mot · GD02Fi204 · 1990-01-25 00:00:00 — Det är dessutom knappast troligt att en sådan ordning skulle godtas av andra länder i den finansiella integrationens . Valutaregleringens slopande aktualiserar frågan om valutapolitiska regim. Målet är och förblir en fast växelkurs. Sedan ett tiotal år tillbaka anges denna i förhållande till en korg av utländska valutor. I praktiken har emellertid den svenska kronans värde påverkats av de stora kurssvängningarna för dollarn, som dessutom har getts dubbel vikt i korgen. En fastare punkt att anknyta kronan till erbjuder sig i form av EMS (det europeiska monetära systemet), i vilket flertalet valutor ingår. Inom EMS skulle också kunna påkalla andra riksbankers stöd för att försvara kronans värde. I och förekommer överväganden med sikte på inträde i EMS, vilket ytterligare skulle vidga kretsen av samarbetsländer. Självfallet är inte en EMS-anknytning någon patentmedicin mot problemen i den svenska ekonomin. En vanlig invändning är dessutom att den svenska inflationen först måste ned, innan vi kan gå in i ett valutapolitiskt samarbete. Men detta har sagts , och inflationsgapet mot våra viktiga konkurrentländer har bara vidgats. Man bör komma ihåg att EMS inrymmer f.d. höginflationsländer som t.ex. , där just deltagandet i valutasamarbetet framtvingat ett större engagemang i kampen mot inflationen. Skulle nu - trots vår snabba kostnadsutveckling - söka anknytning till EMS, vore det en signal om att alla uttalanden som utesluter en devalvering verkligen är allvarligt menade. När under trycket av våra stora ekonomiska obalanser utträdde ur valutaormen, utlovades en förnyad anknytning till ett europeiskt valutasamarbete, så snart förutsättningar för detta åter förelåg. Enligt vår mening har detta nu varit fallet. Förutsättningarna blir un- Mot. der alla omständigheter inte bättre under överblickbar framtid, och det är Fi204 angeläget att vårt land även på detta område deltar i det pågående integrationsarbetet i . 4.8 Effekter av den moderata politiken Den uppläggning av den ekonomiska politiken som förordats i det föregående kan förutses leda till ett väsentligt bättre utfall än regeringens linje. Det gäller både på kort och - inte minst - på lång sikt. Särskilt betydelsefullt är förslaget om en successiv sänkning av skattetrycket, som under en följd av år kommer att verka befrämjande på den ekonomiska tillväxten. Med sänkta marginalskatter stimuleras arbetsutbudet, vilket motverkar överhettningen på arbetsmarknaden. Våra förslag till sänkta arbetsgivaravgifter - sammantaget redan i närtid - dämpar därutöver kostnadsutvecklingen. Eftersom vi motsätter oss huvuddelen av de höjningar av indirekta skatter som utgör finansiering både 1990 och 1991, reduceras bara av detta skäl inflationstakten med vartdera året. Genom en lindrigare kapitalbeskattning stimulerar vi det enskilda sparandet. Genom att förlägga åtstramningen till statsbudgetens utgiftssida och till den kommunala verksamheten skapar vi förutsättningar för effektivisering. En sådan underlättas också av avregleringar och andra utbudsfrämjande åtgärder. Som exempel kan nämnas den föreslagna förändringen av sjukförsäkringen, som kan väntas minska friskfrånvaron och därmed förbättra produktivitetsutvecklingen. En svensk EMS-anknytning skulle också stärka tilltron till vår beslutsamhet att försvara kronans värde och inskärpa nödvändigheten av att prioritera kampen mot inflationen. I försörjningsbalansens termer skulle det samlade resultatet av den moderata politiken avläsas i en större ökning av bruttonationalprodukten än vad regeringen kan räkna med. Den offentliga konsumtionen blir lägre, men det behöver inte uppvägas av en motsvarande uppgång i den privata konsumtionen, eftersom hushållens sparande förbättras. Detta är välkommet, eftersom intresset för investeringar - inte minst i näringslivet och för bostadsändamål - rimligen ökar. Med större arbetsutbud, mindre kostnadspress och utökad produktionskapacitet blir det också möjligt att öka exporten, vilket är nödvändigt för att den yttre balansen skall kunna återställas. Sammantaget leder den moderata politiken till en väsentligt högre tillväxttakt . Därmed ansluter bättre till den internationella utvecklingen. I ett något längre perspektiv medför den med det moderata alternativet förhöjda aktivitetsnivån att flaskhalsproblemen reduceras, inflationstakten avtar och räntenivån sänks, vilket allt hjälper till att förbättra bytesbalansen. Den moderata politiken ger således ett bättre utfall och . Den innebär dessutom att grunden läggs för fortsatta förbättringar längre fram . Skattesänkningar och avregleringar ger positiva verk ningar även , då också nya steg kommer att tas utefter Mot. Detta är inte någon tredje väg - det är den enda vägen! Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att godkänner de allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken som föreslås i motionen, 2. att godkänner de allmänna riktlinjer för budgetregleringen som föreslås i motionen, 3. att som sin mening ger regeringen till känna att för budgetprocessen uppställda regler skall följas, 4. att beslutar omfördela medel från socialförsäkringssektorn till statsbudgeten i enlighet med vad som i motionen anförts, 5. att för /91, i avvaktan på slutligt förslag, beräknar Beräknat tillkommande utgiftsbehov, netto, till 13 , 6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utgiftsram för förvaltningskostnader, 7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om statsskuldspolitiken, 8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om kredit- och valutapolitiken. den inslagna vägen. () ()