mot · GD02Sf325 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sf325 av m.fl. (s) Utveckling av ATP-systemet Den allmänna tilläggspensionen (ATP) trädde i funktion 1960 och de första pensionsutbetalningarna gjordes 1963. för införandet av ATP visades stor hänsyn till de personer som inte nådde upp i en intjänandetid om och därmed var berättigade till fullständig ATP. Detta innebar att personer som var födda nådde upp till full ATP, trots att de endast hade möjlighet att tjäna in innan uppnådd pensionsålder. Till detta kom också att personer som var födda och ned till fick del av ATP enligt en fallande skala från av fullständig ATP. Detta har således inneburit att stor hänsyn tagits till personer som egentligen inte skulle ha omfattats av detta försäkringssystem. Det är inte mindre än 28 åldersklasser som efter lägre kriterier fått ta del av ATP-systemet. Sedan har pensionstillskott lämnats som förbättring för de pensionärer som saknar ATP. Pensionssystemet har således tillförts förbättringar införande. Det finns dock brister i det nuvarande systemet. Vi får inte glömma att ATP-systemet infördes innan likalönsprincipen för män och kvinnor tillämpades. Det förutsattes att kvinnor inte var berättigade till samma lön som männen hade för motsvarande arbete. Den pension som utbetalades avsåg att trygga den familjeförsörjande mannens ekonomi och detta synsätt har också slagit igenom vid utformningen av änkepensioner och hustrutillägg. I grunden fanns den förutsättningen att makarna skulle komma att ha gemensam ekonomi livet ut. I dagens samhälle har vi den situationen att kvinnorna förvärvsarbetar i det närmaste i samma utsträckning som män, men kvinnorna arbetar ofta deltid och i låglöneyrken. Detta har sin förklaring i att många kvinnor måste stanna hemma på grund av att barnomsorgen ännu inte byggts ut i tillräcklig omfattning. Vi kan konstatera att ett stort antal människor får en mycket liten pension, och detta även om tillhört pensionssystemet. Såsom exempel på denna situation kan nämnas en lågavlönad person inom LO-kollektivet som börjat förvärvsarbeta vid och fram till fyllda , vilket innebär att hon under varit med om att genom sitt förvärvsarbete bidra till ATP-systemet. Och detta trots att kravet för full pension uppfylls redan vid 30 pensionspoängår. Däremot kan en högavlönad person sorn kommit ut i förvärvslivet , och då ofta efter en lång studietid, ändå erhålla full ATP. Vi kan också se att sedan ATP-systemet börjat fungera i hela sin omfattning har männen nästan dubbelt så mycket som kvinnorna i pension, och detta med änkepensionen inkluderad. ATP-pensionen för männen är så stor som för kvinnorna, vilket inte bara har sin grund i samhällsstrukturen, utan även i reglerna för poängberäkning. Genom att ett basbelopp räknas av från inkomsten innan den är pensionsgrundande drabbas låginkomsttagarna särskilt. Som exempel på detta kan vi ta ett deltidsarbetande affärsbiträde med en årslön på . Hon tjänar in en pensionspoäng, medan den som har en så hög årsinkomst erhåller hela fem poäng. Av detta exempel framgår således att båda löntagarna vid de nämnda inkomstnivåerna avstår procentuellt lika mycket av sitt löneutrymme för pensionen, men den som är lågavlönad får ut en mindre andel av det som betalats in av arbetsgivaren. Regeln att man måste uppnå 30 intjänandeår för att få full ATP slår särskilt hårt mot kvinnorna, och då speciellt de som kommer att uppnå pensionsåldrarna innan 2000-talet. Det är många kvinnor som påbörjat sitt förvärvsarbete , men sedan gjort avbrott under intjänandeåren, inte minst beroende på att barnomsorgen inte började byggas ut förrän . Den klyfta som finns mellan männens och kvinnornas pensioner kommer att vidgas fram till ett pär decennier in . var medelpensionspoängen för män i åldern 4,09 och för kvinnor i samma ålder 2,62. Av dessa faktorer kan ingen närmare bedömning göras av pensionsutfallet, men så mycket står klart att kvinnorna kommer till korta i detta system. Det finns uppgifter om att 10 av 100 män erhåller maximal ATP-pension, medan motsvarande förhållande för kvinnor är 1 av 100. Det är de många lågavlönade männen som håller nere medelpoängen för män, och denna grupp missgynnas också av pensionssystemet, eftersom deras pension beräknas på en låg medelpoäng, trots att de bidragit till ATPsystemet . Orsaken till detta är att de gjort en tidig debut i arbetslivet på grund av kort utbildning. Då vi har ett icke ringa antal personer som trots att de uppnått 30 intjänandeår ändå har en låg genomsnittspoäng , finns det anledning att överväga en särskild kompensation för denna grupp. Det finns vissa länder som redan tillämpar regler som ger denna kompensation. Vi kan konstatera att vi i grunden byggt upp ett bra ATP-system, men vi kan av naturliga skäl se att ett system som varit i funktion under nu måste vara aktuellt ^för ep total översyn för att klarlägga eventuella behov av justeringar. Ett första steg borde vara en utredning som redovisar vilket samband som föreligger mellan de inbetalningar som gjorts till systemet i förhållande till den utdelning som lämnats, nivån på de pensioner som lämnats för olika inkomstlägen, samt vilka skillnader som finns i utfallet för män resp. kvinnor. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att hos regeringen begär att pensionsberedningen får i uppdrag att göra en utredning av ATP-systemet vad avser sambandet mellan inbetalningar till och utdelning från systemet, pensionsnivåer för olika inkomstlägen samt vilka skillnader som föreligger i pensionsnivåer för män resp. kvinnor, 2. att hos regeringen begär att en total översyn görs av ATP-systemet i syfte att bl.a. förbättra för de grupper som har många intjänandeår men låg ATP. () ()