mot · GD02K436 · 1990-01-25 00:00:00 — Den har därefter avvisats , men ledande socialdemokrater för nu fram en annan uppfattning som i princip innebär att och svenska tittare behöver reklam-tv. Skäl som tidigare åberopats om reklamens negativa effekter för konsumenter och barn har plötsligt förbytts i en positiv hållning till reklam. Det är inte så farligt med kommersiell reklam i tv, heter det. Grunden för den ändrade inställningen är i huvudsak att det skett en teknisk utveckling på satellit-tv-området som innebär att reklam och även svensk reklam trots allt kommer in i de svenska hemmen till tv-apparaterna utan att kan hindra detta genom lag eller på annat sätt. Dessutom menar man att det är bättre att reklampengarna går till en svensk riks-tv-kanal, exempelvis eller en ny tredje kanal, och inte till privata intressenter såsom Scansat/. skulle Scansat/få en mindre andel av reklampengarna. Det skulle ske en dränering av reklam-tvmarknaden till svensk tv:s förmån. Scansat/och andra reklam-tv företag med intressen i skulle därigenom komma att utsättas för en besvärande konkurrens då det svenska riksnätet har bättre täckning och når betydligt fler tittare än satellit-tv-kanalerna någonsin kan komma att göra i . Det vill säga en svensk reklam-tv-kanal i konkurrensbegränsande syfte. Ett annat argument som förts fram är att det är praktiskt och juridiskt omöjligt att upprätthålla reklamförbudet i satellit-tv-sändningar för svensk publik. I avsnitt 6.2 om vår syn på på en fri opinionsbildning har vi vederlagt yttrandefrihets- och informationsfrihetsargumenten i moderat tappning. * Myten om den tekniska utvecklingen i fråga om satellitsändningar En efter det att kabellagen börjat gälla framförde regeringen i direktiv till radiolagsutredningen tvivel på riktigheten av den intagna ståndpunkten i fråga om vilka satellitsändningar som skulle betraktas sorn rundradiosändning i svensk rätt och fritt få vidaresändas i kabelnät. Anledningen till regeringens nya hållning var dels s.k. medeleffektssatelliter, t ex Astrasatelliten, som skulle tas i bruk, dels den omständigheten att mottagningstekniken hade förbättrats och alltfort genomgick förbättringar i riktning mot billigare mottagningsutrustningar. Det kunde sålunda, menade regeringen, ifrågasättas om inte denna utveckling medförde att flera sändningar än bara sändningar från direktsändande satelliter borde betraktas som rundradiosändning i svensk rätt. lade fram ett betänkande som gick ut på att sändningarna från dåvarande satelliter i fast trafik alltjämt inte borde betraktas som rundradiosändning men väl sändningar från Astrasatelliten och att i princip alla satellittyper, inkl. direktsändande, borde inordnas under kabellagens koncessionssystem. Om detta inte gick, menade utredningen, skulle koncessionssystemet vittra sönder. Förslaget möttes av hård kritik främst från borgerligt håll med direkt inblandning från Scansat/TV3 och ledde därför inte till något lagförslag från den socialdemokratiska regeringens sida. anslöt sig till radiolagsutredningens uppfattning och konstaterade att Astrasatelliten, som då ännu inte tagits i bruk, var att anse som en direktsändande satellit och därför inte omfattades av kabellagen. Något ingripande mot kunde inte ske. Enskilda ledamöter i kabelnämnden uttalade, även före beslutet, att den tekniska utvecklingen hade sprungit ifrån kabellagen och att en dramatisk förändring hade inträtt genom att Astrasatelliten kommit upp. Planerna på Astrasatelliten var emellertid väl kända redan på den tiden då frågorna om en eventuell kabellag utreddes. I Astrasatelliten används inte någon ny teknik, utan redan beprövad sådan som köpts från bl.a. . Astrasatelliten kan därför inte utgöra någon dramatisk förändring eller teknisk landvinning som påståtts. * Myten om små och billiga antenner för mottagning av En satellitmottagningsutrustning består i huvudsak av tre delar: en parabol som fångar upp signalerna och reflekterar dem till