mot · GD02U515 · 1990-01-20 00:00:00 — Motion till 1989/90: U515 av m.fl. (vpk) Europapolitiken Det kommer då du , du , du , du , då ni alla, kontinentens alla nationer utan att förlora era utmärkande drag och er storslagna särprägel kommer att oupplösligt flyta samman i ett slags högre brödraskap...Det kommer då marknader, öppna för handel, och intellekt, öppna för idéer, blir det enda slagfältet () befinner sig i en helt ny situation inför 90-talet. misstro mellan öst och väst har kommit till vägs ände. snabba utveckling i östra mot demokrati samt nationellt och kulturellt självbestämmande har ställt Europafrågan inför helt nya utmaningar. De som gjorde EG liktydigt med har snabbt tvingats omvärdera sin snäva syn. består av 35 stater och det kan bli än fler . EG består alltjämt av 12 stater. Demokratins utveckling är oåterkallelig. Den ekonomiska, teknologiska och utbildningsmässiga nivån i har kommit så långt att enpartivälden kan upprätthållas. Det är omöjligt att teckna en exakt bild av den europeiska utvecklingen. Men i grova drag kan vi ändå teckna två utvecklingsvägar. Den första utvecklingsvägen är ett med delvis nya över- och underordningsförhållanden. Lyckas EG bygga sin politiska union, som innebär en ny typ av statsbildning, ett nytt kapitalistiskt stormaktsblock, är risken uppenbar att nya låsningar skapas i . riskerar bli något av en bakgård till en av världens största handelsmakter på ungefär samma sätt som är visavi . Om EG lyckas med att bygga sin politiska union, som inkluderar gemensam utrikes- och säkerhetspolitik, så kommer mycket kraftiga spänningar att återigen uppstå. En fredlig utveckling kan i detta sammanhang bli svår att upprätthålla. Den andra utvecklingsvägen är ett demokratiskt och öppet , där länderna i uppträder på jämlika villkor när det gäller handelsförbindelser, vetenskapligt och kulturellt utbyte med mera. Det kan leda till ett med ökad tolerans för enskilda länder att bygga sina samhällen efter egen övertygelse och med nationell självbestämmanderätt. Det kan bli ett där olika sociala och ekonomiska system tillåts blomstra sida vid sida. Det kan bli ett som gemensamt arbetar för att lösa hela försörjningsproblem, massarbetslöshet, de sociala klyftorna och miljöproblemen. Det kan bli ett där militära medel kan överföras till civila och mänskliga ändamål. Det kan bli ett som erkänner olika kuitu rella och nationella särdrag som grundläggande och som inte endast försöker Mot. tävla med andra handelsmakter om ekonomisk tillväxt. Vilken av dessa ut- U515 vecklingsvägar som blir verklighet är en fråga om styrkeförhållanden. Inget är längre förutbestämt. Folken bygger själva sina samhällen. Detta har med tydlighet visat sig i östra . kommunisterna företräder en inriktning av Europapolitiken som skissas i den sist nämnda utvecklingsvägen. Vi menar att det är den enda väg folk kan ta. En Europapolitik som är helt fixerad vid EG, dess inre marknad, dess ekonomiska och monetära union, som skall leda till den politiska unionen, utgör ett hinder för en verklig alleuropeisk, öppen demokratisk Europapolitik. EG är för snävt och bygger på grundtankar som formats och slipats i som är passerad av den samhälliga utvecklingen. EG:s politiska union blir en statsbildning, en superstat, och inte en internationell samarbetsorganisation. EG:s ekonomiska grundfilosofi bottnar i gamla 1700-talstankar och tidiga 1800-talsidéer om frihandel. Idén om EG:s inre marknad är rakt igenom ett nyliberalt projekt, där demokratiska, sociala och miljömässiga landvinningar måste vika undan för kapitalets behov av mera profiter. Det var ingen tillfällighet att förarbetet till om förverkligandet av EG:s inre marknad års utgång utarbetades av Philipsdirektören . Ceccinirapporten, som är ett centralt propagandadokument för EG:s inre marknad, pläderar lyriskt för EG:s inre marknad som ett gigantiskt utbudsprojekt, där ledorden är avreglering och liberalisering. Demokratiskt inflytande, sociala och miljömässiga skydd anses stå i motsättning och utgör hinder för den inre marknadens effektivitet. Men problemen i är inte att kapitalet har för svag maktställning. En lösning av problem kräver istället ingrepp i det transnationella kapitalets maktställning. EG-systemet är demokratiskt efterblivet. Dess beslutande organ har slutna sammanträden, protokollen är hemliga och det ärt.o.m. kriminellt