mot · GD02Fi74 · 1990-05-10 00:00:00 — Motion till 1989/90:Fi74 av m.fl. (c) med anledning av prop. 1989/90:150Förslag till 1989/90 slutlig reglering av statsbudgeten för budgetåret Fi74 1990/91, m.m. (kompletteringsproposition) Den internationella bakgrunden 3 Den svenska bakgrunden 4 Regeringens ekonomiska politik 12 Kommentarer till vissa övriga förslag 17 En hållbar utveckling 17 Främjande av investeringar 23 Inflationsbekämpning och lönebildning 24 Mot. Rättvis skattereform 25 Fi74 Inriktning av reformen 25 Analys av reformen 26 Effekter av skatteförslag 27 Den offentliga sektorn 27 Penning- och valutapolitiken 29 Avgifter för statliga lånegarantier 31 Överläggningar mellan stat och kommun 33 Neutralt utfall av skattereformen 34 Den internationella ekonomin har präglats av en stark konjunktur. Tillväxten bromsades något , och denna utveckling väntas fortsätta också under innevarande år. Produktionsökningen väntas för stanna på 2,3-2,. väntas aktiviteten åter stiga. () gör bedömningen att tillväxten inom kommer att stiga till . Den bedömning som flertalet experter gör pekar på en uppåtriktad tendens . Här kan konstateras att föreliggande proposition gör en mer pessimistisk bedömning av den internationella konjunkturen-regeringen räknar med oförändrad BNPutveckling i . Flertalet bedömare förväntar sig som ovan nämnts att tillväxten mattas något under innevarande år. 1990 blir ett mellanår-även om avmattningen på inget sätt väntas bli dramatisk. I samtliga de tre stora länderna (, , ) sker förändringar som gör att den internationella konjunkturen blir något mer osäker och att aktiviteten bromsas upp. Av dessa länder väntas USAs ekonomi försvagas mest. I ledde höga räntor och en stark dollar till att förbättringen av handelsbalansen bromsades upp . Den strama penningpolitiken i sin tur har bedrivits för att få ner den relativt höga inflationen. Till följd av denna strama politik väntas efterfrågan och tillväxten sjunka under innevarande år. En svagare dollar och en god efterfrågan, inte minst från den europeiska marknaden, kan dock leda till en snabbare tillväxt och en förbättrad utveckling av externbalansen på . En balanserad finanspolitisk åtstramning torde då vara nödvändigt för att inte inflationen ånyo skall ta fart. Den japanska ekonomin fortsätter växa i snabb takt. Också här väntas dock en viss uppbromsning under innevarande år. Den långa högkonjunkturen har medfört stigande inflation och en viss överhettning. Yenen har försvagats vilket ytterligare förstärkt inflationstendenserna. Oro på de finansiella marknaderna har förmärkts och lett till fallande aktiekurser. Penningpolitiken har stramats åt, vilket medför en svagare aktivitet under innevarande år. Sammantaget pekar dock mycket på att de skisserade tendenserna kommer att bestå . Den pågående processen mot en återförening mellan de bägge tyska staterna utgör ett kritiskt moment i den västtyska ekonomin. Utfallet av den överenskomna valutaunionen kommer att påverka hur den tyska ekonomin utvecklas. Faktiska kostnader och farhågor i samband med integrationen har medfört en räntehöjning i västtysk ekonomi. Styrkan i den västtyska ekonomin talar dock för att integrationen kommer att utan allför stora störningar i ekonomin. Eftersom den inhemska efterfrågan väntas stiga, inte minst mot bakgrund av integrationen med , torde förutsättningar finnas för en ökad export till de tyska staterna och, samman 1* 1989/90. hängande därmed, en viss utjämning av obalanserna mellan , och . Tillväxten väntas ligga kvar på en oförändrat hög nivå. kan tillväxten stiga än mer och bli en motor för världsekonomin, men framför allt för den europeiska ekonomin. 