ett mikrovågshuvud som i sin tur skickar dem vidare till en mottagare/modulator där signalerna omvandlas för vidarebefordran till tv-apparaten. Satelliterna är placerade på fasta platser i rad ovanför ekvatorn. Varje satellit kan sända en eller flera tv-kanaler. I princip krävs en parabolantenn för varje satellit. Antennerna kan vara fast monterade eller rörliga så att de går att vridas in mot olika satelliter. Vridbara antenner kan förses med motordrift. Här i landet har det sålts satellitmottagningsutrustningar i den öppna handeln för enskilt bruk. Man räknar med att mellan 10 000 och 20 000 sådan utrustningar har sålts innan började sända. Utrustningarna för fast montering har kostat ca . Priserna har sjunkit något, vilket emellerid inte beror på att det skett nå- Mot. 1989/90 gon egentlig teknisk utveckling. Visserligen har mikrovågshuvudena förbätt- K436 rats, ävensom modulatorer och paraboler i viss mån. Vidare har man lärt sig använda tekniken bättre . Förklaringen till prisförändringarna är att produktionen av mikrovågshuvuden, annan elektronik och antennspeglar har ökat väsentligt vilket medfört ett större utbud av konkurrerande produkter på marknaden med prissänkningar som följd. Det säljs också mikrovågshuvuden i billigare utförande, andra sortering, till lägre priser. Detsamma gäller för övrig utrustning. Ingen av de satelliter som är i bruk eller kommer att tas i bruk har, förutom Tele-X, sin signalstråle riktad mot eller . De är som regel riktade mot . Detta gäller också Astrasatelliten. I strålens mitt blir mottagningsförhållandena bäst för att sedan försämras ju längre bort från centrum mottagaren är placerad. För och är det alltså fråga om s.k. överspillsmottagning. Detta innebär att ju längre bort från signalcentrum mottagaren är placerad desto större måste parabolytan göras för att få acceptabel bildkvalitet. För att med god bildkvalitet ta emot en sändning från en satellit som sänder med en effekt på krävs sålunda i och en parabol i diameter, i en något mindre och i norra en parabol på upp mot , dock inte över. Längst upp i norr kan satellitmottagning också vara utesluten på grund av jordens rundning. En mottagningsutrustning med fast monterad antenn kostar inklusive moms och montering ca . För en mindre antenn kan priset bli något lägre och för en större något högre. Detta gäller alltså för mottagning av signaler från de typer av satelliter, Eutelsat och , som började användas för tv-sändningar och som enligt kabelnämndens uppfattning alltjämt anses som satelliter i fast trafik och därmed faller under kabellagen. Med motor och fjärrstyrning blir dock priset väsentligt högre, . Astrasatelliten har en effekt som ligger något över dessa Eutelsat- och . Den ligger på . För att ta emot signalerna från kan det vara möjligt att minska ytan på parabolen något. Det är dock inte hela sanningen. Den mindre ytan gäller för mottagning nära sändningscentrum. För är det vidare av betydelse om transpondern, sändaren, har vertikal eller horisontal polarisation. De kanaler som sänds med horisontal polarisation, exempel , går att ta emot i med en mindre antennspegel än de som sänds med vertikal polarisation, t ex . Den teoretiska skillnaden i polarisationshänseende kan innebära att parabolytan bör vara betydligt större för att ta emot från än för att ta emot . Ju högre frekvensen är desto känsligare blir också antennerna för påverkan av is, snö och regn. Detta kan i viss mån kompenseras av att parabolytan görs större. Ett annat sätt är att sända med avsevärt högre effekt, vilket dock inte är möjligt som Astrasatelliten är konstruerad. Många i parabolbranschen menar att konsumenten även i fortsättningen 36 bör hålla sig till de parabolytor som gäller, främst av två skäl: Risken Mot. 1989/90 för störningar i mottagningsförhållandena. En större parabol än s.k. Astra- K436 paraboler medger också möjlighet att titta på program från andra satelliter än . I branschtidningar framhålls att