mot · GD02A106 · 1990-03-26 00:00:00 — De skall vara till nytta både för de lokala företag som redan finns och ge fler människor möjlighet att starta nya företag - enskilt eller ännu hellre i kooperativ. Närfonderna skall ge människor ökade möjligheter att ta ansvar för sin egen framtid och utveckla sin initiativkraft och kreativitet. - att verka för ett decentraliserat och allsidigt näringsliv med inriktning på lokal tillverkning för lokala och regionala behov - att satsa på miljövänlig, energisnål och arbetsmiljömässigt sund produktion - att ge stöd inom formen eko-kommunprojekt - att stödja dem som vill överta företag lokalt när de säljs Vid all försäljning av företag, skall de anställda och de som bor på orten ha förköpsrätt. Närfonderna skall därvid kunna medverka både som rådgivare och finansiär. Detta är ett sätt att motverka centralisering och internationalisering av näringslivet. - att stödja lokala uppfinnarföreningar och praktisk försöksverksamhet med nya idéer Exempel på sådana satsningar kan vara: - att satsa på energiförsörjning baserad på förnybar energi: solfångaranläggningar, biobränsle etc. - att stödja utveckling av alternativa jordbruks-, fiske- och trädgårdsprojekt, biodling etc. - att stödja mångsidig småskalig livsmedelsindustri: mejerier, kvarnar, slakterier, bagerier etc. - att stödja satsning pä inhemsk textilproduktion baserad på inhemsk råvara - att stödja arbetskooperativ inom vård- och omsorgssektorn, omhändertagande av socialt eller fysiskt handikappade etc. Närfonderna skall stödja alla former av företag. vill dock särskilt peka på behovet av att stödja producentkooperativ verksamhet. Närfonderna skall ha både rådgivande och finansiell funktion. Rådgivningsfunktionen skall ses som en kunskapsbank och skall också förmedla hjälp från utomstående experter. Den skall särskilt medverka vid startandet av nya företag och koordinera olika intressen vid övertagande av företag då den lokala förköpsrätten skall utnyttjas. Den finansiella funktionen är att medverka till att företagen får en sund finansiering genom att förmedla lån från andra finansieringskällor och vid behov lämna lånegarantier, gå in med egna lån eller att satsa eget kapital i företagen. Närfonden måste vara beredd att ta större risker och kräva lägre räntor än det normala bankväsendet, och skall undvika att uppträda som konkurrent till detta. En försöksverksamhet bör startas senast i fyra kommuner. geringen skall utreda och lämna förslag till vilka kommuner A106 som skall vara försökskommuner för att försöken skall ge en allsidig belysning av fondernas funktion och möjligheter. Kommunernas insatser för näringslivet I propositionen talas det om att kommunernas verksamhet ofta har blivit även direkt näringslivsutvecklande med nätverksbyggande, viss rådgivning och utbildning, samt främjande av kontakter mellan aktörer. En del av dessa uppgifter kan lämpligen övertagas av Närfonden, i nära samarbete med kommunens näringslivskontor. En viktig uppgift för kommunen är att hjälpa företagen att lotsa sina ärenden genom kommunens byråkrati. Detta kan läggas på ett företagsservicekontor, som är näringslivskontorets ansikte utåt. Det är bra att kan ge kommunerna anslagi form av regionalpolitisk! stöd för turistverksamhet, framställning av fasta bränslen, lokaler för uthyrning och teknikcentra. Regionala utvecklingsfonder och riskkapitalbolag De regionala utvecklingsfonderna har, som det står i propositionen, viktiga uppgifter. Därför bör deras ansvarsområden och verksamhet inte minskas. Det är viktigt att de kan behålla sin speciella kompetens: att kunna bedöma både affärsidéer och de människor som skall förverkliga dem, med utgångspunkt från goda kunskaper om och erfarenheter av det lokala och regionala företagsklimatet och de näringspolitiska förutsättningarna för små och medelstora företag. Därför bör utvecklingsfondernas kompetens och kapacitet utnyttjas av länsstyrelserna i deras hantering av olika regionalpolitiska stödåtgärder och