mot · GD02Sk403 · 1990-01-25 00:00:00 — De negativa effekter som uppkommer till följd av den föreslagna finansieringen urholkar väsentligt de positiva effekter den nödvändiga marginalskattereformen i sig medför. Effekten för lönebildningsprocessen torde bli negativ eftersom marginalskattesänkningens positiva effekter kan antas vara mindre än de negativa effekter som följer av ett oförändrat högt skattetryck och höjt skatteuttag för många löntagare. Eftersom redan i utgångsläget har en alltför snabb prisstegringstakt, som dessutom överstiger vad som gäller i bl.a. våra viktigaste konkurrentländer, får prisgenomslaget till följd av skatteomläggningens finansiering starkt negativa följder. Det finns en uppenbar risk för att en inflation som kan gå upp emot tvåsiffriga tal sätter igång en prisoch lönespiral med en ännu kraftigare försvagning av den internationella konkurrenskraften för näringslivet. Detta kommer att leda till mycket höga räntor, vilket negativt påverkar näringslivets investeringar. Många hushåll med egna hem kommer att få sin ekonomi kraftigt försvagad. 5.1 Större frihet och ökad välfärd Redan i den moderata partimotionen Reformerad inkomstbeskattning (1983/84:747) angavs att målet för en varaktig skattereform borde vara att avskaffa den statliga inkomstskatten utom för höga inkomster. skulle skattetrycket sänkas. Vi har sedan vid varje lagt fram förslag som syftat till att denna målsättning skulle kunna uppfyllas . Den socialdemokratiska regeringen har emellertid valt att genomföra synnerligen begränsade justeringar av marginalskatterna som det totala skattetrycket fortsatt att stiga. I omvärlden har omfattande skattereformer med kraftigt sänkta marginalskatter genomförts. En genomgripande inkomstskattereform för 1990-talet skall enligt vår uppfattning ha som mål att öka de enskilda medborgarnas valfrihet som de välfärdsförluster som uppkommer till följd av att skattesystemet snedvrider ekonomiska beslut kraftigt minskar. Till följd av en sådan skattereform skulle det ekonomiska systemet fungera bättre och tillväxten bli snabbare. När valfriheten ökar och tillväxttakten i ekonomin stiger, växer också välfärden. 5.2 Sänkta marginalskatter och sänkt skattetryck Moderat skattepolitik syftar till att ge enskilda människor möjlighet att själva disponera över en större del av sina inkomster. Därigenom minskas deras beroende av den offentliga sektorn. Familjer och enskilda skall normalt kunna leva på sina arbetsinkomster och ha möjlighet att förbättra sin situation genom egna insatser. Den moderata skattepolitiken är också ett medel för att uppnå ekonomisk tillväxt, låg inflationstakt och arbete åt alla som vill arbeta. Alla tjänar på att dessa mål uppnås, främst de med låga inkomster och i små ekonomiska omständigheter. Det viktigaste hindret för en ökad tillväxt är det höga skattetrycket. Enligt regeringens finansplan fortsätter det att stiga från beräknade 1990. 1982 var skattetrycket . Den mest angelägna uppgiften för den ekonomiska politiken är mot denna bakgrund att snabbt genomföra en skattereform som innebär att såväl marginalskatter som skattetryck sänks. Det är endast om skattetrycket sänks som en skattereform kan ge tillräcklig dynamik i ekonomin. En skatteomläggning inom ramen för ett oförändrat skattetryck ger begränsade effekter. Det är endast om skattetrycket sänks som en skattereform kan genomföras utan att stora medborgargrupper genom högre skatt får betala andras skattesänkningar. Våra utgångspunkter för en genomgripande skattereform är: Skattereformen skall utformas så att skattetrycket sänks. Den statliga inkomstskatten skall slopas upp till en inkomst av penningvärde. För inkomstdelar över denna gräns bör en statlig skattesats på 1992 tas ut. Det innebär att den högsta marginalskatten (vid genomsnittlig kommunalskatt) blir 1992. Skatteskalan skall inflationsskyddas. Skiktgränsen i skatteskalan bör dessutom uppjusteras i takt med reallöneutvecklingen, så att andelen