mot · GD02Ju809 · 1990-01-22 00:00:00 — I promemorian betonades med all rätt vikten av att renodla domarrollen, dvs. att juristdomarna skall koncentrera sig på de kvalificerade uppgifterna och låta enklare typer av mål och ärenden och annan verksamhet överföras :ill administrativ personal. En sådan organisation skulle göra arbetet intres santare både för juristerna och för kanslipersonalen. Detta har också föreslagit. Idéskissen innehöll också tänkvärda resonemang om en rationellare och enhetligare domstolsorganisation. En mindre välbetänkt idé i det sammanhanget var dock förslaget om avskaffande av länsrätterna. Efter massiv kritik från bl.a. - förslaget skulle t.ex. innebära försämrade möjligheter till överprövning av ett skatteärende - synes denna idé nu lagd i papperskorgen. Enligt uttalanden från regeringen ansågs uppenbarligen idéskissen tillsammans med en tidigare utredning om karriärgången inom domstolsväsendet vara tillräcklig för att lägga fram förslag för att uppnå ett fungerande domstolsväsende. Någon samlad proposition om domstolsväsendet har emellertid inte presenterats. Det förefaller som om regeringen insett att problemen är mera grundläggande än vad man velat erkänna. Denna slutsats understryks av det faktum att regeringen tidigare tillsatte en parlamentarisk utredning, domstolsutredningen. delar regeringens uppfattning att domstolsväsendets situation är sådan att en parlamentarisk utredning är nödvändig. Däremot delar vi inte uppfattningen att problemen kan lösas utan att tillföra domstolsväsendet ytterligare resurser i form av nya tjänster, ökade tekniska hjälpmedel, arbetsmiljöförbättrande åtgärder m.m. Utmärkande för ett rättssamhälle är att tvister snabbt skall kunna bli föremål för domstols prövning och brott omgående skall beivras av domstolarna. Om fortsätter att blunda för domstolsväsendets utarmning, lämnar vi inte bara domstolarnas personal i sticket, vi sätter också hela rättsstaten på spel. Vi vill med denna motion inte bara peka på problemen utan också ge vår uppfattning om med vilka metoder man snabbt kan åstadkomma förbättringar. Från rättssäkerhetssynpunkt är det viktigt att domstolsorganisationen inte ger den enskilde medborgaren ett intryck av splittring, svåröverskådlighet och inkonsekvens. Därtill kommer att en splittrad domstolsorganisation är samhällsekonomiskt dyrbar. I vår motion till detta om Stärkt rättssäkerhet föreslår vi hur en enhetligare domstolsorganisation uppnås. förslag om moderniserad utbildning och ny meritvärdering för jurister är bra. Regeringens aviserade proposition med anledning av domarutredningen är därför välkommen. Utredningsförslaget är dock alldeles otillräckligt för att modernisera den ålderdomliga struktur som fiskalsutbildningen har både inom förvaltningsdomstolarna och inom det allmänna domstolsväsendet. En anledning till svårigheterna att rekrytera nya jurister till domarbanan är att det är få människor som accepterar att inte kunna få en fast tjänst förrän de uppnått 45-50-årsåldern. Därtill kommer att domstolsjuristerna under sin utbildningstid inom domstolsväsendet skickas runt inom ett stort geografiskt område. gick det att rekrytera domstols jurister på sådana villkor. går det inte längre. En jurist i domarkarriären har i allmänhet en förvärvsarbetande make och i många fall små barn. Det är få familjer som vill eller kan flytta runt mellan tingsrättsstäderna med 1 eller mellanrum. Inte heller de ensamstående accepterar ett sådant turnerande liv. Vi föreslår därför att fiskalsutbildningen reformeras på så sätt att hela utbildningen förläggs till en hovrätt eller en större tingsrätt. idéskiss lämnar själv ett liknande förslag på ändrad karriärgång i förvaltningsdomstolarna. Anledningen till idéskissens förslag var att om länsrätterna skulle avvecklas skulle ett led i domarutbildningen också försvinna. Ett sätt att lösa detta, enligt