mot · GD02Fi20 · 1990-01-29 00:00:00 — Motion till 1989/90:Fi20 av och (båda m) med anledning av prop. 1989/90:65 om statliga lån till och kommuner Regeringens ekonomiska politik, inledd 1982, har misslyckats.Krissymptom ger sig till känna på alltfler områden. I proposition 1989/90:65 framhålls det ansträngda ekonomiska läget i och kommuner. För att avhjälpa storstadskrisen föreslår regeringen att och kommuner skall erhålla statliga räntefria lån på 900 resp. 600 milj. kr. Räntefriheten förutsätter dock att vissa villkor är uppfyllda. Det är inte ekonomiska resurser som och kommuner saknar. Den socialdemokratiska ledningen i genomförde en skattehöjning med . Skattehöjningen har på intet sätt förbättrat kommunens ekonomi. Kommunens problem är en för tung sektor, inte för knappa ekonomiska resurser. Den början till vitalisering av som inleddes under de tre borgerliga åren är dessvärre omintetgjord. Vad kommun behöver är en mindre politisk marknad och större frihet på den den tunga tjänstesektorn inom vård och omsorg. Detta är nödvändigt ur en rad synpunker: Ett attraktivt kan inte ha väsentligt högre skatter än kringliggande kommuner. Den ensidiga satsningen på kommunala alternativ inom vård och omsorg leder till begränsade valmöjligheter, höga kostnader, dålig effektivitet, köer etc, vilket ytterligare minskar Malmös attraktionskraft. Samma synpunkter gäller i huvudsak , som dessutom genomför ett administrativt fullskaleexperiment med stadsdelsnämnder. Kostnaden härför har av de ansvariga beräknats till ca 80-85 milj. kr. Detta är en minimikostnad. Eventuella vinster av dessa gigantiska administrativa förändringar har inte ens de ansvariga kunnat påvisa och det är förståeligt. Det sannolika utfallet är nämligen betydande administrativa kostnadsökningar. Det skall således inte förnekas att och kommuner har ekonomiska problem men dessa är i huvudsak självförvållade. Räntefria lån skapar inte bättre förutsättningar för de två städerna utan hindrar nytänkande och självsanering. Räntefriheten för lånen har dessutom villkorats i propositionen genom att regeringen skall bevilja räntefriheten i sänder. Detta innebär i klar text att regeringen skaffar sig påtryckningsmetoder mot en led- Mot. ning i eller , som vill göra kommunen attraktiv med medel, Fi20 som inte står i överensstämmelse med socialdemokratisk dogmatism. Erfarenheter från tidigare visar att den nuvarande regeringen inte drar sig för ett sådant handlingssätt oberoende av alla högstämda deklarationer om vikten av kommunl självstyrelse. När styrdes av en borgerlig ledning 1985-1988 drog t.ex. statsmakterna in det extra skatteutjämningsbidraget till och fördelade detta till de socialdemokratiskt styrda kommunerna . Inga nyckeltal gällande den kommunala ekonomin kunde motivera behov av extra skatteutjämningsbidrag framför . Motivet var helt och hållet partipolitiskt. De egna partikamraterna ute i kommunerna skulle gynnas. Så får inte lagstiftning och statsmannakonst fungera i en rättsstat. Av denna anledning är förslaget i proposition 1989/90:65 oacceptabelt. Regeringen kan inte av ges rätt att utan någon som helst bindning avgöra om de berörda kommunerna allmänt för en sådan politik att deras ekonomiska politik stärks och som gör det troligt att man inom treårsperioden kommer att uppnå en varaktig ekonomisk balans. Detta skulle lämna fältet fritt för politisk favorisering av egna partikamrater. bör över huvud taget inte göra det möjligt för regeringen att falla för en sådan frestelse. Med hänvisning till det anförda hemställs att avslår proposition 1989/90:65. () () 1* 1989190. 3 sami Nr Fil9-23