ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GD02T337 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:T337 av och (båda fp) I gränslandet mellan och finns ett välmotiverat vägprojekt som är påbörjat men inte fullföljt. Det är vägförbindelsen Falköping-Herrljunga-Vårgårda med bl.a. förbindelse ut mot (E3). På ena sidan länsgränsen har man färdigställt vägen medan det i stora delar på Älvsborgssidan återstår att fullfölja utbyggnaden. Då denna väg är - och skulle vara - en viktig förbindelseled för stora delar av ned mot och är det angeläget att vägen snabbt blir färdig. upprättades en lokaliseringsplan för en ny riksväg. Syftet var att tillgodose den övergripande trafiken mellan /och samt det mer lokala trafikutbytet mellan tätortsområdena FalköpingFlobyFäglavikHerrljungaVårgårda. Bedömningen var att denna väg skulle få stor regionalpolitisk betydelse. På vägavsnittet Stenunga-Snipebro kunde första delen öppnas 1984 för trafik. Denna del var lång, varav i P-län och i R-län. På grund av minskade anslag till vägbyggnaden stoppades vägbygget efter denna första del. Delen Bergagärde-Stenunga är och beräknas kosta 18 milj. kr. Denna utbyggnad skulle innebära att genomfartstrafiken flyttas över från i till den s.k. Ringleden och därmed skulle leda trafiken utanför . I en objektanalys sägs bl.a.: Det nu aktuella avsnittet har även betydelse för utvecklingen av centralort eftersom trafiken leds genom centrum och försvårar integrationen av olika centrumfunktioner. Utbyggnaden är därför viktig för att utveckla centralortens attraktivitet. Den objektlista som skall upprättas och prioriteras avser åren 1991 . Vi anser att det är mycket angeläget att detta objekt kan inrymmas i en mycket tidig del av objektperioden. Delarna av väg 181 Vårgårda-Remmeue och Remmeue-Bergagärde är vardera . Den förstnämnda sträckningen avses i huvudsak bygga på befintlig väg medan den andra delen byggs i ny sträckning med en yttre förbifart . På grund av en relativt hög byggkostnad kan detta objekt anses komma längre bort i planperioden. Det finns dock anledning att ta fasta på ytterligare några synpunkter i Mot. objektanalysen från där det sägs: Ett fullföljande av hela objek- T337 tet skulle dels ytterligare förbättra arbetsmarknadens storlek för , vilken tillhör de minsta i länet, dels bättre integrera näringslivet som redan har ett stort inbördes beroende genom att många företag ingår i s.k. produktionssystem eller underleverantörssystem. Det framstår klart att det är mycket angeläget att fullfölja vägplaneringen . Även om ett snart färdigställande skulle vara en hård budgetansträngning så torde vägsatsningen i denna del vara en mycket god samhällsekonomisk satsning. Därför är det angeläget att färdigställa det angelägna vägbygget Falköping-Herrljunga-Vårgårda. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av att färdigställa väg 181 . () ()
mot · GD02T339 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90:T339 av () Dubbdäck Användningen av dubbdäck är mycket utbredd i men har blivit alltmer omdiskuterad. Framför allt i södra och är effeken ur trafiksäkerhetssynpunkt mycket tveksam. Dubbarna sliter mycket hårt på vägbanan. I kombination med saltning orsakar de en enorm nedsmutsning av trafikmiljön. Vid barmarkskörning ger de dessutom sämre väghållningsegenskaper än vid körning utan dubbar. har utvecklats däck som ej är avsedda för dubbning men som på grund av sitt mönster och sin gummikvalitet ändå har ett mycket bra väggrepp även på halt underlag. Endast på extremt halt väglag kan det påvisas att dubbade däck är överlägsna dessa moderna s.k. friktionsdäck. De senaste årens relativt milda vintrar har förstärkt effekten av dubbdäckens nackdelar. Slitaget på asfaltsbeläggningarna är mycket stort. beräknar kostnaderna för reparationer enbart för detta till . Runt om - och i - våra städer där trafiken är särskilt tät, är spårbildningen så djup att denna i sig utgör ett trafiksäkerhetsproblem. Dubbarnas påverkan på trafikmiljön i övrigt är klart negativ. Nedsmutsningen genom kombination saltning och användning av dubbar är så stor att också den helt säkert innebär en trafiksäkerhetsfara. Trafikskyltar och vägmarkeringar syns dåligt. Bilarnas strålkastare och fönsterrutor smutsas ner med åtföljande siktproblem. Även bullret från trafiken ökar vid körning med däckdubbar. Enligt gjorda undersökningar ökar bullret med cirka tre decibel i jämförelse med odubbade däck på asfalt/betongbeläggning vid hastigheter . Enligt min mening kan man också säga att många bilister får en falsk säkerhetskänsla genom att köra på dubbdäck. Således är det bevisat att vid körning på barmark är bromssträckan längre med dubbdäck än med odubbade däck. Detta är en ofta förbisedd faktor i denna debatt. Det finns numera goda alternativ till dubbdäck även för körning i vinterväglag. Utvecklingen av dubbfria vinterdäck har varit mycket framgångsrik. Dessa däck