mot · GD02Fi213 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:Fi213 av m.fl. (c) w , v ' Mot. Den ekonomiska politiken 1989/90 Den internationella ekonomin 3 Den svenska ekonomin 5 70-och 80-tals utveckling 5 Nuläge och utsikter inför 9 Regeringens ekonomiska politik 13 En hållbar utveckling 17 5.3.1. Inledning 19 Penning- och kreditpolitiken 24 Kredit- och sparandepolitik 25 Sakta nedåt internationellt... Den internationella högkonjunkturen mattas , men balanserat och utan dramatik. Högkonjunkturen är mindre homogen . Den genomsnittliga ekonomiska aktiviteten minskade jämfört med året innan. Denna trend väntas hålla i sig under innevarande år. Detta betyder emellertid inte att en lågkonjunktur har inletts. Den kommande utvecklingen därvidlag är osäker. Fortsätter den senaste tidens utveckling med internationellt stigande räntor kan konjunkturnedgången påskyndas. ...bytesbalansen växande problem för Medan den internationella konjunkturen går in i ett lugnare skede präglat av lägre aktivitet och mindre homogenitet, slår nu de underliggande problemen i svensk ekonomi igenom allt starkare i de faktiska resultaten. Den ackumulerade försämringen av konkurrenskraften till följd av ett för högt pris- och kostnadsläge påverkar handels- och bytesbalans i negativ riktning. Detsamma gör utvecklingen av priserna på det vi exporterar respektive importerar. Den svenska ekonomin är i rask takt på väg in i en ny kostnadskris som påminner om den som inträffade . Svensk ekonomi riskerar därmed att accelerera in i en situation med växande bytesbalansunderskott och förnyade underskott i statens budget. Dessa problem är inte, som , följden av en internationell lågkonjunktur utan ett resultat av mångåriga försummelser från den nuvarande regeringens sida. För svenskt vidkommande kan man tala om att konjunkturen nu börjat vända nedåt. Detta innebär emellertid inte att det nu är dags att lätta på finans- och penningpolitiken. Tvärtom måste såväl finans- som penningpolitken vara fortsatt stram. anser att den ekonomiska politiken nu måste ha följande inriktning: - En stram finanspolitik och statsbudget. - Nuläget medger, såvida man inte kan bryta de nuvarande tendenserna till kraftigt stigande pris- och lönekostnader, inte nya reformåtaganden från statens sida. Kostnadskrävande reformförslag kan behöva skjutas . - Insatser måste göras för att öka arbetsutbudet och komma tillrätta med strukturella problem i ekonomin. - Hushållssparande måste öka. Detta gäller särskilt det långsiktiga sparandet. - Penningpolitken måste vara fortsatt stram. - Åtgärder för att förbättra ekonomins funktionssätt och öka möjligheterna att nå målet om en hållbar utveckling med ekologisk balans och hushållning med naturresurser. budgetalternativ innebär i korthet följande. prioriterade områden är: - rättvis fördelning Mot. - likvärdiga levnadsvillkor i hela landet Fi213 - utbildning och utveckling - grundtrygghet i vård och omsorg. budgetalternativ är ca starkare än regeringens budget räknat på /91. sänker det totala skattetrycket med ca räknat på helår. satsar offensivt bl.a. på följande: 600 milj. kr. Tas in via miljöavgifter. 450 milj. kr. extra utöver regeringens förslag. - Gruppbostäder för senildementa. - Fler förskollärare, ökad miljöutbildning, satsning på högskolorna. Pensionstillskott till undantagandepensionärer . - Arbete istället för bidrag. - 200 nya polistjänster utöver regeringens förslag. sparar bl.a. på: föreslår dessutom bl.a. följande åtgärder: - Överföring av arbetslöshetsförsäkringsmedel till offensiv användning. - Försök med arbetsgivarperiod i sjukförsäkringen. - Utförsäljning av statliga företag. - Miljöavgifter på svavel och klor. - Avskaffande av omsättningsskatten på värdepapper. - Avskaffande av skogsvårdsavgiften. - Höjda avdrag för resor med bil i tjänst. har präglats av oavbruten högkonjunktur i den internationella ekonomin. Sedan uppgången inleddes har den genomsnittliga tillväxttakten i varit . Särskilt har den ekonomiska aktiviteten