mot · GD02Jo503 · 1990-01-16 00:00:00 — Motion till 1989/90:Jo503 av m.fl. (mp) Dricksvatten Vatten är vårt viktigaste livsmedel. I har vi varit bortskämda med god tillgång på vatten av god kvalitet. Som med så mycket annat är detta inte längre någon självklarhet. Den långtgående miljöförstöringen, t.ex. försurningen utgör ett starkt hot mot vårt dricksvatten. Grundvattnet håller på att förändras som en direkt följd av luftföroreningarna från bilismen, flyget, sopförbränningen och industrin samt av gödsling vid jord- och skogsbruk. Utsläpp av svavel, kväveoxider och kolväten måste drastiskt minska i och utomlands. Annars kommer försurningen att fortskrida med svåra följder för dricksvattenförsörjningen. Den här motionen innehåller inte något fullständigt åtgärdsprogram för att klara dricksvattenkvaliteten. I andra motioner t.ex. i vår trafikmotion och vår motion om "Luftförorening, försurning och skogsdöd finns andra förslag till åtgärder som är nödvändiga om dricksvattenkvaliteten ska kunna . Enligt de allmänna råden till 1 § i livsmedelsverkets kungörelse om dricksvatten gäller förordningen endast för källvatten. Detta är inte tillfredsställande, eftersom vattendistributionen är så utformad att varm- och källvatten tappas ur samma kran i de moderna engreppsblandarna, som blivit allt vanligare i de svenska hushållen. Kvaliteten på vattnet måste därför upprätthållas även för varmvattenledningar. Det är heller inte ovanligt att varmvatten används till matlagning. Ett otjänligt varmvatten skulle därför utgöra en hälsorisk, speciellt för barn. Försurningen resulterar i ökad koncentration av metaller via dricksvattnet. Den ökar vattnets korrosiva egenskaper och löser ut vissa metaller från jord, och vattenledningar. För höga halter av koppar, kadmium och bly i dricksvattnet är direkt hälsovådliga. Därför anser vi, att det är av yttersta vikt att kontinuerligt mäta vattenkvaliteten och rapportera analysresultaten till . skedde en kontinuerlig rapportering från kommunerna till länsstyrelserna av analysresultaten. Rapporteringen måste omgående återinföras, så att förebyggande åtgärder kan vidtagas, när proven utvisar negativa resultat. () ansvarar för kontrollen av grundvattnet i . Man studerar tillgång och kvalitet på grundvattnet på ett antal observationsställen. Dessa är ofta belägna långt från mänskliga aktiviteter, där påverkan av grundvattnet mänskligt att döma är som minst. Mätpunkter borde också finnas nära miljöfarliga verksamheter. Ett finmaskigt kontrollnät borde byggas upp över hela landet för att ha god kontroll över dricksvattensituationen och på så sätt kunna sätta in åtgärder . Katastrofer som parasitsmittan i /87, där 3800 besökare insjuknade p.g.a. förorenat vatten, hade kunnat undvikas med ett bättre kontrollsystem. En annan fördel med kontrollsystemet är att det utgör ett bättre underlag för lokaliseringsbedömningar vid tillståndsgivning för miljöfarlig verksamhet. Kvaliteten på vattnet i vattentäkten är beroende av alla föroreningar som via luft och vatten tränger ner till grundvattnet eller ytvattentäkten. Om miljöfrågorna och dricksvattenkvaliteten prioriteras kan vi slippa dricka vatten som renats med kemikalier i reningsverk. Ett dricksvatten som är renat med hjälp av olika kemikalier i ett reningsverk kan aldrig nå samma kvalitet som ett från början opåverkat råvatten från vattentäkten. Med råvatten" menas vatten som är avsett att efter någon form av beredning användas som dricksvatten enligt 2 § livsmedelsverkets kungörelse om dricksvatten . Råvattnet kan komma antingen från en ytvattentäkt (sjö eller älv/å) eller en grundvattentäkt och i svarar de för ungefär hälften var av vattenförsörjningen. 