då inte bara i ett inledningsskede, som det antyds i propositionen. Riskkapitalbolagen kan spela en viktig roll om de verkligen satsar kapital i projekt som fyller viktiga behov och bidrar till en balanserad utveckling inom naturens gränser i sin region. De projektidéer och projektledare som man väljer att satsa på måste givetvis också ha en rimlig chans att lyckas. Det är önskvärt att det finns ett riskkapitalbolag i varje län och att det finns lokala kontaktkontor i flera huvudorter i länet. Dessa kontor bör ej inrymmas i kommunernas vanliga förvaltningslokaler, det bör för övrigt inte kommunernas näringslivsservicekontor heller göra.Möjligen kan ett riskkapitalbolag täcka behoven i närliggande län med likartad näringslivskultur och -struktur, med hjälp av flera lokala kontaktkontor. På landsbygden och i glesbygden finns oftast ingen bostadskö att ställa sig i. Men att det finns brist på bostäder kom klart och tydligt fram under landsbygdskampanjen. En arbetsgrupp har bildats med syfte att öka möjligheterna för boende och service på landsbygden. Arbetsgruppen består av representanter för , plan- och bostadsverket, stadsmil jörådet, boendeservicedelegationen, glesbygdsdelegationen, socialdeparte- Mot. 1989/90 mentet och . Det är bra med sektorövergripande arbete och A106 angeläget att vi får se resultat av arbetet. Det måste till ett mer flexibelt regelsystem för bygglov och lån, anpassat dels för landsbygden, dels för ekologiskt byggande både för enskilda hus och för ekobyar. Den nya fastighetstaxeringen måste ses över och åtgärder vidtas så att den inte drabbar de permanent boende i attraktiva turistorter bl.a. i skärgården och i vissa fjällbygder. Priserna på fastigheter har i de nämnda områdena stigit oerhört . Fastighetstaxeringen kan innebära kraftiga skattehöjningar och många äldre med låga inkomster kan drabbas hårt. Vi har motionerat om att regeringen kommer med förslag om alternativa principer för beskattning av fastigheter i områden med fritidsbebyggelse. de gröna vill ersätta det nuvarande bostadsbidraget för barnfamiljer med ett bastillägg. Det innebär att bostadskostnaden inte räknas in i underlaget utan att hushållets inkomst och antalet barn avgör storleken på stödet. Detta leder till att hushåll på landsbygden, som ofta har betydligt lägre boendekostnader än hushåll i storstäderna, får lika stort bastillägg som hushåll i storstäder om inkomsten och antalet barn är lika. Bastillägget ger dem som önskar möjlighet att bosätta sig på landsbygden utan att stödet från samhället minskar. Vi anser att bastillägget ger större rättvisa och frihet och ökade ekonomiska möjligheter att bo i hela . I propositionen föreslås att Glesbygdsdelegationen skall omvandlas till myndighet och utlokaliseras till . Myndighetens huvudsakliga uppgifter skall vara projektverksamhet, information, rådgivning och uppföljning av kreditgarantier. Härutöver tillkommer samordning med andra berörda myndigheter. För verksamheten föreslås att myndigheten får disponera 15 miljoner. de gröna anser att det är nödvändigt med en väsentligt förstärkt organisation och medelsram för fortsatta insatser för landsbygdens utveckling. Glesbygdsdelegationens arbete har stor betydelse för att kunna nå fram till för landsbygden lämpliga lösningar. I åtskilliga fall förhindras en positiv utveckling av bristen på kunskap om landsbygdens situation och att samhället organiseras efter storskaliga befolkningsförhållanden. Sektoriseringen i samhället är för landsbygden ett stort problem. Delegationen har därför ett brett arbetsfält, som spänner över de flesta politikerområden och samhällssektorer. Med en liten medelsram och ett från andra sektorer ofta svagt intresse för landsbygdsfrågorna måste delegationen pröva nya vägar. För att i fortsättningen kunna intensifiera och fördjupa insatserna för landsbygdens utveckling krävs en slagkraftig respekterad organisation, som kan tillvarata initiativ från enskilda på landsbygden och fortlöpande påverka myndigheter