ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GD02Jo906 · 1990-01-12 00:00:00 — Motion till 1989/90:Jo906 av och i (båda c) sprids nästan bly i naturen via jakt och sportskytte. slungades bly ut, varav ca vid jakt och ca vid sportskytte. Bara en liten del av jägarnas hagel hamnar i villebråd. Det mesta faller ned på marken och i sjöar, där de orsakar miljöproblem av olika slag, bl.a. blyförgiftning av sjöfågel. Främst är det änder och svanar som drabbas. Som exempel kan nämnas att av 58 knölsvanar, undersökta vid veterinärmedicinska anstalt, var blyförgiftade. I flera länder har man redan agerat mot dessa förhållanden och i t.ex. och har man infört förbud mot användande av blyhagel i vissa områden. Det finns bra alternativ till blyhagel, nämligen stålhagel som inte ger samma negativa miljöverkningar. Enligt vår mening bör nu förbud för blyhagel införas i så att vi snabbt får en övergång till de miljövänliga stålhaglen. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om införande av förbud mot blyhagel i .
mot · GD02Jo908 · 1990-01-15 00:00:00 — Motion till 1989/90:Jo908 av och (båda mp) Förbud mot jakt vissa veckodagar Jakt bedrivs nästan överallt i naturen, mest fram januari/februari, men vissa djur får man jaga alla tider . Jägarna är inte ensamma om att vilja vistas i naturen. Där vill också motionärer, svamp- och bärplockare, flora- och faunaintresserade och friluftsfolk av många olika slag vara. Intrycket är att de flesta människor tycker det är obehagligt att vistas där det jagas med skjutvapen. Dessutom störs friden av skott och skällande hundar. Många tycker att det är så obehagligt att de avstår från att vara i områden där det jagas. Tyvärr kan allmänheten inte veta när naturen är fri från jägare. Vissa jägare är säkert mycket skickliga och omdömesgilla, men det finns risker att vistas i områden med pågående jakt. sköt en van jägare i på sin fru med ett hagelskott. Han trodde, att hon var en hare. Älgjägare brukar ha rött band på mössan för att synas bättre och dessutom noggranna regler för när och hur man får lämna sitt pass för att inte riskera att bli skjuten av någon annan jägare. Detta är ju bra, men hur är säkerheten för t.ex. en tränande orienterare eller ridande barn, som råkat hamna i ett område med pågående jakt? För att fler människor ska få njuta i naturen utan att störas av jägare föreslår vi att man inför jaktfridagar. Vi föreslår att åtminstone varje veckoslut och någon dag mitt blir jaktfridagar, dagar då all sorts jakt är förbjuden. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till sådan ändring i jaktlagen att någon form av jaktfridagar införs. () ()
mot · GD02Jo911 · 1990-01-18 00:00:00 — Motion till 1989/90:Jo911 av och (håda s) Vilthägn Tillstånd erfordras för viltstängsel som uppföres på mark som allmänheten har tillträde till. Tillstånden regleras genom naturvårdslagen och om olägenheter uppstår som inte kan åtgärdas kan tillståndet dras tillbaka. I rådande jordbrukspolitiska läge har intresset ökat för animalieproduktion innanför s.k. viltstängsel. Detta medför ökade risker för att den allemansrättsligt tillgängliga marken minskar. Naturvårdslagen ger länsstyrelserna möjlighet att vägra tillstånd om allemansrättsligt tillgängliga marker skall inhägnas. Naturvårdslagen lämnar dessutom möjlighet för att knyta villkor till eventuella tillstånd. Markägaren kan få tillstånd under förutsättning att han t.ex. anlägger genomgångar för allmänheten. I samband med sådana villkor är det av stor vikt att information lämnas så att allmänheten inte uppfattar passagen som ett intrång. Även om det är tilllåtet att vistas innanför viltstängslet medför stängslet en känsla av att man befinner sig på mark där man kanske inte har rätt att vistas. För att undvika detta och för att undanröja grunder för tvister mellan markägare och allmänhet bör man regelmässigt sträva efter att informationsvägen tala om för allmänheten skälen till att stängslet finns och vilken typ av djur som finns innanför stängslet, som man upplyser om hur man bör uppträda för att inte skada eller störa djuren i onödan. Där naturliga passager