ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GD02Sk321 · 1990-01-16 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sk321 Avdraget för underhållsbidrag till barn I denna motion tar jag upp ett ekonomiskt problem för den frånskilde som inte har vårdnaden om barnen. I de flesta fall är det mannen. Den som inte har vårdnaden om barnen får i sin deklaration göra ett schablonavdrag för kostnader som hänger samman med de kontakter man regelbundet bör ha med barnen. Avdraget är per barn och år. Beloppet har varit lika . Att bryta upp från en familj och skilja sig är svårt och påfrestande, de ekonomiska påkänningarna blir också stora. Meningen med det avdrag som finns är naturligtvis att något mildra de ekonomiska påfrestningarna. När beloppet sattes hade det en betydligt större ekonomisk effekt än vad det har . Varför det inte höjts och följt med i den allmänna kostnadsregleringen vet jag inte. Det måste vara rimligt att nu mycket snabbt göra en uppjustering av avdraget så att den ekonomiska betydelsen återställs. bör göra ett uttalande om detta. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om höjt schablonavdrag för underhåll av icke hemmavarande barn.
mot · GD02Sk322 · 1990-01-17 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sk322 av och (båda c) Bilavdrag i samband med barns vistelse på daghem Vi återkommer i denna motion med en fråga, som vi tidigare motionerat om och som genom skattereformen blir särskilt aktuell. Det gäller möjligheterna till avdrag för arbetsresor och dessas koppling till barnomsorgen. För ett mycket stort antal personer är tillgången till barnomsorg en förutsättning för förvärvsarbete. Det måste därför anses logiskt att kostnader för barnomsorg betraktas som utgifter för inkomstens förvärvande och därför, inom vissa ramar, skall vara avdragsgilla. Den frågan tas upp av i annat sammanhang. Här berörs, som ovan sagts, reseavdragens utformning. För att få göra avdrag för resa med egen bil till arbetet krävs att tidsvinsten per dag skall vara minst jämfört med om allmänna kommunikationsmedel använts. Vid skattemyndigheternas bedömningar tas ingen hänsyn till skattebetalarens behov av barnomsorg eller möjlighet att utnyttja sådan. Att en småbarnsmamma måste använda den egna bilen till arbetet därför att daghemmet öppnar först efter att det enda lämpliga tåget eller bussen avgått, beaktas inte. Inte heller tas det någon hänsyn till om en förälder före arbetet måste skjutsa sitt barn med bil till daghemmet ett antal mil i den riktning arbetsplatsen ligger. Enligt skattemyndigheternas bedömning skall föräldern först skjutsa barnet, därefter återvända till bostadsorten för att sätta sig på tåget. Enligt prövning i rättsinstans har myndigheterna stöd för sitt agerande i gällande lagstiftning. När vår tidigare motion behandlades i skatteutskottet avslogs den med motiveringen att frågan borde bedömas i samband med skattereformen. Det vi nu vet om skattereformen tyder inte på att olägenheterna kommer att undanröjas. Tvärtom innebär de starkt ökade resekostnaderna en ytterligare försämring för de småbarnsföräldrar som befinner sig i en liknande situation som de som ovan beskrivits. När vi nu står inför genomförandet av en stor skattereform som skall gälla framöver, är det angeläget att sådana regler undanröjes som måste uppfattas som både ojämlika och diskriminerande. De som drabbas av dessa regler är vanligtvis kvinnor, ofta ensamstående och lågavlönade. Till detta kan läggas att många små barn, genom samhällets märkliga inkonsekvens, måste vistas på daghemmet betydligt än vad som annars skulle vara fallet. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att reglerna för bilavdrag ändras så att vid beräkning av tidsvinst också beaktas den tid det tar att lämna och hämta barn på daghem och liknande. () () 1989/90 Sk322
