mot · GD02Fi74 · 1990-05-10 00:00:00 — Enligt vår uppfattning finns flera saker som talar för att sparkvoten stiger under innevarande år, framför allt de höga räntorna, en anpassning till avdragsbegränsningarna i samband med skattereformen samt effekterna av det tillfälliga sparandet. kan dock förbättringen i sparkvoten komma lägre än den bedömning som regeringen gör. Dels bortfaller ytterligare inbetalningar till det tillfälliga sparandet, dels innebär skattereformen sådan den föreslagits av regeringen och flera försämringar för hushållssparande!, bl.a. borttaget sparavdrag. Regeringen förutspår vidare en dämpning av den offentliga konsumtionen . är detta en följd av det kommunala skattestopp som föreslås. Den ökningstakt på 0,som prognosticerats 1991 förefaller dock i lägsta laget. Det kommunala skattestoppet utgör ingen heltäckande garanti för att inte kommunerna finner andra vägar att finansiera en utgiftsexpansion. Den mest dramatiska förändringen företer enligt regeringens bedömning bruttoinvesteringarnas utveckling. Från det att de totala bruttoinvesteringarna stigit med och industriinvesteringarna , väntas de totala bruttoinvesteringarna endast stiga innevarande år och sjunka 1991. För industriinvesteringarna är utvecklingen speciellt allvarlig. Regeringen räknar med att dessa investeringar följer genomsnittet men att de 1991 sjunker med . Enligt vår uppfattning finns mycket som talar för att såväl de totala bruttoinvesteringarna som industriinvesteringarna i själva verket sjunker än mer såväl 1990 som 1991. Mot bakgrund av den ekonomiska politik som regeringen föreslår kan sammantaget sägas att det är tveksamt huruvida den privata konsumtionen och den offentliga konsumtionen kan hållas tillbaka på det sätt som regeringen räknar med. är det troligt att fallet i investeringarna blir större än enligt regeringens prognoser. Tillväxten väntas bli så låg som 0,enligt regeringens bedömning. Detta är också det en följd av det höga ränteläget men också av den momshöjning på som regeringen föreslår. räknar regeringen med att tillväxten blir än lägre - . Enligt vår uppfattning kan tillväxten komma att bli än lägre till följd av regeringens förslag. 1991 närmar vi oss förmodligen noll-tillväxt. Den svaga tillväxten och den totala absorptionens utveckling är den viktigaste förklaringsgrunden till den Landet fortsätter att konsumera mer än det pro- 11 1** 1989/90. Under denna rubrik kommenteras den förda ekonomiska politiken de se naste åren, med särskild tonvikt på 1989 och 1990. 1983 började konjunkturuppgången internationellt. Svensk ekonomi blev överhettad. Överhettningen var som störst 1987. Detta år krävde åtstramning i ekonomin. Vi föreslog bl.a. investeringsavgifter i de överhettade storstadsområdena. ville vi ha stimulanser för investeringar i icke överhettade områden. Detta var en strategi för lägre inflation och att ta tillvara tillväxtmöjligheter i hela landet. behöll sin ståndpunkt 1988. drev också åtstramning genom krav på sänkt grundavdrag. Regeringen menade för sin del istället att läget var sånt att inte ens de utlovade reformerna behövde finansieras. Regeringen förhöll sig alltså i passivitet inför de ekonomiska problemen. Väljarna och den egna rörelsen invaggades i visshet om att "den tredje vägens politik" klarat krisen. Först , i kompletteringspropositionen, lade regeringen förslag om åtstramning. Då hade överhettningen redan ställt till stor skada i ekonomin. Regeringens åtstramningspaket innehöll bl.a. momshöjning, höjda arbetsgivaravgifter och borttagna livsmedelssubventioner. bedömning i detta läge var att en åtstramning var nödvändig. Vi menade också att en åtstramning fortfarande var möjlig sett i relation till den förväntade konjunkturcykeln. Emellertid menade vi att de föreslagna åtgärderna hade fel inriktning såväl samhällsekonomiskt som fördelningspolitiskt. Vi lyckades förhindra de omfattande och inflationsdrivande skattehöjningar som regeringen föreslog. Istället medverkade vi till en