mot · GD02Sk357 · 1990-01-22 00:00:00 — Motion till 1989/90: Sk357 av () Avdragsrätten för bilresor i tjänsten Sorn riksdagsledamot har jag i det längsta velat tro på den gamla tesen om svenska folkets urgamla rätt att sig själv beskatta. Att svenska folket är detsamma som knappa, hoppande riksdagsmajoriteter har jag som ledamot av ett oppositionsparti och accepterande demokratins spelregler lärt mig att stå ut med. Däremot har jag väldigt svårt att sätta likhetstecken mellan svenska folket och ! Är det eller som bestämmer? Den frågan har jag fått av värmlänningar , efter beslutet om försämrade reseavdrag. Många i min omgivning är småföretagare, som naturligtvis ville veta vilken summa de ska betala in nya arbetsgivaravgifter på. Eftersom jag bor i ett glesbygdslän med långa avstånd, är det många arbetstagare som behöver använda bil i tjänsten, och det är naturligtvis lika intressant för dem som för arbetsgivare att veta vilka regler som gäller. Avdrag eller inte avdrag, det var frågan. Jag trodde mig veta besked. Alldeles säker blev jag, sedan det från skatteförvaltningen i till en av mina vänner hade utgått ett besked på blankett RSV 430 utg 1. (Det står så på blankettens baksida.) På beskedet står under rubriken för egen bil i tjänsten följande: Den som använder egen bil i tjänsten får göra ett schablonavdrag på per mil, oavsett körsträcka och faktiska kostnader. Om utbetalda kostnadsersättningar överstiger per mil skall den överskjutande ersättningen inte ingå i underlaget för arbetsgivaravgifter. Däremot skall preliminärskatteavdrag göras på den överskjutande ersättningen. Illa nog tyckte distriktsveterinären i en glesbygdskommun, som ringde mig och talade om att han nu tänkte åka taxi istället. Taxiresorna skulle kosta arbetsgivaren extra för veterinärbesök i hans kommun. Att taxi i en annan kommun inte ville köra veterinärer, därför att det luktar ko av dem är en annan pikant historia! Aldrig kan man lita på någon! Arbetsgivarna som fått beskedet från den lokala skatteförvaltningen har fått ett helt annat besked: Arbetsgivaravgift skall erläggas för hela bilersättningen om denna överstiger . En liten bestraffning således till några värmlandskommuner som beslutat höja ersättningen! Om detta RSV:s beslut har som bekant en debatt utbrutit, mellan skatterättslige expert och . Båda anser sig ha rätt. Därom tvista nu de lärde. Det kan inte vara rimligt att den avdragsgilla delen av bilersättningen skall beskattas hos arbetsgivaren! Det blir en dyr nota - och en orimlig sådan. Eftersom inkomster som är belagda med arbetsgivaravgift därtill är ATPoch sjukpenninggrundande uppstår en annan pikant situation. En kommunalanställd i en kommun, som betalar högre ersättning, kan plötsligt få en högre sjukpenning än arbetskamraten i en annan kommun, trots att de har samma lön! Är det sådant som kallas löneglidning? De får bestämt ordna ett kafferep till på ! Oberoende av vem som har rätt och oberoende av att innebörden är orimlig så framstår det klart att numera anser sig kunna utöva svenska folkets urgamla rätt att sig själv beskatta! Vi riksdagsledmöter må klandras för att vi gjort ett dåligt jobb, men så här kan det gå när beslut skall forceras fram i julbrådskan! Beslutet måste rivas upp och bilersättningen återställas till en rimlig kostnadsnivå. Vad än viktigare är: framtida riksdagsbeslut måste formuleras så klart att det är och inte en byråkratisk myndighet som fattar beslut. Med hänvisning till det anförda hemställs att med upphävande av sitt tidigare beslut beslutar att den faktiska kostnaden för bilresor i tjänsten skall vara avdragsgill och inte belastas med arbetsgivaravgift. 1989/90 Sk357