Astrutrustningen bör monteras av fackman. Samtliga kanaler som går över kommer att sända på 11 gigahertzbandet, en frekvens som används för satelliter i fast trafk. I den meningen är en satellit i fast trafik. Möjligheterna och kostnaderna för att ta emot Astrakanalerna är som framgått i princip desamma som för dagens Eutelsat- och . Här råder ingen väsentlig skillnad. Elektroniken är densamma. Parabolytan bör vara densamma men kan för enbart TV 3-mottagning minskas något. Det marknadsförs också utrustning med en större parabolyta än Astraparabolerna, vilka nått mycket bra resultat i tester och säljs till ett klart lägre pris än Astraparabolerna. En viktig skillnad är vidare att sändningarna från är kodade och kräver en dekoderutrustning för . för att ta emot t ex . Priset kan sålunda bli betydligt högre för att ta emot än de gamla paneuropeiska kanalerna, typ , Super Channel och franska , som inte var kodade. Påståendet om att det i går att ta emot signaler från Astrasatelliten med små, billiga och lättmonterade utrustningar är som framgått felaktigt. Någon särskild teknisk utveckling innebär inte på mottagarsidan. För konsumenterna blir priserna desamma om inte rent av högre för Astramottagning. Påståendet om små, billiga och lättmonterade Astraparaboler är inget annat än ett marknadsföringstrix av Scansat/TV3 och andra Astraintressenter. Helt enkelt en myt som saknar varje förankring i verkligheten. Det bör noteras att redan då diskussionerna pågick om eventuell lagstiftning på satellit- och kabel-tv-området så marknadsfördes parabolpaket här i landet till priser kring . i diameter och gav tillfredsställande mottagning. Detta kan jämföras med de uppgifter som , som satsade på kabelnät, framförde i lagstiftningsärendet om att det krävdes antenner och att individuell mottagning av kostnadsskäl inte var möjlig utan att tittarna var hänvisade till kabelnät om de ville se satellitprogram. För Tele-X som är en direktsändande satellit, riktad mot , kan priset för mottagningsutrustning däremot bli betydligt lägre. Det förutsattes också vid kabellagens tillkomst. Det bör räcka med paraboler som kan användas i hela landet. Priset tror man i branschen kan komma att ligga på ca . om försäljningen kommer igång. Scansat/har med hjälp av aningslösa journalister och skicklig marknadsföring lyckats med konststycket att få media att berätta om , Astrasatelliten och små billiga och lättmonterade Astraparaboler. Sanningen är ju en helt annan. Några små, billiga och lättmonterade Astraparaboler kommer marknaden aldrig att erbjudas. Skälet är helt enkelt att det inte går att ta emot signalerna från med sådan utrustning. Det har också förekommit vilseledande reklam. Men det är väl mest press och andra media som framkallat och spätt på förväntningarna inför . En undersökande journalist hade, om intresse funnits, tidigt kunnat slå hål Mot. på Astramyten - om de små, billiga och lättmonterade Astraparabolerna. har emellertid börjat intressera sig för marknadsföringen av parabolutrustning och framfört en hel del kritiska synpunkter. Myten om de små, billiga och lättmonterade Astraparabolerna är därmed vederlagd. * Myterna om billig kabelanslutning och stor anslutningsvilja har det påståtts att kostnaderna borde bli lägre vid kollektiv mottagning än individuell mottagning. Anläggningskostnaderna för kollektiv mottagning kan dock variera högst betydligt, från ca . eller mer utslaget per hushåll. I flera fall erbjuds också bara en satellit eller ett begränsat antal kanaler. Kostnaderna tycks dock inte påverkas särskilt mycket av om det är fråga om en eller flera parabolantenner. I hyreshus och andra gemensamma fastigheter, typ bostadsrättsföreningar, blir alla boende tvungna att betala anläggningskostnaden, även de som inte har anslutit sig. Kostnaderna fördelas och läggs på månadshyran. Det synliga beloppet blir då inte så stort. Till detta kommer programavgifter. Många protesterar mot detta som i princip innebär