ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GD02Jo424 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:Jo424 av m.fl. (vpk) Fiske och vattenbruk Våra fiskevatten är en mycket värdefull resurs, som utnyttjas av en betydande del av befolkningen, ca 3-4 miljoner. Kustvatten och stora insjöar utgör underlag för det yrkesmässiga fisket och är dessutom tillgängliga för rekreationsfiske. I våra strömmar och sjöar dominerar rekreationsfisket som det finns kvar ett betydande husbehovsfiske i delar av vårt land. Vattenbruk med odling av olika arter av vattenlevande organismer är ett nytt, värdefullt komplement till det traditionella fisket. Fisk är ett nyttigt livsmedel som bl a motverkar vissa cancerformer. Fisk innehåller också nyttiga fettarter och vitaminer och är en god proteinkälla. Därför ska fiskkonsumtion och fiskproduktion främjas. Räknat per person är världens största importör av fiskprodukter, så det finns utrymme för en utökning av fiske och vattenbruk. De senaste årens accelererande miljöförstöring, med återigen stigande halter av kvicksilver i insjöarna och dioxin i våra havsvatten, osv, förstärker behovet av ett effektivt katatrofskydd för utövare av fiskerinäring och för människor som baserar en stor del av sitt födointag på egna fiskprodukter. bör få i uppgift att göra en grundlig utredning och sammanställning av livsmedelskvaliteten på fisk från våra vatten. kommer en regeringsproposition som berör fisket. Vi hoppas att den innehåller förslag på åtgärder inom följande områden: - fiskets dimensionering med tanke på fiskbestånden - bevarandet av den naturliga fiskgenbanken - restaurering av förstörda fiskevatten - utveckling av sportfisket - forskning och utveckling av fiske och vattenbruk - skadeslöshet vid katastrofer 1 avvaktan på regeringens proposition vill vi anföra följande beträffande regeringens budgetproposition när det gäller fisket. I bilaga 11 under E 1 vill vi utöver regeringens förslag öka anslaget med 3 miljoner, under E 2 med 1 miljon, under E 6 med 15 miljoner och under E 10 med 5 miljoner. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs 1. att hos regeringen begär att livsmedelsverket verkställer en noggrann utredning av våra fiskprodukters status, 2. att till för /91 anslår . utöver regeringens förslag, 3. att till för /91 anslår . utöver regeringens förslag, 4. att till Lån till fiskerinäringen /91 anslår . utöver regeringens förslag, 5. att till Bidrag till Fiskevård m.m. för /91 anslår . utöver regeringens förslag. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) 1989/90 Jo424
mot · GD02Jo504 · 1990-01-16 00:00:00 — (båda c) Märkning av tillsatser på vin har vid ett antal tillfällen kommit alarmerande rapporter om giftiga tillsatser i vin. Det har t.o.m. inträffat två dödsfall i som misstänkts vara orsakade av glykol i italienskt lantvin. Giftiga tillsatser i vin är resultat av brottsliga handlingar och skall beivras med rättsliga åtgärder. Regelmässigt finns det tillsatser i vin som skall ge vinet bättre hållbarhet, färg, o.s.v. Det finns anledning att förmoda att svenska vinkonsumenter blivit mer uppmärksamma på tillsatser i vin . Deras möjligheter att få information om vilka tillsatser som finns i olika viner är dock begränsade. Tillsatserna kan för känsliga personer ge upphov till bekymmer, t.ex. för allergiker. Det är endast i inledningen av Systembolagets prislista konsumenten kan få information om vad som tillsatts vinerna, inte på förpackningarna. Det är inte givet att varje konsument studerar prislistan före sitt inköp och därför inte känner till eventuella tillsatser som kan ha betydelse för valet av vin. Vin är således en produkt för human konsumtion som undantas från bestämmelser om märkning, vilka gäller för såväl det ur hälsosynpunkt fördelaktigare, alkoholsvaga ölet som för en rad andra livmedelsprodukter, vilka veterligen inte lett till misstankar om att ha orsakat dödsfall. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av märkning av tillsatser i vin på vinförpackningarna. () ()
