mot · GE02Bo9 · 1990-10-26 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:34 Ny bostadsfinansiering, m.m. Sammanfattning motsätter sig regeringens förslag tillräntelån. Det är alltför stor risk för att de samladelånen under ogynnsamma ekonomiskaomständigheter kan komma att överstigafastigheternas värde. Detta skulle drabba denenskilde hårt och skulle sannolikt också medföra atthela systemet havererade. Ett bostadsfinansieringssystem måste varastabilt och kunna fungera över en längre tidsperiodunder skiftande ekonomiska förhållanden.Regeringens förslag uppfyller inte dessa krav. anser att det krävs en övergång tillmarknadsekonomi på bostadsmarknaden.Bostadsmarknaden är så reglerad ochsubventionerad att förhållandena mer liknar enplanekonomi. Problemen är likartade dem somfinns i öststatsekonomierna med ineffektivitet,köer och svarta marknader. vill därför minska regleringarna. Vivill ta bort en rad onödiga regler såsom markvillkor,konkurrensvillkor och kostnadskontroll. Denomfattande lånebyråkratin bör skäras ned bl.a.genom att länsbostadsnämnderna avskaffas. Vi vill ha en hyressättning som gerökad rörlighet och ett bättre utnyttjande avbostäderna. Vi förespråkar ett nyttbostadsfinansieringssystem som successivt minskarräntebidragen kraftigt. Bidrag bör bara utgåtill flerfamiljshus som motsvarar den avdragsrättsom småhusägarna har. När subventionernaminskar vill vi skapa förutsättningar för lån därkostnaderna i viss mån omfördelas över tiden. Debesparingar detta leder till skall utnyttjas förskattesänkningar 2. Regleringar och subventionerDen svenska bostadsmarknaden har slagitssönder av subventioner och regleringar. Detta harmedfört att förhållandena på bostadsmarknadenmer liknar en planekonomi än enmarknadsekonomi. Problemen är också likartadedem som finns i öststatsekonomierna.Detaljreglering och planhushållning leder alltidtill samma konsekvenser. Vi får en ineffektivproduktion som är dåligt anpassad tillkonsumenternas önskemål. Det blir långa köer däralla fula metoder används för att ta sig fram i kön.Det uppstår en svart marknad. Det leder också tillorättvisor och slöseri med resurser.Bostadssubventionerna uppgår . Räntebidragen /91 kosta ochberäknas nästa budgetår öka med minst 4 miljarderkronor. De stora subventionerna medverkar till dethöga skattetrycket.Subventionerna går dessutom i huvudsak tilldem som redan har det bra ställt. Det är barabostadsbidragen -- en mindre del av de totalabidragen -- som går till de sämst ställda.Subventionerna utgår dessutom ofta endast tillden förste innehavaren av lägenheten ellersmåhuset. Vid försäljning tillfaller i praktiken allasubventioner den förste innehavaren. Den andreoch kommande ägare får ingen glädje av dem. Subventionerna bidrar också till attbyggkostnaderna drivs upp. Genom räntebidragenbetalar staten större delen av räntan. Det tordevara uppenbart att byggkostnaderna skulle varalägre om det inte fanns några subventioner.En lägre inflationstakt förutsätter sannoliktockså en ändrad bostadsfinansiering. I detnuvarande systemet finns inga motståndare tillinflationen. För ägare av bostadsrätter, småhus ochandra fastigheter har inflationen ofta varit mer änvälkommen. Fastigheternas värde har sett över enlängre tidsperiod ökat i takt med inflationen medanlånen har urholkats av samma inflation. Generösaavdragsregler har eliminerat en stor del av denegativa effekterna av inflationen.Subventionerna är vidare tveksamma ur en merprincipiell synvinkel. De innebär att människor inteens tillnärmelsevis betalar den verkliga kostnadenför sitt boende. Alla får vara med och bidra viaskatterna oavsett om de själva bor bra eller dåligt.Särskilt drabbas de ungdomar som inte alls fårtillträde till bostadsmarknaden men likväl får bidratill subventionerna