inkomsttagare som betalar statlig inkomstskatt inte ökar genom ökade realinkomster. För att skattereformen inte skall undergrävas genom kommunala skattehöjningar måste den kombineras med ett kommunalt skattestopp i vart fall . Kapitalinkomster skall beskattas med en enhetlig skattesats på högst . Även kapitalvinster som uppkommer t.ex. vid försäljning av bostäder och aktier bör beskattas med en enhetlig skattesats på högst efter det att hänsyn fullt ut tagits till inflationen. Nuvarande uppskovsregler vid villaförsäljning bör även gälla för bostadsrätter. Skattefrihet vid omplaceringar inom en aktieportfölj och vid låga innehav bör övervägas. Skatten på långsiktigt hushållssparande för pension eller till och i eget boende får inte skärpas. Full avdragsrätt för ränteutgifter som avser eget boende. Företagsbeskattningen reformeras så att bolagsskattesatsen sänks till , investeringsfondssystemet slopas och lagerreserveringsmöjligheterna ersätts av en reserveringsmöjlighet med det utgående egna kapitalet som bas. De mindre bolagen måste få utvidgade reserveringsmöjligheter. Även egenföretagarnas reserveringsmöjligheter måste vara goda och inte kräva övergång till ny företagsform. Energibeskattningen reformeras inom ramen för ett oförändrat skatteuttag genom att punktskatterna så långt möjligt omvandlas till en koldioxidrelaterad skatt. Skattereformen finansieras genom dynamiska effekter, besparingar i offentliga utgifter samt strukturförändringar i skattesystemet. 5.3 Avreglering och brutna monopol Det minskade skattetrycket måste kombineras med avregleringar och stimulans av alternativ till existerande offentliga monopol. Därigenom förstärks den ökning av arbetsutbudet som marginalskattesänkningarna medför. Genom ökad konkurrens förbättras effektiviteten i den offentliga sektorn som de som verkar där får möjlighet att välja mellan olika arbetsgivare och att starta eget. Deras initiativförmåga tas till vara på ett bättre sätt. Hade produktiviteten i den offentliga sektorn bara varit oförändrad i stället för att i genomsnitt minska hade skattetrycket kunnat vara lägre 1980. Den ökade produktivitet som blir följden av våra förslag om avreglering och avmonopolisering skapar utrymme för bättre service och sänkt skattetryck. Inkomstbeskattningens nuvarande utformning leder till stora orättvisor mellan olika familjer. Genom progressiviteten i statsskatteskalan leder olikheter vid fördelningen av inkomster mellan två föräldrar till stora variationer i skatteuttaget. Det drabbar framför allt flerbarnsfamiljerna, som mer än andra är hänvisade till att leva på en inkomst. Detta problem kan bara lösas genom övergång till en mera proportionell inkomstskatt. En av de flesta, åtminstone i ord, omfattad skattepolitisk princip är att skatteuttaget skall ske med hänsyn till bärkraft. Detta innebär bl.a. att inkomstbeskattningen måste utformas på ett sådant sätt att skatteuttaget relateras till inkomsttagarnas försörjningsbörda. Familjer med olika antal barn har självfallet olika stor förmåga att betala skatt, eftersom familjens totala kostnader varierar med antalet barn. En reform av inkomstbeskattningen i syfte att skapa rättvisa för barnfamiljerna måste därför innebära att den beskattningsbara inkomsten reduceras med ett belopp som tar hänsyn till kostnaderna för barn. För att hänsyn till försörjningsbörda skall tas vid beskattningen bör ett grundavdrag för barn införas. Dess storlek beräknas med utgångspunkt i att nödvändiga kostnader för barnens konsumtion (med avräkning för direkta bidrag) skall undantas från beskattningen. Reformen genomförs inom ramen för den kommunala inkomstbeskattningen. Vårt förslag innebär följande: * Grundavdrag för barn med per hemmavarande barn införs vid den kommunala beskattningen. Avdragsrätten skall också omfatta hemmavarande barn mellan som går i gymnasieskolan och uppbär studiestöd. * De som har så låga inkomster och/eller så många barn att de inte kan utnyttja grundavdraget