konjunkturpolitiskt anpassad åtstramning i huvudsak byggd på personligt sparande och tillfälliga likviditetsindragningar. Våra principer var att ökat sparande var bättre än höjd skatt, och att pengarna skulle tas in - strama åt ekonomin, och därefter senast betalas tillbaka. Det åtstramningspaket som överenskoms har tjänat sitt syfte. Det tillfälliga sparandet har stramat åt efterfrågan. Sparandet uppgick under de fyra månaderna till . Arbetsmiljöavgiften bidrar till rehabilitering, förbättrade arbetsmiljöer och ökat arbetskraftsutbud. Åtgärderna får effekt också . Det obligatoriska tillfälliga sparandet omfattar . Nettot av övriga åtgärder ger en åtstramande effekt på . Den ekonomiska utvecklingen har givit oss rätt. Konjunkturutvecklingen ger inget stöd för dem som i populistiskt syfte drivit en kampanj för att riva upp delar av åtstramningspaketet. Turerna i den ekonomiska politiken söker sin motsvarig- ^i74 het. Bakgrunden var att klara avmattningstecken började visa sig . Regeringen presenterade en dyster rapport om svensk ekonomi, dock utan synliga bevis för att man upptäckt avmattningen. Pessimistiska konjunkturanalyser från banker och liknande presenterades. Den budgetproposition med finansplan som presenterades innehöll dock mycket lite substans. Förhoppningarna knöts istället till överläggningar med arbetsmarknadens parter, och regeringen hotade med åtgärder om löneökningarna skulle komma att bli för höga. Någonstans försvann också den tredje vägens ekonomiska politik. Regeringen nämner härefter knappast längre sin så länge omhuldade strategi. Efter kom det s.k. stoppaketet. Förslagen byggde på statlig reglering av ekonomin samt inskränkningar i strejkrätten. Förslaget om lönestopp röstades ner. Regeringen valde därefter att avgå. Efter återkomsten i regeringsställning försökte regeringen först med ännu en diskussionsrunda på arbetsmarknaden. Stoppaketet diskuterades vidare och regeringen lade också, i proposition 1989/90:114, förslag om höjd alkohol- och tobaksskatt samt att pris- och hyresstoppet skulle fortsätta att tilllämpas. Därefter har regeringen ingått en överenskommelse med om ett åtstramningspaket. Denna överenskommelse medförde bl.a. att socialdemokraterna i i sista stund fick backa från förslaget om förlängd föräldraförsäkring och tillämpning av pris- och hyresstoppet. Uppgörelsen med om ekonomisk åtstramning präglar i viss utsträckning de förslag som föreliggande proposition presenterar i 10 punkter. Detta kommenteras ytterligare nedan. Här skall dock sägas att flertalet åtgärder redan finns som yrkanden i och i långa stycken överensstämmer med vad föreslagit, det gäller framför allt det som berör föräldraförsäkringen, semesterveckan, arbetsgivarperioden och pris- och hyresstoppet. Ett tecken på den turbulens som rått är att förslaget i propositionen om höjda egenavgifter i arbetslöshetsförsäkringen drogs tillbaka redan i samband med presentationen av kompletteringspropositionen. Frågan skall nu utredas. Höjd moms är tillbaka som förslag genom uppgörelsen med . uppfattning, vilken delas av flertalet ekonomer, är att en momshöjning i nuvarande konjunkturläge endast tenderar att förstärka problemen i ekonomin. Den politiska krisen har skadat utländska aktörers tilltro till svensk ekonomi och i viss utsträckning bidragit till att förstärka de allvarliga bakomliggande ekonomiska problemen. Regeringen presenterar som nämnts i föreliggande proposition ett handlingsprogram för ekonomin i 10 punkter. Dessa punkter innefattar bl.a. den uppgörelse om den ekonomiska politiken som träffats med . Därutöver några nya förslag samt allmänna resonemang om inriktningen av den ekonomiska politiken. Detta gör att vi endast finner det meningsfullt att nedan kommentera vissa valda delar av regeringsprogrammet. Skattereformen är regeringens andra stora samarbetsprojekt med . Regeringen har i pressmeddelande sagt att uppgörelsen med om den ekonomiska politiken innebär att skattereformen ligger fast. Självklart påverkas dock