mot · GD02A83 · 1990-03-26 00:00:00 — Kostnaderna för de långa transporterna från stödområdet medför naturligtvis en konkurrensnackdel för regionens företag. Företagen i norra måste få sådana konkurrensvillkor att transportkostnaderna inte blir ett handikapp. Det är viktigt att det råder konkurrensneutralitet mellan olika trafikslag. finns ett godstransportstöd som möjliggör en reduktion av fraktkostnaderna. Stödet utgår med mellan och av transport- 19 kostnaden vid järnvägs- eller landsvägstransporter som överstiger , Mot. samt vid transporter till vissa hamnar. Det finns också persontransportstöd A83 för att sänka reskostnaderna för företagares kontakter med . En särskild utredning granskar transportstödets utformning. Förutsättningar att starta och driva företag Företagens kapitalförsörjning är en central fråga för att utveckla näringslivet - självfallet gäller detta också företagen i regioner med sämre tillväxt. Minst lika viktigt är självfallet att regler som i sig onödigtvis förhindrar eller försvårar företagsetableringar undanröjs. Inom en del områden finns det hinder för företag att etablera sig. För stora delar av den verksamhet som bekostas med skattemedel råder offentliga monopol. Privata företag tillåts inte utföra dessa tjänster. Detta gäller särskilt inom vård- och omsorgssektorerna. Detta hindrar nya företag att växa upp. Eftersom vård- och omsorgsyrkena till övervägande del är kvinnoyrken blir det i första hand kvinnorna som drabbas. Kommuner och landsting bör utnyttja entreprenörer i betydligt större utsträckning än vad som sker. Offentliga ersättningssystem, t.ex. för sjukvård, bör utformas så att olika vårdgivare kan uppbära ersättning. Grunden för varje företags kapitalbas är det egna kapitalet.Det nuvarande skattesystemet med de höga marginalskatterna försvårar emellertid betydligt möjligheterna att bygga upp tillräckligt mycket kapital för att kunna starta ett företag. Särskilt problematiska är begränsningarna av möjligheterna att vid beskattningen göra avdrag för förluster i en annan förvärvskälla. De nya skatteregler som socialdemokraterna och har slutit en överenskommelse om kommer att försämra möjligheterna att starta nya företag. Förbudet att kvitta en förlust i en förvärvskälla mot överskott i en annan kommer att drabba den som parallellt med ett avlönat arbete vill starta ett eget företag. Som understryks i den moderata partimotionen Sänkt skatt - större frihet - ökad välfärd (1989/90:Sk403) är det nödvändigt att generellt sänka skattetrycket. I flera andra motioner framläggs ett stort antal förslag som skulle förbättra de mindre företagens möjligheter till långsiktig kapitaluppbyggnad. Bankerna spelar en mycket viktig roll för företagens kapitalförsörjning. Från att tidigare ha varit mycket obenägna att låna ut medel utan fullgod säkerhet har bankerna nu större möjlighet att ge krediter utan formell säkerhet, även till småföretag. Många banker har fått erfara att småföretag kan vara riskfyllda utlåningsobjekt. Detta kommer att innebära att bankerna 20 försöker stärka sin kompetens för att kunna bedöma hur ett företag arbetar. Bankerna måste i ökad utsträckning fungera som rådgivare och kunskaps- A83 källa vid företagsstarter. I proposition 1989/90:88 om vissa näringspolitiska frågor föreslår regeringen att statliga s.k. riskkapitalbolag skall skapas. Genom skatteomläggningen införs kanske västvärldens hårdaste beskattning av småföretag. konstateras att småföretagen lider brist på riskkapital. Därför vill regeringen införa statliga riskkapitalföretag finansierade via löntagarfonderna, utvecklingsfonderna och Norrlandsfonden. Detta är ett utslag av en klart socialistisk strategi utan förankring i företagens verkliga behov. Vi avvisar förslaget till statliga riskkapitalföretag främst av följande skäl: - Det innebär en ökad statsinblandning i företagandet. - Förslaget tillgodoser inte företagens behov av vare sig enskilt riskkapital eller företagsledningskompetens på marknadsekonomiska