ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GD02K432 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90:K432 av () Radio Nord-lagen tystade på förslag av den socialdemokratiska regeringen de två fria radiostationerna Radio Syd och Radio Nord. Stationerna sände radioprogram från fartyg utanför den svenska kusten. Genom en lagändring förbjöds de båda stationernas verksamhet. Denna s.k. Radio Nord-lag gäller än . Den förbjuder fartyg att inom svenskt territorialvatten medföra radiosändare avsedd för rundradiosändningar riktade mot . Yttrande- och informationsfriheten tillhör grundstenarna i ett fritt samhälle. Radio Nord-lagen står i strid med yttrandefrihetens principer. I ökar yttrandefriheten och fria massmedia utvecklas snabbt. Socialdemokraterna får inte längre hindra en utveckling mot ökande yttrandefrihet i . Därför bör besluta att fr.o.m. upphäva den s.k. Radio Nord-lagen. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att fr.o. m. upphäva kungörelsen SFS 1961:21 om ändrad lydelse av 1 och 8 §§ i kungörelse SFS 1939:796.
mot · GD02K435 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90: K435 av m.fl. (c) Kabel-T V-lagstiftningen Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:Kr372 hemställs att beslutar om sådan ändring av kabel-TV-lagstiftningen att tillståndsplikten avskaffas. () () () () () () () () gotmb 99651, 1990
mot · GD02K437 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:K437 av Per m.fl. (m) Förbudet mot reklam i Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:N366 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om betydelsen för utnyttjande av Tele-X och om att förbudet mot kommersiell reklam i lagen (1985:677) om lokala kabelsändningar avskaffas. () () () gotab 99652, 1990
mot · GD02K502 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90:K502 Styrelsevalen inom den offentliga sektorn Det är en självklarhet att varje företag måste drivas så effektivt som möjligt. Ett viktigt led i denna strävan är naturligtvis att den tillsatta styrelsen har hög kompetensnivå. Under alla förhållanden förefaller det otänkbart att personer som går samman och bildar ett bolag utser styrelsen efter partipolitisk tillhörighet. I primärkommunerna finns mer än 1300 kommunala bolag vars styrelser är politiskt tillsatta och då i förhållande till partiernas inbördes styrka. På riksplanet finns ett antal rörelsedrivande verk och andra statligt dominerande företag vars styrelser i ganska stor utsträckning domineras av politiker. I flera fall har också politiker utsetts till verkställande direktörer med ibland mindre lyckat resultat. Det är givet att politiker blott i mindre utsträckning har den utbildning, erfarenhet och kompetens som erfordras för en effektiv styrelseinsats. Denna uppfattning om det nödvändiga av ett kompetenstillskott har mer och mer gjort sig gällande inom den statliga sektorn. SJ har exempelvis till sin styrelse knutit personer med hög näringslivskompetens. Sak samma har försökts när styrelserna för löntagarfonderna skulle utses, låt vara med klent resultat beroende på ideologiska motsättningar. Det kan också tilläggas att fackföreningsägda byggföretaget effektiviserats sedan proffs för en del år sedan gjorde sitt inträde i företagets styrelse. Enligt min uppfattning är det angeläget att denna utveckling mot ökad specialkompetens i styrelserna påskyndas, särskilt då inom den kommunala sektorn. Ett riksdagsuttalande härom skulle förmodligen få den effekten. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om styrelsekompetens i offentliga verk och bolag.
mot · GD02K503 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90:K503 av m.fl. (s) Suppleanters ställning i regionala statliga nämnder och styrelser Inom kommuner och landsting ger gällande lagar och regelverk suppleanter i nämnder och styrelser möjlighet att närvara vid sammanträden i respektive organ även då vederbörande ej kallats att tjänstgöra. I anslutning härtill har de flesta kommuner och landsting beslutat om ersättning för ej tjänstgörande suppleanter. Denna ordning ger suppleanterna en god möjlighet att följa verksamheten. De politiska partierna följer upp reglerna genom att också utnyttja suppleanterna i förberedelse och grupparbete. Systemet utnyttjas även för rekrytering och skolning av förtroendevalda. Det ger också en god möjlighet att utnyttja den kunskap och erfarenhet som suppleanterna utgör i det politiska arbetet. I regionala statliga organ har suppleanterna inte samma ställning som i landsting och kommuner. Vi anser att det skulle vara en demokratisk tillgång om även suppleanter i regionala statliga styrelser och nämnder gavs samma möjligheter att följa verksamheten som är fallet i kommuner och landsting. Den statliga regionala förvaltningen är ständigt i behov av översyn och av anpassning till förändrade förhållanden. Systemet med suppleanter har därvid ifrågasatts. Så länge nuvarande system bibehålls är det emellertid, enligt vår uppfattning, angeläget att suppleanterna ges bättre möjligheter än att följa och delta i verksamheten. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om suppleants ställning i regionala statliga organ.