finns, t.ex. i form av markvägar, stigar eller parkeringsplatser i anslutning till vilthägnen, bör genomgångar för allmänheten anordnas i kombination med den typ av information som anges ovan. Vid tidigare behandling av motion gällande information vid vilthägn har det bl.a. angetts att detaljbestämmelser om utformningen av vilthägn och genomgångar för allmänhetens tillträde till området m.m. finns i jaktkungörelse (SNFS 1983:1). Detta är i och för sig riktigt, men det har visat sig att dessa bestämmelser inte är tillräckliga för att reglera denna för allmänheten viktiga fråga. måste därför regelmässigt kräva, som villkor för att erhålla tillstånd för vilthägn, att det i anslutning till passagen till området lämnas utförlig information om rätten att vistas där och om djurlivet och naturen inom vilthägnet. Med hänvisning till det anförda hemställs ° ^ ^ att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande information i anslutning till vilthägn. () ()
mot · GD02Jo913 · 1990-01-19 00:00:00 — Motion till 1989/90:Jo913 av () Jakten på ejder Ejdern är en av de mest dominerande änderna i . Tillväxten av stammen är stor och antalet vuxna individer beräknas till 11,5 miljoner. Jakttrycket i är lågt. Totalt beräknas den årliga avskjutningen uppgå till 18 00020 000 . Denna låga avskjutning har sin förklaring i att jakttiderna är förlagda till delvis felaktiga tidpunkter. En stor del av stammen hinner sträcka förbi under tid då jakt ej är tillåten. Förflyttningen av ejderstammen sker norrut med början och är avslutad omkring . Sträcket norrut kulminerar och den könsmogna fågeln har i stort sträckt förbi . Återstående sträck består sedan av ej könsmogen ungfågel med stort inslag av . Sträcket norrut är ej uppdelat på olika kön utan flockarna är blandade. Det södergående sträcket börjar och håller sedan på . Flyttningen söderut är uppdelad och indelningen är i stort följande: , endast på väg till ruggningsplatserna 15 juli1 sept., endast honor under första delen för att senare blandas upp med årsungar flyger de fåglar som ruggat i söderut, först och årsungar och sedan honor med enstaka inslag av . till flyger av den totala stammen söderut. Dessa fåglar utsätts aldrig numera för jakt i sedan vårjakten togs bort. Inom denna grupp torde det vara möjligt att göra ett uttag genom jakt. Detta kunde ske genom att det till infördes jakttid på hanfågel av ejder i . Denna jakt skulle då endast tillåtas på allmänt vatten utanför och skär. Jakt i skärgårdarna skulle alltså inte vara aktuell. Om denna jakt infördes skulle den på intet sätt påverka föryngringen av ejderstammen. Däremot skulle den innebära att en inte utnyttjad resurs togs tillvara. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om jakt på hanfågel av ejder. 1989/90 Jo913
mot · GD02Jo914 · 1990-01-22 00:00:00 — Motion till 1989/90:Jo914 av () Minskad användning av blyhagel Att sprida ut bly är skadligt för naturen. Av den anledningen har diskussioner uppkommit om användningen av blyhagel vid jakt och sportskytte. Det är otvivelaktigt så att uppemot bly sprids ut i naturen genom användningen av blyhagel. Det är en negativ miljöpåverkan, som naturligtvis ingen ser som önskvärd. Det är emellertid inte alldeles enkelt att övergå till annat ämne än bly i hagel. Det finns ammunition med stålhagel, men har skjutresultaten givit sämre stabilitet och sammanhållning i hagelsvärmen med sämre träffsäkerhet som följd. ett ökat gevärslitage har konstaterats. Miljöaspekterna är dock så viktiga, som jag ser det, att ansträngningarna att hitta bra alternativ till blyhagel är angelägna. Frågan bör bli föremål för utredning och försök. Det arbetet bör naturligtvis ske i nära samarbete mellan berörda myndigheter och jägarorganisationerna. Det är, från djurskyddssynpunkt, viktigt att alternativ kan hittas som inte ger upphov till skadeskjutningar och lidande för djuren. bör hos regeringen begära en utredning i detta syfte. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en utredning i enlighet med vad i motionen anförts om möjligheterna till en övergång från blyhagel till hagel som förorsakar mindre skada på miljön.
