ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GD02A221 · 1990-01-22 00:00:00 — Motion till 1989/90:A221 av m.fl. (vpk) Museernas lönebidragsanställda Länsmuseernas utveckling har endast delvis skett via statens, landstingens och kommunernas kulturbudget. En väsentlig del av museernas anställda utgörs nämligen av anställda statligt lönebidrag. Dessa svarar i allmänhet för en mycket stor del av museernas verksamhet med t.ex. hela eller en övervägande del av arbetet beträffande öppethållande, telefonväxel, arkiv, bibliotek, skötsel av samlingarna, verkstadsarbete och foto. Vid vissa länsmuseer utgör de lönebidragsanställda av hela personalen. Genomsnittet ligger på närmare 1/3 av samtliga anställda. Motsvarande förhållanden råder vid flera av de statliga museerna. Där är lönebidraget . har till exempel över 100 lönebidragsanställda. Inom vissa delar av museets verksamhet utgör de huvuddelen av personalen (Folkminnessamlingen, , Kulturarvet). Regeringens förslag om slopande av den nuvarande bindningen mellan bidragsnivåoch arbetsgivarekategori, och om införande avs.k. flexibla lönebidrag enligt AMS modell, innebär att museerna efter hand skulle berövas en betydande del av sina samlade resurser. För att undvika en katastrofal nedskärning och nedläggning av museernas verksamhet bör någon sådan åtgärd inte genomföras innan man har funnit former för hur museerna ska kunna få ekonomisk kompensation. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att nuvarande regler för lönebidrag till statliga och allmännyttiga kulturinstitutioner bör bibehållas, tills staten funnit former för att ekonomiskt kompensera institutionerna för bortfallet av lönebidragen. (vpk) (vpk) 1989/90 A221
mot · GD02A222 · 1990-01-19 00:00:00 — Motion till 1989/90:A222 av () Lönebidraget Antalet platser med lönebidrag hos ideella organisationer har endast tillåtits öka i marginell omfattning. Årets budgetförslag är en minskning, då regeringen under pågående budgetår, fört över anslag från ovanstående till särskilda lönebidrag. Att arbeta inom ideella organisationer är oftast utomordentligt stimulerande. Inom organisationen finns intressanta arbetsuppgifter, social gemenskap och inte minst ges uppskattning för de insatser den anställde gör. Problemet är att föreningar och organisationer saknar egna ekonomiska möjligheter att anställa personal. Antalet arbetslösa arbetshandikappade är mycket högt, trots att arbetsutbudet är stort. Det finns helt enkelt inte arbete på den öppna marknaden som de handikappade kan erhålla. Den höjning av livskvaliteten för de handikappade som erhåller arbete samt de samhällsekonomiska vinsterna är väl kända och behöver därför inte ytterligare kommenteras. Därför måste antalet lönebidrag hos allmännyttiga organisationer tillåtas öka kraftigt, förslagsvis av nuvarande avtal, som förklarar sig villig att föreslå ytterligare medel om så behövs. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om platser med lönebidrag hos ideella organisationer.
mot · GD02A223 · 1990-01-19 00:00:00 — Motion till 1989/90:A223 av och (båda fp) har arbetat efter den s.k. arbetslinjen vilket innebär att den arbetssökande bör komma i arbete. Resultaten har varit goda och tillsammans med en långvarig högkonjunktur har många arbetslösa placerats i arbete. Trots de goda resultaten så kvarstår ett antal arbetslösa som är i behov av utbildningsinsatser, vägledning, arbetsträning m.m. Många av dessa har av olika skäl blivit passiviserade och därmed också svårplacerade trots att arbetsmarknaden är god. En åtgärd som vi motionärer, båda med erfarenhet från arbetsförmedlingsarbete, tycker är för litet beaktad är ersättningsperiodens längd i arbetslöshetskassan. Det är viktigt för en människa som blir arbetslös att känna att man har på sig för att finna nytt arbete, undersöka utbildningsmöjligheter etc. I samarbete med arbetsförmedlingen försöker parterna naturligtvis lösa situationen. är ersättningsdagarna i arbetslöshetskassan . Eftersom ersättning utgår innebär . En del arbetssökande tycker att man har mycket god tid på sig - och det skall man ha i vissa fall - att ordna sin situation. Men i vissa fall blir den arbetssökande snabbt passiviserad. Sökningsaktiviteten går ner. Det är svårt för förmedlaren att få gehör för eventuella utbildningsinsatser, byte av bransch eller flyttning till annan ort. Vi vill därför föreslå att man provar att indela stämplingstiden i tre perioder vardera. Efter första perioden omprövas ersättningen med redogörelse för vidtagna åtgärder, likaså efter andra perioden. För arbetssökande skall omprövningen inte göras. Avsikten med vårt förslag är inte att försämra den arbetssökandes villkor utan att få in ytterligare ett medel för en aktivare arbetsförmedling samt att öka rörligheten på arbetsmarknaden. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till omprövning av arbetslöshetsersättningens tidsgränser i arbetslöshetskassan. () () gotab 99563, 1990