fullt ut kompenseras genom negativ skatt. Detta innebär att ett belopp motsvarande nettoeffekten av den inte utnyttjade delen av grundavdraget utbetalas kontant. Därigenom kommer alla, oavsett inkomstförhållanden och antal barn, att kunna utnyttja avdragets effekt fullt ut. * Inom ramen för den kommunala skatteutjämningen sker en utjämning av skatteunderlaget mellan kommuner med olika andel barn. Kostnaderna för grundavdraget för barn uttryckt i skattebortfall för kommunerna uppgår till ca för hela reformen. Grundavdraget för barn finansieras inom ramen för det moderata budgetalternativet. Reformen bör genomföras med början . Av tekniska skäl utformas avdraget så att det för hela blir , , och . I tabell 3 nedan redovisas förändringarna av den disponibla inkomsten vid införande av ett grundavdrag för barn vid en kommunalskatt på . Som framgår av tabellen innebär vårt förslag att skatten sänks mest för de familjer som har flera barn. Familj med 1 barn Dessutom bör en rätt införas till avdrag för styrkta barntillsynskostnader. Avdragsrätten bör uppgå till högst per barn i åldern . Förslaget kombineras med införande av ett skattepliktigt vårdnadsbidrag på per barn i motsvarande åldrar. Med ett sådant system skulle förvärvsarbetande föräldrar kunna betala mer än vad som är möjligt för enskild barnomsorg. Har familjen två småbarn ökar deras möjlighet att betala med . Detta är också ett sätt att komma till rätta med den svarta barnomsorgen. Det blir med det föreslagna systemet också möjligt för småbarnsföräldrar att betala en betydligt högre avgift än till den kommunala barnomsorgen. Detta minskar behovet av bidrag till den offentliga barnomsorgen och därmed också klyftan i stöd mellan olika bamomsorgsalternativ. tog först beslut angående skatterna med utgångspunkt i den uppgörelse som träffats mellan socialdemokraterna och . En förutsättning var att skattetrycket skulle vara oförändrat. Av finansplanen framgår att skattetrycket i stället bedöms öka med en halv procentenhet mellan de båda åren. Moderata samlingspartiet förordade en alternativ skattepolitik, som skulle ha inneburit sänkt skattetryck genom hänsynstagande till dynamiska effekter och ökat hushållssparande samt besparingar i offentlig sektor. Flera av förslagen till finansiering av marginalskattesänkningen 1990 kan inte nu upprepas. Det är ändå angeläget att riva upp vissa av besluten om skatterna . Våra förslag står inte i strid med grundlagens förbud mot retroaktiv skattelagstiftning, eftersom de är till fördel för de skattskyldiga. 6.1 Frysning av taxeringsvärdena Riksdagsmajoritetens beslut att godta de ännu inte fastställda, kraftigt höjda och regionalt snedfördelade taxeringsvärdena som underlag för den löpande bostadsbeskattningen innebär skatteskärpningar på . Enligt vår uppfattning bör inte bostadsbeskattningen skärpas. Vi föreslog mot den bakgrunden att de gamla taxeringsvärdena skulle tillämpas vid beskattningen även 1990. bör nu besluta om en sådan åtgärd med verkan från . Yrkande om detta återfinns i vår motion Valfrihet i boendet. 6.2 Sänkt fastighetsskatt för flerfamiljshus Med hänvisning till det ökade skatteuttaget för småhus till följd av den allmänna fastighetstaxeringen 1990 beslöt riksdagsmajoriteten - i syfte att upprätthålla neutraliteten mellan olika upplåtelseformer - att skärpa fastighetsskatten för flerfamiljshus. Denna skatteskärpning bör också rivas upp med hänsyn till vårt ställningstagande beträffande frysning av taxeringsvärdena avseende . Även detta yrkande återfinns i ovan nämnda partimotion. 