tvångsanslutning till kabelnät. Det förekommer att marknadsföringen av kabel-tv är aggressiv och påträngande, men också osaklig. I vissa fall kan det vara billigare med egen parabolutrustning än anslutning till kabelnät. I vart fall behöver det inte vara särskilt stor prisskillnad mellan de olika alternativen. Dock är det så att många bor så till att de inte har fri sikt mot satelliterna, vilket är en förutsättning för enskild satellitmottagning, och har därför inte någon teknisk möjlighet att använda en egen parabolantenn. Det är åtskilliga personer som bor på det sättet. De är hänvisade till kollektivmottagning. I områden med privata villor och radhus där anslutning till kabelnät kan vara möjlig har det i många fall visat sig att intresset för anslutning är synnerligen begränsat. Det finns trots allt en utbredd misstro mot satellit-tv. * Myten om att det inte går att ställa någon till svars här i landet för innehållet i en satellitkanal Koncessionssystemet för satellitsändningar utgår från föreställningen att det inte går att ställa någon till svars här i landet för innehållet i sändningarna. Sålunda ansågs inte nätägare eller kabeloperatörer som vidaresände satellitkanalerna kunna göras ansvariga och inte heller satellit-tv-företagen, eftersom de var utländska och sände från utlandet. föreslog att reklam som förekommer i satellitkanaler som vidaresänds i kabelnät i skulle beläggas med reklamskatt. En särskilt utsedd person skulle svara för skattskyldigheten här i landet. I kabelnämndens ärende om eventuellt förbud mot vidaresändning av i kabelnät begärde Scansat/att få bli betraktad som part. Detta beviljades av kabelnämnden. Även och andra kabeloperatörer som vidaresände kanalen betraktades som part i ärendet. Mellan satellit-tv-företagen och kabeloperatörerna finns avtal som regie- Mot. rar deras inbördes villkor. Genom marknadsföring av dekoderutrustning ger K436 programföretagen till känna att de avser att sända i landet. Ett annat tillkännagivande är de programtablåer som publiceras i pressen. och andra reklam-tv-kanaler, liksom betal-tv-kanalerna, har kontor i . De för intressanta kanalerna ägs av alla av svenska företag. Det finns sålunda inte längre anledning att hålla fast vid den tidigare ståndpunkten. Ansvarsfrågan bör omprövas. som den som vidaresänder satellitprogram bör kunna göras direkt ansvarig för innehållet i sändningarna. En möjlighet som vi kan tänka oss är införande av ett system med programansvarig för satellitsändningar. 8.5 Kabellagens koncessionssystem bör återupprättas Koncessionssystemet för satellitsändningar erbjuder en möjlighet att ingripa mot satellitsända reklam-tv-kanaler. Goda förutsättningar har förelegat för ingripande mot vissa satellitkanaler, däribland . har dock tagit fasta på signaler från ovan med påföljd att något ingripande inte skett. Istället är det nu som måste ingripa och återställa förtroendet för rättsordningen och upprätta koncessionssystemet. Något juridiskt hinder föreligger inte mot detta. Vi delar lagrådets uppfattning, såsom den kommit till uttryck i motiven till kabellagen, att det inte är en laglighetsfråga utan en lämplighetsfråga. Praktiskt är det inte heller någon svårighet. Det är bara att besluta i lag. För svensk rätts del är kommersiella monopol något främmande och tendenser till monopolbildningar brukar medvetet motverkas. Redan av det skälet kan införande av reklam i en kanal som distribueras i något av marknäten ifrågasättas, då det i praktiken innebär att ett reklam-tv-monopol bildas. Detta kan också strida mot regeringsformens regler om yttrandefrihet och informationsfrihet. Det kan vidare ifrågasättas om reglerna om yttrandefrihet och informationsfrihet går att förena med en reklam-tv-kanal i allmänhetens tjänst. Det finns nämligen en inneboende motsättning mellan reklam som görs i annonsörernas intresse och tittarnas intresse av se på tv, exempelvis i egenskap av konsumenter. Dessa olika intressen kan helt enkelt