mot · GD02A234 · 1990-01-17 00:00:00 — Motion till 1989/90:A234 av m.fl. (mp) Rökfria arbetsplatser /90 Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:So434 hemställs att ger regeringen i uppdrag att utarbeta direktiv för att arbetsplatser blir rökfria. () ()
mot · GD02A235 · 1990-01-22 00:00:00 — Motion till 1989/90:A235 av m.fl. (m) Flexibelt lönebidrag Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:Sf259 hemställs att hos regeringen begär förslag om införande av ett flexibelt lönebidrag i enlighet med vad i motionen anförts. () () () () () () () ()
mot · GD02A240 · 1990-01-22 00:00:00 — Motion till 1989/90:A240 av m.fl. (mp) Arbetsmarknad i förändring (1989- början av 1990) har vi haft en ytterst låg arbetslöshet i , beroende på bl.a. goda konjunkturer och en brett utbyggd offentlig sektor. Kostnaderna för den offentliga sektorn är så höga att svångremmar och osthyvlar kommer till flitig användning. Detta är bra så länge det minskar slöseri och ineffektivitet, men tyvärr drabbas också som vanligt samhällets svaga, som inte kan sätta hårt mot hårt. Världskonjunkturerna och deras verkan på handel och arbetsmarknad är naturligtvis svåra att förutse och motverka. Vi kan t.ex. fråga oss vilken effekten blir av planerade nedskärning av sin militära budget och dess återverkning på vapenindustrin. Hur kommer den svenska arbetsmarknaden att påverkas? Detta i och för sig positiva skeende med minskande vapenindustri kan ge oss här i ökad arbetslöshet. Ett minskat behov av arbetskraft är i sig något värdefullt eftersom det ger människor möjlighet att välja fritid och sysselsättning utanför den formella sektorns lönearbete. Endast om arbetstillfällena är ojämnt fördelade, uppstår problem. Arbetslösheten måste således mötas med beredskap, men den beredskapen skall inte gälla att man i traditionell anda skapar arbetstillfällen som egentligen är meningslösa och som i värsta fall okar en redan alltför hög konsumtion. I stället måste medicinen bestå i att arbetstiden minskas för alla. Att en sådan minskning är påkallad torde vara helt klart ur långtidsperspektiv. Den gigantiska ökningen av datorisering och automatisering, som ägt rum , måste rimligtvis avspeglas i att behovet av mänskligt arbete minskas. Detta kan leda till att den verkliga livskvalitén dramatiskt ökar om situationen förstås riktigt. Den mäste mötas med beredskap. Den beredskap som finns är inte ändamålsenlig. Vi begär därför att regeringen utarbetar och lägger fram en ändamålsenlig handlingsplan för vilka åtgärder som kan och bör vidtas för att hindra att vi möts av oväntad arbetslöshet som skylls på vikande internationella konjunkturer. På grundval av det i motionen anförda hemställs 1. att begär att regeringen utreder vilka förberedelser 1989/90 A240 niska framsteg ger skall tas ut i form av minskad arbetstid. () () som ändamalsenligt kan minska en oväntad arbetslöshet, som orsakas av utanför statens handlingsram liggande förändringar, 2. att beslutar att varje ökning av effektivitet som tek
mot · GD02A242 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90:A242 av () Statsbidragsreglerna för Samhallskoncernen är en utomordentligt viktig del av den solidaritetspolitik, som bedrivs i vårt land. Att ha ett arbete att gå till även för arbetshandikappade människor ger dessa trygghet och självkänsla. Samhallsföretagen har en besvärlig balansgång att gå mellan de sociala och de ekonomiska kraven. De krav som ställs på på förbättrade ekonomiska resultat kan innebära ökade problem för mera svårt handikappade att få anställning. Det vore olyckligt om de effektivitetsförbättringar som statsmakterna begär av Samhallkoncernen skulle leda till att antagningskraven för arbetshandikappade skulle hårdna. Att döma personer, som vill arbeta, till arbetslöshet är när det gäller arbetshandikappade särskilt grymt, eftersom arbetslivet som social samvaro för dessa torde vara extra viktigt. Det är också viktigt att man inte - medvetet eller omedvetet - mäter olika kategorier av arbetshandikappade med olika mått. För del gäller att det statliga bidraget utgörs av ersättning på basis av arbetad timma. En sådan ersättningsgrund innebär, enligt min mening, problem. Det betyder att de som arbetar snabbare, men är frånvarande mycket, är mera lönsamma för än de som visserligen arbetar långsammare men som sällan är borta. Detta hänger samman med att sjukfrånvaron inte betalas av utan av sjukkassan. Många inom kategorin förståndshandikappade är bland dem som arbetar långsamt, men som i stället är desto trognare mot sitt företag. Det är oerhört viktigt att statsbidragsreglerna inte diskriminerar denna utsatta grupp av människor. Den statliga ersättningen till bör därför ändras från att ensidigt bygga på bidrag per arbetad timme till en mer rättvis ersättningsform. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att reglerna för statsbidrag till ses över och görs mera rättvisa i förhållande till olika kategorier av arbetshandi- Mot. 1989/90 kappade.