och föra landsbygdens talan i aktuella samhällsfrågor.Glesbygdsdelegationens hittillsvarande förtjänstfulla arbete utgör grunden för 15 det fortsatta arbetet. Den roll delegationen tillmäts av regering och riksdag Mot. kommer att följas med största uppmärksamhet av myndigheter, länsstyrel- A106 ser, kommuner, organisationer och givetvis landsbygdsbefolkningen. Förslaget att utlokalisera delegationen till och begränsa dess verksamhetsradie genom ombildning till myndighet medför en uppenbar risk för att landsbygdsfrågorna i fortsättningen får en försämrad ställning i den politiska processen. Det går inte att enbart hänvisa till att tyngdpunkten på landsbygds- och glesbygdsarbetet skall åvila länsstyrelserna. Den för utvecklingsarbetet samordnande rollen måste ha en sådan status med kontaktvägar till departement och verk, att både de och länsstyrelserna ständigt påminns om sina angelägna uppgifter avseende landsbygdsfrågorna. Delegationens arbete kräver en närhet till departement, verk och andra centrala organ för att tillförsäkra regionalt utvecklingsarbete framgång och för att nå de resultat som en växande opinion förväntar sig. de gröna har uppfattningen att glesbygdsdelegationen mot denna bakgrund även i fortsättningen bör vara organiserad som kommitté och ingå i industridepartementets ansvarsområde. Delegationen bör med hänsyn till sina arbetsuppgifter vara lokaliserad till . Enligt vår uppfattning bör det finnas andra mer lämpliga enheter eller verk som kan utlokaliseras. Vi menar att regeringens förslag som föreligger föga beaktat den politiska försvagning som en utlokalisering innebär. Enligt uppfattning finns ingen som helstanledning att ändra på delegationens nuvarande arbetsuppgifter. För att intensifiera arbetet krävs att delegationen kan förfoga över mer resurser. Delegationen bör få en väsentligt förstärkt medelsram på 50 miljoner , fördelad dels på 10 miljoner för den centrala verksamheten, dels på 40 miljoner till ett projektkontor lokaliserat förslagsvis till . Detta projektkontor skall vara underställt delegationen och ha till uppgift att ansvara för av delegationen initierade projekt, följa upp och utvärdera länsstyrelsernas arbete, samt bedriva den typ av rådgivnings- och utbildningsverksamhet som föreslås i propositionen. Vi anser att detta projektkontor kan förena intresset av att lokalisera viss verksamhet till med att bli en väsentlig förstärkning för det fortsatta utvecklingsarbetet. De infrastrukturella satsningar som föreslås i propositionen bör även kunna få en koppling till projektkontorets verksamhet. Glesbygdsdelegationen bör för sin centrala pådrivande verksamhet utnyttja projektkontorets resurser för samverkan med verk och myndigheter. För att ytterligare stärka delegationens arbete i denna del bör som föreslås i förarbetet till propositionen, ledningen för lantbruksstyrelsen, AMS och SIND finnas representerade i delegationen. Glesbygdsdelegationen bör till redovisa resultaten av sin samverkan med de statliga verken. Forsknings- och utvecklingsfrågorna är utomordentligt viktiga för att finna långsiktigt hållbara lösningar för landsbygden. Inom projektkontoret bör man i ett nära samarbete med högskolan i kunna bedriva utvecklingsarbete avseende boende- och servicefrågor. Även kompetens vad gäller närdemokrati, lokal mobilisering och verksamhet i övrigt bör därigenom kunna tillföras delegationen/projektkontoret. Vad avser FoU rörande landsbygdens näringsliv, jordbruk, skog, turism, miljö, energi, informationssystem, teknikspridning m.m., bör delegationen såsom föreslås i propositionen ha ett nära samarbete med ALA-gruppen (Arbetsgruppen Lantbruk och Samhälle) vid . ALAgruppen har ett utvecklat regionalt kontaktnät, vilket är mycket värdefullt i utvecklingsarbetet. Med basen i forskning och samarbete med universitet och högskolor inom och utom landet kan delegationen tillföras värdefull kompetens. ALA-gruppen bedriver förutom projekt för att finna nya affärsområden på landsbygden ett viktigt