har bra egenskaper vid olika slag av vinterkörning och de har också lika goda egenskaper vid barmarkskörning som konventionella sommardäck. Dessa typer av däck innebär att bilisten inte behöver dubbel uppsättning hjul och det förenklar vid resor till de länder i som har dubbförbud. En övergång till dubbfria däck skulle innebära stora kostnadsbesparingar för Mot. både bilister och väghållare. Ur trafiksäkerhetssynpunkt torde de positiva T339 effekterna överväga de eventuella negativa. bör med redan gjorda erfarenheter överväga begränsningar eller förud mot användandet av dubbdäck. Vid ett sådant beslut är det rimligt med en lång övergångstid. Det är skäligt att bilisterna får på sig att slita ut redan befintliga däck. skall också drivas en upplysningskampanj angående möjligheten att övergå till dubbfria vinterdäck. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om begränsning av användning av dubbdäck, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om upplysningskampanj angående dubbfria vinterdäck. gotab 96002, 1990
mot · GD02T343 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:T343 Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:Jo821 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ändrad sträckning av Europavägarna E 4 och E 75 genom .
mot · GD02T344 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:T344 av m.fl. (fp) Vägar i , m.m. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:A443 hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en förutsättningslös prövning av alternativa former för finansiering av väginvesteringar, driftskostnader och vägunderhåll för , 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en annan fördelning av anslagen till upprustning och underhåll av grusvägar, 3. att hos regeringen begär förslag om alternativa och kompletterande finansieringsformer för järnvägsbanor av betydelse för i enlighet med vad i motionen anförts, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att flygplatsfrågan för (, , , ) måste lösas såväl trafikmässigt som miljömässigt.
mot · GD02T345 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:T345 av och (båda m) E 66 Väginvesteringarna i län ligger på en för låg nivå. Många angelägna vägprojekt kommer inte till utförande eller skjuts därför att anslagen är för snålt tilltagna. Även om återhållsamhet med statliga medel är angeläget leder denna typ av snålhet till att de slutliga kostnaderna för samhället i stort ändå blir onödigt höga. som en minskning sker av investeringar och underhåll ökar trafiken år . Vägarna slits ner allt mer. Fortgår detta för länge kommer det att vara svårt att sätta vägnätet i skick igen. Den ökade trafiken medför också att väg- och drivmedelsskatter i motsvarande grad ökar. Klyftan mellan influtna skattemedel och väganslag är betydande. Beskattningen av bilisterna har allt mer fått karaktär av en allmän inkomstkälla för staten där sambandet med väganslaget blir allt mindre. län är särskilt beroende av bra vägar, eftersom järnvägsförbindelserna och järnvägsnätets uppbyggnad uppvisar brister. För att öka investeringstakten för vägbyggen kan olika alternativa modeller användas. I en annan motion för vi fram förslag om att omvandla till affärsdrivande verk, varvid finansieringsfrågorna kommer att lösas på ett annat och bättre sätt än . Effekterna av denna reform kommer dock inte att visa sig . En annan lösning är att kraftigt öka de statliga anslagen, varvid en större andel av influtna bilskatter används. Ytterligare en finansieringsform bör dock prövas, i varje fall i avvaktan på beslut om omorganisation, innebärande att vägprojekt skall kunna finansieras med privat kapital. En sådan finansiering bör prövas för investeringar på i län. De redan uppgjorda avkastningsberäkningarna för denna väg visar att god lönsamhet uppnås. Att skjuta på dessa angelägna projekt är direkt olönsamt och till nackdel för alla. skall ges i uppdrag att låta privata företag efter anbudsförfarande åtaga sig att utföra aktuella väginvesteringar. Prövning skall ske av , som också fastställer arbetsplaner och tidsscheman. Finansieringen svarar företaget för. När bygget är klart kan överta drift och underhåll eller välja att låta entreprenören svara även för detta. 1989/90 T345 Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om tidigareläggning av väginvesteringar på i län genom privat finansiering. () () I ett särskilt avtal skall fastställas på vilket sätt staten skall avbetala de gjorda investeringarna. Den här föreslagna skissen kan givetvis utformas på olika sätt beroende på parternas olika bedömningar och förutsättningar men huvudlinjen att låta privat kapital finansiera väginvesteringar får inte överges. Att pröva denna finansieringsform på ett avgränsat projekt - E 66 inom län - är av stort värde. Utvärdering och erfarenheter är lättare att göra, och en regionalpolitisk! viktig väg får snabbare en god standard.