för de mer välbeställdasboende. Från liberala utgångspunkter är detsjälvklart att den enskilde, inte staten, själv skallbestämma sitt eget konsumtionsval.Bostadssubventionerna går i hög utsträckningtill expansiva regioner där det byggs mycket och deförstärker därmed dessa expansiva tendenser. Subventionerna är dessutom nära kopplade tillomfattande regleringar. För att få del avsubventionerna måste en rad villkor uppfyllassåsom markvillkor, konkurrensvillkor ochkostnadskontroll.Den reglering som har medfört de störstaskadeverkningarna är hyresregleringen. Denersattes visserligen, när effekterna avhyresregleringen började framståsom allt för negativa, av den s.k.bruksvärdeprincipen. Tanken var att hyrorna ihögre grad skulle bestämmas av marknadsvärdet.Men har vi istället fått enhyressättning som är knuten till den ursprungligaproduktionskostnaden och därmed i realiteten enbibehållen hyresreglering.Hyresregleringen medför ibland att hyran sättslägre än vad den skulle bli på en fri hyresmarknad.Detta leder till en ökad efterfrågan på bostädermen till ett minskat utbud eftersomlönsamheten i fastighetsförvaltning ochbostadsproduktion sjunker.Resultatet blir bostadsbrist, dvs. Eftersom inte betalningsviljanavgör hur bostäderna skall fördelas måste någotannat fördelningssystem till. Det har vi i Sverigeförsökt lösa genom bostadsköer ochbostadsförmedlingar.Men om den verkliga hyran är lägre änjämviktshyran på en fri marknad uppstår en svartmarknad. Både hyresvärdar och hyresgäster kantjäna pengar om de kan kringgå hyresregleringenoch trots den få ut marknadsvärdet. Dettaaccepteras självklart inte av dem som slår vakt omregleringen. Marknaden kriminaliseras och enkontrollapparat försöker övervaka den.Den svenska hyresregleringen innebär inte atthyrorna överallt är lägre än jämviktshyrorna utanframför allt att hyresnivån beror på när husetbyggdes. Detta innebär att hyrorna för äldrelägenheter med bra läge är lägre än för nyalägenheter med sämre läge. Hyresstrukturen stämmer alltså inte överensmed vad människor är villiga att betala. Dettaskapar särskilda problem bl.a. i form av ettineffektivt utnyttjande av våra bostäder och en lågrörlighet på marknaden för hyreslägenheter. Detblir nästan omöjligt att flytta om alternativet till denstora lägenheten med bra läge än en mindre medsämre läge och högre hyra. I en bristsituation drivsdessutom priserna för bostadsrätter och villor uppöver jämviktspriset eftersom hela efterfrågetrycketläggs på den fria delen av bostadsmarknaden. På en reglerad marknad är det framförallt denya bostadskonsumenterna som stängs ute. Ca100 000 lägenheter i hyrs ut i andra hand.Det är lika många lägenheter som i . Genomhyresregleringen blir det lönsamt att behålla enlägenhet man inte behöver och hyra ut den i andrahand till höga priser. Många behåller också sinlägenhet för att använda den somövernattningslägenhet. Regleringarna och subventionerna leder oftatill bieffekter som skapar krav på nya regleringaroch subventioner. har detta letttill mycket omfattande subventioner ochregleringar.Det hävdas ofta att bostaden är en socialrättighet och att det därför krävs politiska ingrepppå bostadsmarknaden. Det bör naturligtvis vara ensocial rättighet att få ha en bostad. Men denrättigheten tryggar vi bäst genom att föra enekonomisk politik som leder till välstånd ochgenom stöd till särskilda grupper, t.ex. i form avbarnbidrag och bostadsbidrag.Däremot finns det inget skäl att tro attplanhushållning på just bostadsmarknaden skullevara överlägsen marknadsekonomin. Tvärtom harvi all anledning tro att marknadsekonomi är bästockså på denna marknad. En övergång till marknadsekonomi påbostadsmarknaden -- en svensk perestrojka inombostadssektorn -- är alltså önskvärd. Men den kanav hänsyn till