mot · GD02Sf19 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90: Sfl9 av och (båda s) med anledning av prop. 1989/90:62 om insatser för aktiv rehabilitering och arbetslivsfondens verksamhet, m.m. I proposition 1989/90:62 om insatser för aktiv rehabilitering och arbetslivsfondens verksamhet, presenterar regeringen ett antal förslag som innebär en reell förstärkning av den yrkesinriktade rehabiliteringen och arbetsmarknadsstöden. Vad som, åtminstone , kommer att få den största betydelsen är naturligtvis tillkomsten av arbetslivsfonden. Genom en finansiering via en särskild arbetsgivaravgift om av underlaget för folkpensionsavgifter, erhåller denna fond mycket stora penningsummor. Statsrådet skriver i propositionen att genom beslut om att en arbetslivsfond skall inrättas har förutsättning skapats för en unik och kraftfull offensiv för en förnyelse av arbetslivet. Fonden ger möjligheter till en kraftsamling över hela landet och en samlad offensiv för att bl.a.skapa det goda arbetet. Vi instämmer gärna i ovan nämnda citat. Aldrig har vi haft ett sådant tillfälle att tillskapa resurser som ordentligt kan minska utslagningen från arbetslivet. Två huvudområden anges för fondens verksamhet, dels generella bidrag för arbetsmiljöförbättrande åtgärder, dels individuella insatser för rehabiliterings- och arbetsanpassningsåtgärder. I stort anser vi att den föreslagna uppdelningen på dessa områden är riktig, men regeringen borde också gett arbetslivsfonden ett uttalat ansvar för alla dem som redan direkt efter skolan stängs ute från arbetslivet, eller möter betydande svårigheter att få ett arbete. Vi tänker här i första hand på ungdomar med mer omfattande funktionshinder och som i mycket ringa utsträckning fått del av det goda arbetsmarknadsläget. De hittillsvarande erfarenheterna visar att det inte räcker med förbättringar av lönebidragen, utan att det är nödvändigt med andra insatser som är svåra att genomföra med dagens bidragssystem och myndighetsgränser. Arbetslivsfonden skulle här kunna ge bidrag till satsningar som ligger utanför ramen för dagens regler, och därmed stödja s.k. goda exempel, som kan stimulera till nytänkande både hos arbetsgivare, fackliga organisationer och olika myndigheter. Vi tänker oss bl.a. följande områden som intressanta för arbetslivsfonden: - Stöd på arbetsplatsen. Här gäller det inte gränser för bidragsbelopp m.m., utan de rent organisatoriska begränsningarna som vidlåder dagens bidragssystem - Utbildnings- och informationsinsatser - Attitydpåverkan i samband med nyrekrytering av arbetskraft 1989/90 Sfl9 Eftersom arbetslivsfonden ger helt unika möjligheter till krafttag både vad gäller arbetsmiljön och olika individuella insatser, vore det mycket olyckligt om vi skulle försitta möjligheterna att ta med ungdomar som stängs ute från arbetslivet. Arbetslivsfondens beslutsorgan skall bestå av parterna och politiskt förtroendevalda. För beredning av ärendena till beslutsorganet föreslås beredningsgrupper till styrelsen. Bland dem som bör finnas med i beredningsgrupperna omnämns arbetarskyddsstyrelsen, och . Mot bakgrund av vad som framhållits ovan, bör även en beredningsgrupp inrättas med representanter från handikapprörelsen. En sådan grupp är nödvändig om arbetslivsfonden skall kunna ge bidrag till insatser för ungdomar som stängs ute från arbetslivet. Många av de svårigheter som dessa handikappade ungdomar har på arbetsmarknaden delar de med dem som är långtidssjukskrivna och hotas av utslagning från arbetslivet. Det ger ytterligare ett stöd för vårt förslag om ett beredningsorgan med representanter för handikapprörelsen. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att arbetslivsfonden skall ge bidrag till insatser för ungdomar med omfattande funktionshinder, som möter betydande svårigheter att komma in i arbetslivet, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att ett beredningsorgan till arbetslivsfondens styrelse bör inrättas bestående av representanter för handikapprörelsen. () ()