mot · GD02K504 · 1990-01-25 00:00:00 — behandlar detta ytterligare i en trepartimotion tillsammans med och moderata samlingspartiet. Ökad samordning och samverkan. Samordning och samverkan mellan statliga myndigheter bör öka. Effektiviteten kan öka genom sambruk av resurser inom den offentliga sektorn. Överföring av finansiella resurser mellan olika delar av den offentliga sektorn bör få förekomma när det ligger i linje med de uppsatta målen. Valfrihet i vården. Inslagen av konkurrens och flexibilitet inom och mellan olika delar av vården bör öka. Mer marknadsanpassade spelregler bör införas. En lösning med offentlig reglering och finansiering i kombination med blandad produktion bör utredas även här. Valfrihet för människor med handikapp. De ekonomiska resurserna knyts mer till individen enligt ett behovsanpassat ersättningssystem. Den handikappade får själv välja omsorg och anställa egen vårdare. Valfrihet i äldreomsorgen. Möjligheterna att välja olika boendeformer måste förbättras. Byggandet av gruppbostäder måste öka. Kommunerna skall ha till uppgift att informera om alternativ och ge råd t.ex. till dem som vill starta kooperativ barnomsorg. Tillåt bildande av bostadsrätter i allmännyttan. Bra personalpolitik, möjlighet till fortbildning och större flexibilitet i lönesättningen. Förbättra den regionala balansen. Läkare som etablerar sig i glesbygd bör t.ex. få särskilda ekonomiska fördelar. Stimulera personlig utveckling. Inför interna befordringsgångar inom den offentliga sektorn. Uppvärdera duktiga specialister. Personliga kvalifikationer måste betyda mer än tjänsteår. 1989/90 K504 Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om förnyelse av offentliga sektorn under punkterna 1-36. () () () () Ge heltäckande grundtrygghet i livets alla skiften. Grundtrygghetsnivåerna i socialförsäkringarna måste höjas. Maximibeloppen bör hållas tillbaka. Grundpension skall införas. Tanken om grundtrygghet är central i syn på den offentliga sektorn. Det innebär att alla, utan behovsprövning, erbjuds en ekonomisk basnivå i de sociala trygghetssystemen. Ingen skall behöva stå med mössan i hand för att få del av samhällets sociala stöd. Behovet av administration och byråkrati blir mindre. Trygghet utöver grundtryggheten skall kunna ordnas individuellt via avtal eller individuella försäkringar. Mer flexibla och individuella lösningar. gotab 99637, 1990
mot · GD02K604 · 1990-01-15 00:00:00 — Motion till 1989/90: K604 av m.fl. (s) Medlemskapet i Då ett barn föds och en av föräldrarna är inskriven i blir barnet automatiskt medlem i denna statskyrka och har därefter ingen möjlighet att utan målsmans tillstånd lämna kyrkan . Att ansluta nyfödda barn till en organisation framstår som synnerligen otillfredsställande, och minst lika stötande är att inte tillåta utträde ur kyrkan före myndighetsåldern. En omyndig person har redan efter rättslig handlingsförmåga inom en rad områden och borde i konsekvens härmed också fritt få välja eventuell religionstillhörighet. Det otidsenliga i att man föds in i ett trossamfund understryks ytterligare av att det finns många föräldrapar med sinsemellan olika religionstillhörighet. Mot denna bakgrund måste en dylik anslutningsform betraktas som både förlegad och kränkande för individens integritet. Det må i detta sammanhang också erinras om att stora delar av riksdag har reagerat kraftigt mot andra typer av kollektiv anslutning till organisationer. Religionsfrihetens bestämmelser om medlemskap i strider mot regeringsformens portalparagraf om de medborgerliga fri- och rättigheterna. Av denna anledning har tvingats införa en övergångsbestämmelse till RF enligt vilken reglerna om medlemskap i skall gälla utan hinder av 2 kap. 2 § RF. Eftersom uttalat att den inte anser att det råder någon motsättning mellan regeringsform och religionsfrihetslag, ett uttalande som står i klar strid mot riksdagsbeslutet , kan man knappast förvänta sig att någon annan inställning skall komma till uttryck från kyrkans sida. Trots utredningsarbete inom kyrkan om kyrkotillhörighet och dop har denna inomkyrkliga utredning inte