mot · GD02Jo806 · 1990-01-22 00:00:00 — av m.fl. (vpk) Miljöfarligt avfall Människans avfallshantering har fram till våra dagar fungerat på ett enkelt och funktionellt sätt. Man lade sitt avskräde i en hög på visst avstånd från boplatsen och lät naturen bryta ner det. Innehållet i avskrädet var till största delen organiskt material av naturligt ursprung såsom matrester. En mindre del av avfallet bestod av resterna av tillverkade produkter, t.ex. lergods. Avfallet har till största del snabbt brutits ner och dess beståndsdelar har återgått till det naturliga kretsloppet av ämnen i naturen. Denna metod att ta hand om avfallet - kallad deponering eller dumpning - brukas till stor del fortfarande runt om i världen. Tyvärr fungerar denna metod lika dåligt som den fungerade bra på stenåldern. Två huvudorsaker gör att deponering fungerar dåligt . Den ena är att byarnas invånarantal har växt och att mängden avfall per invånare kraftigt ökat. Största byarna rymmer mer än 10 miljoner invånare. Den andra är att avfallet vi producerar till största del består av konstgjorda, icke naturliga material, som därmed är mer eller mindre svårnedbrytbara i naturen.Många av dessa konstgjorda ämnen har svårbedömbara, negativa miljö- och hälsoeffekter. Denna förändring av avfallsmängderna och av avfallets innehåll har snabbt blivit ett stort problem under industrialismen för att ha utvecklats till akuta kriser. I vårt land producerar vi totalt avfall . En del av detta avfall återanvänds , men det mesta deponeras eller förbränns. Vi producerar ca hushållssopor och person. I denna motion tar vi upp den del av avfallet som kallas miljöfarligt avfall. Förändringarna av samhällets produktionssystem har lett till att en allt större och växande del av avfallet är miljöfarligt. Miljöfarligt avfall kallas det avfall som kan ge skador eller innebär risk för människa eller miljö. Många ämnen som vi producerar är extremt miljöfarliga och många ackumuleras i näringskedjorna, dvs. de lagras i levande vävnad och koncentreras för varje steg i näringskedjorna. Den art som är sist i näringskedjan får då i sig högst halter av de skadliga substanserna. Exempel på detta är rovfåglar, sälar och människor. När dessa uppvisar tecken på skador av miljögifter är det en tydlig signal att något är galet. Framtiden ser dyster ut. Mängderna miljöfarligt avfall ökar men ländernas förmåga och vilja att vidta lämpliga åtgärder är låg. I-världens rika företag lagrar sitt miljöfarliga avfall i med låg utbildningsnivå och brist på demokratiska beslutsrutiner. hanterar och dumpar avfall i haven och starkt miljöstörande kemikalieförbränning sker på internationellt vatten, då det ur företagsekonomisk synpunkt ter sig mycket lönsamt. slöts ett globalt avtal i om skärpt kontroll över den internationella handeln med miljöfarligt avfall. Avtalet innehöll tre huvudpunkter: - Rätt för varje land att vägra införsel och genomfart av miljöfarligt avfall. - Varje transport av miljöfarligt avfall mellan länder som undertecknat Basel-överenskommelsen måste anmälas till det internationella avtalssekretariatet och till mottagarlandets myndigheter innan transport påbörjas. - De industrialiserade länderna ska stödja utvecklingsländernas uppbyggnad av modern teknik. Kritik riktades mot avtalet för att det inte gick tillräckligt långt. Avtalet innehåller inget uttryckligt förbud för i-länder att dumpa avfall i utvecklingsländer. Formuleringarna om stöd från i-länderna var synnerligen vaga och precisering av ekonomiska åtaganden saknas. Det svenska arbetet för skärpta internationella avtal måste intensifieras. I-länderna skall uttryckligen förbjudas att dumpa avfall i utvecklingsländer. Regeringen bör också återkomma till med en rapport över den hittillsvarande exporten av svenskt miljöfarligt avfall. Rapporten bör avse även sådan export som inte skett i regi. I samhällen med en ohämmad marknadsekonomi har miljöutsläppen och avfallsproblemen visat sig öka lavinartat, eftersom enskilda företag kan göra stora vinster på att förstöra miljön. De f.d. kommandostyrda planekonomierna i har också visat sig oförmögna att begränsa miljöfarliga utsläpp.De har inte förmått att utveckla en modern och på ekologiska grunder baserad energi-, produktions- och avfallsteknik. Denna moderna teknologi är nödvändig för att lösa dagens avfallsproblematik. Den i dessa länder allt starkare opinionen för att rädda miljön har inte tillåtits komma till uttryck. Vpk kräver generellt förbud av deponering och förbränning av svenskt miljöfarligt avfall utomlands. Från detta förbud ska i speciella fall dispens kunna beviljas. Det kan gälla om ett annat land har en bättre metod att ta hand om ett visst avfall och transporterna av avfallet är acceptabla av säkerhetsskäl. förekommer dumpning av avfall till havs i stor skala, liksom Klassiska exempel på ämnen man har uppmärksammat och som det är problem med är