1 och inom EG () har man kvalitetsnormer för dricksvattnet, vilket innebär att vattnet inte får innehålla mer än viss angiven andel namngivna metaller och ämnen för att utgöra tjänligt dricksvatten. Före riksdagsvalet var samtliga partier i ense om att miljölagstiftningen måste utgå ifrån vad naturen tål, vilket innebär att miljökvalitetsnormer måste införas. När det gäller dricksvatten är det lika viktigt att införa kvalitetsnormer - bindande gränsvärden - av hälsoskäl. När normerna sätts ska de naturligtvis utgå från vad som är riskfritt ur hälsosynpunkt, inte från vad reningsverken är byggda för. Dessa är nämligen ofta byggda för att rena ett förhållandevis opåverkat råvatten, men inte för att befria vattnet från alla de kemikalier som genom industriutsläpp, bilism, hushåll, sjukhus, avfallsdeponier och jordbruk förorenar vattnet. Kvalitetsnormerna måste vara juridiskt bindande så att t.ex. kommunen kan ställas till ansvar om överskrids. Metallförekomst i dricksvattnet beror inte endast på försurningens urlakningseffekter, utan även på metaller i nederbörd, processkemikalier i reningsverken, typ av rörledningsmaterial som används i vattenledningssystemet och vattenomsättningen i systemet. Gränsvärden eller kvalitetsnormer måste införas för bl.a. följande ämnen och metaller: bekämpningsmedel, dioxiner, asbest, bly, kadmium, aluminium och nitrat. har inga fastställda gränsvärden för högsta tillåtna resthalter av bekämpningsmedel i dricksvatten, men livsmedelsverkets riktvärden tillåter inga rester av bekämpningsmedel i dricksvatten. Föroreningar av bekämpningsmedel har konstaterats i såväl brunnar som i grundvatten. De största källorna för utsläpp av dioxiner är sopförbränningsanläggningar, järn- och stålverk, skogsindustrin, biltrafik och sjukhusugnar. Vindarna från kontinenten för också med sig dioxiner. De är svårnedbrytbara och kommer därför att finnas kvar , men vad händer, när exponeringen ökar och människan utsätts för exponering ? Osäkerheten är stor! Asbestfibrer kan nå dricksvattnet på tre olika sätt: genom erosion från mark och asbesthaltig berggrund, genom spridning i luft och vatten från gruvor och industrier som arbetar med asbesthaltiga material samt genom korrosion av asbestcementledningar för dricksvatten (se avsnitt om asbestcementledningar). Förekomst av bly i dricksvatten härrör ofta från korrosion av blyhaltiga material i äldre fastighetsinstallationer, industriutsläpp och soptippar. Risk föreligger för kroniska hälsoeffekter vid långvarigt intag. Bly kan medföra skador på centrala nervsystemet med koncentrationssvårigheter och andra störningar som följd. Samma gäller som för bly. Försurningen av mark och vatten ökar rörligheten hos tidigare fast bundet aluminium och metallen har satts i samband med fiskdöd och skogsskador i föroreningspåverkade områden. Nitrat indikerar påverkan från avlopp, gödsling och andra föroreningskällor. För höga halter i blodet försvårar syreupptagningen i blodet. Korrosiva vatten från distributionsledningar, installationer i fastigheter, varmvattenberedare och tappkranar. Toxiska effekter efter intag av en enstaka hög dos koppar finns beskrivna, t.ex. kräkningar och magsmärtor. Alternativa metoder i beredningsprocessen I reningsverken används kemikalier för att rena vattnet. Störst betydelse har de som tillsätts i de högsta doserna, t.ex. aluminium- och järnsalter. Klorering kan tillgripas för att förhindra vattenburen smitta och begränsa mikrobiologisk tillväxt i distributionsnätet. Det finns riktnormer för dessa, men användningen av dessa utgör ändå i det långa loppet en hälsorisk. Vi förordar, att alternativa metoder tas i bruk i beredningsprocessen, och att användning av processkemikalier minskas så mycket som möjligt. En alternativ metod skulle vara att rena vattnet genom s.k. långsamfiltrering genom en rullstensås. kan läggas intill en ås eller ett stort grustag bredvid vattenverket. Våra vattenledningar är på många håll i landet i uselt skick. har fler svenskar insjuknat till följd av dåligt dricksvatten än perioden innan. Andelen med tvekan tjänligt vatten har ökat från . har slagit larm om hur försämrat dricksvattnet har blivit. En upprustning av vattenledningssystemet är nödvändigt i hela landet. Det finns ledningar som är . av vattnet når aldrig fram till mynningen utan försvinner ut genom läckor, pga dåligt underhållna rör. Olyckshändelser inträffar allt oftare med ett stort antal magsjuka som följd. Det rör sig då inte om triviala magåkommor utan om sjukdomar som t.ex. giardia och entamoeba som kan leda till kronisk infektion respektive amöbadysenteri som i smittskyddslagen klassas som allmänfarlig sjukdom. Det finns felaktiga konstruktioner, läckande avlopp som kan rinna in i vattentäkter, bortglömda" bräddavlopp i vattenreservoarer, golvbrunnar i vattenverk i förbindelse med avloppsnät och förbindelser mellan ytvatten och kommunala ledningsnät. Genom införande av kvalitetsnormer för dricksvattnet kommer kommunerna att tvingas att se över allt detta. Epidemier hos befolkningen får inte vara en signal för renoveringsarbetet. Vid översynen av ledningsnätet skall hänsyn tas till alternativ till vattenklosetter. Det finns mycket bättre lösningar än att spola ut all avföring i våra vattendrag, då dessa ofta är ytvattentäkter. Det finns inget alternativ till dricksvattnet. Det är vårt viktigaste livsmedel! I beredskapsplaneringen klassas vattenverken som skyddsföremål, som prioriteras i fråga om skydd och bevakning Däremot bevakas inte andra delar av distributionssystemet, vilket är en svaghet. 1986 utförde FOA en studie av och . Den visade, att kommunerna lagt sina ledningsnät i anslutning till broar och större vägar, vilket var ekonomiskt fördelaktigt, men ur beredskapssynvinkel en katastrofal lösning. Detta medför att de farliga kemikalietransporterna sker utmed våra dricksvattenledningar, ett allvarligt hot mot vårt dricksvatten redan un Varje kemikalietransport utgör därmed en potentiell fara för vårt vatten och varje olyckstillbud en anledning till oro. är ett exempel på en stor dricksvattentäkt som hotas av kemikalietransporter. Den försörjer dryga 200 000 människor med dricksvatten. Det betyder att dessa transporter måste hållas ifrån de stora vägarna E6 och 195 där en mängd tunga transporter sker. Katastrofen kan bli ännu större, om olyckan sker i närheten av en vattentäkt. Enligt limnologisk expertis späds inte kemikalierna nödvändigtvis ut i hela sjön eller ens större delen av denna. Det utsläppta ämnets täthet, temperaturskiftningar och strömmar i vattnet kan få till följd att det utsläppta ämnet i form av paket förflyttar sig i vattnet och i mer koncentrerad form når råvattenintaget. Liknande risker utgör fartygstransporter med kemikalier som sker på ytvattentäkter, t.ex. , m.fl. och stora giftiga industriutsläpp, som sker stötvis i ytvattentäkter. Enligt 21 § räddningstjänstlagen skall varje kommun ha en räddningstjänstplan med uppgifter om vattentäkter. Ett sätt att arbeta med riskerna vid transporter av farligt gods är vägvalstyrning, där bilarna måste välja lågriskvägar. Så sker t.ex. till . Kemikalietransporterna måste bort från vattentäkterna och vattendistributionssystemen eller så måste distributionssystemen bort från transportsträckorna. Vattentäkten ligger där den ligger. Den gångna sommaren i har visat vilken livsviktig resurs vattnet är. Total brist på vatten kan leda till skador på människor och inom leda till döden. Speciellt storstäderna är sårbara vid vattenbrist. Vattenbrist kan uppstå av många olika skäl, t.ex. försämrat råvatten, dåliga distributionsnät, som till slut gör vattnet odrickbart, plötsliga naturkatastrofer, som orsakar inflöden av avloppsvatten i dricksvattensystemet, vilket i sin tur orsakar spridning av sjukdomar. Elavbrott medför att vattenleveranserna upphör och avloppsvattnet rinner ut obehandlat, vilket kan leda till förorening av råvatten. Tillgången till reservkraftverk är i och på många andra håll begränsad och otillräcklig redan i