6.3 Avdrag för resor i tjänsten Riksdagsmajoriteten beslöt också att avdrag för resor med egen bil i tjänsten skulle maximeras till per mil . Det innebar en kraftig sänkning av det belopp som gällt 1989 (för de första 700 milen 1989). Förslaget är principvidrigt. För den som använder egen bil i tjänsten bör självklart de faktiska kostnaderna få dras av. De belopp som har gällt för statlig milersättning och som varit skattefria (avdragsgilla) är fastställda i förhandlingar mellan arbetsgivare och arbetstagare med utgångspunkt i de faktiska kostnaderna. Beslutet innebär kraftiga skatteskärpningar för många skattskyldiga. Dessutom kan arbetsgivarnas kostnader komma att öka genom att de tvingas betala en högre milersättning än den faktiska kostnaden eller till följd av att andra färdmedel eller av arbetsgivaren anskaffade fordon måste användas. För såväl privata som offentliga arbetsgivare kan det bli fråga om förhållandevis kraftiga kostnadsökningar. Vi föreslår att tidigare gällande regler för avdrag för resa med egen bil i tjänsten återinförs. Nya schablonbelopp bör på sedvanligt sätt fastställas i förhandlingar med hänsyn till de ökade kostnader som uppkommit bl.a. genom den av riksdagsmajoriteten genomdrivna bensinskattehöjningen. 6.4 Avdrag för pensionsförsäkringspremie Riksdagsbeslutet innebar att avdrag för pensionsförsäkringspremie 1990 endast medges för tre fjärdedelar av premien. Bortsett från det orimliga i att något som anses avdragsgillt inte skall få dras av till sitt fulla värde, strider beslutet mot den överenskommelse som träffades mellan partier i samband med reformeringen av efterlevandepensioneringen. En förutsättning för denna uppgörelse var att avdragsrätten för pensionsförsäkringar inte skulle försämras. Vi föreslår att pensionsförsäkringspremier skall vara avdragsgilla i sin helhet även . 6.5 Mervärdeskatt för hotell- och restaurangtjänster Mervärdeskatten för hotell- och restaurangbranschen höjdes genom riksdagsbeslutet . Den kostnadsökning som därvid uppkommit kan ge rakt motsatt effekt än den avsedda. På grund av de prisökningar som följer av den höjda turistmomsen kan nämligen bytesbalansen i sig beräknas bli försämrad med minst lika stort belopp som de ökade skatteintäkterna. Sannolikt blir försämringen större. De reduceringsregler som gällt för hotell- och restaurangbranschen bör därför återinföras med verkan från . I detta avsnitt redovisas de förändringar av skattelagstiftningen som vi föreslår och som inte redovisats under avsnitt 5 ovan. Vår syn på bostadsbeskattningen redovisas i partimotionen Valfrihet i boendet, och frågor rörande beskattningen av mindre och medelstora företag redovisas i partimotionen Företagandets villkor. har den högsta förmögenhetsbeskattningen bland . Denna skatt är en extra skatt för kapitalavkastning utöver den progressiva inkomstskatten. De negativa effekterna accentueras av att förmögenhetsbeskattningen måste betalas med redan beskattade medel. Förmögenhetsskatten är ett särskilt stort problem för personer som har en förmögenhet med låg eller ingen direkt avkastning. Ett exempel är egnahemsägare. Ett annat är ägare av mindre företag. Det gör förmögenhetsskatten till ett stort problem för många ägare till framför allt mindre och medelstora företag, som i vissa fall kan tvingas att sälja ut sina företag för att erlägga skatten. Förmögenhetsskatten leder också till orättvisor mellan personer med olika typer av förmögenhetsinnehav. Någon hänsyn tas inte heller till att vissa tillgångar kan vara belastade med latenta skatteskulder. bör förmögenhetsbeskattningen avskaffas. Ett första steg bör vara att förmögenhetsskatteuttaget utformas så att ett stort bottenbelopp undantas från beskattning och att en låg proportionell skatt tas ut på överstigande Förmögenhetsbeskattningen måste också ses i samband med de förändringar av inkomstbeskattningen och företagsbeskattningen som kommer att behandla senare i vår. Vi kommer i det sammanhanget att lägga förslag om sänkt förmögenhetsskatt. Vid beräkningen av förmögenhetsskatt tas alltför begränsad hänsyn till latenta skatteskulder. Det är inte rimligt att förmögenhetsskatt skall erläggas för belopp som den enskilde inte kan tillgodogöra sig vid en realisation av tillgångarna. Detta problem har särskilt gällt vid förmögenhetsbeskattningen av börsnoterade aktier. Här skall aktierna numera tas av marknadsvärdet. Detta