enskilda människor inte ske över ennatt och den kommer inte att kunna ske utanövergångsproblem. Dessa problem är ändåblygsamma jämfört med de problem man står införi . Mer marknadsekonomi på bostadsområdetskulle ge konsumenterna större inflytande ochökad valfrihet. Vi skulle kunna utnyttja vårabostäder effektivare och kapa köerna. De svartapengarna skulle försvinna och vi skulle kunna sänkaskatterna. Brister i propositionen I det utredningsarbete som har förekommit desenaste åren har vi kunnat skönja en ökadmedvetenhet om avigsidorna av regleringar ochsubventioner. Även i denna proposition redovisasen ökad medvetenhet främst om avigsidorna avsubventionerna men i viss mån även om att dennuvarande hyressättningen motverkar dennödvändiga rörligheten på bostadsmarknaden. De förslag som redovisas i propositionen för attminska bostadssubventionerna är dock olämpligtutformade och inga förslag redovisas för att minskaregleringarna. Räntelånen I propositionen föreslås att de nuvaranderäntebidragen ersätts av räntelån. För nybyggdahus ska inga räntebidrag utgå från och idet befintliga beståndet ska räntebidragen upphöravid utgången av . Skattekompenseranderäntebidrag föreslås utgå till flerfamiljshusmotsvarande den avdragsrätt som småhusägarnafår. De föreslagna villkoren för räntelånen kan dockunder ogynnsamma förhållanden leda till enomfattande skulduppskrivning under lång tidsamtidigt som fastighetspriserna inte stiger i sammatakt. Detta drabbar den enskilde hårt men detmedför också att systemet blir instabilt. Ett bostadsfinansieringssystem måste nämligenvara stabilt och kunna fungera i skiftandeekonomiska lägen. I propositionen hävdas att detföreslagna systemet uppfyller dessa krav. Mångaremissinstanser har dock kritiserat systemet justdärför att det inte är tillräckligt robust. Riksbankenhar t.ex. i sitt remissvar över den utredning somligger till grund för propositionen hävdat attsystemet är förenat med i stort samma nackdelarsom orsakat sammanbrott i tidigarefinansieringssystem. Det föreslagna realräntebidraget som ska utgånär realräntan är mycket hög, 5--beroende påränteläge, gör inte systemet mer stabilt. Detinnebär tvärtom att staten redan från början hartagit ett alltför stort ansvar förbostadsfinansieringen. Bidragskonstruktionen ärdessutom krånglig och svårbegriplig. Det föreslagna realräntebidraget är tveksamtockså av andra skäl. Det föreslås utgå med fulltbelopp och däreftersuccessivt reduceras. Det finns inget skäl till att justde som bor i ett relativt nytt hus ska ha detta skyddmot höga realräntor. De statsfinansiella effekterna av räntelån ochrealräntebidrag belyses också mycketknapphändigt i propositionen. Det är inteacceptabelt att regeringen lägger fram förslag sominnebär förändringar på tiotals miljarder kronorutan att de långsiktiga effekterna redovisas. Ipropositionen redovisas den statsfinansiellaeffekten med två räkneexempel som sträcker sigfram till 1996. Men det står inget om effekterna år2000 eller 2010. På torde vinsterna istatsbudgeten minska. En effekt av systemet är attminskat byggande ger mindre vinst i statsbudgeten.Ett räntelånesystem torde också förutsätta enförändrad reavinstbeskattning. Denreavinstbeskattning som införs ärnominell, dvs. den tar ingen hänsyn till inflationen.Det är orimligt att förena en nominellreavinstbeskattning med ett finansieringssystemsom är anpassat till inflationen. Den praktiskakonsekvensen kan bli att den som säljer sinfastighet för samma belopp som lånen uppgår tilländå kan få betala en stor reavinstskatt. har länge föreslagit införandet avlån som omfördelar kostnaderna över tiden. Viavvisar dock det föreslagna räntelånesystemetfrämst därför att det finns en risk för att det inte blirett tillräckligt stabilt system. Vi återkommer