reformen av uppgörelsen om åtstramning. Det gäller bl.a. momshöjning och sänkningen av barnbidragsökningen, vilket kommenteras närmare längre fram. Propositionen menar att skattereformen är den enskilda åtgärd som har störst inverkan på den ekonomiska utvecklingen framöver. Säkerligen är det på detta sätt. Därmed inte sagt att inverkan är enbart positiv. Enligt vår uppfattning finns dessvärre mycket som talar för att skattereformen i den utformning den givits av regeringen och i väsentliga avseenden förstärker de samhällsekonomiska problemen. Skattereformen skall bidra till att växla ned det höga svenska pris- och kostnadsläget och skapa förutsättningar för en bättre externbalans, en ökad produktivitet och en lägre ränta. Genomförandet av skattereformen måste så långt möjligt integreras i den övriga ekonomiska politiken. Skattereformens utformning måste också beakta den rådande ekonomiska konjunkturen. Skattereformen, sådan regeringen föreslagit att den skall se ut, bidrar till ökningen av konsumentpriserna med för vart och ett av . Detta är en följd av den metod man valt för att finansiera sänkningen av inkomstskatterna. Från sida kritiserar vi valet av finansiering via mervärdeskatt av flera skäl. Mervärdeskatten slår relativt sett hårdast mot dem med litet konsumtionsutrymme - det är en dålig finansieringsväg fördelningspolitiskt. En generellt pålagd och enhetlig mervärdeskatt saknar, inte minst på miljöområdet, önskvärd styreffekt - bl.a. därför avvisar moms på energi. Mervärdeskattehöjningar får därutöver omedelbar effekt på konsumentpriserna - det är en dålig finansieringsväg ur stabiliseringspolitisk synvinkel. Politiskt beslutad inflation via mervärdeskattehöjningar ovanpå det höga pris- och kostnadsläget i övrigt är enligt vår mening inte tillrådligt. Av dessa skäl vill vi, i vårt alternativ, vara återhållsamma med den typen av finansiering. Förutsättningar för att skattereformen skall leda till sänkt inflation är återhållsamhet med direkt prishöjande finansieringsmetoder. Vidare måste den fördelningspolitiska helheten vara sådan att alla samhällsgrupper får del av skattesänkningarna. Låg- och medelinkomsttagare skall inte vara de som betalar höginkomsttagarnas skattesänkningar. Det samlade skatteuttaget från höginkomsttagargrupperna kan inte minska som en följd av reformen, efter- Mot. 1989/90 som den syftar till omfördelning genom totalfinansiering. Ett motsatt förhållande skulle rubba den samhällsekonomiska balansen och bidra till förstärkta krav på löne- och transfereringsökningar. I förlängningen kan ett sådant skeende leda till nya skattehöjningar och att reformen vittrar sönder. Skattereformens stabilitet är således beroende av det fördelningspolitiska utfallet. Ett annat stort samhällsekonomiskt problem är det alltför låga sparandet. Skattereformens utfall härvidlag är osäkert. Reformens allmänna effekter till följd av sänkta skattesatser och avdragsbegränsningar för lån torde visserligen verka för ökat sparande. För småsparare försämras dock villkoren på flera punkter. Allvarligast är att det föreslås att sparavdraget helt tas bort. Skattetrycket har stigit kraftigt och ligger nu på en nivå på . Trots att statsministern uttalat att skattetrycket skall sänkas har regeringen agerat så att utvecklingen gått i motsatt riktning. Momshöjningen innebär nu att skatterna höjs ytterligare. Skattereformen riskerar därtill att innebära överfinansiering, genom att de s.k. dynamiska effekterna bedöms för låga. Det kan betecknas som symptomatiskt att f.d. finansminister i ett av sina första framträdanden efter sin avgång säger att felet med skattereformen är att man inte gjorde något åt det totala skattetrycket. Uppgörelsen mellan regeringen och om ett ekonomiskt åtstramningspaket samt skattereformen höjer enligt vår uppfattning skattetrycket. Bortfallet av den tillfälliga arbetsmiljöavgiften 1991 sker oberoende av den uppgörelse som träffats mellan regeringen och . Visserligen innebär kompensationen till arbetsgivarna