mot · GD02Jo915 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90:Jo915 av Bo Finnkvist och (båda s) Vissa översvämningsskador i samband med stora översvämningar uppkommer ibland skador på egendom av olika slag. Dammar brister, vägar förstörs, källarvåningar översvämmas och hela byggnader raseras, eller flyter bort, för att nämna några exempel. I en del fall har också hela industrier raserats. Kraftbolagen som äger vattenregleringsrätten är ofta ovilliga att diskutera ersättningar till dem som drabbas ekonomiskt, trots att vattenkraftproduktion är mycket lönsam och mycket väl skulle tåla denna lilla pålaga. I allmänhet är det samhällets olika instanser som får gå in och täcka de ekonomiska skadorna, reparera vägar och broar eller återuppbygga en raserad industri, som i de flesta fall är mycket viktig ur regional synpunkt. Privatpersoner som drabbas har ytterst små möjligheter att få rimlig ersättning för skadad eller förlorad egendom. De försäkringar som är möjliga att teckna mot denna typ av skador har också, i den mån denna möjlighet utnyttjas, mycket höga självrisker. Privatpersoner drabbas ofta hårt ekonomiskt utan att de har möjlighet att få ersättning. En nu aktuell fråga i kan tjäna som exempel: drabbades de som bor utmed i av ytterligare en stor översvämning. Skadeanspråken är nu summerade och eventuell ersättning från staten är också slutreglerad. Slutresultatet blev följande: Av anmälda skador på ett belopp som uppgick till 4,8 milj. kr. utgick ersättning på , av skadebeloppet ersattes. Detta innebär att de som bor och verkar inom det översvämmade området fick stå för av kostnaden. Detta förhållande är inte rimligt. Det orättvisa förhållandet inom detta område bidrager också till att skapa en negativ inställning till vattenkraftproduktion. I samband med de aviserade prishöjningarna på elkraft skulle det gå att avsätta en liten del av dessa för att lösa denna även för kraftindustrin angelägna fråga. Det skulle gå att konstruera en fond som täcker denna typ av skador, som finansieras och även eventuellt förvaltas av kraftindustrin. En sådan fond skulle inte påverka vattenkraftproduktionens vinster märkbart om den blir rikstäckande, men den skulle vara av mycket stort värde för de drabbade. Den nu rådande ordningen är inte rimlig. Privatpersoner och samhället, i olika former, får täcka kostnaderna när de uppstår, medan de som gör de stora vinsterna inte drabbas alls. Regeringen bör ta upp förhandlingar med de vattenkraftproducerande företagen om inrättandet av en riksomfattande fond som ersätter översvämningsskador efter reglerade vattendrag, med en generös tillämpning. I andra hand bör lagstiftning aktualiseras. Denna typ av skadereglering bör också vara ett villkor vid omprövning av gamla vattendomar och fastställande av nya. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ersättning för skador i samband med översvämningar efter reglerade vattendrag. Bo Finnkvist (s) () 1989/90 Jo915
mot · GD02Jo916 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:Jo916 Jaktens och viltvårdens organisation Jakt- och viltvårdsberedningen avlämnade betänkanden om bl.a. viltskador, jaktvårdsområden och jaktens och viltvårdens organisation och administration (det senare i huvudbetänkandet SOU 1983:21). I fråga om viltskadorna och jaktvårdsområden har regering och riksdag funnit det nödvändigt att vidareutreda dessa frågor. Samma förhållande gäller i fråga om älgjaktens administration. Vad gäller jaktens och viltvårdens organisation och administration i övrigt. lämnade inte Jakt- och viltvårdsberedningen några förslag till förenklingar och förbättringar i denna del. Därmed har allt fortsatt som förut med gamla och