lett fram till något konkret ställningstagande från kyrkans sida. En övergångsbestämmelse får inte permanentas, allra minst då ett medlemskap i en organisation strider mot grundlagen. På grund av den långa tid som förflutit sedan gjorde ett klart ställningstagande vad gäller denna uppenbara motsättning mellan regeringsform och religionsfrihetslag är det nu helt nödvändigt att utan sidoblickar på ett långt utdraget och tydligen motsägelsefullt kyrkligt utredningsarbete ger tydliga besked om sin inställning till regeringsformens fri 1989/90 K604 Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna att individens egen viljeyttring skall utgöra grunden för medlemskap i ett trossamfund, 2. att hos regeringen begär att initiativ tas i syfte att undanröja motsättningen mellan 2 kap. 2§ regeringsformen och religionsfrihetslagen. () () och rättighetsförklaring och dess förhållande till de nu gällande medlemskapsreglerna. Frågan om medlemskapet i en svensk statskyrka är ingen inomkyrklig fråga utan ett konstitutionellt problem av stor principiell betydelse. Därför krävs nu omgående ett riksdagsinitiativ med innebörden att individens egen viljeyttring skall utgöra grunden för medlemskap i ett trossamfund.
mot · GD02K607 · 1990-01-17 00:00:00 — Motion till 1989/90:K607 Suppleanters närvarorätt enligt kommunallagen Kommunallagens 3 kap 15 § har följande lydelse Fullmäktige får besluta att ledamot eller suppleant i fullmäktige, styrelsen, annan nämnd eller beredning får närvara vid styrelsens eller annan nämnds sammanträden, även om han ej är ledamot eller suppleant i styrelsen eller nämnden, och deltaga i överläggningarna men ej i besluten samt få sin mening antecknad i protokollet. I paragrafen behandlas vissa förtroendevaldas rätt att närvara och yttra sig vid sammanträde med nämnder i vilka han/hon inte är ledamot eller suppleant. Bakgrunden till bestämmelsen är behovet att ge i första hand heltidsengagerade förtroendevalda närvaro- och yttranderätt i nämnder där de inte är ledamöter eller suppleanter. Eftersom lagtexten inte preciserar ovan angivna förtroendevalda kan bestämmelsen formellt anses omfatta en vidare krets än vad bestämmelsen ursprungligen är avsedd för. Enligt min mening måste lagtexten preciseras. Som stöd för min uppfattning vill jag anföra följande: I många kommuner är det ett stort antal partier. Partisplittringen är störst i mindre kommuner. Det finns exempel på kommuner med 9 partier. Ofta kan ett mycket litet parti få det helt avgörande inflytandet på majoritetsförhållandet i en kommun. Genom sin allmänna formulering i 3 kap 15 § ger lagtexten utrymme för lösningar, som ej är förenliga med lagstiftarens ursprungliga avsikter. Ett stort parti erbjuder ett litet parti en mycket kraftig överrepresentation i jämförelse med valutslaget i kommunstyrelsen och dess utskott. Genom att det lilla partiet accepterar erbjudandet bildas en majoritet. Det stora partiet avstår däremot ganska lite till det lilla partiet i övriga styrelser eller nämnder. Istället skriver den uppkomna majoriteten omgående en gemensam motion där man kräver att alla i fullmäktige representerade partier skall ha minst en suppleant i samtliga styrelser och nämnder under kommunstyrelsen. Motionen handläggs med högsta prioritet. Fullmäktiges uppkomna majoritet beslutar om utökat antal suppleanter i samtliga styrelser och nämnder under kommunstyrelsen. 1989/90 K607 Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till sådan ändring i kommunallagen att en precisering sker av 3 kap. 15 § kommunallagen om suppleanters närvarorätt. Resultat: Genom att utnyttja lagtexten på detta sätt har en uppkommen majoritet tilldelat sig överrepresentation i styrelser och nämnder. Enligt min mening är det nödvändigt att kommunallagens 3 kap 15 § preciseras. Min motion behandlar ej möjligheten till insyn för små partier. Det är emellertid viktigt att små partier får förbättrad insyn; i första hand i kommunstyrelsen. Valet av extrasuppleanter skulle då ske som ordinarie val (normalt kommunfullmäktiges decembersammanträde) sker av ledamöter och suppleanter och avse .