för den arbetsgivarperiod som föreslås, och som ställer sig bakom, att arbetsgivaravgifterna sänks. Detta uppvägs dock för företagen av att de får ta över kostnaderna för sjukförsäkringen av en sjukdomsperiod. Att påstå att nettot av dessa åtgärder skulle sänka skattetrycket är endast ett akademiskt resonemang eftersom följderna för företagen av åtgärderna i princip blir ett oförändrat kostnadstryck. Därtill kommer momshöjningen och skattereformen vilket ovan refererats. Skattereformen ökar också människors bidragsberoende. Rundgången skatter-bidrag ökar dramatiskt. En självklar samhällsekonomisk strävan borde istället vara att söka minska denna rundgång. För att skattereformen på smidigast möjliga sätt skall kunna infogas i den konjunkturpolitiskt aktuella situationen måste, som vi anfört, utformningen vara sådan att samvariation med de negativa tendenserna i samhällsekonomin minimeras. Skattereformen i regeringens och version går stick i stäv med detta. förslag till skattereform refereras utförligare längre fram. Regeringen föreslår att uttaget av mervärdeskatt höjs från till från t.o.m. . Detta sägs innebära höjda skatter med . /91 och med sammanlagt 9,6 miljar- 15 under hela den tid höjningen skall gälla. Momshöjningen drabbar låginkomsttagare hårdare än höginkomsttagarna. Momshöjningen utlöser kompensationskrav i löneförhandlingarna. Inflationen drivs upp till nya rekordnivåer. KPI stiger enligt tidigare beräkningar med enbart till följd av skattereformen. Med momshöjningen i sfp-uppgörelsen ökar nu inflationen än mer. Därtill kommer det inflationsskutt som följer av borttagandet av pris- och hyresstoppet. Momshöjningen innebär också, som ovan nämnt, en skattehöjning med . på /91. säger nu - precis som då vi avvisade regeringens momshöjning - att ökat sparande är bättre än höjd skatt. Sparande främjar investeringar och förbättrar bytesbalansen utan att driva upp kostnadsläge och skattetryck. Regeringen aviserar att den senare tänker föreslå att arbetsgivarna övertar ansvaret för sjukskrivningar av en sjukdomsperiod (lagfäst sjuklön). har tidigare fört fram detta förslag under benämningen arbetsgivarperiod. Att regeringen nu beslutat att ge arbetsgivarna full kompensation via sänkta arbetsgivaravgifter överenstämmer också med förslag som fört fram. Som vi också i tidigare motioner framhållit måste därtill små- och medelstora företag ges en möjlighet att försäkra sig bort från kostnadsansvaret. Dessvärre aviseras inget sådant förslag i propositionen. Att arbetsgivarna skall få full kompensation för arbetsgivarperioden överensstämmer som nämnts med vad sagt. Överenskommelsen mellan regeringen och innebär också en mindre höjning av barnbidragen än vad som tidigare aviserats. Barnbidragshöjningarna skulle utgöra en direkt kompensation till barnfamiljerna för skattereformens verkningar. sänks alltså denna kompensation. Åtskilligt fler barnfamiljer än enligt tidigare beräkningar kommer därmed att förlora på skattereformen. Genom att förslag till skattereform slår bättre fördelningspolitiskt, behöver vi inte höja bidragen lika mycket som regeringen på grund av skattereformen. Beträffande barnbidragen föreslår vi dock en höjning med /år för att kompensera för inflationsutvecklingen exkl. skattereformen. Detta redovisas utförligt i partimotioner om skattereformen (mot. 1989/90:Sk434 och mot. 1989/90:Sk96). Genomförandet av regeringens vallöfte om utbyggd föräldraförsäkring skjuts . På liknande sätt har aviserat att man skjuter på genomförandet av vallöftet om vårdnadsbidrag till alla småbarnsföräldrar. har sagt nej till utbyggd föräldraförsäkring eftersom vi förordar vårdnadsbidrag istället. står fast vid att vårdnadsbidrag skall införas Det är viktigt ur rättvisesynpunkt och bidrar också till att klara efter frågan på barnomsorg. Enligt vår uppfattning talar inte konjunkturutveck- Mot. lingen för att skjuta upp införandet av vårdnadsbidraget. Kommentarer till vissa övriga förslag - Den av regeringen tillsatta förhandlingsgruppen