1 exklusive väntas sammantaget en dämpning inträda. Allmänt bedrivs en stram penningpolitik i syfte att dämpa inflationen. Storbrittanniens ekonomi väntas försvagas ytterligare, med svag tillväxt, underskott i bytesbalansen och hög inflation. De omvälvande politiska förändringarna i och kan få betydelse också för den allmänna internationella konjunkturutvecklingen. I det korta perspektivet torde dock endast utvecklingen i ha en sådan påverkan. Tillväxten i våra nordiska grannländer väntas vara fortsatt svag, och sammantaget väntas en ytterligare dämpning under innevarande år. Störst väntas förändringen bli i , som haft en mycket hög tillväxt men som stramat åt finans- och penningpolitiken. För utvecklingsländerna blev föregående år sämre än väntat. Möjligheten till ekonomisk utveckling bromsas av strukturella faktorer såsom analfabetism, svag hälsa, svagt utvecklad industri och infrastruktur etc. Priserna på flera viktiga råvaror sjönk . Den höjda internationella räntenivån ger ökade bekymmer för de kraftigt skuldtyngda länderna. och kan här spela en mer aktiv roll genom att stödja frivilliga uppgörelser om skuldsanering. Fondens kapital för lån till utvecklingsländerna och har dessutom utökats vilket ger ett ökat, om än alltför begränsat utrymme för kreditgivning. Av betydelse för världskonjunkturen är oljeprisets utveckling. Priset har fallit . Efter OPECs ingångna avtal väntas priserna stabiliseras. Sammantaget bör den internationella konjunkturutvecklingen ge positiva möjligheter för . Den internationella efterfrågan hålls uppe vilket ger möjligheter för svensk export. Detta inkluderar också en ökande efterfrågan till följd av investeringsbehov i . Skillnaderna mellan och konkurrentländerna vad gäller pris- och kostnadsutvecklingen innebär dock en risk för fortsatt urgröpning av den svenska konkurrenskraften och därmed tappade marknadsandelar. Såvida inte skillnaderna i pris- och kostnadsutveckling kan nedbringas riskerar att gå miste om de möjligheter en fortsatt stark internationell konjunktur innebär. Den svenska bakgrunden utveckling Det är nu möjligt att summera för svenskt vidkommande. Den internationella situationen har inneburit högkonjunktur. Det är i denna högkonjunktur som exportberoende industrination levt och Det är mot denna bakgrund den socialdemokratiska regeringens gö- 19^9/90 randen och låtanden skall utvärderas. De icke-socialistiska regeringarnas insatser 1976-1982 skall på motsvarande sätt ses mot bakgrund av den internationella lågkonjunktur som var förhärskande. I propositionen beskrivs utvecklingen av svensk ekonomi under rubriken 1980-talets framsteg". Det vore lätt att polemisera mot regeringens beskrivning på en råd punkter. Vi nöjer oss emellertid med att konstatera dels att föredragande statsråd i vanlig ordning knappast nämner de parametrar vilka utvecklats på ett mindre gynnsamt sätt i förhållande till vår omvärld, dels att beskrivningen dock blivit något mer nyanserad och modest i förhållande till vad den varit tidigare. Det senare märks inte minst av att regeringens beskrivning av 1980-talets framsteg numera ryms på mindre än en halv sida i propositionen. Nedan redovisas en jämförelse mellan dels verbalt, dels med faktisk utveckling av viktiga ekonomisk-politiska parametrar. Enligt vår uppfattning innebar i flera avseenden en stark utveckling av svensk ekonomi. Den svenska utvecklingen var framför allt en följd av den internationella konjunkturutvecklingen, men hävdade sig den svenska ekonomin väl internationellt sett. har däremot inneburit dels att , trots en mycket lång internationell högkonjunktur, halkat efter i förhållande till konkurrentländerna, dels att den inte förmått utnyttja högkonjunkturen till att komma till rätta med de problem, framför allt av strukturell art, som finns i den svenska ekonomin. präglades i bl.a. av: - Höga pris- och lönekostnadsökningar i förhållande till vår omvärld - och strukturomvandling i en rad svenska industrigrenar - En internationellt sett låg arbetslöshet - En produktivitetsökning i ekonomin på sammanlagt - En genomsnittlig tillväxt på - Ett skattetryck vid decenniets utgång på har i bl.a. präglats av: - Höga pris- och lönekostnadsökningar i förhållande till vår omvärld - Två stora devalveringar i decenniets början - Höga priser för svenska exportvaror - Förbättrat budgetsaldo för staten - En internationellt sett låg arbetslöshet - En produktivitetsökning i ekonomin på sammanlagt - En genomsnittlig tillväxt på - Ett skattetryck vid decenniets utgång på Det kanske främsta problemet för under såväl 1970- som har varit att pressa ned kostnadsökningarna till omvärldens nivå. 1973-74 bedrevs en expansiv politik i syfte att överbrygga den internationella lågkonjunkturen. Vinsterna steg liksom investeringstakten. Följden blev inflationstryck och krav på stora löneökningar. 