mot · GD02A244 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90:A244 av m.fl. (s) AMS-konsulenter för hörselskadade m.fl. Samhällets insatser för hörselskadade och döva har utretts av berörda handikapporganisationer. Det är den första stora utredning som gjorts om hörselskadades och dövas behov av samhällsstöd . Utredningen benämns HÖRSELVÅRDSUTREDNINGEN. I utredningen finns en starkt uttalad önskan från berörda brukargrupper om att det vid () bör finnas konsulenter som har speciell kompetens beträffande hörselskadade/vuxendöva, motsvarande de konsulenter som finns för barndomsdöva. Önskemålet är motiverat och angeläget med tanke på hur centralt det är för en hörselskadad eller vuxendöv person att få eller behålla ett arbete. Lyckas man tidigt att ge personen service inom detta område så att han/hon ej får problem med arbetet, ej blir arbetssökande eller ej behöver någon yrkesrehabilitering, innebär detta för den enskilde individen en stärkt livssituation och för samhället en besparing jämfört med de insatser som annars kan bli aktuella. För hörselskadade grundskole- och gymnasieelever samt elever vid folkhögskolor finns också ett behov av AMS-konsulenter vid val av utbildningsväg, anskaffning av praktikplatser, såväl på skol- som hemort vid byte av utbildningsväg, vid studieavbrott samt vid diskussion av studiefinansiering. finns riksgymnasium för hörselskadade i och en del av studiefinansieringen sker via utbildningsbidrag. Arbetsförmedling/arbetsvägledning och utgör resurser för samtliga arbetssökande. Enligt AMS finns cirka 1 000 arbetssökande med arbetshandikappet dövhet/hörselskada. Hörselskada/vuxendöva särredovisas ej. För döva finns 11 tjänster - dövkonsulenter - inrättade inom arbetsmarknadsverket. De är knutna till länsarbetsnämnden och har ett regionalt arbetsområde. På detta sätt täcks hela landet in. Konsulenterna är komplement till arbetsförmedling och i servicen till sökande som är döv- och teckenspråksberoende. framhåller att det ej är möjligt att utvidga AMSkonsulenterna för dövas ansvar att även gälla hörselskadade och vuxendöva eftersom det är skilda behov det rör sig om. Denna uppfattning finns också mycket klart uttalad bland de nu verksamma AMS-konsulenterna för döva. Utredningen har föreslagit att AMS bör undersöka möjligheten att inrätta Mot. tjänster som AMS-konsulenter för hörselskadade/vuxendöva. bör vara fördelade regionalt enligt samma princip som befintliga AMS-konsulenter. Antalsmässigt bör tjänsterna i ett första steg vara detsamma som för AMS-konsulenterna för döva. I ett andra steg en konsulent per län. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av AMS-konsulenter för hörselskadade/vuxendöva.