på arbetsmarknaden kommenteras under avsnittet "Inflationsbekämpning och lönebildning längre fram. - Vi noterar att regeringen bytt argumentation beträffande förslaget om prisstopp. ansåg man att prisstoppet borde finnas kvar trots att förslaget om lönestopp fällts av . argumenterar man att eftersom lönestoppet fallit bör inte heller prisstoppet upprätthållas. - Vi noterar också att regeringen numera anser att investeringavgiften i endast bör gälla fram . Detta mot bakgrund av att en dämpning av överhettningen inträtt i detta område. sade redan i samband med propositionen (prop. 1989/90:96) att så var fallet, och vi motsatte oss mot denna bakgrund att avgift nu infördes i denna region. Verkligheten - och även regeringen - ger oss rätt på denna punkt. - Vi motsätter oss införande av ett kommunalt skattestopp. Vi motiverar detta utförligt under avsnittet Överläggningar mellan stat och kommun och lägger också där ett alternativt förslag. - Regeringens förslag innebär att resten av utbyggnaden av den sjätte semesterveckan skjuts . Denna skulle ha byggts ut 1992 och 1993. Förslaget överensstämmer med förslag. - Regeringens förslag såsom det presenterats i propositionen innebär att statsbidragen till arbetslöshetsförsäkringen sänks. Överskottet i den fond dit försäkringsmedlen förs ökar med detta belopp. De som betalar är de fackanslutna - fackavgiften höjs. I samband med presentationen av propositionen har emellertid regeringen meddelat att frågan skall "utredas. - har regeringen aviserat att uppgörelsen med innebär att arbetsskadeförsäkringen görs om, exempelvis genom förlängd samordningstid mellan sjuk- och arbetsskadeförsäkringen. har föreslagit åtgärder med denna innebörd; bl.a. att sjuk- och arbetsskadeförsäkring slås samman och sjukpenning ges. Förslaget återfinns nu inte längre i propositionen. vill vidga målen för den ekonomiska politiken. De konventionella målen har varit full sysselsättning, jämn fördelning, tillväxt, prisstabilitet, och balans i utrikesaffärerna. De traditionella ekonomisk-politiska målen täcker inte upp allt det som för ingår i begreppet välfärd. Det gäller människors hälsa, bevarade livsmiljöer, hänsynen till kommande generationer m.m. Under den icke-socialistiska regeringstiden infördes på initiativ, Mot. vid sidan av övriga, målet regional balans. Detta har också ^i74 den socialdemokratiska regeringen tvingats acceptera, även om i socialdemokraternas argumentation aldrig regional balans blivit fullt jämställt med övriga mål. har vidare vid ett flertal tillfällen krävt att god miljö måste bli ett viktigt mål i den ekonomiska politiken. I samband med åtstramningspaketet 1989 drev igenom detta krav och en riksdagsmajoritet ställde sig bakom yrkandet. menar att en god miljö är grundläggande i den ekonomiska politiken. Utan en god miljö kan på lång sikt inte heller övriga mål tillgodoses. Målet en god miljö måste därför vara överordnat de övriga målen. Den utveckling av produktionen som är önskvärd för att tillgodose en rad angelägna samhällsuppgifter måste därför styras och stimuleras så att den blir miljövänlig. Med målet en god miljö som ledstjärna i ekonomin blir det naturligt att förespråka styrande punktskatter istället för moms på energi. Vidare blir det naturligt att tillse att miljökostnader förs in i hushållens och företagens ekonomi, bl.a. genom miljöavgifter. Det är också mot denna bakgrund som har motionerat om gröna nationalräkenskaper. har därvid tagit sin utgångspunkt i det mål som anges av FNs världskommission för miljö och utveckling - nämligen en hållbar utveckling. förespråkar införande av dels ett nationalproduktsbegrepp som tar hänsyn till miljö- och naturresurshushållning, dels s.k. naturresursräkenskaper, dvs. en kvantifiering av förändringar i miljö- och naturresurser i icke-monetära enheter (ton, kubikmeter etc.). Den forskning som bedrivits om tillväxt och miljö har inte resulterat i att en riksdagsmajoritet föreslagit en konkret tillämpning. Det var så sent som