idéskissen, skulle vara att låta den grundläggande domarutbildningen äga rum enbart i kammarrätt. En sådan ordning borde, enligt vår uppfattning, också kunna tillämpas i de allmänna domstolarna. Den tillsatta domstolsutredningen bör ges tilläggsdirektiv att utreda förutsättningarna för en sådan moderniserad karriärgång. beslöt att vissa närmare angivna ärenden av enkel beskaffenhet skulle kunna få handläggas av icke lagfarna tjänstemän vid domstolarna. Idéskissens renodlingsresonemang är ytterligare ett steg på vägen. I avvaktan på att regeringen lägger fram samlade förslag för domstolsväsendet föreslår vi att delförslag omgående presenteras för om överföring av enklare typer av mål och ärenden till kanslipersonalen. Sådana mål skulle t.ex. kunna vara äktenskapsskillnader, delgivningsfrågor, beviljande av allmän rättshjälp, andra ersättningsfrågor såsom ersättning till vittnen, tolkar och personundersökare, beslut i vissa andra fall såsom t.ex. om personundersökning och offentlig försvarare. Mycket av verksamheten inom inskrivningsväsendet skulle också kunna beslutas av icke lagfaren personal. Färre muntliga förhandlingar i hovrätterna Hovrätternas verksamhet belastas av en mängd huvudförhandlingar i mål där saken ofta kan vara helt utredd och röra relativt obetydliga sakfrågor. Så lär vara fallet i många trafikmål. Huvudförhandlingar är synnerligen resurskrävande eftersom det går åt mycket personal och kräver omfattande förberedelsearbete. Från rättssäkerhetssynpunkt är det tveksamt att stora delar av hovrättens resurser används på småmål medan stora, omfattande mål istället kan bli liggande mycket . Om prövningen i hovrätten i dessa småmål var reglerad som en dispensprövning, dvs. på samma sätt som för de förenklade '/istemålen, skulle huvudförhandling ej behöva hållas. Målen skulle istället, utan några rättsförluster, kunna avgöras på handlingarna. Vi anser därför att regeringen bör lägga fram förslag om en ändring av fullföljdsreglerna för dessa måltyper av enklare karaktär i enlighet med vad vi nu anfört. Det är utmärkt att domarutredningens förslag om ändrade regler för utbildning och meritvärdering nu kommer att läggas fram av regeringen. Det är självklart att en förutsättning för att rekrytera och behålla de mest kompetenta juristerna inom domstolsväsendet är att domartjänster tillsättes efter en skicklighetsbedömning. Urvalskriteriet förtjänst, dvs. antalet tjänsteår i verksamheten, bör endast vara en utslagsfaktor vid i övrigt lika skicklighetsmeriter. Det är också angeläget att domarutbildningen sker snabbare än nu för att inte riskera att de attraktiva juristerna lämnar banan. Regeringen synes nu ha insett att lönen är en viktig konkurrensfaktor för att rekrytera och behålla skickliga domstolsjurister. Löneutvecklingen för domstolsjuristerna har onekligen blivit väsentligt bättre . Lönen är inte bara viktig från försörj ningssynpunkt utan är också en värdering av hur arbetsgivaren placerar den anställde i förhållande till andra yrkesgrupper i samhället. Domstolsväsendet har ännu inte givits möjlighet att tillgodogöra sig de stora rationaliseringsvinster som kan uppnås genom ny teknik. Mycket av domstolarnas verksamhet går ut på att om och om igen producera samma typ av domar t.ex. rattfylleridomar, äktenskapsskillnader, underhållsmål etc. Mot den bakgrunden är det utomordentligt anmärkningsvärt att merparten av domstolspersonalen inte givits tillgång till datorteknik. Det repetitionsarbete som görs vid utskriften av domar och beslut med maskinskrift måste också vara synnerligen frustrerande för kanslipersonalen. I de mål som inte är av standardtyp, dvs. mer komplicerade brottmål och tvistemål, innebär avsaknaden av datorteknik att domarna inte gärna ändrar eller lägger till i en redan skriven dom även om detta skulle vara aldrig så motiverat av t.ex. pedagogiska - eller andra - skäl. Av rättssäkerhetsskäl