mot · GD02T346 · 1990-01-22 00:00:00 — Motion till 1989/90:T346 av i och (båda m) Det är nu ca två tredjedelar av färdigställdes. Vägen var planerad som en ny och angelägen förbindelse mellan i och E 3 vid i . Projektet fullföljdes inte i sin helhet på Älvsborgssidan. utanför avbröts arbetet på grund av medelsbrist. Genom att återstoden av vägen inte färdigställdes har detta medfört att såväl tyngre som tätare trafik nu måste passera genom . Detta är ett helt oacceptabelt förhållande då på intet sätt är dimensionerad för genomfartstrafik av tyngre slag. Lika oacceptabelt är att centrala delar genom denna trafik drabbas av stora och helt onödiga miljöproblem. Vi anser att omgående genom omdisponering av medel gör det möjligt att färdigställa . Vi anser vidare att beträffande anläggningar som berör flera vägförvaltningar förvissar sig om att berört företag kan färdigställas innan igångsättningsbeslut tas. Om så inte avses skall beslutet åtföljas av tidsplan beträffande färdigställandet. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande färdigställande av , 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande projekt som berör mer än ett län. () ()
mot · GD02T348 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:T348 av m.fl. (s) Cykelleder och gångbanor Vid byggande och upprustning av vägar är det viktigt att i större utsträckning uppmärksammar utbyggandet av cykelleder och gångbanor. Vägarna är även till för den icke motordrivna trafiken. Att detta är nödvändigt kan vi ta exempel från . ökar den motordrivna trafiken avsevärt. Vägarna i kustbandet är smala. Mötande trafik har små marginaler. befinner sig dessa vägar i områden där turismen och fritidsbebyggelsen är omfattande. Vägarna anlitas av cykel- och gångtrafikanter i stor utsträckning. Väg 168 mellan och utgör ett extremt exempel på hur det förhåller sig . Vägen går över flera sund och öar. Vägen är krokig och går ofta nära bergväggar. Många båtägare har sina båtar förankrade i vägens närhet och det rör sig mycket folk på vägen. De har heller ingen annanstans att förflytta sig. Cyklister trängs i vägkanten med ytterst små marginaler. Föräldrar måste tänka sig för innan de skickar ut sina barn på cykel. Riskerna är stora. Den enda radikala lösningen är att gång- och cykelbanor ingår i vägplaneringen och bekostas enligt de regler som gäller för byggandet och underhåll av vägnätet. Behovet av gång- och cykelbana bör därför prövas i samband med vägbyggandet. Väg och eventuell gång- och cykelled bör ses som en helhet. Det kan aldrig vara meningen att biltrafiken skall tränga undan den icke motordrivna trafiken eller öka trafikskadorna för gång- och cykeltrafikanter. Vägnätet måste vara till för alla. Frågan har också en miljöaspekt. Planeringen bör syfta till att minska motortrafiken och underlätta den icke motordrivna trafiken. De ökade kostnader som detta kan innebära bör bekostas av biltrafikanterna. Ett sådant resonemang kan inte anses orimligt. Biltrafiken har i själva verket trängt undan gång- och cykeltrafiken. Kostnadsfrågan bör alltså tas upp i den utredning vi förespråkar. Det kan inte heller röra sig om stora kostnader för den enskilde med tanke på de stora antalet bilar som finns i vårt land. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motio nen anförts om att en utredning tillsätts med syfte att samordna byggandet av gång- och cykeltrafikleder med vägbyggandet och underhållet och att därvid också finansieringen utreds i enlighet med vad som framförts i motionen. () () 1989/90 T348