mot · GD02Sk324 · 1990-01-15 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sk324 av () Skogsvårdsavgiftens avskaffande Skogen är en av våra mest betydelsefulla naturresurser, som ger underlag åt många människor både i skogsbruket och i skogsindustrin. Därför är det viktigt att befrämja en utveckling av skogsnäringen. Genom skogsvårdsavgiften befrämjas dock inte utvecklingen inom skogsbruket utan den verkar i stället hämmande. När skogsvårdsavgiften infördes var det en mindre särbeskattning på någon eller något hundratal kronor på en medelfastighet. Det var då en ganska harmlös avgift. Efter hand har denna avgift ökats till att utgöra av skogsbruksvärdet. När man ursprungligen beslutade om skogsvårdsavgiften så var avsikten, att de medel som skogsvårdsavgiften inbringade skulle användas till ändamål som är till gagn för skogsbruket eller så att åtgärderna kommer skogsägarna tillgodo. Denna princip gäller ej längre och det finns inget samband mellan avgiftsuttag och avgiftsmedel. Det har lett till att en mycket ringa del av skogsvårdsavgiften går tillbaka till skogsägarna för skogsvårdande åtgärder. Skogsvårdsavgiften är också en avgift som saknar motsvarighet i andra näringar. Den är även så utformad att den i många fall motverkar syftet med skogspolitiken eftersom avgiften ej premierar god skogsvård. Med olika beräkningar över skogsvårdsavgiftens uttag av skogsbruksvärdet, visar det sig att det blir högst avsevärda summor under skogens omloppstid som belastar skogen. Uppgifter från visar att de värmländska skogsägarna betalar ca 40 milj i skogsvårdsavgiften Det som återgår till näringen för skogsbefrämjande åtgärder är ca 5 milj. kr. Således är det en mycket liten del av vårdsavgiften som kommer skogsägarna till godo. Jag anser att skogsvårdsavgiften för länge sedan överlevt sig själv och har ingen funktion att fylla.I de diskussioner som förs om en förenkling av skattesystemet torde också skogsvårdsavgiftens avskaffande vara logisk. Slopas skogsvårdsavgiften ska självfallet även de bidrag som är knutna direkt till avgiften slopas. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar avveckla skogsvårdsavgiften. 1989/90 Sk324
mot · GD02Sk325 · 1990-01-12 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sk 325 av (vpk) Avdrag för arbetsresor m.m. Inför skatteomläggningen 1990-91 diskuterades avdragsrätten för arbetsresors vara eller icke vara. Enligt det beslut som gäller gjordes inga inskränkningar i avdragsmöjligheten. Däremot kommer kostnaden för den enskilde att öka genom momsbeläggning av bensin och andra prishöjningar som sker. Nettoeffekten av den bibehållna avdragsmöjligheten kommer således att minska kraftigt. Det blir helt enkelt dyrare med arbetsresor för folk som bor i glesbygd och är helt beroende av bil för sina resor till och från arbetsplatsen. Även besök på centralortens bibliotek, teater, idrottsevenemang etc fördyras. Självklart skulle ovannämnda kostnadsökningar kunna kraftigt begränsas om det fanns ett större utbud av kollektivtrafik för glesbygd. Det kommer dock att dröja innan kollektivtrafiken kan byggas ut på ett sådant sätt att den blir ett godtagbart alternativ till egen bil för glesbygdens folk. Därför måste det redan nu sökas åtgärder som dels minskar kostnader av ovannämnda slag för glesbygdsbor, dels syftar till en insats för en bättre miljö. Enligt mitt sätt att se skulle ett främjande av ökad samåkning kunna bidra till nämnda mål. kan de som samåker till jobbet göra ett litet extra avdrag för varje ytterligare medpassagerare som åker med. Att kontrollera detta samåkandes verkliga existens är en omöjlig uppgift för skattemyndigheterna. Denna situation utnyttjas säkert av några. Men om man vill uppnå ett reellt ökat samåkande för miljöns och privatekonomins skull måste det löna sig. Därför bör avdrag för arbetsresor medges för glesbygdsbor som om de använde egen bil även vid samåkande. Jag är övertygad om att den minskade inkomst som detta förfarande skulle innebära för