i början av som regeringen gav långtidsutredningen i uppdrag att ta fram nationalräkenskaper som tar hänsyn till miljö- och naturresurser. Enligt vår uppfattning måste detta arbete nu bedrivas skyndsamt. Detta bör ges regeringen till känna. Frågan om tillväxt och miljö har förts genom en debatt mellan två skolor; de som är för tillväxt och de som är emot. Enligt uppfattning måste tillväxtens innehåll vara i fokus. Förvägrar vi t.ex. utvecklingsländerna en ekonomisk utveckling inom ramen för den ekologiska balansen, hamnar vi i en olöslig konflikt mellan miljö och möjligheten att föra människor bort från svält och sjukdomar. Tillväxten måste istället styras och stimuleras så att den blir miljövänlig. -90 har presenterat ett huvudbetänkande med bilagor beträffande den ekonomiska utvecklingen på medellång sikt. I likhet med vad propositionen anger för regeringens del avser vi att återkomma till beträffande förslag till ekonomisk politik på medellång sikt. har vid en rad tillfällen redovisat vår syn på det ekonomiska läget och den ekonomiska politik som bör föras på kort sikt. Det första tillfället var då lade ett alternativ till regeringens budgetproposition och finansplan (mot. 1989/90:Fi213). Det andra tillfället var då redovisade ett alternativ till regeringens krispaket med dess förslag om bl.a. allmänt lönestopp (mot. 1989/90:A21). Det tredje tillfället var i samband med regeringens proposition 1989/90:114 med regeringens förslag om höjd alkohol- och tobaksskatt m.m. I och med denna motion har således vid fyra tillfällen redogjort för vår ekonomiska politik. I allt väsentligt kvarstår det alternativ som redovisat i dessa motioner. Det finns ingen anledning att här ge en fullständig återblick på alla de förslag lagt med konsekvenser för den ekonomiska politiken. Konjunkturläget har emellertid i viss utsträckning förändrats. I det följande skall först beskrivas den inriktning av den ekonomiska politiken vi nu vill se mot bakgrund av vår syn på det rådande konjunkturläget. Därefter anger vi några av de åtgärder vi vill se införda för att förbättra det ekonomisk-politiska läget. Som vi tidigare i motionen anfört bedömer vi att den internationella konjunkturen kommer att mattas något under innevarande år, men åter vända uppåt 1991. Den internationella konjunkturen är trots en nedgång 1990 fortfarande stark. Den svenska konjunkturen har däremot vänt och är långsiktigt fallande såvida inte utvecklingen kan hävas. anser mot bakgrund av detta att den ekonomiska politiken bör ha följande inriktning. Det faktum att den svenska konjunkturen nu vänt nedåt innebär inte att det ännu är möjligt att lätta på finanspolitiken. En kraftig generell åtstramning av den totala efterfrågan utöver de åtgärder som redan beslutats skulle dock i nuvarande konjunkturläge kunna förstärka konjunkturnedgången. Finanspolitiken bör vara mer selektiv . Den konkurrensutsatta sektorn bör ges ökat utrymme. Det prognosticerade fallet i investeringarna bör motverkas genom att näringslivets investeringar främjas. Återhållsamhet bör iakttas beträffande de offentliga utgifterna. Det totala skattetrycket bör inte stiga utan måste, med beaktande av konjunkturen, sänkas. Höjningar av mervärdeskatten skapar speciella problem för samhällsekonomin eftersom det driver upp kostnadsläget och skapar fördelningspolitiska spänningar och kompensationskrav i löneförhandlingarna. Differentierad moms skall införas med lägre skattesats på nödvändighetsvaror såsom mat, boende och kultur. Inom ramen för ett oförändrat eller sänkt skattetryck bör punktskatterna höjas på miljöskadliga energiråvaror samt miljöavgifter införas. Dessa skattehöjningar bör bl.a. motverkas genom ett borttagande av momsen på energi. anser att ett ökat sparande är nödvändigt - det främjar investeringar och bytesbalans utan att driva upp kostnadsläge och skattetryck. ökat sparande ger också en åtstramande effekt på ekonomin. Det ökande Mot. 1989/90 sparandet skall i första hand tillskapas i hushållssektorn.