mot · GD02Kr333 · 1990-01-25 00:00:00 — av () Översyn av närradiolagen Förutsättningen för en fungerande demokrati är att människor kan bilda sig en egen uppfattning i olika frågor. Därtill krävs en fri och öppen information. Yttrandefriheten måste upprätthållas. Den kan inte endast förbehållas informatörer av det skrivna ordet. I ett modern samhälle blir det talade ordet ett allt viktigare infomrationsmedium. Yttrandefriheten måste därför också omfatta etermedia. Det krävs konkurrens, mångfald och valfrihet om informationen skall bli fullständig. Yttrandefriheten är kärnan i hela debatten om etermedia. Ändå handlar diskussionen mest om finansieringen, därtill begränsad till reklamens vara eller icke vara. Finansiering via reklam är en naturlig och viktig del för den som driver en radiostation, en eller en tidning, som inte finansieras med skattemedel. Betydelsen av en fri radio kan knappast överskattas. De i tiden mest närliggande exemplen är de fria radiostationerna som nått in i och genom sin information om förhållandena i påverkat den politiska utvecklingen i demokratisk riktning. I är konsumenten beroende av producenten så länge konkurrenskraftiga alternativ inte tillåts i etern. Om etermedierna är fria tvingas producenterna att tillgodose lyssnarnas önskemål. Så länge endast monopolets röst tillåts göra sig hörd kan inte utbudet uppfylla målsättningen saklig och opartisk. Inte heller kan man tala om en vidsträckt yttrande- och informationsfrihet. Ett litet steg mot en friare radio togs i när närradion permanentades - till ett område inom en radie av . Fem kilometers yttrandefrihet under knapphetens kalla stjärna kan aldrig utgöra någon fullständig konkurrens för monopolradion, men det blev ett populärt andningshål. De resursstarka intressena tar över mer av marknaden på grund av reklamförbudet. Andra styrande regler, som exempelvis STIM-avgifterna, minskar möjligheterna för musikföreningarna. Dessa, som en gång populariserade närradion, har dragit ner sin andel av sändningstiden från 8%till 1,. Arbetarrörelsen och stärker sin andel. Kyrkorna har halverat sin andel, medan de politiska partierna fyrdubblat sin. Särskilt socialdemokraterna, från början motståndare till närradion, använder den mest av partierna för politisk opinionsbildning. 1 1989/90. Den första närradiosändningen utsändes . startade P 2. Piratstationen Radio Nord startade och drog till sig lyssnarna. Därmed påverkade den utbudet så att P 3 startades . Regeringsskiftet 1976 ledde till att ideella organisationer fick rätt att sända närradio. radio omstrukturerades till flera bolag. Varje bolag har en styrelse med förträdesvis politiker- och folkrörelseintressen. Närradion började sända 1979. Den regleras av närradiolagen, närradioansvarighetslagen, närradioförordningen och förordningen om avgifter i närradio. Tillstånd krävs från närradionämnden. Sändningar tillåts endast över radiosändare. I hälften av alla kommuner kan närradio höras. 2 500 föreningar sänder cirka . Radien har förlängts för de flesta sändare . Den statliga kontrollmyndigheten närradionämnden finansieras genom att sändarna avkrävs per sänd timme. Det blir allt svårare för mindre kapitalstarka organisationer att finansiera närradio. Skall ett brett utbud kunna bestå krävs sannolikt reklamfinansiering. Aktuella utredningar avvisar reklam, och någon ändrad inställning är inte väntad. skiljer sig från andra länder genom att inte öppna möjligheter för andra röster än statligt beroende att sända det talade ordet. Det blir därmed mindre fritt i vårt land. 1 sker en dramatisk utveckling på området. Först var med 2 000 lokala radiostationer 1983, mot då 500 i hela . hade stationerna i hela ökat till 4 000, i från två till 1 600. har expanderat särskilt från 16 till 800 stationer . Även i kan en kraftig expansion konstateras. Skillnaderna är dock stora mellan och övriga . I var frågan om finansieringen av närradion en hård politisk kamp som () vann i och med att reklamfinansiering tilläts från (med undantag för alkohol och tobak). Det socialdemokratiska partiet pressades hårt av fackföreningarna, som ägde 100 radiostationer, att tillåta reklamfinansiering. Andra intäkter, förutom försäljning av sändningstid, är Bingo, betalda lyssnarhälsningar, medlemsavgifter med mera. Sponsring av enskilda program är inte tillåten. av stationens intäkter går till lokalradiofonden som stöttar ekonomiskt svaga närradiostationer. 1987 tilläts dagstidningar att erhålla egna sändningstillstånd. Sändningarna skall ha lokal prägel. Tillstånd innehas av föreningar, aktiebolag, offentliga institutioner, dagstidningar och lokalpress. 