1974-76 ökade företagens lönekostnader . En försämrad produktivitet kombinerat med den oljeprischock som inträffade borde inneburit en anpassning nedåt av reallönerna. Istället skedde motsatsen. hamnade därmed i en allvarlig kostnadskris. Men också har den svenska pris- och lönestegringstakten överstigit våra konkurrentländers. Detta har berott på en rad orsaker. För höga nominella lönelyft har bl.a. haft sin grund i starka fackliga organisationer, höga marginalskatter och, speciellt under senare delen av decenniet, en utbredd arbetskraftsbrist. Inflationen i har alltsedan 1982 legat betydligt över OECD-genomsnittet. Regeringens inflationsmål har missats lika regelbundet som de återkommit i finansplaner och kompletteringspropositioner. har således den svenska kostnadsstegringen överstigit våra konkurrentländers. Detta har fortlöpande gröpt ur landets konkurrenskraft. Istället för att anpassa reallönerna nedåt har man vidtagit upprepade devalveringar. Efter de senaste devalveringarna, 1981 och 1982, på sammanlagt sjönk landets relativpriser och steg de internationella marknadsandelarna. har emellertid utvecklingen åter gått i motsatt riktning. Tillväxten har under större delen av varit konsumtionsledd. Hög privat konsumtion, lågt hushållssparande och höga nominella lönelyft har inneburit att importen stigit snabbare än exporten. Landet har fått underskott i betalningsbalansen gentemot utlandet. Detta har varit särskilt tydligt . Handelsbalansen har gått med överskott tack vare stark utveckling av världshandeln, sjunkande oljepriser och höga priser på svenska exportvaror. Dessa för landet gynnsamma omständigheter har emellertid nu avklingat eller bortfallit. Den ackumulerade effekten av stigande relativpriser har på allvar börjat göra sig gällande. Detta medför att bytesbalansen nu uppvisar en kraftigt nedåtriktad trend. Den socialdemokratiska regering som tillträdde efter regeringsskiftet inledde sin ekonomiska politik med en 16-procentig devalvering. Vi konstaterar att den socialdemokratiska politiken alltsedan dess präglats av oförmåga att komma till rätta med pris- och kostnadsutvecklingen, vilket lett till att utsikterna för den svenska ekonomin på kort sikt nu är mycket svaga. Resultatet borde kunnat vara ett annat efter den mycket långa internationella högkonjunktur som förevarit. Vi har ovan redogjort för en rad samhällsekonomiska faktorers utveckling . Dessa faktorer kan emellertid också översättas i konsekvenser för fördelnings-, regional- och industripolitik. Vi kan sålunda konstatera att den socialdemokratiska regeringens ekonomiska politik medfört att: - inkomst- och förmögenhetsskillnaderna ökat - de regionala obalanserna och skillnaderna har ökat - småföretagen har missgynnats - näringslivsstrukturen stagnerat. Devalveringen 1982 ledde, som alla devalveringar gör, till att hushållen tappade köpkraft. Exportindustrins vinster steg däremot kraftigt. Den samtidiga internationella konjunkturuppgången ledde till att börserna världen över fick ett uppsving. Reallöneutvecklingen för de svenska löntagarna har varit svag, medan de reala börskurserna stigit mycket kraftigt. En hög inflation har omfördelat förmögenheter från sparare till låntagare. Skattesystemet har dessutom premierat låntagande eftersom stora skuldräntor möjliggjort att få ner skatten avsevärt. Inflation och bostadsbrist har lett till att många gjort stora realisationsvinster medan andra varit helt utan bostad. Framför allt