staten kan hänföras till posten felräkningspengar. Däremot skulle en sådan åtgärd klart visa att samhället uppmuntrar till samåkande och ett positivt miljötänkande. För att ovannämnda avdragsrätt skall få en särskild betydelse för glesbygdens folk bör det närmare undersökas vilka villkor som bör gälla för denna avdragsrätt i förhållande till nuvarande regler. Det gäller frågor som restid, avstånd till arbetet, eventuell samåkning fram till kollektiva trafikmedel etc. Dessa undersökningar bör kunna överlåtas på regeringen. bör utifrån vad jag anfört begära förslag som främjar samåkande vid arbetsresor för glesbygdsboende. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om främjande av samåk ning i enlighet med vad i motionen anförts. 1989/90 Sk325
mot · GD02Sk326 · 1990-01-17 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sk326 av och (båda c) Snabbare avskrivning av skogsbilvägar 1989/90 Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:Jo302 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om avdrag för byggande av skogsvägar. () ()
mot · GD02Sk327 · 1990-01-17 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sk327 av m.fl. (m) Realisationsvinstbeskattningen av fastighet, m.m. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:Bo403 hemställs 1. att hos regeringen begär förslag om ändrad realisationsvinstbeskattning av fastigheter i enlighet med vad i motionen anförts, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att de kommunala bostadsföretagen skall beskattas enligt konventionell metod, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om avdragsrätt för reparationer i småhus, 4. att beslutar att taxeringsvärden för småhus skall gälla vid beräkningen av schablonintäkt och fastställandet av statlig fastighetsskatt under , 5. att beslutar att beslutet om höjning av fastighetsskatten för flerfamiljshus rivs upp, 6. att hos regeringen begär förslag om ändrade regler för beräkning av schablonintäkt fr.o.m. i enlighet med vad i motionen anförts, 7. att hos regeringen begär förslag om ändrade regler för uttag av statlig fastighetsskatt i enlighet med vad i motionen anförts, 8. att hos regeringen begär utredning om den framtida småhusbeskattningen i enlighet med vad i motionen anförts. 1989/90 Sk327 1* 1989/90.
mot · GD02Sk328 · 1990-01-17 00:00:00 — Motion till 1989/90: Sk328 av () Bär- och svampplockning Vår nuvarande skattelagstiftning innehåller säskilda bestämmelser om beskattning av inkomster från plockning av bär och svamp samt icke yrkesmässig kottplockning. Dessa innebär befrielse från skatt för inkomster som inte överstiger . Bär och svamp skattebefriades 1981 och kottar 1988. Förslaget i utredningen reformerad inkomstbeskattning innebär att denna begränsade skattefrihet försvinner. Det medför en uppenbar risk att bär- och svampindustrin i landet kommer att få brist på råvaror och att skogsnäringen får brist på frö. De stora tillgångarna i landet till bär och svamp har sedan skattefrihet införts tillvaratagits på ett mycket bättre sätt . Nya industrier har byggts upp i landets glesbygder. Bristen på lämpligt skogsfrö har varit till nackdel för skogsbruket. Den införda skattefriheten kan bli ett verksamt medel att bota bristen på frö - om skattefriheten ges en chans att verka. Såväl bär- och svampindustrin som skogsindustrin är i hög grad beroende av enskilda personers insatser. Dessa råvaror måste alltid samlas ihop över stora ytor och i ganska otillgängliga trakter. är det förenat med åtskilligt besvär och inte heller obetydliga kostnader för dem som väljer att ta till vara dessa viktiga naturtillgångar. Intäkterna från plockningen kommer oftast människor med låga inkomster i glesbygden till del. Detta understryker det angelägna i att nuvarande regler behålls oförändrade. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts angående skattebefrielse av inkomster från bär- och svampplockning.
