mot · GD02K418 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90:K418 av m.fl. (c) Ändring av tryckfrihetsförordningen beträffande barnpornografi I finns förbud mot distribution av barnpornografi men det är ett förbud som uppenbarligen inte efterlevs. Det finns ovedersägliga bevis på att vålds- och barnpornografi distribueras i porrbutikerna. Det är stora pengar att tjäna i den här branschen och det är tydligt att man inte kan räkna med några etiskt grundade hämningar hos de figurer som sköter denna hantering. Dagsböter skrämmer ingen, något som för övrigt utdöms sällan eller aldrig. har antagit en lag mot spridande av barnpornografi. Trots det fortsätter distributionen av barnporr tämligen ogenerat. Lagen förändrar alltså inte verkligheten på det här området. Här om någonsin borde respekten för lagen hävdas, dels därför att åtgärder på det här området har ett stort stöd hos människor i allmänhet, dels därför att lagen är så enkel att tillämpa. En strikt tillämpad lag på det här området försvarar den svaga parten, barnet, och tuktar den starka och hänsynslösa parten samt hävdar människovärdet mot barbariet. Dessvärre finns i nuvarande lag formuleringar som ger utrymme för tolkningar som skrupelfria personer kan hänga upp sitt agerande på. I tryckfrihetsförordningens 7 kap 4 § sägs att såsom tryckfrihetsbrott bedöms sådana gärningar som, om de begås genom tryckt skrift är straffbara, utgör: barnpornografibrott, varigenom någon skildrar barn i pornografisk bild med uppsåt att bilden sprides, om inte gärningen med hänsyn till omständigheterna är försvarlig. Samma formulering finns vad gäller olaga våldsskildring som skildrar sexuellt våld eller tvång. Det är svårt att föreställa sig i vilket sammanhang barnpornografiska bilder kan vara försvarliga med hänsyn till omständigheterna. Enligt vår mening bör därför denna formulering utmönstras ur lagen. Även om antalet av de barn och ungdomar som blir direkt eller indirekt sårade eller lidande är relativt litet så borde det ändå räcka med vetskapen att det är alltför många som utsätts för en attityd från vuxnas sida som river ner, förstör och raserar. Det värsta är att dessa ofta återfinns i grupper i samhället som är svaga, socialt, känslomässigt eller ekonomiskt. Skall staten vara stark genom lagar och rättsskipning så är den främsta motiveringen för det att den är det för de svagas skull och vilka är svagare än just barn som kanske är i händerna på vuxna utan ansvar. Det finns en risk att människor resignerar inför samhällets förlamning när det gäller att beivra brott mot de lagar som borde gälla alla. Det finns åtskilliga områden där en sådan oförmåga hos samhället att upprätthålla lagarna är uppenbar. Det kan gälla hastighetsbegränsningen på våra vägar, den låga uppklarningsprocenten när det gäller inbrott, skattelagarna som åsidosätts på ett kvalificerat sätt. Risken är att lagarna blir ord utan förpliktande handling, att den företagsamme sätter sig över lagarna om det lönar sig och att därmed känslan av likhet inför lagen förflyktigas. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av åtgärder mot distribution av barnpornografi, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om förändring av tryckfrihetsförordningen i frågor om bl.a. barnpornografibrott. 1989/90 K418