mot · GD02Jo506 · 1990-01-17 00:00:00 — Motion till 1989/90: Jo506 av () Förbättrat djurskydd trädde den nu gällande djurskyddslagen i kraft. Många förväntade sig därigenom att den nya lagstiftningen på ett mera markerat sätt än tidigare skulle skydda djuren mot lidande. Bestämmelserna om när man kan ingripa och meddela förbud att ha hand om djur är i sak inte förändrade, förutom att förbud kan meddelas utan att något föreläggande om rättelse först har meddelats. I propositionen (1987/88:93) hänvisas till tidigare proposition att förbud fick tillgripas endast i särskilt kvalificerat fall med hänsyn till de avsevärda ingrepp i den drabbades försörjningsmöjlighet som ett förbud kunde innebära och de verkningar i övrigt som detta kunde få för den enskilde. Ingen förändring har i detta avseende ägt rum. Personer som misshandlar eller vanvårdar sina djur, kan självfallet vid överklagande hänvisa till, att om de blir av med sitt eller sina djur, får det verkningar för dem eller de drabbas försörjningsmässigt varvid de beredes möjlighet att fortsätta som . En utvärdering av den nya lagen bör därför göras i syfte att få kunskap om den hittillsvarande tillämpningen, för att undvika att en praxis utvecklas som inte är i konsekvens med lagens avsikt. Även om givetvis rättsäkerheten för djurägare måste tryggas, är det nödvändigt att värna om djurens skydd mot misshandlare. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utvärdering av den nya djurskyddslagen.
mot · GD02Jo513 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90:Jo513 av m.fl. (s) Märkning av livsmedel Livsmedelsdebatten i vårt land kännetecknas numera av kvalitetsfrågor mera än kvantitetsfrågor. Jämfört med stora delar av världen är vi i så privilegierade att riklig tillgång på mat anses som en självklarhet. Debatten har i stället kommit att handla om livsmedlens kvalitet, hur de har framställts och vilka tillsatser som använts vid beredningen, men också om kostsammansättningens beydelse för hälsa och välbefinnande. Målet för svensk livsmedelspolitik är att konsumenterna ska kunna köpa livsmedel av god kvalitet till rimliga priser. För att underlätta för konsumenterna i valet melan olika produkter har bl.a. lagstiftats om innehållsdeklaration vad gäller ingredienser och tillsatser och om s.k. jämförpriser. Därtill finns flera rekommendationer och överenskommelser med livsmedelsbranschen bl.a. om märkning av fett och sockerinnehåll samt om att ange ursprungsland för frukt och grönsaker. I enlighet med propositionen om livsmedelskontroll beslöt att märkning med ursprungsland ska ske på alla färdigförpackade livsmedel fr.o.m. . Allt detta är mycket bra, men med enkla medel skulle det kunna göras ännu bättre. Gatt- och EG-anpassning gör att vi kan förvänta oss mer importerade livsmedelsprodukter i affärerna. Detta är för konsumenterna i huvudsak positivt eftersom det kan komma att påverka prisbilden. Det är emellertid viktigt att kunden alltid får information om varifrån ett livsmedel kommer. För många människor har det betydelse för kvalitetsbedömningen. Det gäller naturligtvis även de livsmedel som inte är färdigförpackade. Vi anser det helt otillfredsställande att livsmedel som köps över disk undantagits från krav på ursprungsmärkning. Att kunden - om han/hon kommer på det - kan fråga en expedit räcker inte. Det är enligt vår mening rimligt att även högreven, fläskfilén, ostarna och andra livsmedel som allt oftare säljs över disk märks med ursprungsland. I de flesta fall finns ju redan en lapp på varan eller en tavla på väggen som anger sort och pris. Det borde vara enkelt att också ange ursprungsland. För lösförsäljning av frukt och grönsaker gäller en överenskommelse med branschen om att produktionslandet ska anges. Det kan lätt konstateras att det finns brister i efterlevnaden av denna överenskommelse. Därför bör även frukt och grönt omfattas av kravet på ursprungsmärkning. Dessa ändringar i Livsmedelslagen kommer att ge svenska konsumenter en bättre varuinformation i en alltmer internationaliserad livsmedelshandel. Några praktiska hinder för genomförandet kan vi inte se, därför bör det kunna genomföras . Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att hos regeringen begär förslag om sådan ändring av livsmedelslagen att från också livsmedel som säljs oförpackade omfattas av kravet på märkning med ursprungsland, 2. att hos regeringen begär förslag om sådan ändring i livsmedelslagen att från även lösviktsförsäljning av frukt och grönsaker omfattas av krav på märkning med ursprungsland. () () 1989/90 Jo513
mot · GD02Jo515 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:Jo515 av och (båda s) En utvärdering av djurförsöken, m.m. Djurförsöken utgör ett moraliskt dilemma för många - troligen de flesta människor. Med vad rätt utnyttjar vi vår makt till att tillfoga levande, kännande varelser smärta och lidande? Dilemmat blir inte mindre av att många plågsamma djurförsök används till mycket tvivelaktiga syften, såsom kosmetikatester och utprovning av symtommediciner. Det finns också mycket seriöa bedömare som starkt ifrågasätter värdet av djurtesterna. Vi kan konstatera att en kritisk inställning till djurförsöken vinner allt större anslutning. En växande opinion - inte minst bland unga människor har bidragit till detta. De flesta uttalar sig numera för att djurförsöken skall minimeras och att alternativa metoder skall användas. Utvecklingen av sådana metoder skall gynnas. Det går dock enligt vår mening för sakta. De som arbetar med djurförsök visar en stor tröghet och visst motstånd mot att minska djurförsöken och övergå till alternativa metoder. Det räcker uppenbarligen inte att år uttalar sig för att djurförsöken skall minska och att bara oundgängligen nödvändiga försök skall få utföras. Den fristående debattören och författaren uttrycker det så här i en kolumn i : Att djurförsöken pågår decennium efter decennium har föga med förnuft eller omsorg om människan att göra. Det är möjligt av följande skäl: Djuren kan inta tala Djurförsökarna vill av begripliga skäl inte släppa in massmedierna Allmänheten vill slippa se och höra, i tron att verksamheten är nödvändig för vår hälsa Läkemedelsindustrin behöver något som skänker trovärdighet åt dess produkter Lagstiftarna behöver något som ger intryck av att de skyddar befolkningen mot läkemedelsindustrin och den kemiska industrin Läkemedelsindustrin saknar intresse av att förebygga sjukdom, ty utan sjukligheten skulle den inte kunna blomstra. Även om detta är hårt vinklat ligger det enligt vår mening en del sanning i påståendena. För att komma ifrån de starkt polariserade ståndpunkterna i fråga om djurförsökens värde är det att en allsidigt sammansatt utredning eller expertgrupp får i uppdrag att vetenskapligt utreda deras värde. som djurförsöken kritiseras från etiska utgångspunkter och dess värde ifrågasätts utifrån vetenskapliga kriterier kan vi konstatera att de alternativa testmetoder utan djur som utvecklats har svårt att vinna erkännande och bli utnyttjade. De alternativa metoderna behöver därför ekonomiskt stöd för ytterligare utveckling och från tillsyns- och kontrollmyndigheter ett erkännande. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av en vetenskaplig utvärdering av djurförsökens värde, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av utökat stöd till och erkännande av de till djurförsök alternativa metoderna. () () 1989/90 Jo515 gotab 96015, 1990