ungdomar har drabbats av bostadsbristen. Staten har sparat i den offentliga sektorns utgifter. Det har inte i första hand skett genom en neddragning av administration och myndigheter utan framför allt genom neddragningar i de löpande utgifterna inom den offentliga sektorns centrala välfärdsstjänster. Det gäller vården där långa köer uppstått på många håll. Det gäller skolan där nödvändiga reparationer underlåtits och läromedlen försämrats. Brister i barnomsorgen har lett till stora orättvisor mellan dem som har plats och dem som inte har. Hanteringen av och oförmågan att förnya den offentliga sektorn har således också den lett till ökade samhällsklyftor . Ett tecken på att den socialdemokratiska politiken lett till ökade klyftor är att antalet socialbidragstagare kraftigt ökat. Antalet arbetsskadade har tredubblats . Den socialdemokratiska regeringens politik har ökat de regionala obalanserna. Smärre förbättringar i skogslänens befolkningsutveckling har kommit till följd av den allmänna konjunkturutvecklingen. Dessa förbättringar har dock kommit sent i högkonjunkturen, varför en konjunkturavmattning riskerar att återigen försämra befolkningsutvecklingen i de glest befolkade länen. Kommunalskatterna återspeglar också den förda regionalpolitiken. Skillnaderna i kommunalskatt mellan högsta och lägsta uttag är nära . per beskattningsbar hundralapp. Människor i kommuner med lägst genomsnittlig inkomst betalar de högsta kommunalskatterna. Den socialdemokratiska regeringens politik har missgynnat småföretagen och försvårat en utveckling av näringslivsstrukturen. Vinsterna i storföretagen har varit mycket kraftiga medan små- och egenföretagen haft en betydligt långsammare vinstutveckling. Skattesystemets effekter i form av inlåsning av vinster och hög beskattning av utdelade vinstmedel gjorde storföretagen överlikvida och stimulerade till fusioner och uppköp snarare än egna investeringar. Utvecklingen inom de högteknologiska branscherna har därför släpat efter den internationella utvecklingen. Basindustrin har dock varit framgångsrik och har även på ett effektivt sätt utnyttjat ny teknik. har en industristruktur som uppvisar en internationellt sett låg andel högteknologi. Detta gör oss mer priskänsliga och dessutom dåligt rustade för framtiden. Medan den internationella konjunkturen avmattas något under innevarande år men enligt flertalet prognoser vänder uppåt igen 1991, kommer den svenska ekonomin att fortsätta att försvagas om inte den ekonomiska politiken läggs om i rätt riktning. Utsikterna för den svenska ekonomin har försämrats ytterligare såväl i förhållande till vad som redovisades i årets finansplan som till av regeringen därefter framlagda ekonomisk-politiska propositioner. Den svenska konjunkturen har definitivt vänt nedåt. Ett alltför högt kostnadsläge i förhållande till konkurrentländerna har medfört att den svenska industrikonjunkturen försvagats. Detta medför under innevarande år bl.a. en minskad ökningstakt för exporten, en försvagning av handelsbalansen och en svag utveckling av investeringarna. Räntorna har visserligen kunnat sänkas något , som prognoser pekar på att industrins orderingång efter en markant nedgång kan komma att stabiliseras under de närmaste kvartalen. På pekar emellertid samtliga indikatorer på en fortsatt försvagning av konjunkturen. Mot bakgrund av detta anser vi inte att det på samma sätt som tidigare är befogat med en åtstramning av den totala efterfrågan. Vår syn på den ekonomiska politik som bör bedrivas utvecklas närmare längre fram. Den försvagade konjunkturen innebär en dämpning av ekonomin. Överhettningen på arbetsmarknaden kan avta. kan det höga inflationstrycket dämpas, förutsatt att löneavtalen träffas på en ansvarsfull nivå. Också importen kan komma att dämpas. Mot en sådan anpassning i början på en konjunkturavmattning talar den alltför snabba inflationsutvecklingen och kostnadsexpansionen. Även om kostnadsutvecklingstakten inte helt befinner sig på den nivå som rådde - högre än våra konkurrentländer - utgör försämringen under 1988-1989 dock en relativ kostnadsförsämring på . De flesta analyser visar nu att är tillbaka på det relativa kostnadsläge som rådde års devalvering. Nedan kommenteras de olika nyckeltalen för ekonomin. De bedömningar som vi gör grundar sig dels på externa konjunkturbedömare såsom , bankerna m.fl., dels på egna bedömningar. Prognoserna avser den utveckling som skulle bli fallet vid ett fullföljande av regeringens ekonomiska politik. Timlönerna steg med . Regeringen bedömer att lönestegringstakten under innevarande år kan komma att stanna på . Detta förefaller orealistiskt. De kraftiga nominella löneökningar som drivits igenom på den offentliga sidan, i kombination med de omförhandlingar som inletts på den privata sidan, pekar inte på att löneutvecklingen dämpas under innevarande år. Skattereformens prishöjande effekter och svaga ekonomiska utfall för låginkomsttagare kommer också att leda till kompensationskrav. Regeringen anför att deras bedömning förutsätter att eventuella omförhandlingar inte leder till nya påslag, vilket enligt vårt förmenande mer måste betraktas som en uppmaning till arbetsmarknadens parter alternativt en förväntningspåverkande utsaga, snarare än en seriös prognos. Vi bedömer snarare att lönekostnaderna stiger . ställer regeringen upp två olika alternativ. I alternativ 1 stiger Fi74 lönerna , vilket regeringen anger som den nivå som krävs för att det svenska relativa kostnadsläget skall kunna förbättras. I alternativ 2 stiger lönerna 1991 med . Enligt vår uppfattning finns inget som pekar på att alternativ 1 kan komma att förverkligas. Också den nivå som anges i alternativ 2 förefaller alltför låg såvida inte ett trendbrott kan åstadkommas i lönebildningen. I våra kommentarer nedan avser vi med regeringens bedömning det som följer av alternativ 2. Regeringen bedömer i föreliggande proposition att handelsbalansen visserligen försvagas men endast med ca . räknar man med att handelsbalansen kommer att ligga kvar på samma nivå som innevarande år. I finansplanen räknade regeringen med att handelsbalansen skulle gå med ett överskott på mer än järder kr. har således prognosen justerats ner med . Försämringen blir en följd såväl av försämrad exportutveckling mätt i volym som försämrade relativpriser. Trots regeringens nedjustering av prognosen torde handelsbalansen enligt vår uppfattning komma att bli ännu något sämre. torde handelsbalansen stanna på ca . räknar vi med att handelsbalansen försvagas än mer. När regeringen i samband med kompletteringspropositionen 1989 såg sig föranlåten att lägga fram ett åtstramningspaket trodde man på ett underskott i bytesbalansen på , och motsvarande siffra . I finansplanen reviderade regeringen ner siffrorna - med hela . I föreliggande proposition har regeringen justerat ner siffrorna ytterligare - dessa är nu närmast chockartat negativa. räknar regeringen med underskott på hela . är prognosen minus . Uttryckt i andel av BNP är underskottet därmed 1990 och 1991 . Detta kan jämföras med de värsta lågkonjunkturåren under de icke-socialistiska regeringsåren då underskottet som mest var -3,av BNP. De komponenter i bytesbalansen som uppvisar den mest negativa utvecklingen är dels posten resevaluta ingående i tjänstebalansen, dels posten avkastning på kapital. Med tanke på resevaluta-postens utveckling är det anmärkningsvärt att regeringen tillsammans med beslutat höja momsen på hotell- och restaurangtjänster i . Detta förslag, som motsatt sig, kommer att gynna svensk turism utomlands och missgynna svensk turistnäring inom landet. Detta kommer därmed att bidra till ökat underskott i bytesbalansen. Den negativa utvecklingen under posten avkastning på kapital beror på stigande upplåning utomlands som en följd av avvecklandet av den svenska valutaregleringen. Upplåningen beror på ökade svenska direktinvesteringar utomlands, ökade fastighets- och aktieköp utomlands samt att svenska företag spekulerat i ränteskillnaderna