mot · GD02T629 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:T629 av m.fl. (m) Sjöfarten Sjöfarten har betydande ekonomiskt och politiskt intresse för . Vårt geografiska läge gör oss totalt beroende av sjöfart för våra utrikes förbindelser i och med att av allt gods till och från transporteras sjöledes. Nästan hälften av de svenska inrikes transporterna sker sjöledes, och speciellt för miljöfarliga transporter utgör sjövägen den säkraste och effektivaste transportvägen. Den svenska sjöfarten har under genomgått en betydande strukturförändring. Engagemanget utomlands har ökat kraftigt. Mer än hälften av näringens intäkter härrör numera från trafik mellan utrikes hamnar. Medan det svenskflaggade tonnaget endast uppgår till drygt dw så uppgår den svenskägda utlandsflaggade handelsflottan till ca dw. Därtill kommer inhyrda skepp under utländsk flagg i varierande omfattning. Den sjöfartspolitik som bedrivits i har i stort sett präglats av en fåfäng tilltro till möjligheterna att genom förbud och hinder kunna reglera näringen. Att lönsamheten förbättrats genom skattesubventionering av lönekostnaderna är endast en bekräftelse av denna regleringsiver. Reglerna om registrering och bemanning av skepp baseras på en tradition med rötter i segelskutornas dagar. Svenskt näringsliv tillhör de mest internationellt verksamma företagen i världen och svensk industri bedriver med stor framgång en omfattande verksamhet i alla världsdelar utan betungande svenska föreskrifter om hur anläggningarna skall skötas. Rederierna bör ha samma möjligheter som övriga svenska företag att bedriva utlandsbaserad verksamhet, och för detta ändamål bör ett svenskt internationellt sjöfartsregister inrättas. Anställning ombord på skepp registrerade i det internationella registret bör jämställas med annan utlandstjänst och samma skattemässiga regler bör gälla. Ett förslag som reglerar omfattningen av och formerna för ett svenskt in- Mot. ternationellt register bör därför föreläggas . tionen till svenska rederier bör därmed kunna upphöra. Inom EG pågår ett arbete med att skapa en gemensam sjöfartspolitik som skall möjliggöra för rederier i att på ett aktivt sätt deltaga i internationell sjöfart. Även svensk sjöfartspolitik måste utformas så att svenska rederier kan medverka på samma villkor som gäller i EGländer, och måste aktivt arbeta så att svenska skepp och rederier inte utsätts för diskriminering till följd av konkurrensreglernas tillämpning. Nyanskaffningar i rederinäringen är mycket kapitalkrävande. Många av de svenska skeppen är gamla, dyra och ineffektiva och nyinvesteringsbehovet är stort. Det är därför angeläget att upphäva de negativa konsekvenserna av regler om avdragsbegränsningar för underskott i partrederier som alltjämt kvarstår. Partrederierna är ofta en effektiv och lämplig driftsform för mindre rederier, och en översyn av bestämmelserna skulle på ett enkelt sätt öka tillströmningen av riskvilligt kapital till sjöfartsnäringen. Det enskilda skeppet utgör oftast en betydande del av rederiets kapitaltillgångar. Försäljning och nyanskaffning av skepp ingår som en normal företeelse i rederiets verksamhet och måste kunna bedrivas fortlöpande under flera verksamhetsår utan att skattemässiga konsekvenser drabbar rederiet. Det är därför viktigt att återanskaffningsfonderna finns kvar för rederiföretag. Den nya lagen om tillstånd till överlåtelse av skepp har ingen reell motivering. Den största delen av den svenska handelsflottan saknar betydelse för vår beredskap, och någon krigsplanering sker inte för huvuddelen av tonnaget. Lagen är dessutom oklar eftersom regeringen skall avgöra från fall till fall vad som skall gälla. Lagen bör därför avskaffas. har en kust och de flesta av våra industrier och större delen av befolkningen lever vid eller nära kusten. Förutsättningarna för en väl fungerande kustsjöfart är därför goda, och den svenska kustsjöfarten har en stor omfattning. Av det totala inrikes transportarbetet i , , svarar kustsjöfarten för 30 000 miljoner, dvs. Detta faktum avspeglas ej i den offentliga debatten som helt domineras av väg-, järnvägs- och flygfrågor. Vattenvägarna är outslitliga, har ringa kostnader för drift och investeringar och har obegränsad kapacitet. De sjöburna transporterna är dessutom energisnåla och miljövänliga. Möjligheterna att utöka de inrikes sjöburna transporterna, utan stora och Mot. dyra investeringar, är därför goda. Kraven på modern kustsjöfart är an- T629 Punktlighet och regularitet måste kunna garanteras, och lasthanteringen måste kunna ske på