varit hög. , och var då de länder som var ledande. Ett bakslag kom i och med det kraftiga fallet på världens aktiebörser . En recession spåddes, men det skulle visa sig att denna uteblev. Produktions- och efterfrågetillväxten fortsatte i stället. En lätt penningpolitik överlag och det kraftiga dollarfallet medförde att världshandeln fick ett uppsving. I samband med detta grundlädes emellertid ett problem för världsekonomin. En expansiv utbudspolitik skapade ett kraftigt budget- och bytesbalansunderskott i . fick och stora överskott. Dessa obalanser mellan de tre stora ekonomierna har fortvarit och utgör ett av de stora riskmomenten i den internationella ekonomin. 1* 1989190. Den starka konjunkturen fortsatte under såväl 1988 som 1989. var mycket hög , i genomsnitt i . Därefter har den Fi213 genomsnittliga aktiviteten avtagit i industriländerna. har dock bibehållit utvecklingstakten. har obalanserna inom EG ökat. Tillväxten har framför allt drivits upp av de syd- och centraleuropeiska länderna. betydelse inom EG och för världsekonomin har ökat markant. ekonomi har försvagats, med låg tillväxt och hög inflation. Den måttliga inflationen inom har uppnåtts till priset av en hög arbetslöshet. En uppgång i inflationstalen inleddes dock och har fortsatt . Denna utveckling har i flertalet länder mötts genom en stramare penningpolitik. Den minskade ekonomiska aktiviteten hartrots detta skett successivt och gått lugnt till väga. Arbetslösheten har sjunkit något. Den internationella högkonjunkturen mattas , men balanserat och utan dramatik. Högkonjunkturen är mindre homogen . Den genomsnittliga ekonomiska aktiviteten minskade jämfört med året innan. Denna trend väntas hålla i sig under innevarande år. Detta betyder emellertid inte att en lågkonjunktur har inletts. Den kommande utvecklingen därvidlag är osäker. Fortsätter den senaste tidens utveckling med internationellt stigande räntor kan konjunkturnedgången påskyndas. Kan däremot prisutvecklingen i de enskilda länderna hållas i schack, kan en kontrakts penningpolitik undvikas. Världshandeln kan då hållas uppe, med framför allt och som drivande krafter. Obalanserna i världsekonomin bidrar emellertid till osäkerheten. De omvälvande politiska förändringarna i kan få en stor betydelse också för den internationella ekonomin. Inte minst de ökande kontakterna mellan och kan bidra till att hålla den europeiska ekonomin igång. Utvecklingen i är fortfarande ett kritiskt moment för världsekonomin. Den ekonomiska aktiviteten avtog något . Denna utveckling väntas fortsätta under innevarande år. Till följd av relativt höga prisstegringar bedriver den amerikanska en stram penningpolitik. Prisstegringarna har stabiliserats något, men ingen lättnad i penningpolitiken har genomförts. En balanserad finanspolitisk åtstramning kan få ner inflationstakten och möjliggöra en sänkt ränta. Detta är av stor betydelse för den internationella ekonomiska utvecklingen. För utvecklingsländerna sammantagna blev 1989 sämre än väntat. Råvarupriserna sjönk och den internationella räntenivån steg. Dessa tendenser väntas fortsätta under innevarande år. Utvecklingen i de skandinaviska länderna, exklusive , är sammantaget svag. har, från att ha haft en mycket stark tillväxt , numera fått problem med hög inflation och bytebalansunderskott. En finanspolitisk åtstramning genomförs . ekonomi har stabiliserats och även fastlandsekonomin ökar nu aktiviteten. redovisas stigande arbetslöshet. konkurrenskraft har förstärkts, men man har fortfarande problem med bytesbalansen. Av betydelse för världskonjunkturen är oljeprisets utveckling. fluktuerade priserna kraftigt. Priset har från årets början stigit, och är 4 nu /fat. Innevarande år väntas priset stabiliseras på i storleks- Mot. 1989/90 ordningen denna nivå. Det är nu möjligt att summera 80-talet för svenskt vidkommande. Som ovan anförts har den internationella situationen inneburit högkonjunktur. Det är i denna högkonjunktur , som exportberoende industrination levt och verkat. Det är mot denna bakgrund den socialdemokratiska regeringens göranden och låtanden skall utvärderas. De icke-socialistiska regeringarnas insatser 19761982 skall på motsvarande sätt ses mot bakgrund av den internationella lågkonjunktur som var förhärskande. 