kvicksilver, bly, kadmium, PCB. har insikten ökat om att avfallet inte kan klumpas ihop och behandlas på ett sätt. Avfallshanteringen måste bli mer mångsidig och anpassad till innehållet i avfallet. förbränning av avfall. har t ex begärt att få dumpa avfall i . Den bör på ett kraftfullt sett ta initiativ så att havsdumpning och förbränning av avfall på haven upphör. saknas i ansvarig instans för det miljöfarliga avfallet. Kommunerna ansvarar för hushållssoporna. Industrin tar hand om större delen av sitt avfall. Statliga har monopol på omhändertagandet av det miljöfarliga avfallet men kan ge andra företag rätt att behandla det. finns ingen överblick över det miljöfarliga avfallet. Det är bra att regeringen nu begär att kommunerna gör en inventering av allt avfall och att de ska upprätta avfallsplaner. ska ha det övergripande ansvaret. Vi föreslår dessutom att kommunerna fullt ut ges ansvaret för allt avfall . Självfallet måste staten bära en del av de samhälleliga kostnaderna för denna nya uppgift som läggs på de redan hårt belastade kommunerna. I tror man att det produceras miljöfarligt avfall . gjorde sin senaste inventering 1980. Den totala mängden som produceras nu är troligtvis större. har man inriktat sig på de stora företagens avfall.Uppmärksamheten borde också vändas mot små företag och miljöfarligt avfall som inte utsorteras från vanligt industriavfall. Också sådant som inte klassas som miljöfarligt avfall, t.ex. spillolja, och miljöfarligt avfall som ingår i hushållsavfall borde uppmärksammas. Detta kommer att underlättas med ett totalt kommunalt ansvar. Ett stort problem är att omkring 70 000 olika kemikalier används i världen utan att man riktigt vet vilka skadeverkningar de har. Det finns 55 000 kemikalier registrerade i kemikalieinspektionens register. För mindre än en tiondel av dem finns information som ger möjlighet till riskanalys. I används 10 000-20 000 kemiska ämnen, i huvudsak inom industrin. Man har otillräckliga kunskaper om vilka kemikalier som tillsätts i olika industriprocesser eller vilka kemikalier som släpps ut i miljön. vet vi inget om materialflödet i tillverkning, produkthantering och avfallshantering. Produktionen måste styras att använda mindre kemikaliemängder och byta ut farliga kemikalier mot mindre farliga. Det mest angelägna för att minska mängden miljöfarligt avfall är att förändra produktionen. Energi- och materialbalanserna måste redan vid produktionen vara inställda på cykliska förlopp där förlusterna (avfallet) minimeras. Förlusterna kan aldrig bli noll, men kan reduceras avsevärt jämfört med dagens situation. Materialbalanser ska bl.a. redovisa in- och utflöde av ämnen. Produktanalyser ska visa hur produkten påverkar miljö och hälsa både hos de arbetare som tillverkar produkten och utanför fabriken. Kvittblivningsspecifikationer ska visa hur den slutligen omhändertas som avfall. Även tillverkningsprocessens effekter skall redovisas och analyseras. Stora delar av det miljöfarliga avfall som produceras kan elimineras genom produktionstekniska åtgärder och genom att analysera produktion/kon sumtion med hjälp av materialbalanser som identifierar förekomst och möjligheter till förändringar.Detta är ett av vpk:s huvudkrav i ansträngningarna att minska riskerna med riskerna med miljöfarligt avfall. Även om det i företagsekonomiska termer inte är lönsamt att återvinna t.ex. metallinnehållet i slipmassorna, kan ekonomiska incitament skapas genom att - med utgångspunkt från analyser - produktionen åläggs miljöavgifter på ett sådant sätt att återvinning premieras. Dessa miljöavgifter skall baseras på energi- och materialbalanser, produktanalyser och kvittblivningsspecifikationer. Vpk anser att materialbalanser, produktanalyser och kvittblivningsspecifikationer ska redovisas av företag verksamma i . Av redovisningen skall framgå hur produkternas eventuellt negativa effekt på miljön skall minskas. Lagar och förordningar som styr hanteringen av avfall är flera. Lag om kemiska produkter, Hälsoskyddslagen, Renhållningslagen, Miljöskyddslagen, Lag om transport av farligt gods, m.m. Gränserna mellan miljöfarligt avfall, övrigt avfall och restprodukter som inte är avfall är oklara. Lagstiftningen är splittrad och inkonsekvent. Vpk kräver att lagstiftningen ses över så att konsekvens och tydlighet uppnås. Och så att producentansvaret kan utkrävas. Sanktionsmöjligheterna skall skärpas. Vi menar också att koncessiontillstånd för anläggningar som hanterar miljöfarligt avfall bör gälla i högst eftersom den tekniska utvecklingen och miljökraven ändras fort. I prövning av miljöfarlig verksanhet enligt Miljöskyddslagen tas som regel inte avfallshantering upp. Vi anser att det måste fastslås att även hantering av avfall skall prövas och villkoras. Det finns enligt regeringens proposition stora möjligheter att begränsa uppkomsten och förbättra hanteringen av miljöfarligt