arbete för att bättre ta till vara biologisk produktion och finna miljövänligare processer. Gruppens verksamhet bör på detta område utvidgas och intensifieras. Det är nödvändigt att ALA-gruppen får en långsiktig finansiering och ett utvecklat samarbete med delegationen vad gäller projektfinansiering. ALAgruppen bör ingå i en samlad strategi för den organisatoriska delen av landsbygdspolitiken. ALA-gruppen bör för medverkan och ökade insatser tilldelas ett årligt anslag på . Delegationen bör efter prövning och bedömning av ALA-gruppens projekt medverka till finansiering av gruppens projekt. Delegationen bör finnas representerad i ALA-gruppens styrgrupp. bör ALA-gruppen vara representerad i delegationen. de gröna anser att sådan projektorienterad samverkan som beskrivs i propositionen avseende småskalig livsmedelsproduktion i STU/ ALA-gruppen är mycket intressant och bör uppmärksammas mera för ökat samarbete mellan andra verk och ALA-gruppen. Vad gäller samverkan med STU förutsätter vi att projektet småskalig livsmedelsproduktion kan utvecklas och geografiskt utvidgas genom de infrastrukturella medel som föreslås inom stödområdena. de gröna vill starkt understryka att ovan föreslagna organisationsmodell för det fortsatta landsbygdspolitiska arbetet måste kompletteras med Hela skall leva-verksamheten. Anknytningen till folkrörelserna är viktig och bör på alla sätt stödjas. Vi förutsätter att organisation och arbete kan stödjas genom delegationen och genom särskilda anslag. de grönas jordbrukspolitik bygger på en strävan i riktning mot ett mer ekologiskt anpassat jordbruk. måste utgöra grundläggande målsättningar för jordbrukspolitiken. Ett mil- Mot. jömål finns visserligen bland de jordbrukspolitiska målen sedan det jord- A106 brukspolitiska beslutet , men i praktiken har miljöbeslutet i stort sett inte fått påverka den förda jordbrukspolitiken. att användningen av handelsgödsel och kemiska bekämpningsmedel måste minskas kraftigt på kort sikt. På lång sikt är vårt mål ett jordbruk oberoende av handelsgödsel (lättlösliga salter) och kemiska bekämpningsmedel. En snabb minskning av användningen av handelsgödsel och kemiska bekämpningsmedel kommer att leda till att skördenivåerna sjunker. Detta innebär att en större åkerareal måste utnyttjas. Detta medför positiva regionalpolitiska följder, eftersom även åkerarealen i och i skogs- och mellanbygder behöver nyttjas. En livsmedelsproduktion i alla delar av landet är dessutom avgörande för vår beredskap och för att sårbarheten i vår matförsörjning inte skall vara för stor. I propositionen sägs att "regionalpolitiska insatser inom de areella näringarna bör i första hand avse utveckling av kombinationsföretag med jord- och skogsbruk som bas. Vi är mycket positiva till utveckling av kombinationsföretag, eftersom det ger större trygghet i försörjningen och för att det kan innebära högre livskvalitet att ha omväxlande arbetsuppgifter. tycker vi att det är fel att styra detta från central nivå. I propositionen betonas att stöd till lantbruksföretag i huvudsak skall utgå till företag där jordoch skogsbruk kombineras med någon annan näring. Vi anser att man på regional nivå skall kunna välja vilka typer av företag man vill satsa på utan pekpinnar om att kombinationsföretagen skall gynnas. I samband med vårens kommande jordbrukspolitiska beslut avser vi att återkomma med förslag på jordbruksområdet som är positiva ur regionalpolitisk synvinkel. Hela det nuvarande området för norrlandsstödet bör räknas in i det område vars prisstöd kommer att anses som beredskapsstöd i GATTförhandlingarna. I den livsmedelspolitiska arbetsgruppens förslag betraktas endast prisstödet i de fyra nordligaste länen som stöd motiverat ur beredskapssynvinkel. Prisstödet till den södra delen av norrlandsstödområdet betraktas i förslaget som traditionellt jordbruksstöd. Detta gör att prisstödet kan hotas av kommande GATT-förhandlingar. Det kanske allvarligaste hotet mot jordbruket i norra är den bristande