70-talet präglades i bland annat av: - Höga pris- och lönekostnadsökningar i förhållande till vår omvärld - och strukturomvandling i en rad svenska industrigrenar - En internationellt sett låg arbetslöshet - En produktivitetsökning i ekonomin på sammanlagt - En genomsnittlig tillväxt på - Ett skattetryck vid decenniets utgång på . 80-talet har i bland annat präglats av: - Höga pris- och lönekostnadsökningar i förhållande till vår omvärld - Två stora devalveringar i decenniets början - Höga priser för svenska exportvaror - Förbättrat budgetsaldo för staten - En internationellt sett låg arbetslöshet - En produktivitetsökning i ekonomin på sammanlagt - En genomsnittlig tillväxt på - Ett skattetryck vid decenniets utgång på . Det kanske främsta problemet för under såväl 70- som 80-talet har varit att pressa ned kostnadsökningarna till omvärldens nivå. 1973-74 bedrevs en expansiv politik i syfte att överbrygga den internationella lågkonjunkturen. Vinsterna steg liksom investeringstakten. Följden blev inflationstryck och krav på stora löneökningar. 197476 ökade företagens lönekostnader . En försämrad produktivitet kombinerad med den oljeprischock som inträffade borde inneburit en anpassning nedåt av reallö- 5 Istället skedde motsatsen. hamnade därmed i en allvarlig kostnadskris. Men också har den svenska pris- och lönestegringstakten överstigit våra konkurrentländers. Detta har berott på en rad orsaker. För höga nominella lönelyft har bland annat haft sin grund i starka fackliga organisationer, höga marginalskatter och, speciellt under senare delen av decenniet, en utbredd arbetskraftsbrist. Inflationen i har alltsedan 1982 legat betydligt över OECD-genomsnittet. Regeringens inflationsmål har missats lika regelbundet som de återkommit i finansplaner och kompletteringspropositioner. Nedanstående diagram visar konsumentpriserna i förhållande till och . KONSUMENTPRISER I OCH UTLANDET PROCENTUELL FÖRÄNDRING ÖVER 12 MÅNADER har således de svenska priserna överstigit våra konkurrentländer. Detta har fortlöpande gröpt ur landets konkurrenskraft. I stället för att anpassa reallönerna nedåt har man vidtagit upprepade devalveringar. Efter de senaste devalveringarna, 1981 och 1982, på sammanlagt sjönk landets relativpriser och steg de internationella marknadsandelarna. har emellertid utvecklingen åter gått i motsatt riktning. Nedanstående diagram visar utvecklingen av relativpris och marknadsandelar för export av bearbetade varor 1976-1989 i förhållande till 14 . Diagram 2 Mot. Kartnadsandelar och relativ* priser fBr export «v Fi213 ttaroetade varor till 14 indo 1985*100 Tillväxten har under större delen av 80-talet varit konsumtionsledd. Hög privat konsumtion, lågt hushållssparande och höga nominella lönelyft har inneburit att importen stigit snabbare än exporten. Landet har fått underskott i betalningsbalansen gentemot utlandet. Detta har varit särskilt tydligt . Handelsbalansen har gått med överskott tack vare stark utveckling av världshandeln, sjunkande oljepriser och höga priser på svenska exportvaror. Dessa för landet gynnsamma omständigheter har emellertid nu avklingat eller bortfallit. Den ackumulerade effekten av stigande relativpriser har på allvar börjat göra sig gällande. Detta medför att bytesbalansen nu uppvisar en kraftigt nedåtriktad trend. Diagram 3 visar utvecklingen av bytesbalansen 1975-1991. Den socialdemokratiska regering som tillträdde efter regeringsskiftet inledde sin ekonomiska politik med en 16-procentig devalvering. Vi konstaterar att den socialdemokratiska politiken alltsedan dess präglats av oförmåga att komma till rätta med pris- och kostnadsutvecklingen, vilket lett till att vi nu åter står inför en ekonomisk situation liknande den som förelåg innan de