nytillkommande fel och brister. En särskild översyn av dessa frågor är därför starkt befogad. En sådan översyn bör omfatta hela organisationen och administrationen av jakten och viltvården. Särskilt angelägna är de delar av administrationen som helt eller delvis har formen av myndighetsutövning. Härvid är en klar gränsdragning mellan myndigheter och frivilligorganisationer en viktig och nödvändig åtgärd. Bland nuvarande brister kan nämnas det orimliga förhållandet att en ideell frivilligorganisation äger och ensam innehar dispositionsrätten av det statliga jaktkortsregistret. Genom förenkling och samordning av olika administrationsrutiner kan ekonomiska resurser frigöras för andra angelägna ändamål. Detta kan bl.a. ge utrymme för välbehövlig resursförstärkning till länsstyrelserna. Den samordningssträvan som framkommit mellan de nordiska länderna i jakt- och viltvårdsfrågor ökar behovet av den översyn som här avses. På skäl som ovan anförts, bör regeringen vidtaga åtgärder för en översyn av jaktens och viltvårdens organisation och administration. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en översyn av jaktens och viltvårdens organisation och administration. 1989/90 Jo916
mot · GD02Jo917 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90:Jo917 Kronhjorten vandrade in i för närmare 5 och har varit bofast huvudsakligen i . Kvaliteten på den skånska hjortstammen är hög och kronhjorten utgör ett unikt och av många uppskattat inslag i den skånska faunan. I takt med kraven på en effektivare markanvändning för såväl jord som skog börjar kronhjortens fortbestånd att hotas. Så sker dels på grund av minskningen av det naturliga livsrummet - lövskogen, dels genom kronhjortens dokumenterade skadegörelse i de granbestånd som alltmer ersatt lövskogen. Detta hot mot kronhjortens existens uppmärksammades tidigt och 1971 inrättades ett stort kronhjortsreservat i södra delarna av mellersta . I detta område skulle en stam om minst 100 djur hållas, vårdas och studeras. Avskjutningen reglerades noga speciellt för de så kallade kapitalhjortarna (hjortar med minst 10 taggar), varjämte åtgärder vidtogs i skadeförebyggande syfte. Ersättning utgick för skador på jordbruksgrödor och skog. Reservatet har utan tvivel varit en framgång och lett till en positiv utveckling av kronhjortstammen både kvalitativt och kvantitativt. upphörde emellertid kronhjortsreservatet och därmed har hotet mot fortbestånd åter ökat. Detta hot har tagit sig uttryck i olika former och mest negativt torde vara att markägarna nu blivit helt utan ersättning för skador på skogen. har dessutom föreslagit att någon ersättning för skador på jordbruksgrödor inte skall lämnas framöver. Därmed minskas markägarnas tolerans mot kronviltet och även om all jakt på kronhjort är licensberoende, kan en ur avelssynpunkt felaktig avskjutning inte uteslutas. En sådan utveckling underlättas av att länsviltnämnden när det gäller licenserna endast kan ge rekommendationer om ålder och taggantal. Följden av den slopade ersättningen för skador har inte låtit vänta på sig - licensansökningarna har kraftigt ökat. Såväl 1988 som 1989 översteg ansökningarna 350 djur. Nära hälften av dessa ansökningar beviljades. Vid ingången av 1988 beräknades den skånska kronhjortstammen uppgå till 400500 djur. Ett ökat tryck på licensgivningen och överklagande av förvägrade licenser ligger i farans riktning. Enligt vår uppfattning är det ett riksintresse att den skånska kronhjort stammen bevaras och vi föreslår här tänkbara åtgärder för att skydda en kvalitativt högtstående kronhjortstam. Eftersom stammens bevarande är ett allmänt intresse likaväl som annan naturvård bör ersättning för skador på jordbruksgrödor och skog lämnas. handjurslicenser bör vara bindande och inte som blott rekommenderande. Minsta arealen för erhållande av licens har varit . En ökning till lär övervägas. Arealgränsen bör ökas till , varvid markägarna i samverkan kan förväntas effektivisera avskjutningen så att värdefulla djur i större utsträckning än nu sparas. De här nämnda åtgärdsförslagen bör ges regeringen till känna. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om åtgärder för att bevara den skånska kronhjortstammen. 1989/90 Jo917 gotab 96071, 1990
