmet för landskapsvård. Alternativ odling, ekologiskt lantbruk Ytterligare ett sätt att befrämja ett miljövänligt jordbruk är att stimulera till fortsatt övergång till alternativ odling, ekologiskt lantbruk. Den alternativa odlingen befinner sig nu i en mycket snabb utvecklingsprocess. Efterfrågan på alternativa produkter blir allt större i takt med att människors miljömedvetenhet ökar. De lantbrukare som tidigt gick över till alternativ odling har kunnat visa goda resultat som manat till efterföljd. Det tillfälliga omställningsstöd för alternativ odling som kommit till stånd har också spelat stor roll för det genombrott som den alternativa odlingen nu får. Vpk hälsade detta stöd med tillfredsställelse men vi ansåg att det i många delar var alltför inskränkt och otillräckligt. Det gångna året har bekräftat våra ställningstaganden. Det behövs en mer långsiktigt verkande stimulans till den alternativa odlingen. bör ge regeringen i uppdrag att återkomma med ett samlat förslag till sådan stimulans. Förslaget skall inbegripa åtgärder inom rådgivning och information, utbildningsinsatser och omställningsersättning. Därutöver behövs det omgående ytterligare insatser vad gäller marknadsföring och kontroll av alternativt odlade produkter. Den snabba omställningen har skapat tillfälliga obalanser mellan tillgång och efterfrågan. Vi föreslår att anslår för detta ändamål. beslutade om ny djurskyddslag. Enligt den nya lagen skall animalieproduktionen förändras till att bli mer anpassad till djurens naturliga behov. Lösdrift, betesdrift och utegång skall befrämjas. Dessa förändringar ställer stora krav både på kontroll, rådgivning och information, speciellt som lagen är i funktion. Det behövs också ett utökat forsknings- och utvecklingsarbete för att få fram ny teknik och nya metoder, som är bättre anpassade till djurens behov. Det finns risk att animalieproduktionen kommer att upphöra på företag, där anpassningen till den nya lagen kräver stora förändringar. Risken är särskilt stor i de bygder där lönsamheten är låg och nyetablering sällsynt. Det är i skogs- och mellanbygder där det är av största vikt att jordbruket lever kvar och utvecklas. Mjölk-, ägg- och smågrisproduktion är i farozonen. Ett statsbidrag kan dels möjliggöra anpassningen ekonomiskt, dels påskynda den. Statsbidraget bör utgå i samband med ombyggnad till åtgärder som väsentligt förbättrar djurmiljön. Vi föreslår att anslås till lantbruksstyrelsen för detta ändamål. Propositionen föreslår att det riksdagsbeslut , som innebär att potatis skall vara prioriterad gröda vid sprittillverkning, upphävs. Vi delar den uppfattningen men anser att det även fortsättningsvis skall finnas en möjlighet att använda potatis som råvara och att den skall kunna levereras till ett pris som motsvarar stärkelsepriset från vete. Fabrikspotatisodlingen är en väl integrerad del i en fungerande helhet.