är detta betänkligt. För de unga människor som kommer ut på domstolarna och som från sin skoltid är vana att arbeta med datorer, framstår arbetsredskapen inom domstolsväsendet som urmodiga. framhåller också i sin anslagsframställan att det är särskilt viktigt att arbetsmiljön och arbetssituationen förbättras. Personalen måste uppfatta arbetsplatsen som modern och försedd med ändamålsenlig utrustning. Åtgärderna bidrar dessutom till att ge domstolarna rimliga möjligheter att möta omvärldens tilltagande krav på service, påpekar . Hovrättspresidenten , en av mest framstående jurister, skrev en debattartikel kort efter det att idéskiss presenterats och underströk då det akuta nödläget. Hon noterade att nu visar en större förståelse för domstolsväsendet. Däremot, skrev , har inte lyckats övertyga om det akuta läget. Detta är tragiskt eftersom det ju kommer att dröja åtskilliga år innan resultatet föreligger av det omstruktureringsarbete som sker och som kommer att ske. Om inte inser att omedelbara insatser krävs kan domstolsväsendet komma att lida obotliga skador. Det är inte brist på ideér som saknas utan pengar. uttryckte det så här: Medan idégräset gror kanske kon dör eller drabbas av kroniska bristsjukdomar. Ett enigt justitieutskott framhöll också att: Vikten av att den dömande och rättsvårdande verksamheten behålls på en kvalitativt hög nivå kan enligt utskottets mening inte nog betonas. Ansvaret vilar därför tungt på och regeringen att se till att en av rättsstatens grundvalar, domstolarna, fungerar på ett sätt som allmänheten har rätt att kräva. Åklagarväsendets rekryteringsproblem har varit kända . konstaterade i förra årets betänkande om anslag till åklagarväsendet att rekryteringssvårigheterna ingav oro. Rekryteringsproblemen har främst drabbat de norra regionerna i . Norrlandslänens akuta personalförsörjningsproblem föranledde riksåklagaren att tillsätta en utredning för att föreslå lösningar. De enorma rekryteringssvårigheterna för just norrlandslänen belystes särskilt då ett av TV:s nyhetsprogram gjorde ett reportage om åklagardistriktet i . Det visade sig att chefsåklagaren för distriktet var en helt ung vikarie utan någon anknytning till övre . Om sedvanlig konkurrens hade rått om chefsåklagarbefattningen i hade vederbörande inte kommit ifråga för vikariatet. Tjänsten hade sannolikt inte heller behövt upprätthållas genom ett vikariat utan kunnat tillsättas permanent från början. Utan att på något sätt ifrågasätta den aktuella personens kompetens att fullgöra sin uppgift, är det allvarligt när den tänkta karriärgången för centrala rättsfunktioner inte iakttas. Förutom de akuta rekryteringsproblemen är personalläget bekymmersamt eftersom avhoppen från åklagarbanan också är påfallande många. Några siffror visar situationen. till antogs totalt 205 aspiranter till åklagarbanan. Av dessa slutade 32 personer . Av övriga, färdigutbildade åklagare, har 132 personer slutat . Färre än hälften av dessa avgick på grund av pension. Tydligare kan det inte sägas att åklagarbanan uppenbarligen saknar attraktionskraft. Även om krisen är värst i norrlandslänen löses inte problemen enbart genom punktinsatser där. Vi finner det anmärkningsvärt att regeringen inte heller på detta område vidtagit nödvändiga åtgärder. Det kan ju inte vara någon överraskning att den offentliga sektorns rättsväsende är utsatt för konkurrens genom att en offentliganställd jurist har ett otal privata alternativ att gå till. Vidare verkar inte heller regeringen förstå att staten konkurrerar med sig själv om de offentligt anställda juristerna. Om förbättringar sker inom exempelvis domstolsväsendet innebär det naturligtvis att åklagarväsendet genast blir mindre attraktivt. vill framhålla följande konkreta förslag som tänkbara hjälpmedel att snabbt förbättra situationen inom åklagarväsendet. Precis som inom domstolsväsendet är åklagardistrikten i