mot · GD02Jo918 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:Jo918 av och (båda fp) Det praktiska jakt- och viltvårdsarbetet i handhas av (). I detta arbete ingår att föreslå jakttider och vilka arter som skall vara tillåtna för jakt. För att bereda dessa ärenden har SJF tillsatt en arbetsgrupp om 16 ledamöter, kallad jakttidsberedningen. I denna beredning har bl.a. och ornitologiska förening delta. Bland de övriga 14 ledamöterna finns 8 jägare, 1 representant för LRF samt 5 företrädare för statliga institutioner (Kungl. Skogs- och Lantbruksakademien, , samt ). Av beredningens 16 ledamöter är alltså hälften jägare, däribland ordföranden som också har utslagsröst. Beredningens förslag skall innan det sänds till () godkännas av och överstyrelse. SNV sänder förslag på remiss till olika organisationer. Av natur- och djurskyddsorganisationer är endast de två som redan är representerade i beredningen remissinstanser. för jaktärenden ingår i enheten för faunavård och jakt. På denna enhet arbetar 11 personer, 2,5 tjänster är avsatta för rena jaktfrågor. Dessutom finns en forskningskommitté med 7 medlemmar, som i princip beslutar om utdelning av forskningsanslag med anknytning till viltoch jaktfrågor. Dessa anslag uppgår till 7,2 milj. kr. Pengarna kommer från jaktvårds- och viltskaderegleringsfonderna, vilka utgör en del av de avgifter som jägarna erlägger i samband med jaktlicenslösen. Den nuvarande utformningen av organisationen gör att många natur- och djurskyddsorganisationer inte har möjlighet att påverka jaktens utformning i den utsträckning som opinionen borde ge dem rätt till. Det förtjänar påpekas att antalet medlemmar i natur- och djurskyddsorganisationer är ungefär två gånger större än hos . Man får inte heller glömma bort, att det finns ett stort antal icke organiserade naturintresserade personer, som önskar förändringar i den nuvarande jaktordningen. Varken någon grupp eller enskild människa äger de vilda djuren. Däremot har vi alla ett stort ansvar för vår fauna och dess möjligheter att överleva och ha individrika populationer. Eftersom har ställning både som ideell organisa tion och myndighetsberedning för jakttiderna, är det angeläget att få en förändring till stånd. I dess ställe bör bildas en ny organisation, förslagsvis kallad . Denna organisation skall vara fristående från SJF. Förslagsvis bestående av en tredjedel av vardera jägare, djur- och naturskyddsorganisationer och oberoende experter. Vidare bör en del av SN V:s enhet för faunavård och jakt ingå i den nya organisationen för att ett helhetsgrepp skall kunna tas. Rådet skall arbeta självständigt och ha en opartisk ordförande, exempelvis från jordbruks- eller . Rådet skall inte endast diskutera jakttider utan också ägna en del av sitt arbete åt att ingående pröva vilka arter som bör få jagas, varför och på vilket sätt. bör överföras till faunarådet och rådets arbete bekostas ur viltmedel (Jaktvårds- och viltskaderegleringsfonderna). Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en förändrad jakt- och viltvårdsorganisation. () () 1989/90 Jo918