fredstid. slogs den stora vattenledning från som försörjer , och ut under på grund av ett blixtnedslag. Vattenförsörjningen kunde under med tankbilar. Storskaligheten i vattenförsörjningen är ett stort sårbarhetsproblem. Det är alltid lättare att finna nödlösningar för mindre befolkningar än för större. De olika material som används i rörledningar varierar bl.a. på tidsperiod under vilken de installerades. tillverkades vattenledningsrör mest av olika metaller samt av cementbaserade och keramiska material. Det uppmärksammades föga att dessa kunde innebära hälsorisker. Många av dessa gamla rör ligger fortfarande i marken. På grund av den ökade försurningen frigörs metaller som aluminium, bly och koppar från dessa installationer. Även asbestfibrer kan nå dricksvattnet genom korrosion av asbestcementledningar. Enligt VAV utgör asbestcementledningar av ledningsnätets längd, men det finns enskilda kommuner där siffran är . Många undersökningar har gjorts internationellt för att utröna risken med asbest. Asbestfibrer i vatten har påvisats till en del kunna tränga igenom magsäcken hos människor och har återfunnits i t.ex. i urinen och i lever. Den amerikanska naturvårdsenheten, EPA ansåg 1985 att många studier av asbestarbetare har påvisat signifikanta cancerrisker i mag-tarm-kanalen. Det finns andra som bestrider detta. Faktum kvarstår att risken är okänd med avseende på långtidsexponering. används även nya plasttyper, från vilka en eller flera substanser kan tänkas utlösas. De tester som utförs med nya material utförs ofta och under förhållanden som ej i tillräcklig grad motsvarar verkligheten. Som exempel kan nämnas att gör sina urlakningsförsök vid 60 C, medan man i utför dem vid rumstemperatur. I de flesta fall blir utlösningen större vid högre temperaturer. är endast PEXrör (tvärbunden polyeten) typgodkända för varmvattenanvändning i fastigheter. Mot bakgrund av det ovan anförda vill vi förorda en rejäl översyn av vårt vattendistributionsystem. I vårt land är berggrunden ofta kalkfattig. Den fungerar dåligt som buffert för att förhindra att brunnar försuras. Det sura vattnet frigör olika ämnen vid tillflödet till brunnarna, i vattenledningarna samt vid användningen. Det finns anledning att bidra med skattemedel till restaureringen av landets brunnar. Vi är tillsammans ansvariga för miljöförstöringen. Det är en viktig solidaritetsfråga att ställa upp för att inte någons hälsa ska riskeras. I vår partimotion som behandlar budgetförslag har vi föreslagit att den budgetpost som tidigare fanns för restaurering av försurade brunnar återinförs. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs 1. att hos regeringen begär förslag till sådan ändring i livsmedelsverkets förordning om dricksvatten att förordningen blir tillämplig på varmvatten, 2. att som sin mening ger regeringen till känna att miljöoch hälsoskyddsnämnderna skall återuppta den rutinmässiga rapporteringen till av analysresultat av dricksvattnet i kommunen, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om grundvattenkontrollnät, 4. att hos regeringen begär sådan lagändring att kvalitetsnormer för dricksvatten införs i enlighet med vad som anförts i motionen, 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i mo tionen anförts om alternativa metoder i reningsverkens beredningsprocess, 6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om alternativ till vattentoaletten vid renoveringen av landets vattendistributionssystem, 7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om kemikalietransporter nära vattentäkter och om distributionsledningarnas sträckning, 8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om beredskap vid vattenbrist, 9. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om asbestcementrör och annat material i vattenledningssystemet, 10. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om kalkning av försurade brunnar. () () ()