villkor. - Småföretagandets hörnsten - oberoendet, självständigheten, egenförverkligandet - sätts på undantag. - Detta är ett statskapitalistiskt förslag utan marknadsekonomisk grund. Regleringar och statsinblandning införs. Det viktigaste instrumentet för regionalpolitiker har varit lokaliseringsstödet. har detta kommit att utvecklas till en yvig flora med bl.a. lokaliseringsbidrag, lokaliseringsstöd, offertstöd, sysselsättningsstöd, glesbygdsstöd, kreditgivning från utvecklingsfonder och Norrlandsfonden, krediter eller ägarandelar från regionala investmentbolag, utvecklingsbidrag från STU, projektbidrag från SIND etc. Varken myndigheter eller företag kan få någon klar överblick över stödstrukturen. Riskerna för missbruk och felsatsningar är stora. Stöd- och bidragsformer är nu förhållandevis ensidigt inriktade på investeringar i hårdvaror. Den senaste tidens allt större behov av s.k. mjukvaruinvesteringar har blivit svårare att finansiera med hjälp av de "gamla stödformerna. har riktat kritik mot det nuvarande systemet för regionalpolitiskt stöd. Vi har pekat på ett par av de stora svagheterna i systemet - främst svåröverskådligheten och politiseringen, som ofta medfört bristande realism i bedömningen av olika projekt. Studier av ett antal projekt som erhållit lokaliseringsstöd stöder vår kritik. som efter starten gått i konkurs eller på annat sätt drabbats av betalningssvårigheter har varit oacceptabelt hög. Trots att uppsåtet varit gott - att "skapa ny sysselsättning" - har alltför många orealistiska projekt finansierats genom lokaliseringsstöd. Uppföljningsverksamheten har inte fungerat. Ansvarsfördelningen mellan projektens finansiärer har varit oklar. Företaget, företagaren och de an- 21 ställda har drabbats av dessa brister. Regeringen föreslår en del mindre förändringar i nuvarande stödflora. Bl.a. vill regeringen avskaffa lokaliseringslånen och investeringsbidragen. Lokaliseringsbidragen bibehålls med i stort sett nuvarande regler. Stödandelen i projekten sänks dock. I stödområde 1 får stödet högst uppgå till av investeringskostnaden. I stödområde 2 skall det maximala bidraget vara . Bidragens nedskrivningsperiod begränsas till . I princip skall investeringar som får stöd med lokaliseringsbidrag medföra ökad sysselsättning - men det finns möjligheter för regeringen att medge avsteg från detta. Utvecklingsbidrag är en ny stödform som regeringen vill skall utgå till immateriella investeringar inom stödområdet med maximalt eller av en investeringskostnad. 1 vissa fall skall bidrag kunna lämnas med högre belopp även utanför stödområdet. Regeringen vill också att dessa större utvecklingsbidrag lämnas mot att länsstyrelserna får rätt till en del av avkastningen från projekten. Med andra ord blir utvecklingsbidraget då ett sätt för staten att gå in som delägare i olika projekt. Sysselsättningsbidrag skall enligt regeringens förslag kunna utgå med i stödområde 1 och i stödområde 2. Stödet är avsett att täcka inkörningskostnader i samband med att företag utökar sin personal. Stödet skall successivt utbetalas . Regeringens politik innebär att systemet med ett flertal olika stödformer finns kvar. De grundläggande problemen kring det regionalpolitiska stödet angrips ej. Vi anser att regeringens förslag inte kan ligga till grund för framtida regionalpolitik. Under de närmast föregående åren har vi redovisat vårt alternativ till ett antal av de regionalpolitiska stödformerna - riskgarantilån. Som vi tidigare framhållit är problemen för företagen normalt inte tillgången på riskvilligt kapital utan de alltför dåliga allmänna förutsättningarna för företagande. I inland råder dock speciella förhållanden som gör att riskerna med företagsengagemang är högre än i andra delar av landet. En orsak till den högre risknivån är bristen på alternativ användning av lokaler; ett annat problem är att arbetsmarknaden för nyckelarbetskraft är mycket tunn. företag kan skadas avsevärt av att ett fåtal anställda med viktiga kunskaper Mot. eller färdigheter lämnar