är emellertid alltför mycket. Börsnoterade aktier bör enligt vår mening tas av sitt marknadsvärde. har tidigare tagits av substansvärdet vid förmögenhetsbeskattningen. gäller i stället att av det noterade värdet skall tas upp. Reglerna bör ändras så att värderingen åter utgår från substansvärdet. Samma regler bör gälla icke inregistrerade börsaktier. Förmögenhetsskatten på arbetande kapital i små och medelstora företag bör, som föreslås i vår partimotion Företagandets villkor, slopas . Yrkande framställs i den ovan nämnda motionen. Vid förmögenhetsbeskattningen gäller fortfarande att makars och barns (även fosterbarns) förmögenheter läggs samman vid beräkningen av förmögenhetsskatt. Detta är orimligt. Grundprincipen måste vara en särbeskattning, liksom vad gäller vid inkomstbeskattningen. För pensionärer utgår en extra förmögenhetsskatt genom att förmögenhet kan reducera det extra avdraget vid inkomsttaxeringen och leda till en snabbare avtrappning av det kommunala bostadstillägget. Denna förmögenhetsprövning bör slopas fr.o.m. . Den s.k. begränsningsregeln, som begränsar det totala uttaget av förmögenhets- och inkomstskatt för en skattskyldig, måste justeras i takt med att marginalskatterna sänks. Yrkande om detta framställs i vår partimotion Företagandets villkor. 7.2 Arvs- och gåvobeskattningen Även beskattningen av arv och gåvor är mycket hög i . Den högsta skattesatsen för efterlevande make, barn m.fl. uppgår till . Skatteskalans progressiva utformning gör att de totala arvsskattebeloppen snabbt blir mycket stora räknade som andel av den skattepliktiga . I flertalet jämförbara länder är arvsbeskattningen klart lägre. Så är exempelvis den högsta skattesatsen för make och barn i , i och i (i tas skatt inte alls ut om det rör sig om make). Gåvoskatteskalorna överensstämmer med arvsskatteskalorna. Beskattningen av gåvor skiljer sig från arvsbeskattningen i vissa andra avseenden. Det gäller bl.a. det skattefria grundavdrag som kan göras. Den internationellt sett höga arvs- och gåvobeskattningen är orimlig och skapar många problem även för företagsamheten. Det gäller bl.a. i samband med övertagande av rörelse eller jordbruk vid generationsskifte. bör de svenska arvs- och gåvoskattesatserna anpassas till den ge nomsnittliga nivå som gäller i övriga nordiska länder. De skattefria bottenbeloppen vid arv bör enligt vår mening fr.o.m. öka så att den avlidnes efterlevande make kan erhålla tolv basbelopp (ca ) skattefritt, barn eller annan nära anhörig fem basbelopp (ca ) och annan arvinge två basbelopp (ca ). De skattefria beloppen vid gåvobeskattningen bör höjas så att en gåva upp till ett halvt basbelopp (ca ) kan ges utan att beskattning inträder. Detta bör gälla oavsett om gåvan gäller personligt lösöre eller andra tillgångar. Även skatteskalorna vid arvs- och gåvobeskattningen bör justeras. Detta bör ske från och ses i samband med den omläggning av inkomstbeskattningen och förmögenhetsbeskattningen som skall behandlas . Vi avser att då återkomma med preciserade förslag. Även vid arvs- och gåvobeskattningen bör börsnoterade aktier, med hänsyn till den latenta skatteskulden, tas av sitt marknadsvärde. skall, i likhet med vad som bör gälla vid förmögenhetsbeskattningen, tas av sitt substansvärde. 7.3 Omsättningsskatten på värdepapper De omsättningsskatter på värdepapper som införts i parallellt med att utländska marknader strävat efter att sänka sina transaktionskostnader har lett till en punkterad penningmarknad och en försvagad aktiemarknad. Statsfinansiellt har staten dessutom förlorat på skatterna. De bör därför avskaffas. Detta föreslås i en särskild kommittémotion. Oavsett om den skatteomläggning som uppgörelsen mellan socialdemokraterna och innebär eller den verkliga skattereform som moderata samlingspartiet förespråkar genomförs 1991 kan detta endast ses som ett första steg i en reformering av det svenska skattesystemet. Även efter den sänkning som moderata samlingspartiet förordar ligger