mot · GD02K401 · 1990-01-11 00:00:00 — Längre än så ville dock inte den socialdemokratiska regeringen vidga yttrande- och informationsfriheten. De föreningar som sänder radio har dock ofta mycket begränsade ekonomiska resurser. Förutom produktionskostnader m.m. tvingas de betala den statliga kontrollmyndighetens - närradionämnden - verksamhet. är det de stora och ekonomiskt starka organisationerna som utökar sina sändningstider i närradion, beroende på att andra ideella organisationer inte längre har ekonomiska möjligheter att fortsätta sina sändningar. Detta beror bland annat på att det inte är tillåtet att finansiera sändningarna med reklam. Närradioföreningarnas sändningsrätt är inskränkt och det är förbjudet att använda material som inte producerats för stationens egen verksamhet. Effekten på sändarna är begränsad. Resurserna är knappa och möjligheterna alltså små - ändå produceras det på sina håll bra radio. Det ger en föraning om vilken mångfald skulle kunna få om fri radio skulle tillåtas. Det finns tekniska förutsättningar för att etablera betydligt fler rikstäckande radiokanaler i och än fler lokala stationer om samtliga möjligheter på både FM- och AM-banden utnyttjas. Egentligen handlar det därför endast om en enda sak: viljan att låta människor lyssna på vad de själva vill, dvs verklig yttrandefrihet i radio. Yttrandefriheten kräver att det skall råda frihet för etablering och sändning av radioprogram så länge det finns tillgängliga frekvenser för de företag eller enskilda som vill sända. Regeringen bör därför omgående ges i uppdrag att kartlägga alla möjligheter som finns att lokalt och nationellt sända radio via AM- och FM-banden. Med yttrandefrihet följer också en frihet att motta och vidarebefordra information, häri inbegripet reklam. I den universella FN-deklarationen (vilken i princip överensstämmer med artikel 10 i ) säger den engelska texten följande om yttrandefriheten: Everyone has the right to freedom of opinion and expression; this right includes freedom to hold opinions without interfe renee and to seek, receive, and impart information and ideas through any Mot. 1989/90 media and regardless of frontiers. Rimligen borde detta gälla även i vårt K401 land. Radion har många fördelar, inte minst för att det är ett så lokalt medium, till skillnad från TV. Med små resurser skulle fria, lokala radiostationer kunna skapa sin egen profil. Snabbheten, enkelheten och billigheten gör radion till ett helt unikt medium. Reklamfinansiering av såväl nya nationella som fria lokala stationer skulle innebära stora möjligheter för radion och det fria ordet. Möjlighet till reklamfinansiering skulle ge lokala affärsidkare tillgång till ytterligare en bra marknadsföringskanal för sina varor. Det bör råda frihet för svenska radiostationer (utanför ) att finansiera sin verksamhet genom reklam, sponsring, prenumerations- och medlemsavgifter eller på annat sätt. Radiostationer behöver inga statliga direktiv rörande programinnehållet. Redan existerande regler om etik och reklaminnehåll är tillräckliga. Ett offentligt organ bör inrättas med uppgift att tillse att utbudet av radiostationer blir så stort som möjligt, samordna frekvenser så att radiostationerna inte stör varandras frekvenser, ge tidsbegränsade koncessioner till stationerna, fastställa frekvenser samt övervaka stationernas tekniska specifikationer och påpeka eventuella brister. Koncession skall ges efter anbudsförfarande, såväl vad gäller nationella som lokala kanaler. Koncession skall kunna ges till företag eller enskilda som uppfyller grundläggande ekonomiska och etiska krav, och erhållas under minst fem och högst . Koncession skall kunna återkallas om den icke utnyttjas eller om den missbrukas. Ett eventuellt återkallande skall prövas av domstol. I samband med avregleringen av radion bör även frågan om finansieringen av radioverksamhet utredas. Intill dess att nya direktiv kan ges med anledning av denna utredning skall radioverksamhet inte tillåtas att finansieras på annat sätt än genom licenser. När fri radio tillåts i kommer en del av de föreningar som sänder närradio att etablera egna radiostationer. Det är dock väsentligt, inte minst från yttrandefrihetssynpunkt, att dagens närradio även i fortsättningen ges med likvärdiga tekniska och ekonomiska villkor att sända. Sedan ett tiotal år pågår en stark expansion av antalet TV-kanaler som distribueras till hushållen via satellit- och kabelnät. Drivkraft för utvecklingen har varit tekniska innovationer som främst utnyttjats av privata entreprenörer. TV-kanalerna finansieras antingen av reklamintäkter, genom abonnemang (betal-TV) eller av statliga anslag. Resultatet har blivit att uppemot 1,5 miljoner svenskar kommer att kunna ta emot TV-program som producerats utanför , vilket motsvarar en ökning med 200.000 - 400.000 personer bara . har blivit ett politiskt misslyckande. uppskjutandet vet ingen vad de svenska kanalerna skall användas