mot · GE02A3 · 1990-10-03 00:00:00 — med anledning av prop. 1989/90:157 Regionala fackliga förtroendemän I propositionen föreslås att fackliga företrädareskall ha rätt att få tillträde även till arbetsplatser därde inte själva är anställda. Förslaget innebär enkomplettering av förtroendemannalagen.Bakgrunden till regeringens förslag är att kravpå lagstadgad tillträdesrätt för fackligaförtroendemän till andra arbetsplatser än den egnahar rests ända sedan de arbetsrättsliga reformernagenomfördes på 70-talet.Principen för den arbetsrättsliga lagstiftningenär att medbestämmandet skall ha sin tyngdpunkt påden lokala nivån. Medbestämmandet skall först ochfrämst utövas på de enskilda arbetsplatserna av deanställda själva och deras lokala fackligarepresentanter. Medbestämmandet skall varanågot som utgår från och angår de enskildaarbetstagarna.Det fanns från början en oro att det lokalamedbestämmandet skulle få svårt att fungera påsmå arbetsplatser och på arbetsplatser som saknadekontinuitet i arbetsstyrkan om de anställda inte fickmöjlighet till biträde utifrån. Vi delade den oron.Sedan kraven på lagstadgad tillträdesrätt förregionala fackliga förtroendemän först restes harrelativt gått. På en stor del avarbetsmarknaden finns nu kollektivavtal somreglerar fackliga förtroendemäns rätt till tillträde.Såvitt vi förstår är det inte något problem förfackliga förtroendemän att få tillträde tillarbetsplatser. Detta synes gälla även dearbetsplatser där kollektivavtal inte föreskrivernågon tillträdesrätt för regionala fackligaförtroendemän. Vår bild av dagsläget styrks inteminst av två av remissvaren frånhuvudorganisationerna på arbetstagarsidan.Vi skulle inte ställa oss främmande till attmedverka till en lagstiftning om lagfästtillträdesrätt om man på det sättet skulle kunnakomma tillrätta med missförhållanden påarbetsmarknaden. Vi menar dock att statsrådet ipropositionen inte pekat på några sådana exempel.Det huvudsakliga skäl för lagstiftning som anges ipropositionen är att krav på lagfäst tillträdesrättfortfarande upprepas i motioner tillriksdagen. Detta är inget argument i sak. Endastdet faktum att ett förslag väcks i sägeringenting om hur verkligheten ser ut.Propositionen är i detta avseende illa underbyggd.Vi menar att det inte heller går att bortse frånde invändningar mot förslaget som rests från som KFO. Depåpekar i sina remissvar att risken finns att enlagreglering av tillträdesrätten skulle fördröja enönskvärd utveckling av medbestämmandet. Detvore olyckligt om lagstiftningen skulle uppfattas pådetta sätt. Risken finns att lagstiftningen skulle fåtill effekt att de fackliga organisationerna kännersig uppmanade att i större utsträckning låta sinacentrala förtroendemän medverka i det lokalamedbestämmandet. Detta är såvitt vi förstår interegeringens avsikt, men om så blir fallet är viberedda att instämma med dem som hyser farhågoratt lagstiftningen skulle kunna leda till encentralisering av medbestämmandet.Folkpartiet har i tidigare motioner i riksdagenpåpekat att förtroendemannalagens regler delvishar varit svåra att tolka och tillämpa. Särskildaproblem har visat sig förekomma vid bedömningenav frågan om rätten till ledighet för fackligverksamhet skall vara förenad med rätt tillbibehållen lön under ledigheten eller inte. Vi har idessa sammanhang menat att en förnyad översyn avförtroendemannalagen är påkallad. Ifall det visarsig att problem kan påvisas torde det vara lämpligtatt i en sådan översyn ytterligare en gång övervägaom det finns behov av att i lagstiftningen ta med enrätt för fackliga företrädare att få tillträde tillarbetsplatser där de själva inte är anställda.Sammantaget har regeringen inte kunnat påvisanågra så vägande skäl för lagstiftning att vi ärberedda att stödja förslaget. Med hänvisning till det anförda hemställsatt beslutar att avslå proposition1989/90:157 om regionala fackliga förtroendemän.