mot · GD02Sk329 · 1990-01-11 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sk329 av m.fl. (s) Skattereduktion för fackföreningsavgift Hosten införde en avdragsrätt för medlemsavgiften till löntagarnas fackliga organisationer. Avdraget är utformat som en skattereduktion som dras direkt från den slutliga skatten. Underlaget för avdraget är begränsat till . och skattereduktionen är av detta underlag. Den maximala skattereduktionen är därför högst . Den införda skattereduktionen för fackliga avgifter ingick som en del i det paket av fördelningspolitiska åtgärder som genomfördes i samband med devalvering. Genom avdraget för fackliga avgifter undanröjdes i allt väsentligt de skillnader som fanns i beskattningen av arbetsgivarnas och löntagarnas medlemsavgifter. Arbetsgivarna hade som bekant redan full avdragsrätt för avgiften till sina fackliga organisationer. Den nuvarande utformningen av avdragsrätten för avgifterna till arbetsmarknadens organisationer fungerar bra från såväl principiella som praktiska utgångspunkter. Avdragsunderlagets begränsning till . har dock medfört en relativ minskning av löntagarnas skattereduktion. Detta har i sin tur skapat vissa skattemässiga skillnader i förhållande till arbetsgivarens avdragsrätt. Löntagarnas fackavgifter har höjts i takt med den allmänna pris- och kostnadsutvecklingen i samhället. En avgift om . motsvarade i stort sett en avgift som många heltidsarbetande betalade 1982.1 dag betalar en industriarbetare . har i kombination med utvecklingen av medlemsavgifterna medfört en urholkning av löntagarnas fackliga avdrag. Dagens tak understiger tveklöst den del av medlemsavgiften som används för renodlad facklig verksamhet och som därför är det verkliga avdragsunderlaget. Urholkningen av skattereduktionen medför också en brist på skattemässig likformighet mellan parternas medlemsavgifter. Genom den oinskränkta avdragsrätten kan arbetsgivaren också dra av alla avgiftshöjningar. För att förhindra en fortsatt urholkning av löntagarnas skattereduktion är det därför nödvändigt med en utvidgning av avdragsrätten så att den kommer i paritet med arbetsgivarnas avdrag för avgifter till arbetsgivarorganisation. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att olikheterna i skattehänseende mellan arbetsgivares och arbetstagares medlemsavgifter till facklig organisation bör undanröjas. () () (s) () 1989/90 Sk329
mot · GD02Sk331 · 1990-01-18 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sk331 av m.fl. (c, m, fp) Nyetableringskonto Ett positivt sätt att stärka den svenska ekonomin är att intressera fler medborgare att starta egna företag. På olika sätt försöker samhället också stötta en sådan verksamhet bl.a. genom utvecklingsfonder, högskolor m.m. Någon brist på idéer finns inte. Men det kanske svåraste problemet att lösa, när idén till ett nytt företag väl är kläckt, är kapitalfrågan. Det kan ofta vara så stort att det inte går att få fram från de personer som är initiativtagare till projektet. Enligt uppgifter från , en sammanslutning för personer som arbetar med företagsutveckling och finansiering saknar nyföretagandet . Detta trots att riskkapitalutbudet för onoterade företag ökade från 400 milj. kr. Kapitalbristen gör att går miste om flera hundra nya företag . För att tillvarata den unika företagareförmågan som landet besitter bör särskilda stimulansåtgärder riktas mot dem som vill starta företag. Detta bör främst ske genom införandet av ett skattesystem som gör det möjligt att bygga upp ett privat kapital som kan användas för investeringar i nystartade företag. Därför bör medborgarna ges möjlighet att göra avdragsgilla avsättningar till nyföretagsfonder. Sådana fonder bör kunna få tas i bruk inom och göra det möjligt för innehavaren att starta ett företag. Skulle så inte ske skall fonden återföras till beskattning. Möjligheterna till avsättningar till nyetableringskonton skulle också minska riskerna av konkurser för nystartade företag. toppar obeståndsstatistiken