inte förenas i samma företeelse, då de är allt för motstridiga i svensk rätt. En risk med reklam-tv sanktionerad av staten är också att det kan bli svårt att upprätthålla förbudet mot reklam i tv och radio i övrigt. Allmän-tv:n och allmänradion kan snabbt komma att omvandlas till kommersiella verksamheter. Vidare kan betalningsviljan hos allmänheten svikta när det gäller mottagaravgifter, licensavgifter. Många kommer säkerligen att ifrågasätta rimligheten av att betala licens när man också blir tvungen att betala för reklamen via priset i butiken. Ett problem som inte får förbises i detta sammanhang är att i EG betraktas radio- och tv-sändningar som industriproduktion. Ett närmande till EG kan få förödande konsekvenser för vår svenska radio och tv. I en del har man privatiserat radio och tv. Privatisering pågår i andra länder. kommersiella intressen får makten över medierna. I praktiken har livskraf- Mot. tiga reklamfria alternativ försvunnit. Kvaliteten på tv-sändningarna har K436 I föregående avsnitt (8.4) har vi visat att någon teknisk utveckling inte har skett och att det inte heller föreligger någon teknisk skillnad mellan de gamla satelliterna och Astrasatelliten som gör det omöjligt att ingripa mot s.k. medeleffektssatelliter. Fastmera har vi visat att likheterna mellan dessa olika satelliter och deras mottagningsförhållanden är mycket stora här i landet. kulturpolitiska mål står fast. Vi ansluter oss i allt väsentligt till dem och de grundtankar som låg bakom koncessionssystemet. går det inte alls att ingripa mot våldsskildringar, pornografi, rasdiskriminering eller reklam riktad till svenska konsumenter i satellitsändningar på grund av kabelnämndens beslut. Innehållet i satellitkanalerna talar sitt tydliga språk. Det är hög tid att återställa ordningen och återupprätta koncessionssystemet för lokala kabelsändningar. Vi föreslår därför att lägger till en bestämmelse i kabellagen som innebär att med satelliter i fast trafik i lagen också skall anses s k medeleffektssatelliter. Med ett sådant tillägg skulle Astrasatelliten föras in under koncessionssystemet. Men det räcker inte med detta. Vi föreslår vidare att regeringen får i uppdrag att för presentera ett förslag till lagändring som innebär att alla satellittyper förs in under koncessionssystemet. 8.6 Mindre tillståndsområden för egensändningar Av förarbeten till kabellagen framgår att ett syfte med koncessionssystemet var att det skulle kunna bildas lokala kabelsändarföretag i de boendes intresse. Programproduktionen skulle helst vara lokal och handla om lokala ämnen eller ha sitt ursprung hos lokalbefolkningens olika behov och intressen. I kabellagen stadgas att tillstånd till egensändningar högst bör få omfatta en kommun. avses få tillstånd att sända i hela kommunen. I kommuner med ett begränsat område som lämpar sig för ett kabelnät utgör inte områdesregeln något problem. Men för större kommuner med flera avgränsade områden och flera kabelnät kan det bli problem på så sätt att sändningarna inte kommer att beröra de boendes frågor i närområdet utan angelägenheter på en högre nivå, nivå. Enligt vår uppfattning bör egensändningar i lokala kabelnät vara till för de boende i ett mindre begränsat område där gememskap föreligger just på grund av boendet, exempelvis ett avgränsat bostadsområde eller en kommundel. Vi föreslår därför att frågan om förutsättningarna för en begränsning av egensändningsområde utreds. Regeringen bör kunna återkomma med ett förslag till lag i ämnet. Detta bör ges regeringen till känna. 