företaget. Ytterligare en faktor som ökar risken A83 med att driva företag i stödområdet är de höga servicekostnaderna vid t.ex. driftsavbrott. Denna höga risknivå bör kompenseras. Annars försämras möjligheterna att nya idéer omsätts till produktion vid anläggningar inom stödområdet. Vårt förslag till riskgarantilån är därför avsett att skapa bättre villkor för företag i stödområdena. Riskgarantilånen bör utformas så att kapitalkostnaderna för de medel som ställs till företagens förfogande reduceras. För varje stödprojekt bör faställas en plan. Under ett antal år-som utifrån projektplanen bör faställas för varje projekt - bör riskgarantilånen vara ränte- och amorteringsfria. Projektplanen bör också ligga till grund för bedömningen av hur stor andel av kapitalkostnaderna som bör täckas med riskgarantilån. Denna andels storlek bör också fastställas med hänsyn till stödområdesplaceringen. Riskgarantilånen bör hanteras på länsnivå i nära samverkan med berörda banker, vilka vi förutsätter därmed också tar en än mer aktiv del i den totala finansieringen av affärsmässigt sunda projekt inom stödområdet. Bankerna bör svara för det utlånade kapitalet - staten svarar för kostnader för räntor och amorteringar på riskgarantilånen. Vi föreslår därför att lokaliseringsbidragen avskaffas. Vi anser att utvecklingbidrag med bör kunna ges inom ramen för länsanslaget. Däremot bör utvecklingsbidrag på högre belopp inte accepteras. Därmed finns ingen anledning för den märkliga konstruktion med ägarkapital som regeringen föreslagit. För vissa typer av företag passar inte riskgarantilån. Det kan beror på att dessa företag inte är kapitalkrävande. Vi föreslår därför att sysselsättningsbidrag skall kunna utgå i särskilda fall. Till skillnad från regeringens förslag till sysselsättningsstöd anser vi att sysselsättningsstödet skall vara ett alternativ till riskgarantilån - inte ett komplement till riskgarantilån eller andra stödformer. Anslaget bör utnyttjas mycket restriktivt och utgå endast inom stödområde 1. Maximalt bör bidraget utgå med . Medlen bör utbetalas . Regeringen har föreslagit en revidering av stödområdesgränserna. Den förändring som regeringen föreslår är huvudsakligen bra. Gränserna för stödområdena kan i vissa fall orsaka problem. Speciellt i och i Bergslagen finns det anledning för utskottet att noga pröva vilka gränser som bör gälla. Målsättningen bör dock vara att stödområdets omfattning inte ökar. Regeringen föreslår att den skall kunna besluta om tillfällig placering i stödområde. Beslutanderätten i den typen av frågor bör emellertid, enligt vår mening, ligga kvar hos . Länsmyndigheterna har goda förutsättningar att förstå de speciella regionala problemen inom varje län. Det samlade länsanslaget ger länsmyndigheterna resurser till olika utvecklingsinsatser. har konsekvent förordat att fler beslut om, och en större andel av, det regionalpolitiska stödet bör hanteras av . Länsstyrelserna har den bästa överblicken över utvecklingen i respektive län och kan i aktivt samspel med olika organ spela en pådrivande roll för den regionala utvecklingen. Det är lämpligt att en större andel av det regionalpolitiska stödet kanaliseras via anslaget för regionala utvecklingsinsatser. Vi delar de i propositionen anförda motiven för en friare användning av medlen inom de ramar som tilldelas varje länsstyrelse. Det i propositionen särskilt redovisade anslaget till bör kunna rymmas inom anslagsramen. Länsstyrelserna skall vid sitt stöd till företag - förutom det stöd som lämnas till glesbygden - lämna riskgarantilån och nyanställningshjälp på samma villkor som gäller för de medel som anvisas centralt. Inom ramen för det ökade länsanslaget vill vi inrymma merparten av de infrastrukturella investeringar som länsstyrelserna kan finna angelägna att göra och som inte av skilda skäl direkt kan rymmas inom olika sektorsanslag. Länsanslagen har kraftigt ökat och uppgår nu till relativt betydande belopp. Det är av värde om de senaste årens insatser via