icke-socialistiska regeringsövertagandet . Det omtalade dukade bordet står åter serverat. Resultatet borde kunnat vara ett annat av högkonjunktur. PR0CN0S 1989-1991 ENL PHB 75 76 77 78 79 80 81 82 83 84 85 86 87 88 89 90 91 Vi har ovan redogjort för en rad samhällsekonomiska faktorers utveckling . Dessa faktorer kan emellertid också översättas i konsekvenser för fördelnings-, regional- och industripolitik. Vi kan sålunda konstatera att den socialdemokratiska regeringens ekonomiska politik medfört att: - inkomst- och förmögenhetsskillnaderna ökat - de regionala obalanserna ökat - storföretagen gynnats framför småföretagen - näringslivsstrukturen stagnerat. Devalveringen 1982 ledde, som alla devalveringar gör, till att hushållen tappade köpkraft. Exportindustrins vinster steg däremot kraftigt. Den samtidiga internationella konjunkturuppgången ledde till att börserna världen över fick ett uppsving. 1988 steg reallönen för en industriarbetare med totalt efter skatt. De reala börskurserna har däremot stigit . En hög inflation har omfördelat förmögenheter från sparare till låntagare. Skattesystemet har dessutom premierat låntagande eftersom stora skuldräntor möjliggjort att få ner skatten avsevärt. Inflation och bostadsbrist har lett till att många gjort stora realisationsvinster medan andra varit helt utan bostad. Staten har sparat i den offentliga sektorns utgifter. Det har inte skett genom en neddragning av administration och myndigheter utan framförallt genom neddragningar i de löpande utgifterna inom den offentliga sektorns centrala välfärdsstjänster. Det gäller vården där långa köer uppstått på många håll. Det gäller skolan där nödvändiga reparationer underlåtits och läromedlen försämrats. Brister i barnomsorgen har lett till stora orättvi sor mellan de som har plats och de som inte har. Hanteringen av den offent- Mot. liga sektorn har således också den lett till ökade samhällsklyftor under 80- Fi213 Ett tecken på att den socialdemokratiska politiken lett till ökade klyftor är att antalet socialbidragstagare stigit från 343 000 personer 1980 till 524 000 personer 1988. Antalet arbetsskadade har tredubblats . Den socialdemokratiska regeringens politik har ökat de regionala obalanserna. Skogslänen förlorade mellan 3 000 och 6 000 invånare , medan storstadslänens andel av befolkningen ökade. Mindre förbättringar i skogslänens befolkningsutveckling har kommit till följd av den allmänna konjunkturutvecklingen. Dessa förbättringar har dock kommit sent i högkonjunkturen, varför en konjunkturavmattning riskerar att återigen försämra befolkningsutvecklingen i de glest befolkade länen. Kommunalskatterna återspeglar också den förda regionalpolitiken. Skillnaderna i kommunalskatt mellan högsta och lägsta uttag är nära . per beskattningsbar hundralapp. Människor i kommuner med lägst genomsnittlig inkomst betalar de högsta kommunalskatterna. Den socialdemokratiska regeringens politik har missgynnat småföretagen och försvårat en omvandling av näringslivsstrukturen. Vinsterna i storföretagen har varit mycket kraftiga medan små- och egenföretagen haft en betydligt långsammare vinstutveckling. Skattesystemets effekter i form av inlåsning av vinster och hög beskattning av utdelade vinstmedel gjorde storföretagen överlikvida och stimulerade till fusioner och uppköp snarare än egna investeringar. Utvecklingen inom de högteknologiska branscherna har därför släpat efter den internationella utvecklingen. har en industristruktur som uppvisar en internationellt sett låg andel högteknologi. Detta gör oss mer priskänliga och dessutom dåligt rustade för framtiden. Efter att ha förhållit sig passiv i finanspolitiken alltför länge vände sig regeringen till med begäran om en åtstramning på i storleksordningen . bedömning då var att den svenska konjunkturen var överhettad och att en åtstramning var nödvändig. Vi menade också att en åtstramning fortfarande var möjlig sett i relation till den förväntade konjunkturcykeln. Vi lyckades förhindra de omfattande och