längrefram till vårt alternativ. Investeringsbidrag Den beslutade skattereformen innebär att fullmoms införs även på byggande. Denna höjning hardock ansetts innebära så stora nackdelar att etttillfälligt investeringsbidrag för ny- och ombyggnadingår som en del i skattereformen. I prop.1989/90:110 sägs att detta bidrag bör utgååtminstone . I föreliggande proposition föreslås dettainvesteringsbidrag utgå med 9,av de beräknadekostnaderna för ny- och ombyggnad. Vi instämmeri att investeringsbidraget ska utgå utifrånschablonmässigt beräknade kostnader då det skullemedföra betydande kontrollproblem att utgå frånverkliga kostnader. Vi kommer längre fram attföreslå förenklade regler för dennaschablonberäkning.I propositionen föreslås att en förutsättning förbidraget tills vidare ska vara att bostadslån lämnas.Detta är ett helt onödigt krav. Det strider dessutommot principen att subventioner ska lämnasoberoende av åtgärdernas faktiska finansiering. Ipropositionen ansluter sig regeringen till dennaprincip.Folkpartiet föreslår således attinvesteringsbidraget ska utgå oavsett ombostadslån lämnas eller inte. I övrigt accepterar vibidragets utformning. Underhåll och räntebidragstrappaI propositionen föreslås även åtgärder för 1991som leder till ökade bostadssubventioner bl.a.genom att räntestöd ska lämnas för underhåll ihyreshus. Dessutom skall räntebidrag över den s.k.övre lånegränsen på avschablonlåneunderlaget utgå. Vi avvisar dessa förslag. Det är inte rimligt attlägga förslag som ytterligare ökar subventionerna.Vi föreslår istället att fastighetsägarna gesmöjlighet till skattefria avsättningar tillreparationsfonder. SBABStatens Bostadsfinansieringsaktiebolag föreslåsi propositionen få marknadsanpassa sinorganisation och bygga upp en låneadministrationoch en försäljningsorganisation. Som motiv anges ipropositionen att SBABs fortsatta verksamhetbidrar till att upprätthålla konkurrensen påbostadsfinansieringsmarknaden. Några belägg för att det krävs en nytt statligtbostadsfinansieringsinsitut redovisas dock inte.Enligt vår mening bör istället läggas ned. Bibehållna regleringarI propositionen finns inga förslag omavreglering. Alla regleringar såsom markvillkor,konkurrensvillkor och kostnadsprövning finns kvaroch kopplas dessutom till de föreslagna räntelånen.Regeringen föreslår inte heller några åtgärderför att ändra hyressättningen. Det räcker inte attförändra bostadsfinansieringen för att uppnå en enrimlig hyressättning därför att en ändradbostadsfinansiering endast påverkar en mindre delav beståndet. förslag Nytt bostadsfinansieringssystem Regeringen bör återkomma till medförslag om ett nytt bostadsfinansieringssystem. Detbör bygga på följande riktlinjer. Räntebidragenskall successivt minska kraftigt. Bidrag bör på siktbara utgå till flerfamiljshus motsvarande denskatteminskning som småhusägarna får. Vi vill åstadkomma detta genom extranedtrappningar av räntebidragen i det befintligabostadsbeståndet och genom successiva höjningarav den garanterade räntan i nyproduktionen. Enreform skall kombineras med skattesänkningar ienlighet med vad som anförs nedan.Folkpartiet vill också göra det möjligt för denenskilde att ta lån som omfördelar kostnadernaöver tiden. När bostadssubventionerna minskasmåste vi erbjuda andra sätt att initialt minskakostnaderna i nya hus. Denna omfördelning fårdock inte vara så omfattande och ske under så långtid att systemet blir instabilt och därmed intefungerar i praktiken. Det är sannolikt en förutsättning för att sådanalån ska kunna erbjudas att staten erbjudermöjligheten till en statlig kreditgaranti. Vi anser attregeringen bör återkomma med förslag tillriksdagen om statliga kreditgarantier för lån därskulduppbyggnaden är lägre än i det nu föreslagnasystemet. Denna kreditgaranti