detta anslag kan utvärderas av ERU i syfte at få ett bättre beslutsunderlag . I detta sammanhang bör också effekterna av länsanslagets nuvarande fördelning mellan olika landsdelar studeras. Det kan vidare finnas skäl att överväga och regeringens roll vid fördelningen av dessa anslag. Regeringen bör därefter återkomma till med de överväganden och förslag som den av oss förordade utvärderingen kan föranleda. Ge landsbygden en chans att leva bättre Stora delar av de utvecklingsmässigt svaga regionerna består av landsbygd. Genom jord- och skogsbrukets strukturrationalisering har det skett en betydande avfolkning. Även kan man förvänta sig att sysselsättningen inom jord- och skogsbruket kommer att minska. Det betyder emellertid inte att landsbygden måste ytterligare avfolkas. Många människor vill bo på landsbygden. De anser att man där kan skapa en tryggare miljö för sig själv och sin familj. En politik som underlättar bosättning på landsbygden är väsentlig inte bara för dem som bor där utan även för resten av befolkningen. En avfolkad landsbygd innebär inte bara att landskapsbilden radikalt förändras utan även att vår bild av ändras. Den socialdemokratiska politiken har medverkat till att avfolka landsbygden. Inom den sociala sektorn har de kommunala monopolen medfört att servicefunktioner koncentrerats till centralorterna. En stor andel av befolkningen på landsbygden är pensionärer. det väsentligt att det finns en väl fungerande social service även på landsbyg- Mot. Men minst lika väsentligt är att den informella hjälp och det stöd som A83 landsbygdsbefolkningen ofta lämnar varandra kan vidmakthållas. av den anledningen är det väsentligt att yngre människor ges möjlighet att bo på landsbygden. En levande landsbygd måste baseras på samspel mellan åretruntboende och dem som söker rekreation på landsbygden. Fritidshus och turism bidrar till en levande landsbygd. Därför bör byggnation underlättas, bl.a. genom generösare byggnadslovsregler. har världens högsta skattetryck. Det utgör ett hot mot en gynnsam utveckling på landsbygden. Den föreslagna skatteomläggningen kommer att drabba landsbygden extra hårt. En stor del av landsbygdsbefolkningen har förhållandevis låga inkomster och får därmed ett sämre utbyte av marginalskattesänkningarna. De får emellertid genom höjda skatter vara med att finansiera marginalskattesänkningen. Momsbreddningen, höjda energi- och boendeskatter liksom stigande bensinpriser och försämrade bilavdrag kommer att drabba landsbygden hårt. Den höjda momsen på bl.a. restaurangbesök kan komma att minska det utländska intresset att besöka . fastighetstaxering kan också få allvarliga konsekvenser för landsbygden. Det bidrar till att skatten på boendet ökar, vilket kommer att bli extra bekymmersamt för dem som bor i attraktiva skärgårds- och fjällområden. Enligt vår uppfattning får höjda taxeringsvärden inte innebära höjd boendebeskattning. De människor som har valt att bo på landsbygden skall inte straffbeskattas. Förmögenhetsskatten på det s.k. arbetande kapitalet i små och medelstora företag - exempelvis jordbruksföretag - måste slopas. Skatten på det arbetande kapitalet innebär att landsbygden går miste om medel som skulle kunna nyttjas i utvecklande syfte. majoritet har föreslagit att underskott i en förvärvskälla i fortsättningen inte får kvittas mot överskott i andra förvärvskällor eller i annat inkomstslag. Detta skulle försämra förutsättningarna för nyföretagande och entreprenörskap. Detsamma gäller det för landsbygden så viktiga deltidsjordbruket. Enligt vår mening bör underskott även vara avdragsgillt mot överskott i andra förvärvskällor och andra inkomstslag. 