mot · GD02T349 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90:T349 av () Grusvägarna 35 eller nära av det statliga länsvägnätet var grusvägar. Större delen av dessa grusvägar återfinns på det sekundära och tertiära (SoT) vägnätet. Dessa s.k. SoT-vägar är ofta det enda kommunikationssystemet för person- och godstransporter som står till buds för landsbygdens näringsliv. Tyvärr måste dock konstateras att underhållet på detta vägnät blivit starkt eftersatt under en följd av år. Tillgängliga anslag har i stället i allt högre grad använts på det högtrafikerade vägnätet medan SoT-vägnätet endast fått sporadiska underhållsinsatser. Realt sett har anslagen till grusvägsunderhåll sjunkit från per km 1978 till per km . När bristen på underhåll har nått sin kritiska punkt bryts vägkroppens bärighet snabbt ned och vägen blir i det närmaste ofarbar. Denna kritiska punkt är nu nådd och på många håll är vägnätets standard under all kritik. Det bristande vägunderhållet innebär en oacceptabel kapitalförstöring. I takt med att vägstandarden sjunker försämras möjligheterna till företagande på landsbygden. Genom ett eftersatt underhåll, tjällossningsrestriktioner och dålig bärighet på grusvägarna sker en mycket stor kostnadsövervältring på trafikanterna. Detta sker i form av störningar i in- och utleveranser, tidsförluster, ökad drivmedelsåtgång, snabbare förslitning av fordon och ökade reparationskostnader. De människor och företag som bor och verkar utmed dessa vägar drabbas främst av detta. Betydelsen av ett vägnät av god kvalitet över hela kan inte nog betonas. Det finns emellertid ett viktigt samband mellan det högtrafikerade och det lågtrafikerade vägnätet som är värt att understryka. Mycket av de trafik- och transportflöden som finns på det högtrafikerade vägnätet har nämligen sitt ursprung från produktionskällor eller sitt mål till orter, enskilda företag och hushåll utefter det lågtrafikerade vägnätet. Med andra ord: det lågtrafikerade vägnätet är lika viktigt för välfärd som det högtrafikerade. Enligt min mening är det angeläget att det eftersträvas en annan och för glesbygden gynnsammare balans när det gäller investerings- och underhållsåtgärder i våra vägnät. bör därför tydligt markera betydelsen av att en upprustning och ett bättre underhåll av grusvägarna kommer till stånd. En sådan upprustning är samhällsekonomiskt lönsam, vilket en presenterad utredning vid högskolan i visar. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en upprustning och bättre underhåll av grusvägnätet.
mot · GD02T350 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:T350 Regeringens ambitionsnivå när det gäller utvecklingen av vår landsbygd är skrämmande låg. Detta blir allt tydligare i en rad sammanhang: - Jordbrukspolitiken - starkt försämrade framtidsmöjligheter för svenskt jordbruk - Energipolitiken - svag satsning på alternativa energikällor - Skattepolitiken - höjd bensinskatt och försämrade reseavdrag - Regionalpolitiken - försämrat stöd till sysselsättning i glesbygd. Listan kan göras mycket längre. I den här motionen vill jag särskilt beröra ytterligare ett eftersatt område nämligen det mindre vägnätet. En förutsättning för att människor skall kunna bo och verka på landsbygden och i de mindre tätorterna är att det finns farbara vägar. Ofta har de som bor på landsbygden långa pendlingsavstånd och lång väg till centralorten, service, skolor m m. Därför är det väsentligt att det avsätts medel så att en godtagbar standard kan uppehållas på landsbygdens vägar. Dessvärre är det så att anslaget till det mindre vägnätet urholkats allt mer. Detta har inte minst blivit tydligt på många vägar i län, där det skett en högst märkbar försämring. har länsborna kunnat notera vilka enorma resurser som koncentreras till det långtrafikerade vägnätet, genom att det ständigt pågår nybyggnad eller upprustning av motortrafikvägar. En vägpolitik som låter de mindre vägarna raseras är kortsiktig och helt oacceptabel ur ekonomisk synvinkel. har föreslagit att ett tioårigt program måste tas fram för förstärkning och beläggning av grusvägarna. För detta måste det anslås mellan 500 milj. kr. Det skulle ge förutsättningar för en ordentlig upprustning av det mindre vägnätet också i län. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna att landsbygdens vägar skall tilldelas medel för underhåll och upprustning i enlighet med vad som anförts i motionen. 2. att hos regeringen begär ett program för upprustning och beläggning av grusvägar och att 1 000 milj. kr. avsätts för Mot. 1989/90 detta ändamål.