för en tjänsteman att avslöja hur ett land har röstat. Det folkvalda är endast rådgivande och kan bara ställa ändringsförslag. I enlighet med artikel 155 och 235, är det byråkratin, Kommissionen, som styr verksamheten. Kommissionen har ensamrätt att lägga fram förslag till beslut. Kommissionen har också tvångsmedel till sitt förfogande såsom vitén och avgifter. Domstolen styrs liksom Kommissionen genom överstatliga principer. EG-rätten står över nationell rätt. När beslut fattas om en förordning upphör automatiskt de ingående ländernas lagstiftning. Domstolen har enligt artikel 177 den slutgiltiga tolkningsrätten. EG-systemets överstatlighet skiljer sig principiellt från andra mellanfolkliga organ. I de sist nämnda ges de enskilda länderna själva rätt att transformera konventioner och rekommendationer till den nationella lagstiftningen. kan fatta beslut som inte bara binder den enskilda medlemsstaten, utan även dess juridiska och fysiska personer. har överstatligheten förstärkts på den nationella suveränitetens bekostnad. Det gäller särskilt den från 1/1 1987 gällande Enhetsakten. kan 2/3 av den inre marknadens beslut fattas med kvalificerad majoritet. skulle beslut fattas enhälligt. Enhetsakten innebar dessutom att makt flytta- Mot. des från Kommissionen, som trots allt står under offentlig kontroll, till stan- U515 dardiseringsorganen och , vilka kontrolleras av den privata industrins branschorganisationer. EG-systemet bygger på de transnationella bolagens starka informella inflytande. och Round Tablegruppens inflytande och makt är väl dokumenterat. Där dominerar de stora företagen och de ligger alltid steget före EG:s institutioner. Dessutom är det storföretagen som helt och hållet dominerar lobbyverksamheten, en företeelse som är helt accepterad i EG-systemet. okritiska närmande till EG, i enlighet med riksdagsbeslutet om anpassning på alla områden utom utrikes- och säkerhetspolitik samt dess praktiska uppföljning, utgör ett hot mot svensk nationell självbestämmanderätt. ordförande sade vid att kommer av den ekonomiska och sociala lagstiftningen att beslutas av EG:s institutioner. Lägger vi därtill planerna på den ekonomiska och monetära unionen som innebär kraftiga inskränkningar i de nationella ländernas rätt att bestämma över den egna budgeten blir läget allvarligt. Inte bara för EG:s länder, utan även för EFTA-länderna som tycks ha accepterat underkastelsen av EG:s beslutsmaskineri. kommunisterna har i den allmänna propagandan beskyllts för att vara isolationister. Detta är felaktigt. Vpk har alltid varit ett internationalistiskt parti. Vi anser inte detta stå i motsättning till värnandet av den nationella självbestämmanderätten. Vi finner ord fortfarande giltigt: "Litet internationalism för bort från fosterlandet, mycket internationalism för tillbaka dit igen. De enskilda nationalstaterna kan inte lösa alla avgörande problem som finns i . Miljöhoten känner inga gränser. av all handel sker genom de transnationella bolagens egna kanaler. export, som utgör en tredjedel av andelen producerade varor och tjänster, går till på EG-marknaden. En tilltagande utflyttning av svenskbaserade transnationella bolag sker . Det bör dock betonas att nationalstaterna aldrig haft kontroll över de monopolkapitalistiska företagen. Men den ekonomiska och teknologiska utvecklingen och dess internationalisering kräver mer av internationellt samarbete. Det krävs ett verkligt alleuropeiskt samarbete. Det är dock viktigt att det arbetet sker med maximal öppenhet och utan att de enskilda ländernas möjligheter att själva lösa sina problem grusas. Det krävs, särskilt inom miljöområdet, bindande beslut för hela . Det är dock viktigt att det rör sig om minimiregler, som ger enskilda länder möjlighet, att ensamma eller tillsammans med andra länder, kunna gå vidare och skärpa reglerna. Det får inte vara så att konservativa miljöländer som , och , ges möjlighet att förhindra att , och de skandinaviska länderna kan skärpa reglerna när det gäller exempelvis utsläppsregler för bilavgaser. EG-systemet är här ett hinder för en positiv utveckling. Detta beror på att varornas fria rörlighet är en överordnad princip inom EG. Länder som vill gå vidare kan i många fall anses införa handelshinder för övriga länder. Av den anledningen har exempelvis danskarna tvingats upp höra med märkning av vissa lösningsmedel