och i närheten av storstäderna de mest attraktiva. De unga jurister som i och för sig skulle kunna tänka sig en åklagarkarriär väljer kanske att avstå från en sådan eftersom de inte kan få en aspiranttjänst i ett attraktivt distrikt. För att inte gå miste om dessa potentiella aspiranter bör nya rekryteringsprinciper införas. Aspiranter bör anställas på den ort de önskar även om det aktuella åklagardistriktet är fullt besatt. Målbalanserna torde alltid vara så stora att det inte föreligger någon risk för att en aspirant skall gå sysslolös. Genom att visa denna generositet kan man locka flera till åklagarbanan. Den tidigare möjligheten att notariemeritera sig vid åklagarmyndighet har slopats. Vi menar att denna möjlighet bör återinföras och t.o.m. utvidgas så att hela notariemeriteringen skulle kunna fullgöras vid åklagarmyndighet. Flärigenom skulle rekryteringen till åklagarväsendet kunna underlättas. finns det ett antal åklagardistrikt som enbart besätts med två personer. Sådana distrikt är mycket känsliga för frånvaro av den ena eller båda åklagarna. Vi föreslår att åklagardistrikten görs större så att illa fungerande två-åklagardistrikt avskaffas. Överhuvudtaget borde en annorlunda distriktsindelning jämfört med dagens kunna ge ekonomiska och andra rationaliseringsfördelar. Lönens betydelse för rekryteringssituationen kan inte överskattas. I riksåklagarens norrlandsrapport citeras vad dåvarande departementschefen uttalade i kompletteringspropositionen : Lönespridningen har minskat på hela arbetsmarknaden. I den offentliga sektorn har löneutjämningen gått längre än inom övriga sektorer. Härigenom har obalans uppstått, med betydande personalförsörjningsproblem som följd. På vissa områden har det varit svårt att rekrytera erfaren och kvalificerad personal. Det är nödvändigt att anpassa lönerelationerna så att de medger en effektiv personalförsörjning i den offentliga verksamheten. Vi anser att någon form av belöningssystem eller differentierad lön bör införas för den åklagare som tar tjänst i ett mindre attraktivt distrikt. Precis som landstingen lockar med högre löner för läkare som är beredda att flytta till bör motsvarande lösning prövas för åklagardistrikt med stora svårigheter att rekrytera personal. 6.1 flera undersökningar har också fastslagits att möjligheten att rekrytera jurister till myndigheter på orten är beroende av avståndet till universitetsort med juristutbildning. En orsak till svårigheten att rekrytera viss personal till åklagarväsendet i är avsaknaden av fullständig juristutbildning där. Vi menar därför att regeringen förutsättningslöst bör utreda möjligheterna att tillskapa en fullständig juristutbildning i . Den utvidgning av förvaltningsjuristlinjen i som föreslås i budgetpropositionen är en bra början men tillgodoser inte våra krav på en fullständig juristutbildning. Vad vi nu anfört bör ges regeringen till känna inför tillsättandet av den åklagarutredning som aviseras i budgetpropositionen. Det finns i en klart uttalad politisk enighet att satsa på frivårdspåföljder för att så långt som möjligt undvika användandet av fängelsestraff. Enigheten är relativt stor om att en icke frihetsberövande påföljd i allmänhet är det bästa alternativet ur individualpreventiv synvinkel. Fängelsepåföljd tillgrips oftast för att skydda samhället från brottslingen och inte för att rehabilitera den dömde. har intresset för icke frihetsberövande påföljder också ökat. Införandet av kontraktsvård och försöksverksamheten med samhällstjänst är exempel härpå. Frivårdspåföljd är inte bara den oftast lämpligaste påföljden för den dömde, den är också mindre kostnadskrävande än fängelse. Det finns därför flera anledningar att se till att frivårdsverksamheten fungerar bra. Precis som inom de övriga delarna av rättsväsendet har också frivårdsorganisationen fått akuta problem. Arbetsbelastningen ökar, personalen slutar i allt snabbare takt och löneläget är mycket lågt. Bortsett från att detta inte är en godtagbar arbetssituation för de anställda, innebär det att frivårdspåföljderna inte heller fungerar. Det får inte vara så att den som döms till skyddstillsyn eller villkorlig dom uppfattar att frivårdsorganisationen inte övervakar och stödjer vederbörande. 