mot · GD02K614 · 1990-01-17 00:00:00 — Motion till 1989/90:K614 av i (m) Tidpunkt för val av kommunstyrelse Enligt kommunallagen börjar den i allmänna val nyvalda fullmäktigeförsamlingen sitt första tjänstgöringsår valåret. Vid val som i en kommun inneburit majoritetsskifte medför detta vissa praktiska problem i det avseendet att den gamla majoriteten sitter kvar i alla styrelser och nämnder till valåret. Härigenom uppstår ett politiskt vakuum som verkar hämmande och i vissa fall förlamande på beslutsprocessen i styrelser och nämnder, i viss mån även inom förvaltningarna - fram till . I väljes, enligt en specialregel i kommunallagen, den nya kommunstyrelsen redan vid fullmäktiges första sammanträde. Därmed får kommunen vid ett maktskifte en regering med den nya majoriteten än övriga kommuner i landet. Detta underlättar självklart beslutsprocessen i så måtto att den nya majoriteten i kommunstyrelsen lägger sina förslag till den nya fullmäktigeförsamlingen. Därmed eliminieras i viss mån problemet med olika majoriteter i en nyvald kommunstyrelse och den majoritet som finns kvar i styrelser och nämnder till december månads utgång valåret. I nuvarande läge kan i övriga kommuner en kommunstyrelse fram till effektivt hindra att för den blivande nya majoriteten angelägna frågor och förslag föreläggs den nya fullmäktigeförsamlingen . Därutöver är det angeläget att den nya kommunstyrelsens intentioner, förslag och anvisningar till olika kommunala förvaltningar kan effektueras så fort som möjligt. Enligt min mening bör sådan ändring av kommunallagen ske att kommuner, som så önskar, ges möjlighet att låta den nya fullmäktigeförsamlingen vid sitt första sammanträde även välja ny kommunstyrelse. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar om en sådan ändring i kommunallagen att ny vald kommunfullmäktigeförsamling äger rätt att vid sitt första sam- Mot. 1989/90 manträde under tjänstgöringsåret även välja kommunstyrelse.
mot · GD02K615 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90:K615 av och (båda s) Ersättning till förtroendevalda vid kommunala uppdrag En grundläggande förutsättning för att den politiska demokratin skall fungera är att alla grupper i samhället, löntagare, pensionärer, ungdomar, invandrare m.fl., kan delta i det politiska arbetet. För att detta skall kunna förverkligas krävs också att alla ges lika möjligheter att fullgöra olika politiska uppdrag. När det gäller löntagare är möjligheterna direkt avhängiga av var de är anställda. Några tendenser som blivit tydliga är oroande: Det låga valdeltagandet 1988 tyder på ett ökat ointresse för och tilltro till politiska lösningar på samhällsproblemen. Rekryteringen till politiska uppdrag följer inte befolkningsstrukturen. Det föreligger en betydande överrepresentation för exempelvis offentligt anställda gentemot privatanställda. Vi anser att dessa missförhållanden bland annat måste mötas av sådana åtgärder som inte bara formellt utan också reellt ger lika möjligheter för medborgare ur olika yrkesgrupper att medverka i det politiska arbetet. Därvid spelar rätten till ersättning för förlorad arbetsförstjänst en betydelsefull roll. Kommunallagen ändrades 1983 så att kommuner och landsting fick möjlighet att besluta om ersättning för förlorad arbetsförtjänst. Tyvärr måste vi konstatera att sådana beslut fortfarande saknas i många kommuner. föreslår i betänkandet Pengar är inte allt men att det blir en skyldighet att ersätta de förtroendevalda med kommunala uppdrag för den arbetsförtjänst de går miste om på grund av uppdraget. Enligt utredningen bör det även i fortsättningen bli frivilligt för kommuner och landsting om de utöver ersättningen för förlorad arbetsförtjänst vill ersätta de förtroendevalda med ett arvode. Det är nu landets kommuner gavs möjlighet att besluta om ersättningar för förlorad arbetsförtjänst. Det är uppenbart att landets kommuner inte i tillräcklig omfattning hörsammat uppfattning. Det framgår bland annat av en undersökning LO gjort. Detta visar, anser vi, på ett ointresse för problemet från många kommuners sida. Därför är det vår uppfattning att bör ta ett initiativ som leder till bindande föreskrifter av innebörd att ersättning för förlorad arbetsinkomst skall utgå till förtroendevalda. En beredd rekrytering till de kommunalpolitiska uppdragen är av stor betydelse för den politiska demokratins vitalitet. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om att kommunerna skall åläggas en skyldighet att utbetala ersättning för förlorad arbetsersättning till de förtroendevalda. () () 1989/90 K615