till. bör satellitens av ägda sändningskapacitet omgående bjudas ut till försäljning till privata intressenter. De ursprungliga satelliterna krävde en kraftig parabolantenn. Detta har gjort att ett flertal hushåll delar på en parabolantenn genom att de är anslutna till ett kabelnät (). Den nya generationen satelliter, s.k. medeleffektssatelliter, kräver dock en betydligt mindre och billigare parabolantenn för att mottagning skall vara möjlig. förväntas därför att fler hushåll skall kunna anskaffa en egen parabolantenn och inte längre vara beroende av kabelnäten. Den ökade valfriheten har inte möjliggjorts av någon socialdemokratisk politisk vilja. Tvärtom har socialdemokraterna på alla upptänkliga sätt försökt styra, begränsa och kontrollera de nya medierna och TV-kanalerna. Den svenska kabellagstiftningen är ett tydligt exempel på detta. Vad som sänds via kablar, nedgrävda i svensk jord, går att kontrollera med konventionell lagstiftning. Den svenska kabellagstiftningen kräver tillstånd av nätinnehavare för rätten att vidaresända satellitprogram. Tillstånden som gäller kommunvis utfärdas av den statliga kabelnämnden. Bland reglerna märks vidare att program med reklam riktade till svenska hushåll ej får distribueras genom svenska kabelnät. Undantag är kabelnät med färre än 100 anslutna hushåll. Fortsatt vidaresändning av en programkanal från satellit får förbjudas för av högst om det i programkanalen och i betydande omfattning har förekommit sådan kommersiell reklam som måste anses riktad särskilt till svenska konsumenter. Ett förbud får dock meddelas endast om det med hänsyn till sändningarnas art och programkanalens karaktär och inriktning bedöms att ett förbud för programkanalen är godtagbart från yttrandefrihets- och informationsfrihetssynpunkt. Försök har gjorts från socialdemokraternas sida att med åberopande av denna paragraf stoppa vidaresändning av TV3. Tolkningen av paragrafen visade vilken risk som finns för att prövning enligt kabellagen endast blir en i rättslig formalia skrudad censur. Det enda sättet att kontrollera de TV-program som distribueras direkt från en medeleffektssatellit till hushållets parabolantenn är att förbjuda eller införa tillstånd för innehav av parabolantenner. Detta har följaktligen också diskuterats inom det socialdemokratiska partiet, men av olika skäl inte föreslagits. I stället har den socialdemokratiska regeringens regleringsiver tagit sig uttryck i ett träget arbete för att åstadkomma en internationell konvention rörande gränsöverskridande TV-sändningar. Genom det rådande reklamförbudet tvingas TV-kanaler inriktade på den svenska marknaden att verka från ett annat land, alternativt länka program producerade i via utlandet till en satellit för vidare distribution till de svenska hushållen. innehåller monopolets sändningar en mängd smygreklam från t.ex. idrottsevenemang och öppen reklam för monopolets tidning liksom för offentlig verksamhet av skilda slag. Situationen bär prägel av censur och ambitionen att stoppa mångfalden inom media. mokratiska politiken motverkar en positiv utveckling av svensk TV-produk- Mot. Den tekniska och ekonomiska utvecklingen i hindras. get för inhemsk produktion försvagas. Den ökade efterfrågan på svenska kulturskaparinsatser som skulle bli följden av en fri mediamiljö kommer inte till stånd. Därför måste reklamförbudet för satellit-/kabel-TV upphävas. Reklamfinansiering öppnar möjligheterna för produktion av svenska program, inte minst av lokal och regional karaktär. En mångfald av olika distributionsformer för TV-kanaler, och en politisk öppenhet gentemot de nya medierna, är viktiga inslag för att öka informationsfriheten. En total översyn av den statliga kabelnämndens verksamhet i syfte att helt lägga ner denna eller överföra eventuellt nödvändiga uppgifter till radionämnden bör också vidtas. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om yttrande- och informationsfriheten, 2. att beslutar att koncessioner för de tredje och fjärde markbundna TV-kanalerna skall erbjudas fristående intressenter i enlighet med vad i motionen anförts, 3. att beslutar att upphäva radios monopol för radiosändningar och tillåta etablering av alternativa radiosändningar fr.o.m. i enlighet med vad i motionen anförts, 4. att beslutar att upphäva förbudet mot kommersiell reklam i radio och TV fr.o.m. i enlighet med vad i motionen anförts, 5. att beslutar att upphäva förbudet mot kommersiell reklam i lag (1985:677) om lokala kabelsändningar fr.o.m. i enlighet med vad i motionen anförts, [att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en utredning av organisation,1] 6. att hos regeringen begär utredning om kabelnämndens uppgifter i enlighet med vad i motionen anförts, 7. att hos regeringen begär utredning om möjligheterna till lokala och nationella radiosändningar via AM- och FM-banden i enlighet med vad i motionen anförts. " 1989/90: Kr206 () () () 1989/90 K401 gotab 99444, 1990