inflationsdrivande skattehöjningar som regeringen föreslog. Istället medverkade vi till en konjunkturpolitiskt anpassad åtstramning i huvudsak byggd på personligt sparande och tillfälliga likviditetsindragningar. Dessa åtgärder får effekt också . Det obligatoriska tillfälliga sparandet bidrar till åstramningen med . Nettot av övriga åtgärder ger en åtstramande effekt på . Den ekonomiska utvecklingen har givit oss rätt. Konjunkturutvecklingen ger inget stöd för de som i populistiskt syfte drivit en kampanj för att riva upp delar av åtstramningspaketet. Ett totalt avskaffande av det obligatoriska tillfälliga sparandet skulle ofelbart leda till behov av andra åtstramningsåtgärder. Nuläge och utsikter inför I ekonomisk-politiska motion i samband med regeringens reviderade finansplan konstaterades att regeringens ekonomiska politik nått vägs ände. Utvecklingen av den svenska ekonomin och i Mot. synnerhet har mer än väl bekräftat att regeringens stabi- Fi213 liseringspolitik håller på att kollapsa. Medan den internationella konjunkturen går in i ett lugnare skede präglat av lägre aktivitet och mindre homogenitet, slår nu de underliggande problemen i svensk ekonomi igenom allt starkare i de faktiska resultaten. Den ackumulerade försämringen av konkurrenskraften till följd av ett för högt pris- och kostnadsläge påverkar handels- och bytesbalans i negativ riktning. Detsamma gör utvecklingen av terms of trade - prisutveckligen på det vi exporterar resp. importerar. Priserna på svenska exportprodukter såsom massa och papper har en vikande tendens, medan priset på olja stigit . Den svenska ekonomin är i rask takt på väg in i en ny kostnadskris som påminner om den som inträffade . Det dukade bordet står åter serverat. Svensk ekonomi riskerar därmed att accelerera in i en mycket kritisk situation med växande bytesbalansunderskott och förnyade underskott i statens budget. Dessa problem är inte, som , följden av en internationell lågkonjunktur utan ett resultat av mångåriga försummelser från den nuvarande regeringens sida. Detta ger kraftigt utslag på den svenska situationen också vid de relativt måttliga förskjutningar i den internationella konjunkturbilden som det är frågan om. Det ser således ut som om konjunkturen vänt för vidkommande. industribarometer var en indikator på detta. Den visade en klart minskad exportförsäljning. Orderingången till industrin har minskat, kapacitetsutnyttjandet har börjat sjunka och antalet företag som säger sig ha personalbrist har minskat. Konjunkturpolitiskt sett innebär detta en avsvalkning av ekonomin. Överhettningen på arbetsmarknaden kan härmed avta. kan det höga inflationstrycket dämpas, förutsatt att löneavtalen träffas på en ansvarsfull nivå. Detsamma bör också komma att gälla för importen. Mot en sådan anpassning i början på en konjunkturavmattning talar den alltför snabba inflationsutvecklingen och kostnadsexpansionen. Även om kostnadsutvecklingstakten inte befinner sig på den nivå som rådde i början och mitten av 70-talet - högre än våra konkurrentländer utgör försämringen under 1988-89 dock en relativ kostnadsförsämring på . De flesta analyser visar nu att är tillbaka på det relativa kostnadsläge som rådde års devalvering. Regeringen bedömer i finansplanen att handelsbalansen kommer att fortsätta att visa stabila överskott. Man tror till och med på en liten uppgång. har regeringen, från det att skrivelsen om den ekonomiska utvecklingen publicerades , justerat ner prognosen med ca 5 miljarder. Det är en följd av att överskotten fjärde kvartalet, blev betydligt lägre än man räknat med. Det är inte minst i skenet av detta samt mot bakgrund av de höga pris- och kostnadsstegringarna som väntas under innevarande år, svårt att se att finansplanens gynnsamma prognoser över handelsbalansen och 1991 skulle kunna förverkligas fullt ut. När regeringen i samband med kompletteringspropositionen 1989 såg sig Mot. föranlåten att lägga fram åstramningsförslaget som ovan refererats trodde Fi213 man på ett underskott i