1 så fall innebär ju påföljderna villkorlig dom och skyddstillsyn detsamma som ingen påföljd alls. Detta är naturligtvis förödande för att förhindra vidare brottslighet och för att upprätthålla ett orubbat förtroende för rättsväsendet. För att inte ytterligare urholka förtroendet för rättsväsendet är det synnerligen angeläget att regeringen uppmärksammar situationen inom frivårdsorganisationen. De nya påföljderna samhällstjänst och kontraktsvård får inte förfuskas. Om inte skyddskonsulenterna får tillräckligt med res,urser har de inte möjlighet att utreda förutsättningarna för att döma till samhällstjänst eller kontraktsvård. Uteblivet stöd till frivårdsorganisationen innebär således att domstolarna inte kan döma till samhällstjänst eller kontraktsvård. Det förutsätts ju att skyddskonsulenten utrett förutsättningarna för att döma till en sådan påföljd och föreslagit att sådan påföljd ges. Med tanke på att det är fler personer som döms till icke frihetsberövande påföljd än till fängelse är den nuvarande situationen oacceptabel. En annan fråga vi vill rikta uppmärksamheten på är ersättningen till de frivilliga övervakarna. Övervakning sker nu både av tjänstemän inom kriminalvården och av frivilliga övervakare (lekmannaövervakare). Denna senare grupp svarar för ungefär hälften av övervakningsuppdragen. För att främja en önskvärd rekrytering till övervakaruppdrag är ersättningsnivån en betydelsefull faktor. ersätts lekmannaövervakarna med . En sådan ersättning är närmast av symbolisk natur. Om ersättningsreglernas utformning direkt hindrar en lämplig rekrytering till övervakaruppdrag bör dessa höjas. En höjning bör lämpligen ske genom en omfördelning av frivårdsorganisationens resurser. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet och inriktningen på en gemensam övergripande syn på polisväsendet, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en omorganisation av polisväsendet, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om kvarterspolisverksamheten, 4. att begär att regeringen låter utreda möjligheterna att överföra verksamhet från polisen till andra myndigheter enligt vad i motionen anförts, 5. att hos regeringen begär förslag till lagstiftning om jourdomstolar enligt vad i motionen anförts, 6. att begär att regeringen låter utreda de konflikter som finns mellan rättsväsendet och polisen och som försvårar polisens arbete enligt vad i motionen anförts, 7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om kvotering av poliser i inre och yttre tjänst, 8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om lokaliseringen och omfattningen av utbildningen inom polisväsendet, 9. att begär att regeringen ger domstolsutredningen tillläggsdirektiv att utreda möjligheterna till en ändrad karriärgång enligt vad i motionen anförts, 10. att hos regeringen begär förslag till överföring av enklare typer av mål och ärenden till domstolarnas kanslipersonal enligt vad i motionen anförts, 11. att hos regeringen begär förslag till ändring av reglerna för fullföljd till hovrätterna enligt vad i motionen anförts, 12. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om meritvärdering och takten i domarutbildningen, 13. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av tekniska hjälpmedel inom domstolväsendet, 14. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om åklagarväsendet inför tillsättandet av en åklagarutredning, Mot: 1989/90 15. att som sin mening ger regeringen till känna vad i mo- Mot. tionen anförts om skyddskonsulentverksamheten. () () tab 99538, 1990