mot · GD02Jo516 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:Jo516 av m.fl. (s) Dricksvattenförsörjningen har dricksvattenfrågorna fått ökad uppmärksamhet, bl.a. för att ett flertal vattenburna epidemier förekommit. Den torra uppmärksammade oss också på att vattenbrist kan vara ett reellt och allvarligt problem även i vårt land. Vatten är ett absolut oumbärligt livsmedel. I har det varit en självklarhet att vi haft riklig tillgång på vatten av god kvalité. Kraven ökar nu starkt på ökad effektivitet när det gäller tillsyn av dricksvatten. De gäller för det kommunala nätet och för enskilda vattentäkter. Gamla vattenledningar fulla med avlagringar kan leverera gott vatten. När surhetsgraden ändras, kan tungmetaller och andra ämnen fällas ut och ledningarna rosta sönder. Kommunerna behöver allmänna råd om hur dricksvattenkontroll skall utföras. Det behövs ökad utbildning för dem som ansvarar för dricksvattenförsörjningen. Kommunerna behöver mer hjälp av teknisk expertis som det är brist på utbildade va-tekniker. Det behövs också åtgärder när det gäller enskilda vattentäkter. För permanentboende är det i storleksordningen 400000 brunnar. Behovet av friskt vatten till husdjur bör också beaktas. Räknar man in vattenförsörjningen för fritidsboende, så berörs 2 miljoner människor och ytterligare 400000 brunnar. En översiktlig bedömning, grundad på olika undersökningar, är att av de borrade och av de övriga brunnarna är i otillfredsställande skick beträffande vattenkvalitét och utförande. Här ställs den enskilde inför stora problem. Spontant har växt fram en omfattande rådgivning genom geologiska undersökning (SGU) och statens lantbrukskemiska laboratorium (SLL). Ett direkt uppdrag bör ges dessa att svara för information och rådgivning för att utveckla verksamheten. Vårt vatten hotas också av olika föroreningar. Från markytan förorenas vatten på många håll av kemikalier från utsläpp, inte minst från jordbrukets kvävegödsling. För vattnet i naturen ansvarar . Ansvaret för vårt vatten är således spritt på många olika myndigheter. Dessa lyder dessutom under olika departement. Det försvårar att åstadkomma det övergripande anvar för vårt vatten som är nödvändigt, om vi skall ha tillräckligt med dricksvatten av god kvalitet. 1 1989/90. har fått en ökning av budgeten för dricksvattenfrågor och mycket arbete pågår, det är vi medvetna om. Regeringen uppdrog åt att utarbeta en nationell strategi för god vattenkvalitet. Arbetet skall ske i nära samråd med livsmedelsverket som fick i uppdrag att kartlägga dricksvattensituationen i landet. Samråd skall dessutom ske med övriga berörda myndigheter och verk såsom , lantbruksstyrelsen, plan- och bostadsverket, SGU, KMI, länsstyrelserna och kommunförbundet. Uppdraget skall vara slutfört . Enligt vår uppfattning bör resultatet av utredningen bli, förutom en nationell strategi för god dricksvattenkvalitet, ett förslag till program för forskning kring våra dricksvatten. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utarbetande av strategi och forskning kring vårt dricksvatten. () () 1989/90 Jo516
mot · GD02Jo517 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90: Jo517 av och i (båda c) Förbud mot import av skinn och päls från länder där saxfångst är tillåten I vårt land engagerar sig allt fler i djurens situation. Ett medvetande om de olika typer av lidande som djuren utsätts för har spridit sig och vuxit till en stark opinion. Bl.a. har detta resulterat i en djurskyddslag som blivit mycket uppmärksammad internationellt. har gjort sig känt som ett av världens mer djurvänliga länder. En vanlig fångstmetod av pälsdjur är i många länder användandet av s.k. bensax. Bensaxen är förbjuden i ca 65 länder världen över eftersom den anses förorsaka mycket svårt lidande. I förbjöds bensaxen för . De djur som man avser skall fastna i saxarna är bl.a. prärievarg, tvättbjörn, mink, räv och lodjur. Detta fångsredskap är emellertid inte selektivt, vilket innebär att även andra djur som t.ex. hjortar, fåglar och husdjur fastnar. Bensaxen fungerar så att