i världen. Till en del beror detta på den i och för sig positiva nyetableringstakten. Över 20 000 företag/år. Alla kan inte överleva. Ett av skälen till dessa nyföretagskonkurser är just att företagen startar med ett för litet eget kapital. En kraftigt bidragande orsak till detta anses dagens skattesystem vara. Av konkursstatistiken framgår också att antalet konkurser är i stigande och det är främst små nystartade företag som går omkull. Med nyetableringskonton skulle de blivande företagarna ges en möjlighet att få ihop ett eget kapital som det eljest skulle varit svårt att uppnå. Vi finner det naturligt att hos regeringen hemställer om en utredning att införa s.k. nyetableringskonton. Frågan om införande av ett nyetableringskonto bör kunna ingå som en viktig del i den stora skatteomläggningen inför 1990-talet vad avser nyföretagandet. Behovet av att ta vara på alla goda företagaridéer blir än viktigare i ett med öppna gränser. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om en utredning med syfte att utreda frågan om införandet av s.k. nyetableringskonton i enlighet med vad i motionen anförts. () () 1989/90 Sk331
mot · GD02Sk332 · 1990-01-16 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sk332 av och (båda m) har antalet renar ökat betydligt. På vissa håll långt över det antal sorn den översta gränsen tillåter. Orsaken till detta sammanhänger till största delen med . Tiden efter olyckan innebar en stor osäkerhet för rennäringens framtid. Inom många områden kasserades större delen av de slaktade renarna. Speciellt i början när gränsen för det tillåtna radioaktiva värdet var låg. ligger dessa värden relativt högt i vissa områden och en omfattande stödutfodring har satts in för att värdena skall förbättras och marknaden åter skall börja fungera normalt. Det har visat sig vara svårt att ta tillbaka de förlorade marknadsandelarna, ett visst köpmotstånd finns fortfarande. All denna osäkerhet har medfört att samebyarna inte har slaktat sina renar i den utsträckning som borde ha skett och renantalet är därför på många håll för stort. Det har på sina håll medfört stora problem som trafikhinder med olycksrisker och att renarna även i övrigt uppehåller sig på marker där de inte skall vara. Strörenar blir kvar på vinterbetesmarker och markerna betas för hårt. Irritation och osämja uppstår mellan samema och ortsbefolkningen. Det är särskilt besvärande i de områden där rennäringen också skall samsas med turismen. Hotet om tvångsslakt har uppkommit vid ett flertal tillfällen. Tvångsslakt är ett medel som endast bör förekomma i yttersta nödfall. Tvång leder aldrig till någon positiv utveckling. Istället bör stimulanser införas. En sådan vore ett tidsbegränsat s.k. renkonto som skulle fungera på motsvarade sätt som ett skogskonto. Inkomsterna skulle då kunna spridas och stimulera till utslaktning. Därmed skulle också krav kunna ställas på att renstammen måste minska. Ett renkonto skulle också påskynda en generationsväxling som måste ske för att näringen skall fortbestå. avvaktar många med denna åtgärd för att se hur framtidsutsikterna skall bli. Om en stimulans av sådant slag kom till stånd skulle det gagna såväl samerna som ortsbefolkningen genom att ett orosmoment försvann och att det gagnar rennäringen i sin helhet. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts angående ett femårigt renkonto. () () 1989/90 Sk332