gentemot utlandet. Regeringen anför att underskottet hade varit mindre om den återinvesterade vinsten som genereras utomlands hade registrerats som en pluspost på den svenska bytesbalansen. Regeringen har tillkallat en utredningsman för att föreslå eventuella förändringar i den statistiska redovisningen. Enligt vår uppfattning måste 9 snarare intresset fokuseras på varför de svenska företagen inte investerar i Mot. 1989/90 utan utomlands, varför intresset från utländska företag för att inve- Fi74 stera i är såpass svagt, varför svenska aktier handlas utomlands istället för på Stockholmsbörsen och varför vi har en så stor räntedifferens gentemot utlandet. Den ekonomiska politiken måste inriktas på att förändra förutsättningarna så att dessa förhållanden förbättras. Regeringens prognos över bytesbalansen är enligt vår uppfattning på ungefärligen rätt nivå. Möjligen kan bytesbalansen komma att bli ytterligare några miljarder försämrad. Konsumentpriserna har stigit kraftigt. 1989 steg konsumentprisindex (KPI) med 6,7 %.Regeringen beräknar nu ökningen till 9,under loppet av 1990. räknar regeringen med att konsumentpriserna stiger med 9,. Statens pris- och konkurrensverk (SPK) har tidigare beräknat att skattereformen höjer KPI . Regeringens prognos står fast vid detta. Eftersom regeringen därtill föreslår att mervärdeskatten tillfälligt skall höjas torde denna effekt vara underskattad liksom regeringens totala kalkyl för KPI. Enligt vår uppfattning torde KPI stiga med 1990 och 1991 som en följd av skattereformen. Konsumentprisindex inklusive skattereformen torde stiga med . torde ökningstakten för KPI bli 0,lägre. Med alternativa skattereform skulle konsumentpriserna öka markant mindre än med regeringens alternativ. Konsumentpriserna inom väntas stiga med i genomsnitt och något mindre 1991. kommer av allt att döma att ha den snabbaste utvecklingen av konsumentpriserna inom och det enda landet inom med en inflationstakt som överstiger under Sysselsättningen är fortsatt hög. Den öppna arbetslösheten var i genomsnitt endast ca 1,. En viss avmattning i arbetskraftsefterfrågan sker under innevarande år, men regeringen räknar med att arbetskraftsutbudet växer långsammare än varför uppgången i arbetslöshetstalen endast blir måttlig och arbetslöshetsnivån bedöms hamna på . 1991 räknar dock regeringen med att nivån stiger till . Minskad orderingång till industrin, lägre tillväxt och högre räntor verkar för en dämpning av arbetskraftsbristen. Detta motverkas dock av den svaga produktivitetsutvecklingen. Enligt vår bedömning torde arbetslösheten såväl 1990 som 1991 bli något högre än regeringens bedömning. Det måste dessutom tas i beaktande att de nämnda siffrorna är genomsnittssiffror för hela riket. De regionala skillnaderna är bl.a. betydande. Räknar man därtill de som är i beredskapsarbete eller under arbetsmarknadsutbildning, har över 100 kommuner arbetslöshet. Räntorna steg kraftigt . fortsatte de till en början att stiga. Höjningarna var en följd av oro och misstro från såväl inhemska som utländska aktörer beträffande den ekonomiska och politiska utvecklingen. Den snabba inflationsutvecklingen, inte minst förorsakad av höjningar av de indirekta skatterna samt en höjd internationell räntenivå låg också bakom. höjde diskontot och har fort- 10 satt att intervenera för att hålla ränteläget uppe och förhindra valutautflöde. har penningmarknadsräntorna sjunkit något, men Fi74 den långsiktiga trenden innebär enligt vår uppfattning ett fortsatt alltför högt ränteläge, inte minst sett mot bakgrund av den allmänna konjunkturutvecklingen. Regeringen räknar med att den privata konsumtionen stiger och . Detta är enligt regeringen bl.a. en följd av skattereformen och höga nominella löneökningar. Sparkvoten väntas öka, varför hushållens disponibla inkomster stiger än mer. Sparkvoten väntas dock under såväl 1990 som 1991 vara fortsatt negativ. Den reala utvecklingen av lönerna och de disponibla inkomsterna blir dock betydligt lägre.