som bevisligen framkallar hjärn- Mot. 1989/90 skador. Det krävs ett riktigt parlament som kan hysa alla länder. EG är i detta sammanhang för snävt och har inte för avsikt att ta in alla länder. EFTA är främst en handelsteknisk organisation och kan heller inte fylla den roll som krävs för en alleuropeisk lösning av viktiga grundläggande frågor. Det mest realistiska alternativet att organisera ett alleuropeiskt parlament är vad vi förstår . Rådet har 23 medlemsländer, och , , och är knutna till rådets verksamhet. DDR och väntas också följa efter. Denna process är viktig och det är viktigt att de östeuropeiska länderna ges samma status som de västeuropeiska länderna. måste dock utvidga sin verksamhet. Förutom sina traditionella uppgifter när det gäller mänskliga rättigheter, sociala frågor och kulturfrågor måste ta sig an de viktiga miljöfrågorna, den tilltagande rasismen, den sociala utslagningen och utbildningsfrågor för hela . Ett alleuropeiskt parlament skulle kunna samla sina folkvalda och fatta gemensamma beslut om konventioner som de enskilda länderna därefter kan anta i sina respektive parlament. Konventionerna skall öppet diskuteras och inte beslutas bakom stängda dörrar. Ett alleuropeiskt parlament skulle kunna fatta bindande beslut i exempelvis miljöfrågan och en särskild miljödomstol skulle kunna övervaka att miljöåtgärderna i praktiken genomförs. Miljöhänsynen måste vara överordnad principen om varornas fria rörlighet och maximal ekonomisk avkastning. riksdag bör uttala sig för ett alleuropeiskt parlament organiserat av det nuvarande . 1990 blir ett avgörande år för EGEFTA-förhandlingarna. innehar dessutom ordförandeskapet inom EFTA och har därmed stora möjligheter att påverka utvecklingen. För att få till stånd ett öppet och demokratiskt bör EFTA prioritera kontakterna med östra framför fixeringen med EG. EFTA bör underlätta för flera östeuropeiska länder att ansluta sig till frihandelsorganisationen. Vad vi har förstått har intresset från svensk sida att tillmötesgå och varit tämligen svalt. Det är nu dags att i handling visa att menar allvar när vi talar om behovet av en verklig alleuropeisk lösning. meddelade i riksdag att EFTA:s arbetsgrupper hade accepterat den så kallade Cassis De Dijonprincipen. Detta menar vi är djupt olyckligt och bör rivas upp. Cassis De är namnet på en fransk likör. Fransmännen ville få den exporterad över hela EGområdet . motsatte sig detta för att likör borde innehålla i alkoholstyrka. Cassis De innehöll . beslutade att fransmännen hade rätt till export. Därmed grundlädes en generell princip inom EG-systemet. Varje vara som är lagligen producerad inom ett land äger rätt att exporteras inom hela EGområdet. Denna princip har varit en viktig faktor för att köra över enskilda länder i harmoniseringsarbetet. En vara som exempelvis innehåller asbest och som vi inte vill tillverka kan tillverkas i något annat land inom EES-området och importeras till . EG har också ställt krav om att EFTA-länderna skall anta tusentals sidor 12 lagtext som tidigare beslutats inom EG (acquis communautaire). skall vad vi förstår inte ens översättas utan bara läggas upp på U515 bord för att klubbas igenom. Detta ställer det svenska folkstyret inför en helt Den svenska måste som minimikrav känna till vad den beslutar om. bör därför driva kravet på att EFTA-länderna måste översätta och ges möjlighet att ta ställning och öppet diskutera EG:s tidigare beslutade lagstiftning. Det tycks fortfarande råda oklarhet om EFTA skall satsa på tullunion eller utvidgade frihandelsavtal inom EG. Vpk förordar frihandelsavtal. Tullavgifterna mellan EG och EFTA-länderna på industrivaror är avskaffade. Det blir svårt att införa dem igen eftersom förmodligen inte accepterar nya tullar. Men en tullunion innebär gemensam politik gentemot tredje part. Tullunionen blir därmed ett redskap för utrikespolitik, för sanktioner med mera. Detta framgår klart i artikel 113. Detta kommer i konflikt med svensk neutralitetspolitik. med EG som började gälla 1973 har fungerat och kan fungera även . har i EGEFTA-förhandlingarna när det gäller undantag haft en exempellös låg profil. bör klart och tydligt deklarera till , och att vi inte kan godta försämringar för svensk del när det gäller miljön, arbetsmiljön, konsumentskyddet, den generella välfärdspolitiken, fackliga rättigheter, jämlikheten mellan