8.7 Ändring i kabellagen i syfte att förhindra kringgående Mot. av kabellagens regel om samtidig sändning K436 I 22 § kabellagen finns en bestämmelse som syftar till att lokala egensändningar verkligen skall vara lokala. I paragrafen stadgas att egensändningar inom ett tillståndsområde inte får innehålla vidaresända program som vid samma tillfälle vidaresänds inom ett annat tillståndsområde utanför kommunen. Regeln kringgås av TV Plus som i upplåten kanal i olika tillståndsområden sänder samma program. Eftersom det är förbjudet med samtidig vidaresändning till flera områden har TV Plus placerat ut videobandspelare i varje tillståndsområde vilka innehåller samma program som spelas upp och sänds i de olika näten. Flera intressenter står på tur för att börja använda metoden, bl.a. några folkrörelseföretag som också tänker sig att anordna spel och bingo i kanalerna. Detta är uppenbarligen en lucka i lagen som måste täppas igen. Vi anser att det bör göras. Regeringen bör ges i uppdrag att återkomma med ett lagförslag i ämnet. 8.8 Skärpning av reklamregeln i kabellagen för satellitsändningar tillämpning av reklamregeln visar när det gäller satellitsändningar att den måste skärpas och bli tydligare. Motiven för ett långtgående förbud mot reklam riktad till svenska konsumenter kvarstår. Behovet av en skärpning av reklamregeln bör ges regeringen till känna. 8.9 Förbud mot sponsring I satellitkanalerna förekommer sponsring. Ifråga om sponsring bör enligt vår uppfattning i princip samma regler gälla för satellitsändningar som för egensändningar, där ju sponsring är förbjuden. Frågan bör utredas i syfte att få fram en lagändring. Detta bör ges regeringen till känna. 8.10 Ett uttryckligt förbud mot smygreklam och annan marknadsföring i själva programmen i satellit- och egensändningar i kabelnät Ett sätt att kringgå reklamförbud är att smyga in kommersiella budskap i program eller att göra program helt eller delvis i marknadsföringssyfte. Ändamålet är kommersiellt. Denna typ av marknadsföring är betydligt allvarligare från konsumentsynpunkt, särskilt för barnen, än de tydliga annonserna som förekommer i särskilda block. Metoden anses mycket effektiv och har utvecklats i där människor tröttnat på annonserna och gärna ägnar sig åt annat när annonserna kommer. Med kommersiella budskap insmugna i programmen kommer marknadsförarna förbi problemet med tittare som inte vill sitta kvar när de kommersiella budskapen kommer. Flera av de satellitkanaler som har sänt på har också använt sig av Mot. En annan form av marknadsföring i program är s k , K436 som innebär att varor säljs till tittarna i programmet. Det finns flera varianter av företeelsen. Enligt vår uppfattning bör det inte vara tillåtet med kommersiella budskap eller annan marknadsföring i själva programmen. Detta bör komma till klart uttryck i kabellagen. Regeringen bör kunna framlägga ett förslag till lag i ämnet. 8.11 Skärpning av våldsskildringsregeln Reglerna om våldsskildringar, pornografi och rasdiskriminering i ansvarighetslagen bör ses över och skärpas, bl a bör kriterierna upprepade tillfällen och ensidig inriktning ersättas med mera långtgående formuleringar så att ingripanden kan ske. Justitiekanslern som har till uppgift att ingripa vid överträdelser och föra saken till domstol har tagit förhållandevis lätt på sin uppgift. Det bör ha funnits flera möjligheter för justitiekanslern att ingripa. Det finns också anledning att utreda förutsättningarna för att införa ett system med programansvarig som finns här i landet och som kan göras ansvarig för yttrandefrihetsbrott i satellitsändningar som kan tas emot i eller som vidaresänds i kabelnät här oavsett sändningens ursprungsland. Talan mot den programansvarige skall kunna föras vid svensk domstol. Vi anser att frågorna är angelägna och att de bör utredas och att regeringen därför bör återkomma med ett lagförslag i ämnet. 8.12 bör inte längre handlägga frågor som gäller kabellagens reklamregler handläggning av reklamfrågor kan ifrågasättas. Nämnden saknar särskild kompetens när det gäller att bedöma reklam och andra marknadsföringsåtgärder i sända program. Sådan kompetens finns hos , konsumentombudsmannen och , vilka bl a har till uppgift att handlägga frågor om otillbörliga marknadsföringsåtgärder till skydd för konsumenterna. Syftet att skydda konsumenterna återfinns ju också i motiven till kabellagens reklamregler.