mot · GD02Jo920 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90:Jo920 Statsbidraget till Jägarnas riksförbundLandsbygdens jägare Den svenska naturen med dess vilda fauna är en omistlig tillgång som måste vårdas på bästa sätt. utgör det jaktbara viltet en värdefull naturresurs som kan beskattas utan men för viltstammarna. Några viltarter, exempelvis älg och rådjur, måste regleras genom jakt för att begränsa skador på gröda, skog och trafik. Jakten och viltvården utgör en viktig rekreationskälla för en stor befolkningsgrupp. De organisationer som arbetar med jakt- och viltvårdsfrågor bör därför med rätta ha ett skäligt samhällsstöd. Det ekonomiska stöd som utgår till landets båda jägarorganisationer utgår ur jaktvårdsfonden, vars medel i sin helhet betalas in av landets jägare i form av årlig jaktvårdsavgift. Jaktvårdsavgiften /90 utgör . Med dessa jaktvårdsavgifter tillför landets drygt 325 000 jägare jaktvårdsfonden ca . Fondens behållning var ca 5 milj. kr. Det föreligger emellertid en omotiverat stor skillnad i fråga om de ekonomiska bidrag som utgår till de båda jägarorganisationerna. De båda förbunden bedriver i huvudsak likartad verksamhet, vilket bl.a. framgår av noterande i JoU 1978:4, prop. 1977/78:141, SOU 1983 och prop. 1986/87:58. Oaktat dessa förhållanden har bidraget uppgått till ca . per medlem till , medan motsvarande bidrag till Jägarnas riksförbund-Landsbygdens jägare endast uppgått till ca . Denna skillnad är uppenbart för stor och bör successivt utjämnas genom skälig uppräkning av de årliga bidragen från jaktvårdsfonden till riksförbundet. Genom förbundets breda ungdomssatsning, med miljövård och faunavård som tyngdpunkt, är en resursförstärkning särskilt angelägen. En stor del av de båda jägarorganisationernas allmännyttiga verksamhet sker efter gemensamt uppdrag från regeringen eller annat samhällsorgan. Efter initiativ från riksförbundet har de båda jägarorganisationerna inlett en bred samverkan i jakt- och viltvårdsarbetet. Detta förhållande gör det ännu angelägnare att riksförbundet får en reell resursförstärkning. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motio nen anförts om ökat bidrag till Jägarnas riksförbund- Landsbygdens Mot. 1989/90 jägares allmännyttiga verksamhet.
mot · GD02Jo921 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90:Jo921 av och (båda s) De kungliga älgjaktsarealerna De kungliga privilegierna för bedrivande av jakt har sina rötter långt in i medeltiden. disponerar kungen närmare svensk kronomark för att bedriva den så kallade kungajakten på älg. Enligt vårt förmenande borde kungen, liksom hela den övriga skaran av älgjägare i , få nöja sig med en jaktmark dimensionerad efter gängse normer och givetvis tillgången på älg. En sådan åtgärd skulle ge fler jaktintresserade, som saknar egna jaktmarker, möjlighet till arrende och älgjakt pä de frigjorda f.d. kungamarkerna. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar begränsa de kungliga älgjaktsarealerna på sätt som föreslås i motionen.
mot · GD02Jo922 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90:Jo922 av m.fl. (mp) sammansättning Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:Bo519 hemställs att hos regeringen begär förslag till lagstiftning om att vattendomstolarnas sammansättning ändras så att en person med ekologisk/biologisk kompetens alltid ingår i dessa. Hans Leghammar (mp) () () () () ()
mot · GD02Jo923 · 1990-01-19 00:00:00 — Motion till 1989/90:Jo923 av m.fl. (fp) Prövning av vattenkraftsutbyggnad i undantagna älvar Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:Bo503 hemställs att beslutar om en sådan lagändring att vattenkraftsprojekt i undantagna älvar och älvsträckor alltid skall prövas av regeringen. () () () () 1* 1989190.