bytesbalansen på . Samma bedömning gjordes beträffande underskottet 1990. I den skrivelse om den ekonomiska utvecklingen som lades på bord var motsvarande siffror resp. . I den nu framlagda finansplanen har regeringen reviderat siffrorna, som närmast är chockartat negativa. räknar man med underskott på och med 37,5 miljarer kronor. På ett drygt halvår har således regeringen justerat ner bedömningen över bytesbalansen med ! räknar regeringen med underskott på hela . Märk väl dessutom att denna bedömning baserar sig på antaganden om en timlöneökning på . tyder mycket litet på att en sådan nedjustering av löneutvecklingstakten är möjlig. De komponenter i bytesbalansen som uppvisar den mest negativa utvecklingen är dels posten resevaluta ingående i tjänstebalansen, dels posten avkastning på kapital. Med tanke på resevaluta-postens utveckling är det anmärkningsvärt att regeringen tillsammans med beslutat höja momsen på hotell- och restaurangtjänster i . Detta förslag, som motsatt sig, kommer att gynna svensk turism utomlands och missgynna svensk turistnäring. Detta kommer därmed att bidra till ökat underskott i bytesbalansen. Den negativa utvecklingen under posten avkastning på kapital beror på stigande upplåning utomlands som en följd av avvecklandet av den svenska valutaregleringen. Upplåningen beror på ökade svenska direktinvesteringar utomlands, ökade fastighets- och aktieköp utomlands samt att svenska företag spekulerat i ränteskillnaderna gentemot utlandet. Regeringen anför att underskottet hade varit mindre om den återinvesterade vinsten som genereras utomlands hade registrerats sorn en pluspost på dem svenska bytesbalansen. Man har tillkallat en utredningsman för att föreslå eventuella förändringar i den statistiska redovisningen. Enligt vår uppfattning är det emellertid mer intressant att ställa frågorna: varför investerar inte företagen i istället för utomlands? Varför handlas svenska aktier utomlands istället för på Stockholmsbörsen? Varför har vi en så stor räntedifferens gentemot utlandet? Regeringen räknar i finansplanen med ett råoljepris på /fat . Det är enligt flertalet experter på området en alltför låg bedömning. De flesta räknar med att priserna ligger kvar på dagens nivå - ca /fat. Enbart detta skulle innebära att handels- och bytebalansen skulle försämras med ca 3 miljarder i förhållande till regeringens bedömning. Det är vanskligt att göra bedömningar över exakt utfall av handels- och bytesbalansen. Sammantaget håller vi det dock för troligt att regeringens mycket negativa kalkyler kan komma att förverkligas. Regeringen bedömer att lönekostnadsökningen under innevarande år kan komma att stanna på . Detta förefaller orealistiskt. De kraftiga lönelyft som drivits igenom på den offentliga sidan kan leda till höjda krav i andra avtalsförhandlingar 11 1** 1989190. t.ex. i de pågående förhandlingarna för den kommunala sektorn. Vid en Mot. konsumentprisökning på kommer dessutom LO och PTK att ha Fi213 rätt till omförhandlingar under innevarande år. Regeringen sätter sin lit till de förhandlingar som inletts med arbetsmarknadens parter på . Vi kommer längre fram att beröra hur vi ser på detta. Vidare anför regeringen i finansplanen att den överhettade arbetsmarknaden i viss mån kommer att försvagas . Vi instämmer i denna bedömning men finner det troligt att den smärre dämpning av lönekostnadskraven som detta kan innebära inte på långt när kan uppväga de kompensationsmekanismer som satts igång på avtalsmarknaden. Konsumentpriserna har stigit kraftigt. Under loppet av 1989 steg konsumentprisindex (KPI) med 6,. Regeringen beräknar nu ökningen till under loppet av 1990. Effekterna av skattereformens första steg innebär efter beräkningar av och () av den totala prisökningen. Den underliggande prisökningen skulle således stanna vid måttliga dvs. sjunka under loppet av 1990 jämfört med föregående år. Vi finner inte detta realistiskt. SPK gör samma bedömning. Verket räknar med att KPI stiger . Sysselsättningen är fortsatt hög.