12.2 Jord- och skogsbruk Jordbruksproduktionen på marginella jordar i glesbygder är viktig främst från sysselsättningssynpunkt. Även från beredskaps- och försvarssynpunkt har jordbruksproduktionen emellertid viss betydelse. Det är väsentligt att lantbrukarna i kompenseras för de, i förhållande till andra delar av , sämre förutsättningarna för att bedriva jordbruk. Detta sker genom det s.k. Norrlandsstödet. Stödet är av regionalpolitisk karaktär. De enskilda skogsägarnas ställning bör stärkas. nas de bl.a. av skattesystemets utformning. Resultatet har blivit att många A83 av de enskilda skogsägarna avverkar mindre virke än vad skogens tillväxt möjliggör. Vi föreslår förbättrade villkor för skogsbrukare i den skogs- politiska motion som avlämnats under allmänna motionstiden. bör sälja skog och annan mark till i första hand sina arrendatorer. Jordbrukspolitiken har varit inriktad på att stödja enbart heltidsarbetande jordbrukare. En sådan inställning missgynnar landsbygden. är kombinationssysselsättning det normala för huvuddelen av lantbrukarna. I norra har av lantbrukarna arbete utanför den egna gården och arbetar mindre än med sitt jordbruk. Att kombinera jordbruk med annan sysselsättning är oftast förutsättningen för att en familj skall kunna bo kvar på landsbygden och bruka jorden. Det är därför viktigt att de regler som diskriminerar kombinationssysselsatta lantbrukare undanröjs. från några av våra största städer börjar en speciell sorts landsbygd. På skärgårdsöarna är förhållandena speciella, bl.a. vad gäller kommunikationer och skolor. De saknar motsvarighet i de flesta delar av den svenska landsbygden. Det är väsentligt att de svenska skärgårdarna inte avfolkas när sommarstugeägarna aker hem. Det ar viktigt bl.a. för , försvaret och naturvården att det finns människor i alla delar av skärgårdarna . Dessvärre blir det allt besvärligare att bo i skärgården. Socialdemokraternas och kommunisternas konfiskation av delar av kustbefolkningens fiskerätt i berövade skärgårdsbefolkningen tillgångar som den hade kunnat utveckla, bl.a. genom att hyra ut fiskeplatser. Bestämmelserna om båtregister bidrar till att öka byråkratin och besväret för en skärgårdsbefolkning som ofta är tvungen att hålla sig med flera båtar. Den mycket restriktiva inställningen till nybyggnad av fritidshus i skärgårdsområden gör att den fasta befolkningen undandras såväl en del arbetstillfällen som välbehövliga inkomster från tomtförsäljning. Den förändring av skattesystemet som socialdemokraterna förbereder kommer ytterligare att öka bördan för skärgårdens fasta befolkning. Höga taxeringsvärden i kombination med hög beskattning leder till att skärgårdsbefolkningen kan komma att få ännu sämre skattevillkor. 12.5 Kommunikationerna på landsbygden Väl fungerande, individuella transportsystem är en förutsättning för att människor skall kunna bo och verka i alla delar av . Bilen ger en rörelsefrihet som inget annat kommunikationsmedel kan ge en så stor grupp invånare. De som har särskilt stor nytta av bilen är människor som bor på lands Det finns tillväxtkraft på den svenska landsbygden. I vissa fall har dock utflyttningen gått så långt att det är nödvändigt att med skattemedel subventionera viss verksamhet. För detta ändamål har det s.k. glesbygdsstödet inrättats. Denna stödform är flexibel och syftar till att främja sysselsättning och upprätthålla en god servicenivå. Stödformen har trots förhållandevis låga kostnader varit framgångsrik. Genom glesbygdsstödet kan t.ex. ett antal lanthandlare fortsätta sin verksamhet, som pensionärer kan få varor hemsända och affären vara ett serviceorgan för t.ex. systembolag och apotek. Glesbygdsstödet har emellertid framför allt betydelse för tillkomsten av sysselsättningsmöjligheter som ett komplement till skogs- och jordbruk. Regeringen föreslår att glesbygdsdelegationen skall bli ett statligt verk under ledning av en generaldirektör. Verkets uppgifter blir dock mycket begränsade - i stort sett samma typ av verksamhet som glesbygdsdelegationen svarat för. En särskild utredare föreslog att glesbygdsdelegationen skulle ombildas till en myndighet. Denna myndighet skulle försvara glesbygdens intressen mot andra statliga verk. Utredarens förslag till uppgifter var delvis orealistiska - om inte ens regeringen själv förmår tillse att olika myndigheter inte vidtar åtgärder som