framtidstron. Vi avser därför att lägga fram ett förslag till etableringsstöd i samband med det jordbrukspolitiska beslutet. För att jordbruket i hela landet skall kunna utvecklas på är det nödvändigt att jordbruksforskningen i högre grad inriktas på olika regionala förhållanden. är försöksverksamhet och forskning alltför inriktat på de regioner och de jordar som har de allra bästa förutsättningarna för jordbruk. bör utveckla sin profil med försöksstationer över hela landet för att utveckla nya sorter och odlingsmetoder inriktade på ett uthålligt jordbruk i alla regioner. I fjolårets ännu ej behandlade regionalpolitiska motion har vi ett avsnitt om hur man skapar fler arbeten i skogsnäringen, bl.a. genom att satsa på bio bränslen och genom att öka förädlingsgraden. I övrigt hänvisas till motion Mot. 1989/90 Jo311. de gröna vill stärka sambandet mellan boende och brukande vad gäller skogs- och jordbruksfastigheter. Vi anser att ett förslag bör läggas fram om bo- och brukarplikt i avsikt att detta skall leda till förbättrade möjligheter till försörjning för landsbygdsbefolkningen. Förköpsrätt för anställda och lokalbefolkning skall gälla vid försäljning av företag enligt den princip som gäller vid fastighetsförsäljning och där kommunerna har förköpsrätt (se regionalpolitisk motion 1988/89: A453.) var tillgången på torsk i Bottenhavets djuphålor ovanligt riklig. Tyvärr är bestånden utfiskade beroende på att fiskare från med effektiva fiskemetoder bedrev ett intensivt fiske. De lokala fiskarna, som i de flesta fall använder sig av skonsammare fiskemetoder, hade inte en chans att konkurrera. Visserligen kan inte torsken föröka sig i vatten med så låga salthalt som det här är frågan om, men frågan är av regionalpolitisk betydelse eftersom torsken annars hade kunnat vara en viktig resurs för fiskarna längs . Trots att jordbruksutskottet har uttalat sig för att för liten hänsyn har tagits till det lokala fiskets krav och att hänsyn måste tas till regionala förhållanden har ingen förändring skett. Just nu är detta inget problem eftersom det inte finns någon torsk att konkurrera om, men om den på nytt vandrar upp kommer frågan att åter aktualiseras. Vi anser att fiske i dessa områden bör bedrivas med skonsammare metoder bl.a. för att de lokala fiskarna skall få större chans i konkurrensen. Trålfiske bör därför förbjudas i och . Vi anser också att det vore naturligt att det småskaliga kustnära fisket inordnas i glesbygdsstödet. Den regionala obalansen skapar problem i såväl utflyttningsområden som expansionsområden. I storstadsområdena drabbas man av allvarliga hälsooch miljöproblem orsakade av trafiken. Trots detta har man ännu inte fått sådana befogenheter att tillräckliga möjligheter finns för att lösa problemen. Inte heller i denna proposition presenteras några förslag som ger kommuner och landsting möjligheter att införa kommunala och regionala miljöavgifter. Kommunerna ges ett allt större ansvar för miljöfrågorna, t.ex. när det gäller tillsyn enligt miljöskyddslagen och att se till att avfallshanteringen inom kommunerna fungerar tillfredsställande. Men det finns ett allvarligt glapp mellan det utökade ansvaret och befogenheterna att åtgärda problemen. Ett tydligt exempel på detta är att kommunerna har stora svårigheter med att generellt förbjuda användning av kemikalier, som gör att reningsverken inte fungerar som de skall och som förgiftar rötslammet så att det inte går att återföra till jordbruket. Vi anser att man på regional och nivå skall ges utökade befogenheter att bedriva en radikalare miljöpolitik. de gröna stöder i stort de i propositionen föreslagna åtgärderna till utökade möjligheter för landsbygdens människor att få studera. För att ungdomar och kvinnor skall vilja stanna på landsbygden, är det nödvändigt att prioritera kultur och utbildningsmöjligheter. I propositionen läggs ett förslag fram om att komvux får starta kurser för endast åtta i stället för tolv elever enbart inom stödområdena 1 och 2. Även inom