ett med industrin i övrigt integrerat sätt. De bestämmelser som reglerar sjöfarten måste därför anpassas så att konkurrensförutsättningarna blir samma som gäller för landtransportföretag. Särregler för bemanning, arbetstid och tillsyn bör ses över så att sjöfarten får samma driftsförutsättningar som andra transportörer. Kostnader för lastning och lossning skall inte vara annorlunda för kustsjöfarten än för andra transportmedel. De fackliga och kommunala defactomonopol som etablerats för hamnverksamhet på olika platser måste bringas att upphöra, och fri etableringsrätt skall gälla även på detta område.Teknisk utveckling, t.ex. i form av självlossare, skall inte motverkas eller förhindras av fackliga bemanningskrav. Staten ansvarar genom för utprickning och farleder utmed kusterna. Farlederna skall huvudsakligen motsvara sjöfartens och fiskets behov, och avgiftsuttaget bör inte överstiga kostnaderna för drift av de aktuella farlederna. I vissa fall bör övervägas om inte tillsyn av farledsutprickning m.m. kan skötas av den industri eller hamnförvaltning som har nytta av leden. En motsvarande kostnadsreducering för utnyttjandet bör då ske. Sedan de nya lotsbestämmelserna tillkom, har lotstvånget och dispensreglerna varit föremål för otaliga diskussioner. Reglerna för lotsning är schablonartade och motsvarar inte de krav som näringen och sjösäkerheten ställer. I många fall kan det inträffa att den lots som anlitas har väsentligt mindre erfarenhet av den aktuella leden än befälhavaren ombord. I vissa fall finns inga behöriga lotsar till den aktuella platsen, men lotstvång och lotsavgift gäller trots detta. Tillämpningen av reglerna för dispens har delegerats ner till respektive sjöfartsområde vilket ger utrymme för godtycke och varierande tillämpningar på olika platser utmed kusten. En översyn av lotsbestämmelserna erfordras därför. Införandet av ett fritidsbåtsregister har blivit precis så misslyckat som vi förutsade när förslaget väcktes. Antalet registreringspliktiga båtar har överskattats, och uppenbarligen kommer registret att fortlöpande kräva tillskott av budgetmedel om inte avgifterna kraftigt höjs. Ett av de skäl som anfördes för inrättandet var att det skulle bli svårare att stjäla båtar, men praktiskt har det visat sig att registret tvärtom underlättar för båttjuvar att på ett lagligt sätt få behålla den stulna båten. Polis och kustbevakning har lagt ner stora resurser på att bötfälla båtägare som ej inbetalat sina i registeravgift. angelägna uppgifter torde finnas för dessa yrkesgrupper. Registret fyller inte något vettigt syfte och bör därför avskaffas. Vid försäljning av svenskt skepp utgår stämpelskatt. Motsvarande skatt utgår ej vid försäljning av andra transportmedel såsom tåg, flygplan eller lastbilar. Utländska rederier betalar heller inte motsvarande skatt i respektive länder. Skatten snedvrider konkurrensförhållanden till svenska redares nackdel och bör därför avskaffas. Även om sjöfart är ett miljövänligt transportsätt så kan man inte bortse från de utsläppskällor som finns. Inte minst färjetrafiken svarar för omfattande luftföroreningar i kuststäderna. Samma svavelkrav bör ställas på dieselbränsle för sjöfarten som för övriga verksamheter, och bör genom bilaterala överenskommelser eller genom verka för att sådana regler blir gällande längs hela vår kust. Olyckor med tankskepp får ofta svåra miljökonsekvenser. Tillsynen i svenska hamnar bör skärpas, och bör internationellt verka för en hög teknisk standard på tankerflottan. Det arbete som bedriver för att minska följderna av tankbåtshaverier bör stödjas. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att hos regeringen begär förslag till svenskt internationellt skeppsregister, [att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om EG-bestämmelser1], [att hos regeringen begär förslag om upphävande av de regler som försvårar bildandet av partrederier2], [att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om återanskaffningsfonder2], 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om bemanningskrav och arbetstidsbestämmelser, 3. att beslutar att upphäva flagglagen, 4. att hos regeringen begär utredning om farledsverksamheten, 5. att hos regeringen begär utredning om lotsverksamheten, 6. att beslutar avskaffa båtregistret, [att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om stämpelskatt för skepp2], 7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i mo- Mot. 1989/90 tionen anförts om miljökrav för sjöfarten. Tom () () Per Stenmarck (m) 1 1989/90: U531 2 1989/90:Sk409