27 danska dagstidningar är engagerade i närradion. Fackförbunden beräknas investera i de 40 närradiostationer de är engagerade i. Reklam får sändas av tiden, det vill säga . Danskarna ökar nu sin radiokonsumtion. Norsk Rikskringkastning (NRK) hade reklam till 1940 då den tyska ockupationsmakten satte stopp. Från att ha varit ett offentligt serviceorgan under gjordes NRK om till en stiftelse 1988 i hopp om att effektivitet och självständighet skulle öka och beroendet av politiska myndigheter minska. Reklam tillåts i närradion av sändningstiden. (Undantag: vissa helgdagar och reklam som vänder sig till barn). av de reklamintäkter som överstiger går till norska Närradionämden för att finansiera kapitalsvaga stationer. Lyssnargruppen är ung. I lyssnar i åldersgruppen på den populäraste stationen Radio 1. Ideella organisationer finns med i av stationerna, kommuner i , näringsdrivande företag i och enskilda sammanslutningar i . Många stationer drivs i kommersiellt syfte. Radio 1 till exempel drivs mycket professionellt och tar in . Reklamfinanseringen är en försöksverksamhet som pågår till 1993. Den nya norska regeringen har aviserat att den då skall permanentas. De kommersiella stationerna hyser förhoppningar om att reklamskatten skall sänkas till . Den norska har färre arbetsuppgifter och är mindre myndighetsutövande än den svenska. Organisationerna får sinsemellan enas om sändningsfrekvens eller fördelning av sändningstid. Lagen är mindre deltaljerad och kräver endast att sändningen har huvudsakligen lokalt innehåll. Närkringkastningsnemnda beviljar sändningstillstånd. Sändningarna täcker i princip en kommun. Skolor, föreningar, sammanslutningar, landsomfattande organisationer, kabelbolag, kommuner och privatpersoner (till av stationen) får tillstånd att driva närradio. etermonopol upphävdes 1956. 9 stationer har långtidstillstånd, 34 stationer har tillstånd . 34 skolor har tillstånd. I motsats till , och finns inga regler som begränsar sändningstiden av reklam. Reklam skall dock sändas vissa tider och vara klart avskild från övrigt programinnehåll. av reklamintäkterna går till en kulturfond som stöder inhemsk radioproduktion. Krav för koncession är att yttrandefrihet och demokrati beaktas, olika synpunkter i kontroversiella frågor beaktas, högst av företaget får vara utlandsägt och isländskt språk och inländsk kultur skall värnas. har två rikskanaler, en tredje togs i drift 1989. 1989 var 36 reklamfinanserade och sex icke kommersiella privata lokalradiostationer i drift. Cirka hälften ägs av lokala tidningar. Enskilda personer och aktiebolag, liksom fackföreningar har rätt att driva lokalradio, som närradion kallas i , dock ej religiösa organisationer. Sändningsinnehållet skall ha lokal karaktär och främja den nationella öppna debatten. av tiden skall vara egenproducerade. Reklam tillåts av den totala sändningstiden och högst av två på varandra följande timmar. I finns tre kommersiella stationer. Enligt en undersökning lyssnar fler Helsingforsbor på den fria lokalradion än på riksradion. Radio 1 i sänder dygnet runt över en radie av . Egna undersökningar visar 450 000 lyssnare . av alla stationers intäkter kommer från reklam. Sponsring är tillåten. Här finns ingen reklamskatt i motsats till i och . Reklamintäkterna är ansenliga (1988:120 miljoner mark) och väntas enligt tra fikdepartementet stiga till 150 000 - 200 000 mark i fast penningvärde. Statsrådet i trafikdepartementet beviljar koncession . Någon särskild rundradiolag finns inte. Man räknar med ett underlag av ca 60 000 människor för lönsamhet. behandlar trafikdepartementet ytterligare 50 ansökningar. Staten ger inget finansiellt stöd till verksamheten. Många stationer är mycket lönsamma. Få har slutat på grund av ekonomiska svårigheter. Konkurrensen är hård i de större städerna. Övervakningen sköts av en person som använder viss del av sin arbetstid till detta. En nordisk jämförelse ger vid handen att den friaste närradiomarknaden finns i , medan skiljer sig markant genom sitt reglerade system. De finansiella förutsättningarna gynnar konkurrens i , medan den snarare snedvrids i . Detta missgynnar konsumenterna, de svenska lyssnarna. För att dessa skall få ett förbättrat utbud av kvalitet krävs att den svenska närradiolagen ses över så att de möjligheter som finns i övriga öppnas även i vårt land. Med hänvisning till det anförda hemställs att begär att regeringen genomför en översyn av närradiolagen i syfte att närma villkoren för svensk närradio till dem som gäller i övriga och då särskilt i , i enlighet med vad som anförts i motionen.