kvinnor och män, flyktingpolitiken samt demokratifrågorna. Det avgörande steget för att bilda den nya superstaten, den politiska EGunionen, med EFTA som släpvagn, är skapandet av den ekonomiska och monetära unionen. Tanken har funnits sedan EG:s bildande och fick ytterligare näring i och med Wernerrapporten och måste anses tämligen realistisk i och med att en arbetsgrupp under ledning av presenterat en rapport som fortfarande gäller. Delorsrapporten, som antogs vid i , förslår en utveckling i tre steg. Det första steget innebär att alla länder kommer med i valutasamarbetet (EMS) och i växelkurssamarbetet (EMR) samt att centralbankscheferna övervakar den ekonomiska och monetära politiken. Andra och tredje steget enligt Delorsrapporten kräver ändringar i , eftersom stora delar av nationernas självstyre går förlorat och det krävs nya institutionella förändringar. Därför har EG nu i enlighet med artikel 236 inkallat en regeringskonferens om den ekonomiska och monetära unionen. Konferensen skall hållas . Tanken är enligt Delorsplanen att växelkursen skall låsas fast, valutan skall vara gemensam samt att budgetreglerna skall vara bindande. En ny institution skall upprättas. Det är som förmodligen kommer att bestå av riksbankscheferna. Denna institution skall liksom EG-kommisionen inte vara bunden av nationella bindningar, utan de skall arbeta som goda eurokrater och se till unionens bästa. Enskilda länder kommer inte att bestämma över den egna budgetens omfång. utan kommer att kunna gå in och ändra enskilda länders finans- och budgetpolitik. Centraliseringen kommer att öka drastiskt i och med den ekonomiska och monetära unionen. Medan vissa sovjetrepubliker kämpar för rätten till ökad ekonomisk självständighet och egen valuta går den motsatta 13 vägen och upphäver de enskilda ländernas valutor. borde markera Mot. hårdare gentemot denna utveckling. anförde i den 15/1 U515 1990 som enda skäl till att inte deltar i EMS att det beror på att pundet än så länge inte finns med. Detta duger inte. Deltagandet i EMS är ett oåterkalleligt steg i processen att skapa den ekonomiska och monetära unionen. Stegen till den politiska unionen blir därefter inte särskilt lång. Alternativen till medlemskap eller nära anpassning till EG är många. EG är inte allena saliggörande. Ett öppet och demokratiskt kräver många insatser. Samarbete kan ske inom , där ges nya och spännande uppgifter. EFTA kan bredda sin medlemskrets. kan utvidga sin verksamhet och organisera ett riktigt Europaparlament. folk är ingen homogen samling människor som tillåter sig toppstyras av centraliserade kapitalmakter och byråkratier. består av många olika nationaliteter och folkslag. mångfald är dess styrka. Därför måste bli en demokratisk och öppen kontinent med respekt för nationellt och kulturellt självbestämmande. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna att det krävs en ny alleuropeisk inriktning av den svenska Europapolitiken i enlighet med vad som anförts i motionen, 2. att hos regeringen begär att skall verka för ett alleuropeiskt parlament organiserat av , 3. att som sin mening ger regeringen till känna att inom EFTA skall verka för att EFTA prioriterar samarbetet med östra framför EG och även verka för att de östeuropeiska staterna som så önskar ges tillträde till EFTA, 4. att hos regeringen begär att inom EFTA skall verka för att riva upp beslutet om godkännandet av den s.k. Cassis De Dijon-principen, dvs. att om en vara är tillåten i ett land äger den rätt att exporteras till alla övriga länder inom EES-området, 5. att som sin mening ger regeringen till känna att skall verka mot att EFTA-länderna utan översättning och debatt skall godkänna EG:s redan beslutade regelverk (acquis communautaire), 6. att som sin mening ger regeringen till känna att skall avvisa krav på tullunion mellan EG och EFTA och i stället förorda frihandelsavtal, 7. att hos regeringen begär att denna till , och framför att inte kan godta försämringar när det gäller miljön, arbetsmiljön, konsumentskyddet, den generella välfärdspolitiken, fackliga rättigheter, jämlikheten mellan kvinnor och män samt det demokratiska inflytandet, 8. att uttalar att icke kan delta i den ekonomiska och monetära unionen, då denna strider mot varje stats rätt att själv bestämma grundläggande politik. delar av sin ekonomiska och monetära Mot. gotab 99866, 1990