mot · GD02A245 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90:A245 av m.fl. (fp) Lönebidragsanställda vid museerna Flera statliga museer och alla länsmuseer har en stor del av sin personal i form av lönebidragsanställda med 100 resp. statsbidrag. Länsmuseernas andel lönebidragsanställda torde f.n. överstiga av alla arbetstagare. Ett statligt museum som har 104 lönebidragsanställda, av vilka 17 vid , där de utgör en majoritet av personalstyrkan. Samma förhållande råder vid Kulturarvet i . I budgetpropositionen föreslår arbetsmarknadsministern att man skall försöka öka flexibiliteten i lönebidragssystemet och ta bort den nuvarande bindningen mellan bidragsnivå och arbetsgivarkategori. Man bör försöka att fr.o.m. /92 övergå till en generell tillämpnng av flexibla lönebidrag, tillämpad på försök i vissa län. Ett skäl att vänta till 1991/92 anges vara att förändringen får effekter för ett stort antal myndigheter, institutioner och ideella organisationer. Det är önskvärt att de ges rådrum och möjlighet att anpassa sin placering till de ändrade förutsättningarna. Enligt AMS bör bidrag utöver ges endast för gravt handikappade. AMS förslag innebär att systemet skall tillämpas på alla nyanställningar redan fr.o.m. . Det är oklart i vad mån det kan tänkas gälla även redan anställda. Enligt förslaget i propositionen skall AMS i samarbete med statskontoret belysa konsekvenserna för de mest berörda verksamheterna. har uttalanden gjorts om särskild hänsyn till museernas speciella situation, men några sådana uttalanden görs inte . Det är av utomordentligt stor vikt att en noggrann ananlys görs av vilka konsekvenser ett nytt system kan få på kultursektorn, enkannerligen för museerna och på det ideella området. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motio nen anförts om ett nytt system för lönebidragsanställda vid museerna. () ()
mot · GD02A246 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90:A246 av och (båda s) Lönebidragsanställningar hos allmännyttiga organisationer m.m. Under /89 fanns drygt 19 000 anställda med lönebidrag hos allmännyttiga organisationer. Antalet har successivt ökat . Detta faktum betyder åtminstone två saker. Dels har många människor kunnat etablera sig på arbetsmarknaden och funnit väsentliga arbetsuppgifter med lönebidragets stöd, vilket också varit bidragets uppgift. Dels har dessutom de allmännyttiga organisationerna med ringa egna kostnader kunnat rekrytera god arbetskraft och bygga upp sin verksamhet till en nivå som annars inte varit möjlig. Lönebidraget har med andra ord kommit att fungera såväl som ett stöd till enskilda individer som ett stöd till organisationer. har regering och riksdag i viss utsträckning skärpt villkoren för lönebidragsanställningar i så motto att kraven på grad av handikapp satts högre . Detta är i sig rimligt med tanke på att vi haren arbetsmarknad med i det närmaste full sysselsättning och där t.o.m arbetskraftsbrist råder inom vissa sektorer och på olika orter. I årets budgetproposition aviseras också en framtida förändring av lönebidragssystemet och försöksverksamhet i några län med en mera flexibel användning omnämns. I förlängningen kan man ana både att färre lönebidrag kan komma att utgå och eventuellt också en sänkt bidragsnivå i vissa fall. Eftersom emellertid de allmännyttiga organisationerna i så hög grad för sin verksamhet kommit att bli beroende av de lönebidragsanställdas insatser uppstår för dessa organisationer lätt betydande ekonomiska svårigheter om de tvingas anställa arbetskraft på vanliga villkor. Inom bl.a. idrottsrörelsen råder en viss oro för framtiden mot bakgrund av den situation vi nu beskrivit. Denna oro är förståelig i sig. är det rimligt att stödet är så utformat att det ger hjälp åt de individer som verkligen behöver det. Vid en framtida förändring av lönebidragssystemet menar vi motionärer att det är nödvändigt att ta i beaktande att systemet de facto kommit att bli också ett organisationsstöd. Detta innebär att vi anser att frågan om organisationsstödens utformning bör ses över med en förändring av lönebidragssystemet för att uppnå en renodling av de olika stödformerna. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motio nen anförts om översyn av bidrag till ideella organisationer i samband Mot. med en eventuell framtida förändring av reglerna för lönebidragsan- A246