skadar glesbygdens intressen skulle knappast en liten myndighet i klara detta. Därtill skulle en särskild glesbygdsmyndighet riskera att medföra att andra myndigheter tar mindre hänsyn till glesbygdens aspekter inom sina ansvarsområden. De uppgifter som regeringen föreslår att den nya myndigheten skall ha är knappast av den karaktären att det krävs ett särskilt statligt verk. Enligt vår mening finns det ingen anledning att inrätta en ny myndighet. Att underlätta bilinnehav är därför viktigt ur regionalpolitiskt synvinkel. Bilen är viktig för det stora flertalet svenskar som bor i glesbygd. Barnfamiljerna är mest beroende av att ha bil. av barnfamiljerna äger eller har tillgång till bil. I glesbygden är andelen barnfamiljer utan bil . Det är landsbygdsbefolkningen som har svårast att klara av kostnaden för att ha bil och som drabbas hårdast av höjda bilkostnader, t.ex. höjd bensinskatt. har skatteuttaget från bilismen ökat betydligt. Bensin- och vägskatterna har höjts . Accisen, dvs. försäljningsskatten på bilar, har höjts med . Avdragsbegränsningarna för bilresor mellan bostad och arbetsplatser har skärpts. Detta har medfört att det har blivit kostsammare för landsbygdsbefolkningen att åka in till tätorterna för att arbeta. Höjda avgifter och skatter på bilismen i glesbygden måste därför avvisas. Stödformen lokaliseringsbidrag bör utgå. De av oss föreslagna Riskgarantilånen bör på ett bättre sätt kunna bidra till utvecklingen inom stödområdena. Regeringen föreslår emellertid även att anvisas till lokaliseringsbidrag på tilläggsbudget . Regeringen hänvisar till att många företag nu investerar. Det vore olyckligt om företag startar investeringar i tron att de kommer att erhålla ett stort statsbidrag utan att staten sedan är beredd att infria sina löften. Vi delar därför regeringens mening att anslaget under innevarande budgetår bör utökas. Den av regeringen föreslagna anslagsökningen är dock större än vad som är motiverat. Anslaget bör faställas till . 13.2 D 4 Ersättning för nedsättning av socialavgifter Vi beräknar att den av oss ovan föreslagna utökningen av den näringsgrensmässiga omfattningen av nedsättningen leder till ökade kostnader för staten på . 13.3 D 5 Sysselsättningsbidrag Den av oss föreslagna restriktiva användningen av sysselsättningsbidrag bör sänka kostnaderna betydligt. Vi beräknar medelsbehovet till . 13.4 D 6 Särskilda regionalpolitiska infrastrukturåtgärder Regeringens beskrivning av dessa anslag är mycket knapphändig. Det framgår emellertid att beteckningen infrastrukturåtgärder delvis är missvisande. Regeringen anser inte att medlen skall nyttjas för förbättrade vägar, järnvägar eller flygplatser. Den typ av åtgärder som regeringen anser att anslaget bör utnyttjas till bör enligt vår mening huvudsakligen kunna tillfredsställas inom ramen för länsanslagen. Regeringens förslag innebär att skall anvisas till fyra län. Denna del av anslaget anser vi bör utgå. I vår partimotion med anledning av proposition 1989/90:88 om vissa näringspolitiska frågor föreslår vi betydande anslag för infrastrukturinvesteringar inom transportsektorn: ca som en särskild förstärkning till för järnvägsinvesteringar och ett ökat anslag till väginvesteringar och vägunderhåll med . Resterande av anslaget skall enligt regeringens förslag stå till regeringens förfogande. Av dessa medel har regeringen redan utlovat bl.a. anslag till Kustbana. Även de ovan nämnda särskilda anslagen till forskning vid mindre högskolor skall enligt förslaget belasta detta anslag. Vi beräknar att bör vara tillräckligt för denna typ av insatser. 13.1 D 1 Lokaliseringsbidrag 13.5 D 7 Glesbygdsdelegationen Vi motsätter oss att delegationen omvandlas till en myndighet med säte i tersund. Därmed minskar också statens utgifter för delegationen. Vi beräk nar utgiftsbehovet till . 13.6 D 10 Särskilda regionalpolitiska insatser i Regeringen har ett flertal gånger lagt fram olika slags regionalpolitiska "paket. Detta är ännu ett i raden av "paket" från regeringen.