mot · GD02So217 · 1990-01-17 00:00:00 — Motion till 1989/90:So217 av och (båda mp) Omsorgen om de utvecklingsstörda Boendesituationen för de utvecklingsstörda är i behov av en översyn. I dagens läge tar inte landstingen lagen på allvar, lagen som ger våra utvecklingsstörda rätt till egen bostad. Den rätten blir inte tillgodosedd. är omsorgslagen en papperslag. Landstingen måste uppmanas att arbeta för att det som står i lagen blir verklighet. Ett exempel: I , en stad med 47 000 invånare, har ett fyrtiotal utvecklingstörda vuxna fått avslag på sin begäran om bostad. De bor nu kvar hemma hos sina föräldrar, som i flera fall är mellan 70 och . Landstingen måste få direktiv att ha planer på vilket boende de ska erbjuda de utvecklingsstörda. Vi har en samordnad barnhabilitering. Vid c:a upphör denna och då finns ingen vuxenhabilitering att tillgå. Vi måste kräva en lagstadgad vuxenhabilitering för våra utvecklingsstörda. På våra dagcentra måste finnas tillgång till sjukgymnast, logoped, psykolog, kurator och läkare. Och man ska arbeta med alternativ kommunikation. slog Regeringsrätten fast att vuxna utvecklingsstörda ska ha rätt till logoped. Det betyder att det måste fram 300 nya logopeder. Det är dock inte alltid det är en logoped eller talpedagog som behövs. En person som är utbildad inom området alternativ kommunikation kan ibland vara det lämpligaste. Vid bedrivs, under professor ledning, en utbildning inom detta område, men på grund av små resurser i mycket liten skala. Vi önskar att denna utbildning får hög prioritet. Ett krav för framtiden är att personal inom omsorgsvården ska ha speciell utbildning. måste de utvecklingsstörda bevisa sin duglighet för att få ta del av och göra det som är självklart för dig och mig. De måste bevisa, och det på , att de behärskar en rullstol för att en, en talande dator för att få en sådan, en elskrivmaskin för att få en sådan osv. Du och jag kan träna oss , de utvecklingsstörda får på sig för att bevisa att ett hjälpmedel är till nytta för dem. Det måste bli en självklarhet att även utvecklingsstörda ska få ta del av vår tekniska utveckling. Det är enbart medvetna och envisa föräldrar som utbildar sig och som tar reda på vad som finns och ställer krav som erhåller det bästa för sig själva och sina utvecklingsstörda barn. Enligt omsorgslagen har landstingen långtgående skyldigheter. Det hjälper inte med en lag om den inte efterlevs. Det är långt från teori till praktik eller från arkivpärmar till handling. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna att landstingen skall uppmanas att arbeta mer aktivt enligt omsorgslagen, 2. att som sin mening ger regeringen till känna att landstingen skall få direktiv att ta fram planer på full utbyggnad av boende för utvecklingsstörda, 3. att som sin mening ger regeringen till känna att relevant utbildning ges olika yrkeskategorier som arbetar inom omsorgsverksamheten, 4. att som sin mening ger regeringen till känna att tjänster skall tillskapas inom omsorgsverksamheten för ambulerande utbildad personal, 5. att som sin mening ger regeringen till känna att införa prövotid av handikappshjälpmedel för de utvecklingsstörda, 6. att som sin mening ger regeringen till känna att generösare och upprepade prov för utnyttjande av handikapphjälpmedel för utvecklingsstörda tillämpas. () () 1989/90 So217