avfall, med befintlig lagstiftning. Problem uppstår dock när lokala myndigheter sätter olika regler på olika håll i landet. Risken finns då att företag kan spela ut olika kommuner mot varandra. Lokala myndigheter har inte heller möjlighet att besluta om generella restriktioner. Varje ärende måste prövas enskilt, vilket leder till en orimlig arbetsbörda.Skärpningar av regler bör därför sättas lika för hela landet, men givetvis med möjlighet för lokala myndigheter och valda församlingar att skärpa (inte lindra) tillämpningen. Omhändertagande av det miljöfarliga avfallet i tog emot miljöfarligt avfall. Det motsvarar av det miljöfarliga avfall som produceras i . är en tekniskt sett gammal () anläggning. Trots förbättringar sedan starten har den fortfarande många brister. Störningar i drift och inmatning, dålig kontroll på vad som bränns, för höga utsläppsmängder, högre än vid konventionell avfallsförbränning. Man mäter inte utsläppen kontinuerligt utan beräknar dem. Även om de förslag vi har genomförs för att minimera sopmängden och speciellt då det miljöfarliga avfallet, så kommer vi att ha en stor mängd miljöfarligt avfall, som måste hanteras. Om kommunerna får ansvaret och de resurser som vpk vill kommer mängden miljöfarligt avfall att öka kraftigt ( då kontrollen blir bättre), för att sedan minska drastiskt. Vi accepterar inte att sänder miljöfarligt avfall utomlands. Vi anser därför att det behövs en ytterligare anläggning för omhändertagande av miljöfarligt avfall. Den anläggningen ska kunna ta hand om det avfall som trots allt måste brännas. 2 skall succesivt ta över sådant som man klarar dåligt på 1. I samband med att en ny anläggning byggs, måste också arbetet för att utveckla andra metoder för hantering av miljöfarligt avfall utvecklas. Anläggandet av ett nytt måste föregås av genomträngande miljökonsekvensanalyser. Det räcker inte med garantier att bästa kända teknik ska användas. Plats för anläggningen måste bestämmas med utgångspunkt i miljökvalitetsnormer. Vi anser att skall fatta beslut om lokalisering och villkor för ett nytt . Staten kan minska sin ägarandel av genom viss försäljning av aktier. Statens andel skall dock ej understiga . Därigenom tillgodoses kommuners och industriers behov av ökat inflytande. Lagen om kemiska produkter 13 § bör ej slopas. För att erhålla miljövänligare produkter, reducera mängden miljöfarligt avfall och förbättra miljön krävs effektiva och genomtänkta styrmedel från samhällets sida. Det krävs en kombination av administrativa och ekonomiska styrmedel. De miljöavgifter som tas in skall användas för att utveckla avfallshanteringen. Det behövs ökade resurser till forsknings- och utvecklingsarbete, ny teknik och mer information. Vpk strävar efter ett socialistiskt produktionssystem där de som arbetar i produktionen och konsumenterna har ett avgörande inflytande - baserat på ekologiska kunskaper - på investeringar och produktion. fälliga, asfalt med presseningar över. De håller högst , därefter uppstår problem med läckage. Omhändertagandet vid är på flera sätt bristfälligt. Det gäller t.ex. förbränningen av PCB-haltigt avfall. Förbränningen av PCB bör därför stoppas tills en tillfredsställande hantering kan ske. Bristerna vid SAKAB-anläggningen, konstaterade i utredningar, måste åtgärdas. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att hos regeringen begär ett intensifierat arbete för skärpta internationella avtal mot handel med miljöfarligt avfall, 2. att hos regeringen begär en redogörelse över hittillsvarande export från av miljöfarligt avfall, 3. att hos regeringen begär ett intensifierat arbete i syfte att stoppa dumpning och förbränning av avfall till havs, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om nödvändigheten av ökad kontroll av förekomsten av miljöfarligt avfall hos små företag och i industriavfall, 5. att som sin mening ger regeringen till känna att produktion, konsumtion och återvinning skall kännetecknas av krav på utsläpp av sådan grad att naturen tål det, 6. att hos regeringen begär en översyn över de lagar som reglerar hanteringen av miljöfarligt avfall i enlighet med vad i motionen anförts, 7. att beslutar att koncession för anläggningar, som hanterar miljöfarligt avfall, skall gälla högst , 8. att beslutar att i prövning av tillstånd enligt miljöskyddslagen även avfallshanteringen skall prövas och villkoras, 9. att beslutar om ett stopp av PCB-förbränningen vid , 10. att begär att regeringen åtgärdar bristerna vid SARAB, 11. att hos regeringen begär att får i uppdrag att utreda alternativa metoder för omhändertagande av miljöfarligt avfall, 12. att beslutar att en miljökonsekvensutredning föregår lokaliseringen av ett nytt SARAB, 13. att beslutar att staten skall behålla kontrollen över ägandet i SARAB men att kommunernas och industrins ägandedel och ansvar skall öka. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)