mot · GD02N438 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90:N438 av m. fl. Utnyttjande av övervinster från vattenkraftsproduktionen Genom rinner tre av landets större älvar: , Ljusnan och . Här finns också fyra av landets 25 större sjöar; , som femte största sjö med strandlinje, följd av Ströms , och . Länets totala vattenyta är . Detta motsvarar av länets yta. Fisket är en naturlig och uppskattad sysselsättning, såväl för länsbor som för turister. Antal fiskegäster är cirka 100 000 st. Fiskekortsförsäljningen är nästan dubbelt så stor i som i de efterföljande länen. Länets öring- och rödingvatten är också de mest lättillgängliga. produceras närmare öring och på naturlig väg, men fiskeodling är också på frammarsch. I finns vattenbruk. Vattenkraften i länet är väl utbyggd, av all utbyggbar vattenkraft återstår. Totalt finns ca 50 vattenkraftverk, som producerar 13 833 Gwh el till ett värde av 3,5 miljarder. har i diskuterats förutsättningarna för att en större del av de pengar som vattenkraften i länet genererar skulle tillföras länet. Diskussionerna har utgått från det förhållandet att av all vattenbaserad elkraft i landet kommer från och att endast en ringa del av avkastningen av denna vattenkraft kommer länet till godo. Dessa diskussioner har tagit fart ytterligare, eftersom grannkommunerna i genom särskild skattelagstiftning får en helt annan utdelning från vattenkraftverken än vad de jämtländska kommunerna får. För en rad fattiga glesbygdskommuner i har detta inneburit mycket stora förändringar till det bättre. Det norska skattesystemet gynnar vattenkraftskommunerna på ett helt annat sätt än det svenska. I har kommunen möjlighet att ta ut fastighetsskatt på bl.a. kraftverksanläggningar. har därvid rätt att inom vissa givna ramar bestämma skattesatsens storlek. Skatten beräknas på kraftanläggningens förmögenhetsvärde. Som förmögenhet räknas därvid förutom själva kraftstationsanläggningen med maskiner även transformatorer, ledningar, ställverk, dammar, rättigheter m.m. Genom detta beräkningssätt blir förmögenhetsvärdena betydligt högre än vad som är fallet i . Kraftverksföretagen betalar även förmögenhetsoch inkomstskatt som delvis kommer kommunen tillgodo enligt vissa bestämda procentsatser. Kraftproducenterna har vidare att betala årliga avgif ter dels till staten, dels till berörda kommuner. Avgiften beräknas efter den Mot. genomsnittliga kraftmängd som anläggningen efter utbyggnad kan produ- N438 cera vid beräknad vattenföring året om. I koncessionsbesluten finns även möjlighet att ta in villkor om att det i kommunerna skall inrättas näringslivsfonder, när detta anses motiverat från bl.a. allmän synpunkt. Av detta framgår att i en avsevärd del av vattenkraftavkastningen kommer berörda kommuner tillgodo. Systemet betyder oerhört mycket för ekonomin i många kommuner. För att belysa detta kan man i sammanhanget nämna i Sör-Tröndelag, som ligger på gränsen till . Kommunen har ca 1 000 invånare och en elkraftproduktion av ca . De kommunala intäkterna kommer till från vattenkraften med följande fördelning: - Fastighetsskatt 10 milj. Nkr. -Förmögenhetsskatt 7,3 milj. Nkr. - Reglerings- och koncessionsavgifter 3,1 milj. Nkr. - Andel av nettointäkt för elkraft 4,9 milj. Nkr. TOTALT 25,3 milj. Nkr. Förutom nämnda intäkter för kommunen åtnjuter kommuninnevånarna viss frikraft. Varje hushåll får utan kostnad använda sig av 2 500 kWh, medan siffran för jordbruken är 5 000 kWh. På grund av de regler för kommunernas beskattningsrätt som gäller i framstår inte den norska modellen som en framkomlig väg för ökad regional avkastning från vattenkraften. Energiskatten skulle däremot för del kunna utgöra en tänkbar intäktskälla. Den är /kWh för , vilket totalt motsvarar ca 750 milj. kr. för länets del. En viss del av denna skatt eller en eventuell höjning av skatten skulle kunna tillföras länet som en årlig avkastning. Energiskatten är emellertid inte specifik för vattenkraften utan utgår också för energi alstrad av andra energikällor, som finns över hela landet. Att utgå från den skatten är därför mindre lämpligt, eftersom fördelningsprincipen bör ges en mer regional profil med tyngdpunkt i det norrländska inlandet. Av de skatter som är lagda på elkraft finns en skatt inom kategorin övrig skatt som både geografiskt och motivmässigt passar mycket väl in i förhållande till den sökta specifika profilen. Det är Skatt på viss elektrisk kraft enligt prop. 1982/83:50, SFS 1982:1201, införd fr.o.m. 1983-01-01 (bilaga 3 och 4). Skatten utgår på elkraft genererad från äldre vattenkraftverk med mer än 1 500 kW generatoreffekt och är upplagd enligt följande: Verk tagna i drift före per kWh Verk tagna i drift per kWh Verk tagna i drift efter per kWh. En beräkning av nämnda skatt ger för länets vattenkraftverk ca 200 milj. kr. Siffran kan variera beroende på den årliga elkraftproduktionen. Prisbildningen på elområdet styrs av marginalkostnaden för ny kraft. Under den omställningsprocess av energisystemet som förestår kommer ny pro duktionskapacitet att behöva tas i drift. Ersättningsinvesteringar som kan bli Mot. nödvändiga kommer i betydande utsträckning att ske i relativt dyra kraftslag N438 där de nya anläggningarna kommer att ha höga produktionskostnader. I en sådan situation stiger priserna på el och därmed också värdet av äldre kraft med lägre produktionskostnader, t.ex. vattenkraft. Detta kommer att medföra högre vinster i delar av den existerande kraftproduktionen. Omställningen av energiförsörjningssystemet kommer att medföra stora kostnader för folkhushållet. Elkonsumerande hushåll och företag kommer att få acceptera högre elpriser med därav följande effekter för köpkraft och vinstnivåer. För att mildra de regionalpolitisk! oönskade effekterna av denna omställning bör enligt vår mening en del av vattenkraftens övervinster föras tillbaka till de regioner där vattenkraften produceras. Eftersom av vattenkraften produceras i skulle en avgift på /kWh motsvara omkring 550-600 milj. kr. Minst 300 milj. kr. av dessa bör tillföras inlandet. När riskkapitalbolagen har en lämplig kapitalbas tillförs inlandet 550 milj. kr. Dessa medel bör kunna användas fritt. Medlen fördelas av regeringen och tillförs länsstyrelserna i berörda län. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om återföring av vattenkraftens övervinster till de regioner där vattenkraften produceras. () ()