djurets tass, ben eller klöv kläms fast mellan två hårdfixerande metallbågar. När saxen slår till orsakas blödningar och ibland benbrott. Det fångade djuret använder alla krafter för att komma loss. Det försöker dra sig ur saxen men förorsakar bara ytterligare skador. Då djuret försöker gnaga av saxen skadas tänderna och det förekommer att käkbenet friläggs. När försöket misslyckats angriper djuret ofta det ben som fastnat. Det är inte ovanligt att djuret i sin förtvivlan gnager av sin egen tass för att kommma loss. Även om vi i vårt land tagit avstånd från denna grymma fångstmetod genom att förbjuda den, så bidrar vi ändå till fortsatt användning av bensaxar. Vi importerar nämligen skinn och päls från länder där saxfångst är tillåten. Eftersom vi i förbjudit denna grymma fångstmetod, som användande av bensax innebär, borde det vara naturligt att vi inte heller tillåter import av skinn och pälsar från länder där denna barbariska metod tillåts. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till lag om förbud mot import av skinn och päls från länder där saxfångst är tillåten. 1989/90 Jo517
mot · GD02Jo520 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:Jo520 av och (båda fp) Kritiken mot djurförsök har ökat . Det har avspeglat sig inte minst i riksdagsbeslut. Genom beslut placerades försöksdjuren på den etiska kartan och erkändes som levande varelser med rätt till hänsyn. antogs den nya djurskyddslagen, som klart uttalade att djurförsöken bör begränsas av etiska skäl. har staten öronmärkt anslag för alternativa metoder genom centrala försöksdjursnämndens försorg. Resultaten måste följas upp och en samordning ske om nya metoder och tekniker ska slå igenom. Detta sker inte . En bra metodutveckling kan ha skett på en institution, men på andra fortsätter man med djurförsöken eller använder gamla, mindre djurvänliga metoder. Centrala försöksdj ursnämnden liksom den centrala djurförsöksmyndigheten, har till uppgift att samordna utvecklingen i hela landet. De djurförsöksetiska nämnderna måste få information om de senaste rönen på ett givet område, för att ha som vägledning vid bedömning av planerade djurförsök. Det är viktigt med en översyn av de rutiner och tekniker som kommer till användning i djurförsöksverksamhet för att kunna föreskriva vilka som är optimala från djurens synpunkt. Det är angeläget att samhället utvärderar djurförsökens verkliga betydelse som modell för att behandla olika sjukdomar och som testmetod för kemikalier etc. En inventering av befintliga alternativa metoder och stöd till valideringsprojekt av alternativa metoder är också nödvändig för att utan dröjsmål kunna minska djurförsöken inom de områden, där alternativen visar sig användbara. Likaså bör en utvärdering omfatta de förhållanden under vilka försöken pågår. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en utvärdering av djurförsöken i enlighet med vad som anförts i motionen. () ()
mot · GD02Jo521 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:Jo521 av och (båda s) Enligt lantbruksstyrelsen är det endast veterinärer sorn får sköta inseminering av ston. Utförs det inte enligt denna regel blir inte fölen registerade. För en anläggning som Wången, hingstuppfödningsanstalt i , liten, med begränsad ekonomi, men så betydelsefull för hästnäringen i allmänhet och sysselsättningen i en glesbygdskommun i synnerhet, betyder denna lantbruksstyrelsens regel en kostnad på för varje insemination. Totala årliga kostnaden var . Enligt ledningen på Wången skulle denna summa kunna nedbringas till en tredjedel om det tilläts att husdjurstekniker, med en viss påbyggnadsutbildning, genomförde insemineringen. Även den efterföljande kontrollen av fostret skulle med fördel, under överinsyn av veterinär, kunna utföras av annan. har börjat tillämpa denna ordning. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om inseminering av ston.