det svenska skattetrycket klart över omvärldens. kommer i det närmaste två tredjedelar av de enskilda medborgarnas inkomster att gå till den politiska sektorn. En målmedveten politik som syftar till att harmonisera det svenska skattetrycket med vad som gäller för genomsnittet i måste därför bedrivas. Därmed kommer också de enskilda medborgarnas rätt att disponera över sina egna inkomster att öka. blir tillväxten större än vad den annars skulle vara. Det är i första hand de mest skadliga skatteformerna som bör sänkas. Stor hänsyn måste tas till vikten av att harmonisera svenska skatteregler med dem som gäller för EG och övriga . En strävan bör vara att antalet medborgare som betalar statlig inkomstskatt successivt minskar som skattesatsen sänks. Genom att statlig detaljstyrning avskaffas, offentliga monopol slopas och till följd av den ef fektivisering som därmed uppnås skapas utrymme för kommunerna att sänka sin inkomstskatt. Reformeringen av familjebeskattningen bör fortsätta. Det slutliga målet skall vara att åstadkomma ett skatte- och bidragssystem som innebär att den som betalar skatt inte skall behöva bidrag och att den som behöver bidrag inte skall betala skatt. Genom sänkta skatter bör utrymme efter hand skapas för en fullständig frihet för familjerna vad gäller val av barnomsorg. Nuvarande socialförsäkringsavgifter bör efter hand åter relateras till utgående förmåner. De avgifter som inte är anknutna till någon förmån bör successivt slopas. Det bör också övervägas att - parallellt med motsvarande höjning av bruttolönen - överföra betalningsansvaret för socialförsäkringsavgifterna till de enskilda. Därigenom renodlas avtalsrörelserna genom att eventuella förändringar av socialförsäkringsavgifterna vägs in i avtalsrörelserna. Beskattningen av boendet måste lindras. Fastighetsskatten bör successivt avskaffas. Även andra skattesänkningar måste övervägas för att minska den omfattande boendebeskattningen. Mervärdeskatten måste efter hand till både bas och skattesatser anpassas till vad som gäller för övriga länder. I det sammanhanget kan det bli aktuellt att sänka det totala mervärdeskatteuttaget. Flertalet av de konsumtionsstyrande punktskatterna bör slopas. Alkoholoch tobaksskatterna bibehålls och höjs i takt med prisutvecklingen. Det torde ankomma på vederbörande utskott att utarbeta erforderlig författningstext. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om det nödvändiga i en målmedveten sänkning av det totala skattetrycket, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en genomgripande skattereform 1991, 3. att hos regeringen begär förslag om ett grundavdrag för barn i enlighet med vad som i motionen anförts, 4. att beslutar återställa tidigare regler för avdrag för resa med egen bil i tjänsten med verkan från , 5. att beslutar att pensionsförsäkringspremie som avser 1990 skall vara avdragsgill till hela sitt belopp, 6. att beslutar att återinföra de reduceringsregler som gällt för hotell- och restaurangtjänster med verkan från , 7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om de generella reglerna för förmögenhetsbeskattning, 8. att beslutar att börsnoterade aktier fr.o.m. taxeringen 1992 skall tas av sitt marknadsvärde, 9. att beslutar att och icke inregistrerade börsaktier fr.o.m. taxeringen 1992 skall tas av substansvärdet vid förmögenhetsbeskattning, 10. att hos regeringen begär förslag om slopad sambeskattning av förmögenheter, 11. att beslutar slopa förmögenhetsprövningen såväl vad gäller det extra avdraget vid inkomsttaxeringen som vid avtrappning av kommunala bostadstillägg, 12. att som sin mening ger regeringen till känna vad motionen anförts om arvs- och gåvobeskattningen, 13. att hos regeringen begär förslag om höjda grundavdrag vid arvs- och gåvobeskattningen i enlighet med vad som i motionen anförts, 14. att hos regeringen begär förslag om värdering av börsnoterade aktier och vid arvs- och gåvobeskattningen i enlighet med vad som i motionen anförts,