mot · GD02A247 · 1990-01-22 00:00:00 — Motion till 1989/90:A247 av och (båda s) Arbete åt funktionshandikappade Arbetsmarknadspolitiken utgår från grundsatsen om allas rätt till arbete. Arbetet skall ge materiell försörjning, men också skapa gemenskap och tillfredsställa grundläggande mänskliga behov av att utveckla och berika tillvaron. Trots högkonjunkturen med brist på arbetskraft, finns det grupper som fortfarande ställs utanför arbetsmarknaden. Antalet arbetstillfällen för de handikappade på den vanliga arbetsmarknaden ökar inte i samma takt. kan det konstateras att antalet människor med ett funktionshinder blir fler. Läkarvetenskapen går framåt och skickligheten i att rädda liv ökar. Efter allvarliga olycksfall eller sjukdomstillstånd blir ofta en överlevandes roll ett liv med funktionshinder. som alltfler människor får arbete ökar utslagningen i arbetslivet. förtidspensioneras 50 000 personer, medelåldern bland de förtidspensionerade är nere . Antalet arbetsskador har ökat mycket kraftigt och uppgår nu till drygt 250 000. För många av dessa personer innebär det ett framtida liv med någon form av funktionshinder. Sammantaget kan det konstateras att åtgärder för att bereda människor med flerhandikapp eller gravt handikappade en plats i arbetets gemenskap, måste öka. Här har bl.a. en mycket stor uppgift. Samhallkoncernen har cirka 34 700 anställda och är en betydande produktionsfaktor i samhället. Alltmer blir anlitat av svensk industri för kompletteringar med arbetsintensiva underleveranser. En verksamhet som ofta sysselsätter personer med något funktionshinder. slutade 4 605 personer med funktionshinder sina arbeten hos . Av dessa gick 1 597 över till arbete hos annan arbetsgivare, medan 1 134 förtidspensionerades. Detta pekar på att måste kompletteras med någon annan verksamhet, som även kan sysselsätta personer med svårare funktionshinder. Det är således helt nödvändigt att det sker en översyn av verksamheten vid . En fördel med verksamheten inom är att det där finns stor kunskap om arbete med människor med funktionshinder. besitter också stor skicklighet i att utveckla och marknadsföra sin produktion. Med hänvisning till det anförda hemställs A247 att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en översyn av samhällets möjligheter att bereda arbete åt personer med svårare funktionshinder.
mot · GD02A248 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:A248 av och (båda s) Personlig assistans för funktionshindrade Allt fler svårt funktionshindrade kommer ut på arbetsmarknaden. Genom datortekniken kan deras arbetsförmåga tas tillvara, men det ställer krav på stödinsatser som är mer omfattande än vad arbetsbiträdesinstrumentet är avsett för. Det är framför allt behov av mer personlig assistans än vad som kan förväntas ges av den redan befintliga personalen på arbetsplatsen. Det är behov av assistans där man också måste beakta den personliga integriteten och således inte kan överlåtas till vem som helst. Det finns oftast behov av såväl den personliga assistansen som biträde i arbetsfunktionen. När det gäller möjligheterna till personlig assistans i arbetslivet är det mycket oklart vem som skall tillhandahålla och betala för denna assistans. Några enstaka kommuner anser sig ha detta ansvar enligt socialtjänstlagen. Andra ser det inte vara kommunens ansvar utan hänvisar till arbetsmarknadsverket. Den pågående utvecklingen inom omsorgsverksamheten har gjort att allt fler personer med utvecklingsstörning kommer ut på arbetsmarknaden. Dessa personer har oftast en god arbetsförmåga om de rätta betingelserna finns, dvs. rätta arbetsuppgifter och bra handledning. Handikappets art gör att den utvecklingsstörde har ett stort behov av personligt stöd och mer omfattande arbetsledning än vad andra arbetstagare behöver. För denna grupp är det mänskliga stödet att jämställa med vad de tekniska hjälpmedlen är för den fysiskt funktionshindrade. Arbetsbiträde är ett bra arbetsmarknadspolitisk instrument för att bereda handikappade arbete. Det har gjort det möjligt för många att få och behålla ett arbete. Det är också en mycket bra stödåtgärd för handikappade ungdomar vid deras arbetslivsorientering . Men i konstruktionen av arbetsbiträdesinstrumentet finns en del inbyggda hinder. Genom att lönebidrag och arbetsbiträdesersättning aldrig kan överstiga av lönen uppstår hinder för att placera gravt handikappade som behöver särskilt stora hjälpinsatser av personlig art. När det gäller lönebidragsanställning hos statliga myndigheter och motsvarande kan ingen ersättning för arbetsbiträde utgå. I praktiken innebär detta att det inte är funktionsnedsättningens omfattning och behovet av stöd som avgör om och med hur mycket ersättning för arbetsbiträde skall utgå, utan arbetsgivarekategorin. Behovet av förändring av reglerna för arbetsbiträde liksom klargörande av skyldighet att ge svårt funktionshindrade personlig assistans i Mot. arbetslivet har uppmärksammats i såväl försöksverksamheter som i den nu A248 pågående handikapputredningen, men har ännu inte lett till förändringar. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om arbetsbiträde och personlig assistans för funktionshindrade. () ()