mot · GD02T352 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:T352 av och (båda m) Vägnätet i Förbättringar av infrastrukturen har mycket stor betydelse för svenskt näringsliv och svensk ekonomis tillväxtmöjligheter. Trots att detta framhållits av ansvariga politiker, inte minst i regionalpolitiska sammanhang, har vi en situation med kraftigt eftersatt vägunderhåll och eftersläpning i utbyggnaden av vägnätet i nästan hela landet. De medel som anslagits har inte täckt kostnaderna för att hålla nuvarande vägkapital på oförändrad nivå. Nedslitna och dåligt trafikanpassade vägar bidrar till ökad miljöförstöring och trafiksäkerheten försämras. Väganslagen måste därför öka och vägnätet måste tillföras de medel som behövs för en upprustning av vägarna. förbättras därigenom möjligheterna att göra nödvändiga investeringar i vägnätet i . Hög tillgänglighet och säker vägtrafik är förutsättningar för att kunna utveckla ett allt mer kunskaps- och kommunikationsberoende yrkes- och näringsliv i ett så decentraliserat tätortsmönster som i norra och Bergslagen. Regionen har ett stort trafikflöde med särskilt tät biltrafik utefter sträckan E3/E18. Behovet av upprustning och utbyggnad av väg E3/E18 till motorväg genom länet är av mycket stor betydelse för länet. Särskilt sträckan är bitvis i undermåligt skick och starkt olycksdrabbad. inträffar ett stort antal trafikolyckor utefter denna vägsträcka. Även andra vägsträckor inom är i stort behov av upprustning t.ex. förbi Sala liksom förbi i länets östra delar. Förstärkning av väganslagen är således en mycket viktig angelägenhet för . utgör den nutida pulsådern genom Bergslagen. Den ingår som en central del i det vägsystem som förenar regionens industrigrupper med i öster och /i väster. är därigenom den viktigaste sammanhållande interregionala vägen och den har stor betydelse för närings- och samhällsliv, för kultur och för en allt mer ökande turism. gör mer än någon annan väg skäl för namnet Bergslagsdiagonalen. Planerna att enligt vad som föreslagits i REK 87 bygga en helt ny väg från till innan nu existerande riksväg genom Bergslagen, d.v.s. väg 68, rustats upp bör ej genomföras. Den satsning på vägnätet som föreslås i REK 87 bör i första hand göras i det vägnät som redan finns och då i första hand på den så behövliga upprustningen av väg 68. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om E3/E18 och ökade väganslag för upprustning av vägnätet i , 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en upprustning av "Bergslagsdiagonalen, . () () 1989/90 T352
mot · GD02T353 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:T353 av Hans Leghammar (mp) Motorvägsbygget i Ekonomi betyder egentligen god hushållning, och inte som att öka tillväxten av materiella ting, och maximal förräntning av kapital. God ekonomi för oss miljöpartister är den egentliga betydelsen för ordet ekonomi, och det innebär att man starkt måste prioritera vad man verkligen vill satsa sina/våra pengar på. I och med den förödande miljöförstöring som vi dessvärre bevittnar måste detta innebära att våra gemensamma investeringsresurser i bl.a. transportsektorn måste prioriteras starkt så att pengarna verkligen går till det som är mest angeläget. För oss är det därför ofattbart att "utbyggnad till dubbelspår inte påskyndas på bekostnad av ett stoppat motorvägsbygge igenom . Så gott som alla riksdagsledamöter på är ense om att utbyggnaden av järnvägen här är en nödvändighet för att klara av miljöproblemen. Men lika självklart har det inte varit att man måste prioritera det, som är miljövänligt före det som är direkt skadligt för miljön. För att sätta miljömedvetandet på prov både för riksdagsledamöter på väskusten och majoritet så kräver jag att motorvägsbygget i stoppas åtminstone tills att dubbelspåret på järnvägen är utbyggt. Därefter får man se över om det finns behov av mera någon upprustning av vissa vägstäckor igenom , eller om man lyckas med att få över så mycket trafik på järnvägen att nuvarande standard räcker. Med hänvisning till det anförda hemställs att ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att stoppa motorvägsbygget i åtminstone tills järnvägen är utbyggd till dubbelspår från till . Hans Leghammar (mp) gotab 99817, 1990