mot · GD02Sk333 · 1990-01-18 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sk333 av m.fl. (c, m, fp) Avdragsrätt för kompanjonförsäkringar Det är inte ovanligt att nya småföretag startas som kompanjonföretag. Detta gäller inte minst inom service- och byggbranscherna. Ett av skälen är att man på detta sätt skaffar nödigt kapital. För dessa företag kan olika typer av förvecklingar inträffa som gör att företagets framtid äventyras. För att i möjligaste mån undvika att ett kompanjonföretag måste upphöra exempelvis på grund av dödsfall har försäkringsbolagen en s.k. kompanjonförsäkring där delägarna försäkrar varandra, varigenom verkningarna av en förveckling elimineras och företaget kan leva vidare intakt. Kompanjonförsäkringar är emellertid mycket ekonomiskt betungande för resp. delägare. Det torde vara den främsta orsaken till att en stor del av de mindre företagen saknar kompanjonförsäkring. Premierna, som av förklarliga skäl är stora, är inte avdragsgilla vid inkomsttaxeringen. När det däremot gäller pensionsförsäkringar är premierna avdragsgilla vid inkomsttaxering och beskattning sker först vid utfallet. Inom ramen för vissa regler skulle också de s.k. kompanjonförsäkringspremierna kunna vara avdragsgilla och bli föremål för beskattning först när försäkringen utfaller. Med dagens höga skatteläge kan det vara svårt att avsätta tillräckliga medel för till kompanjonförsäkringar. Det borde därför ligga i samhällets intresse att ge verksamma företag bättre förutsättningar att överleva exempelvis vid generationsväxlingar. Frågan om införande av avdragsrätt för kompanjonförsäkringar har av utskottet antagits skola prövas av företagsskattekommittén (Fsk). Vid tidigare tillfälle då frågan varit uppe till diskussion i har den avförts med hänvisning till att frågan ansågs ingå i Fsk:s uppdrag. När nu Fsk avslutat sitt arbete med betänkandet Beskattning av fåmansföretag kan konstateras att kommittén inte gått in på denna fråga. Avdragsrätt för kompanjonförsäkring är emellertid av stor vikt inte minst för de många mindre kompanjonföretagen. Att utreda denna sak behöver inte heller ta speciellt . Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om att regeringen utreder frå gan om möjligheterna att medge avdragsrätt för till s.k. kompanjonförsäkringar. () () 1989/90 Sk333
mot · GD02Sk334 · 1990-01-17 00:00:00 — Motion till 1989/90: Sk334 av och (båda c) Lagen om arvsskatt och gåvoskatt Arvtagare är i princip skyldig att betala arvsskatt. Arvtagare indelas i tre beskattningsklasser; klass I, klass II och klass III. Till klass I hänförs efterlevande make, sambo, barn, avkomling till barn, make och sambo till barn och efterlevande make eller sambo till avlidet barn. Till klass II hänförs annan arvinge än sådan som hänförs till klass I. Klass III upptar kommuner och andra menigheter samt stiftelser och andra sammanslutningar av allmännyttig karaktär. Enligt bestämmelserna avdrages ett skattefritt grundbelopp från arvslott; högst skattefritt avdrag från lott, som tillkommer den avlidnes efterlevande make eller sambo; lägst skattefritt avdrag från lott, som beskattas enligt klass II eller klass III. Skattskyldighet inträder vid arvlåtarens död. Som värde av fast egendom vid skattskyldighetens inträde, skall gälla det föregående årets taxeringsvärde. Eftersom nya taxeringsvärden för småhus kommer att fastställas kommer de nya taxeringsvärdena att leda till kraftigt höjda arvsskatter om ingen ändring görs av skatteskalorna. Dessutom sker en urholkning av det skattefria grundbeloppet genom en ständig inflation, som tycks bli särskilt kraftig . Det är därför väl befogat med en höjning av det skattefria grundbeloppet i samtliga klasser. Dessutom bör skatteskalans progressivitet dämpas; i första hand i klass I. Skyldighet att erlägga gåvoskatt åligger svensk medborgare för gåva av egendom inom eller utom riket. Enligt 39 § kan under vissa förutsättningar skattefrihet åtnjutas. Skattefrihet föreligger för gåva i den mån värdet av gåvan eller, om gåvotagaren under samma kalenderår av samma givare erhåller flera sådana gåvor, det sammanlagda värdet av dessa gåvor inte överskrider . Detta skattefria grundavdrag om . har varit detsamma och 1980-talen. Inflationen har kraftigt minskat beloppets reella värde. Det är därför väl motiverat med en höjning av det skattefria grundbeloppet. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag i enlighet med vad som i motionen anförts om höjning av de skattefria grundbeloppen och dämpning av progressiviteten enligt lagen om arvsskatt och gåvoskatt. () () 1989/90 Sk334