andra glesbygdsområden kan det vara svårt att hitta fler elever än åtta till en kurs, varför vi förordar att de tidigare reglerna om tilläggsbidrag ej tas bort. Vi vill att det ekonomiska stödet till de regionala högskolorna ökar genom att de fasta forskningsresurserna byggs ut. Dessa högskolor saknar lång tradition; det kan göra det lättare att där få pröva nya idéer, som nya tvärvetenskapliga projekt och ny energiteknik i liten skala. De regionala högskolorna tjänar två viktiga syften, dels att vitalisera alla delar av landet, dels att åstadkomma bra utbildning, forskning och utveckling för landet som helhet. Vi vill slutligen betona att vi värnar om folkhögskolorna - en skolform med traditioner, där människor av olika åldrar och med olika grundutbildning kan finna just den inriktning som passar. Skolformen är ju också så till vida helt modern då dess flexibilitet gör det lätt att forma nya kurser och kombinationer - något som behövs . Folkhögskolorna måste få nödvändiga medel för sin fortlevnad och utveckling. Infrastrukturfrågorna är av avgörande betydelse för regionalpolitiken. Att vissa regioner har sämre förutsättningar för ett varierat och livskraftigt näringsliv, liksom god samhällservice och tillgång till kulturaktiviteter m.m., beror ofta på sämre infrastruktur. Återföring av skatt på vattenkraft Vi instämmer i princip i regionalpolitiska kommitténs förslag att höja skatten på äldre vattenkraftverk och att återföra dessa medel till vattenkraftregionerna i där denna vattenkraft produceras, för insatser i främst infrastrukturen. Vi motsätter oss dock att en ny byråkrati tillskapas för att förvalta dessa medel. Vi anser att denna särskilda vattenkraftskatt bör vara /kWh för vattenkraftverk tagna i drift och /kWh för vattenkraftverk tagna i drift 197377, och att dessa skatter i sin helhet återförs till vattenkraftlänen i . Förslaget kompliceras av önskemålet att begränsa prishöjningarna på elkraft, ett önskemål som ofta framförs just från vattenkraftlänen där den elintensiva industrin är betydelsefull. Med hänsyn till att elpriset beräknas öka relativt kraftigt ändå , främst till följd av att tillkommande kraftproduktion är betydligt dyrare än den äldre vattenkraften, så kan det vara olämpligt att just nu höja den särskilda skatten på äldre vattenkraftverk. Under ett övergångsskede bör därför överföringen till vattenkraftlä 300 miljoner mer till regionalpolitiska satsningar Med hänsyn till att förslaget om en särskild vattenkraftskatt som skall återföras till vattenkraftlänen inte kan genomföras nu accepterar vi det av regeringen föreslagna nya anslaget D 6 Särskilda regionalpolitiska infrastrukturåtgärder. Vi anser dock att ingen del av dessa medel skall fördelas genom centrala beslut. I stället bör 130 milj. kr. fördelas av länsstyrelserna i , , , , och län för stödinsatser inom stödområde 2. Vi föreslår vidare att ytterligare 165 milj. kr. anslås inom anslaget D 2 Regionala utvecklingsinsatser för att fördela bland alla de projekt och uppslag som den genomförda landsbygdskampanjen har tillskapat. Vi anser att det är viktigt att den kreativitet som finns på landsbygden verkligen får detta ekonomiska stöd. Dessutom tillförs anslaget D 2 Regionala utvecklingsinsatser ytterligare 100 milj. kr. En sådan utveckling av stödet har visats, bl.a. i livsmedelpolitiska arbetsgruppen (LAG), vara förhållandevis kostnadseffektivt vad gäller att tillskapa varaktiga arbetstillfällen i glesbygd. Det kan med fördel användas till att förstärka produktionen inom såväl areella näringar som tillverkningsindustri i glesbygd. Med hänsyn till den utarmning av produktiva näringar och befolkning i sina mer produktiva åldrar som drabbat glesbygden, är det angeläget att höja glesbygdsstödet kraftigt . Bygg ut järnvägsnätet i alla delar av landet Vi vill påpeka att omfattande investeringar behövs i främst järnvägsnätet i landets alla delar. Vi har därför i andra förslag till föreslagit en investering på totalt 65 miljarder i järnvägar .