mot · GD02K616 · 1990-01-17 00:00:00 — Motion till 1989/90:K616 av och (båda m) Snabbare valgenomslag i kommunerna Det är angeläget att, inom landets kommuner, valresultatet får ett snabbt genomslag. Därför bör majoritetsbyte i styrelser och nämnder få ett snabbare genomslag . till riksdag och kommunfullmäktige sker i vårt land . Den nyvalda sammanträffar relativt omgående, och de nyvalda fullmäktigeförsamlingarna . I förekommer särregler som gör det tillåtet att relativt omgående utse styrelser och nämnder företrädande den nya majoriteten. Denna förmån gäller inte för övriga kommuner. Detta vållar en rad problem i de fall där valet inneburit byte av majoritet i kommunfullmäktige. När fullmäktige har en annan majoritet än styrelser och nämnder drabbas kommunen av en besvärande handlingsförlamning. Förslag från styrelse och nämnder avvisas av fullmäktigeförsamlingen. Riktlinjerna för förvaltningarnas arbete blir oklara och frustrerande. Eftersom eftersommaren till stor del upptas av politikernas arbete i valrörelsen och resten av valårets höst innebär oklara direktiv och bristande beslutsförmåga, uppstår en handlingsförlamning i kommunen som varar minst - eller en sjättedel av valperioden. Naturligtvis är detta oönskat och orationellt. Det är därför angeläget at övriga kommuner ges möjlighet att tillämpa de specialregler som gäller för . Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till lag om ändrade regler för utseende av styrelser och nämnder i kommunen, innebärande att samma fördelaktiga system som gäller för kan tillämpas i landets övriga kommuner. () ()
mot · GD02K617 · 1990-01-22 00:00:00 — Motion till 1989/90:K617 av m.fl. (mp) Kommuners utökade rätt att agera mot är det möjligt för kommuner och landsting att bojkotta varor och tjänster med sydafrikanskt ursprung. Många kommuner har också tagit sitt ansvar och utnyttjat denna möjlighet och beslutat om bojkott. I har en lång rad organisationer som fackföreningsfederationen COSATU, medborgarrättsrörelsen UDF och kyrkorådet SACC begärt att utländska företag ska lämna landet. I enlighet med det har flera kommuner velat gå längre i sin protest mot raslagarnas . Man har också velat bojkotta företag som har investeringar i , men man hänvisar till att kommunernas kompetens begränsas av den nuvarande lagen. Fler än 2/3 vill att möjligheten till sådan bojkott ska finnas, enligt en enkät utförd av (). För att kommunerna ska få denna rätt krävs att den särskilda lagstiftning som redan finns utvidgas till att gälla också företag som investerat i . Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att hos regeringen begär att lag om rätt för kommuner och landstingskommuner att vidta bojkottåtgärder mot utvidgas till att också gälla företag som investerat i . () () () ()
mot · GD02K620 · 1990-01-27 00:00:00 — Motion till 1989/90:K620 av () Tillsättningen av biskopar Vid tillsättning av biskopar inom har regeringen sista ordet. Regeringen har att välja en av tre, genom omröstning, på förslag uppsatta kandidater. Biskoparna har sin viktigaste uppgift i att vara andliga ledare för sina stift. Ärkebiskopen leder biskopsmötets arbete men har i övrigt samma uppgifter som landets 12 övriga biskopar, nämligen att vara andlig ledare för sitt stift (stift). Biskoparna har också många andra viktiga uppgifter men det är ingen tvekan om var tyngdpunkten i arbetet bör ligga. har fått allt större inflytande över sina egna inre angelägenheter. Ett naturligt steg vidare på den vägen vore att nu låta kyrkan själv få tillsätta sina biskopar utan inblandning från statsmaktens sida. En sådan reform skulle öka klarheten i ansvarsfördelningen mellan kyrkan och samhället i övrigt. Praktiskt kunde tillsättningsförfarandet tillgå så att fick överta regeringens roll. Efter förslag från stiftet skulle alltså centralstyrelsen ha att välja en av tre på förslag uppsatta kandidater. Vid tillsättning av ärkebiskop skulle övriga stift kunna utöva inflytande på samma sätt som enligt nu gällande ordning. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ändring av förfarandet vid tillsättning av biskopar så att får överta regeringens uppgift att utse en av tre på förslag uppsatta kandidater.