kommer sannoliktatt kunna köpas till ett lägre pris än denkreditgaranti som regeringen har föreslagit, dåriskerna för förluster är lägre i det av oss föreslagnasystemet. Komplicerade och sakligt tvivelaktigakonstruktioner såsom det av regeringen föreslagnarealräntebidraget bör inte ingå i ett nytt system.AvregleraPropositionen innebär att alla regleringar finnskvar. De föreslagna räntelånen knyts tillregleringarna och till bostadslånebyråkratin. Vi vill avskaffa en rad regleringar. Markvillkor,konkurrensvillkor och kostnadskontroll kanavskaffas . De försenar och fördyrarbyggandet.Låneunderlaget för bostadslån beräknas enligtden s.k. schablonmetoden där en rad faktorerpåverkar låneunderlaget. Beräkningarna ärkomplicerade och det finns till och med särskildadataprogram för ansökningar om statliga lån. Vianser att dessa beräkningar ska förenklas kraftigt. Isamband med denna schablonisering böruppdelningen i bostadslån och bottenlån upphöraså att endast ett lån behöver tas.En sådan förenkling innebär också att kraftiganedskärningar kan göras i bostadslånebyråkratin.Länsbostadsnämnderna bör läggas ned och dekommunala tjänstemän som sysslar medlåneförmedling kan i hög grad få andraarbetsuppgifter.Hyressättningen bör förändras genom att deursprungliga intentionerna bakombruksvärdeprincipen genomförs. Avsikten medbruksvärdesystemet var att det skulle efterlikna enordning med marknadsbestämda hyror och atthyressättningen skulle bli mer rättvis. För att uppnådetta bör hyreslagen ändras.Det är inte minst nu angeläget att det sker enbetydligt större hyresomfördelning mellan äldreoch nyare lägenheter. Det finns stora vinster meden sådan omfördelning. Hyrorna i nybyggda husblir lägre, vilket ökar möjligheten att bygga nyalägenheter. I det äldre lägenhetsbeståndet får vi enökad rörlighet vilket gör att det utnyttjaseffektivare. Dessa förändringar leder till minskadeköer. Större avkastning i det äldre beståndet gerutrymme för självfinansiering av underhåll. Därförbör privata fastighetsägare som de allmännyttigabostadsföretagen ges möjlighet till skattefriaavsättningar till reparationsfonder.SkattesänkningI propositionen konstateras att de föreslagnaräntelånen leder till lägre statsutgifter men att dettainte medger några skattesänkningar därför atträntelånen inte innebär någon finanspolitiskåtstramning. Detta är i huvudsak rätt även om enviss åtstramning torde ske genom att utrymmet förrebelåning av fastigheter minskar när räntelåninförs. förslag om nedtrappning avräntebidragen innebär dock att resurser tidigarefrigörs som kan och bör användas förskattesänkningar. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att avslår propositionen om nybostadsfinansiering förutom anslag tillinvesteringsbidrag och ändring av plan- ochbostadsverkets namn,2. att godkänner vad i motionenanförts om investeringsbidragens utformning,3. att hos regeringen begär förslag omett nytt bostadsfinansieringssystem som bygger påde riktlinjer om minskade räntebidrag ochkreditgarantier för lån som omfördelarkostnaderna över tiden som redovisas i motionen, 4. att hos regeringen begär förslag tillökad schablonisering vid beräkningen avlåneunderlag för bostadslån, 5. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om översyn avbruksvärdesystemet,6. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om avskaffande avlänsbostadsnämnderna, 7. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om avskaffande avSBAB, 8. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om avsättning tillreparationsfonder, 9. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om en förändradreavinstbeskattning, 10. att beslutar att avskaffamarkvillkoret, 11. att beslutar att avskaffakonkurrensvillkoret, 12. att beslutar att avskaffakostnadskontrollen.