mot · GD02Jo523 · 1990-01-25 00:00:00 — av och (båda c) fattade beslut om en ny och förstärkt livsmedelskontroll. har erhållit ökade resurser och i budgeten /91 föreslås ytterligare medel till bl.a. ett kost- och hälsoprojekt . Vi delar föredragandens uppfattning om att sambandet mellan kosten och folkhälsan är en viktig del av en samlad livsmedelspolitik. 1988 inrättades en folkhälsogrupp med bred sammansättning och med uppgift att konkret verka för en bättre folkhälsa. avlämnade gruppen förslag till åtgärder som rör kosten. föreslås att vissa av dessa förslag ska följas upp inom ett kost- och hälsoprojekt. föreslås erhålla 7 milj. kr. varav 3,5 milj. kr. /91 för detta projekt. finns det en väl etablerad organisation för kost- och hälsoupplysning, nämligen i den hemkonsulentverksamhet som Hushållningssällskapen bedriver. Det borde ligga såväl i regeringens som i intresse att ta tillvara den kunskap som hemkonsulenterna besitter i ett projekt som ovanstående och som ligger helt i linje med den verksamhet som hemkonsulenterna utför. Hemkonsulenternas verksamhet har mer och mer övergått från att vara en ren medlemsangelägenhet till att så gott som helt vara en utåtriktad verksamhet. Föredrag, temadagar, utställningar, matlagningsdemonstrationer, studiedagar, expertmedverkan i kostfrågor och rådgivning hör till arbetsuppgifterna. Uppdragsgivarna är t ex föreningar (idrotten), organisationer, studieförbund, kommuner (dagis, skola och äldreomsorg), arbetsplatser och handeln (butiker). Verksamheten som hemkonsulenterna bedriver är till mycket stor del självfinansierande, några landsting ger ett mindre bidrag. Vi anser att folkrörelser och organisationer har en viktig uppgift i arbetet med kost- och hälsoupplysning och därför är det av avgörande betydelse att samhällets insatser inom hälsoupplysningen bedrivs i nära samarbete med folkrörelser och organisationer. I Hushållningssällskapens hemkonsulentverksamhet borde livsmedelsverket ha en god möjlighet att nå ut med ett projekt som det aviserade kost- och hälsoprojektet. Det är enligt vårt förmenande slöseri att inte ta tillvara den kraft som är väl etablerad och som är väl förtrogen med sitt län (Hushåll ningssällskapen har verksamhet i samtliga län med undantag av ). Det kan inte vara vare sig rationellt eller ekonomiskt motiverat att bygga upp en ny organisation runt ett projekt av angivet slag när det finns en väl fungerande verksamhet som Hushållningssällskapens hemkonsulentverksamhet utgör och som, vilket är minst lika viktigt, har kunskaper på det aktuella området. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att, med avslag på prop. 1989/90:100, bilaga 11, anslag , tillstyrka att Hushållningssällskapens hemkonsulentverksamhet för /91 beviljas ett anslag om 3,5 milj. kr. för kost- och hälsoupplysning enligt det av expertgruppen framlagda förslaget. () () 1989/90 Jo523
mot · GD02Jo524 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:Jo524 av () Campylobacterfri kyckling Campylobacter förekommer i en del av de kycklingar som saluförs i . Detta är en vanlig orsak till magsjukdomar. Det har t.o.m. ansetts nödvändigt att på kycklingpaketen trycka en särskild varningstext med föreskrifter om bl.a. hur köksredskap som använts vid tillredningen skall hanteras. Den förhållandevis låga konsumtionen av fjäderfä i vårt land beror säkerligen delvis på medvetandet om förekomsten av campylobacter i kyckling. Campylobacterfri kyckling är en fråga om strikt hygien i producentledet. Det är krävande men inte omöjligt att åstadkomma en smittofri produkt. Frågan har behandlats t.ex. i en doktorsavhandling av . Det är otillfredsställande att hälsovårdsmyndigheterna inte kräver att kyckling som säljs i handeln är fri från campylobacter. Ett sådant krav skulle förbättra hygienen vid uppfödningen och öka konsumtionen av en i övrigt nyttig föda. Med hänvisning till det anförda hemställs att av regeringen begär åtgärder i syfte att åstadkomma campylobacterfri kyckling i vårt land.