ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GD02Sk374 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sk374 av och (båda c) Vid beräkning av nettointäkt av jordbruksfastighet och nettointäkt av rörelse enligt kommunalskattelagen och lagen om statlig inkomstskatt har fysisk person rätt till avdrag enligt denna lag för belopp som i räkenskaperna har avsatts till allmän investeringsreserv. Avdrag medges med ett belopp som har betalats in på särskilt konto i bank (allmänt investeringskonto) senast den dag, då den skattskyldige enligt 34 § 1 mom. eller 34 § 2 mom. taxeringslagen skall ha avlämnat allmän självdeklaration för det beskattningsår som avsättningen avser eller för handelsbolag taxeringsåret. Med hänsyn till den arbetsbelastning revisorer och bokföringsbyråer har beviljas många anstånd med avlämnandet av deklarationen. Tidpunkten för inbetalning till allmänt investeringskonto framskjuts då i motsvarande grad utom beträffande handelsbolag och kommanditbolag, där inbetalningen skall ske oavsett deklarationen skall avlämnas. Detta förhållande har orsakat problem för många. Motivet är att delägarna i handelsbolaget kan ha att avlämna deklarationen . Att tillåta senare inbetalning skulle enligt prop. 1978/79:210 fordra särskilda dispensregler, vilket skulle göra systemet alltför komplicerat och leda till särskilda kontrollproblem. Detta har utskottet hänvisat till vid sina avslag på detta yrkande vid tidigare behandlingar. Eftersom handelsbolaget i sig ej är deklarationsskyldigt utan istället delägarna i bolaget och revisorn i praktiken gör bokslut och deklaration för alla delägarna , uppstår enligt vår mening inte ovannämnda komplikationer. Detta förhållande kan jämföras med enskild firma eller jordbruk där ena maken är medhjälpare. I praktiken fungerar detta på samma sätt som ett handelsbolag men här beviljas anstånd. Vid utskottets tidigare prövning av samma yrkande, senast (SkU 1989/90:4) anförs att såväl handelsbolagens ställning i skattehänseende som lagstiftningen om allmän investeringsreserv är föremål för överväganden inom ramen för det väntade skatteförslaget och utskottet avslog således återigen motionen. Med tanke på frågans detaljeringsgrad bedömer vi risken stor att den försvinner bland frågor av större dignitet men eftersom den har betydelse för ett stort antal människor upprepar vi vårt yrkande. Med hänvisning till det anförda hemställs att beträffande 3 § lag (1979:610) om allmän investeringsreserv den ändringen görs att eller, om avsättningen görs av handelsbolag tas bort ur lagen. () () 1989/90 Sk374
mot · GD02Sk376 · 1990-01-22 00:00:00 — Motion till 1989/90: Sk376 av och (båda m) Extra avdrag för folkpensionärer Även med beaktande av att på moderat initiativ beslutat om vissa förbättringar avseende folkpensionärernas beskattning är denna fortfarande komplicerad och krånglig. I årets budgetproposition följer regeringen delvis upp ett förslag från moderata samlingspartiet som innebär att avtrappning av det extra avdraget slopas beträffande löneinkomster. Vi vill emellertid ytterligare förenkla och förbättra folkpensionärernas beskattning. Det är särskilt viktigt att negativa marginaleffekter försvinner. För att stimulera egenföretagare att även efter bedriva sin verksamhet är det minst lika viktigt att inte heller arbetsinkomster avseende näringsverksamhet skall reducera extra avdraget. Extra avdraget avtrappas i den mån vissa skattefria inkomster förekommer. Det kan exempelvis vara fråga om skattefri livränta eller utländsk pension, som enligt gällande dubbelbeskattningsavtal undantagits från beskattning i vårt land. Skattefri ränta på allemanskonto påverkar däremot inte storleken av extra avdraget. Reglerna måste i detta avseende förenklas och göras mera likformiga. Logiken kräver därför att skattefria inkomster inte skall påverka storleken av extra avdraget. Genom att förmögenhet i vissa fall också påverkar beräkningen av extra avdraget hämmas folkpensionärerna att efter uppnådd pensionsålder inneha skattepliktiga förmögenhetstillgångar. Det är en osund lagstiftning som kan påverka pensionärer att ge bort en del av sina tillgångar och därmed en del av sin ekonomiska trygghet. Det skall endast vara avkastningen av förmögenhetstillgångarna som skall påverka extra avdraget. Förmögenhetsinnehav bör inte heller till någon del påverka storleken av det kommunala bostadstillägget. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar att extra avdrag för folkpensionärer inte skall avtrappas för arbetsinkomster avseende näringsverksamhet, 2. att beslutar att extra avdrag för folkpensionärer inte skall avtrappas för skattefria inkomster, 3. att beslutar att extra avdrag för folkpensionärer inte skall avtrappas för förmögenhetsinnehav, [att beslutar att det kommunala bostadstillägget inte skall reduceras för förmögenhetsinnehav.1] () () 1989/90 Sk376 11989/90: Sf295
mot · GD02Sk377 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sk377 av m.fl. (fp) Sänkt skogsvårdsavgift Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:Jo310 hemställs att beslutar sänka skogsvårdsavgiften från 0,till 0,. () ()
mot · GD02Sk378 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90: Sk378 av m.fl. (m) Skogskonto m.m. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:Jo312 hemställs 1. att beslutar att skogsvårdsavgiften slopas fr.o.m. , 2. att hos regeringen begär förslag om att kostnader för byggande av skogsbilvägar samt investeringar i skogsdikning skall vara avdragsgilla vid inkomsttaxeringen, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om beskattning av skogskontomedel, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om grundavgift för passiva näringsinkomster. () () () () ()
mot · GD02Sk379 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sk379 av m.fl. (m) Inkomstbeskattning för ideella organisationer, m.m. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90: Kr509 hemställs 1. att hos regeringen begär förslag om en förändring av grundavdraget vid inkomstbeskattningen för ideella organisationer enligt vad som anförts i motionen, 2. att beslutar att sänka skatteuttaget för bingoskatt med hälften, 3. att hos regeringen begär utredning om slopande av reklamskatten i vissa fall enligt vad som anförts i motionen, 4. att beslutar höja schablonavdraget för idrottsutövare till maximalt . 5. att hos regeringen begär förslag om inkomstutjämningsmöjligheter för elitidrottare i enlighet med vad som anförts i motionen. () () () () () () () () () () Per Stenmarck (m) 1989/90 Sk379
mot · GD02Sk380 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sk380 av m.fl. (m) Det extra avdraget för pensionärer Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:Sf300 hemställs att beslutar att reglerna för avtrappning av det extra avdraget vid beskattning av ålderspensionärer vid förvärvsinkomster skall vara lika oavsett om inkomsterna härrör från inkomst av tjänst, rörelse eller jordbruk. () () () ()
mot · GD02Sk381 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90: Sk381 av och (båda m) Ändring av skattebestämmelserna för barn med barnpension De nuvarande skattebestämmelserna leder till en orättvisa mellan barn som uppbär bidragsförskott eller underhållsbidrag och barn som har barnpension. Hela barnpensi nen är beskattningsbar inkomst medan bidragsförskott eller underhållsbidrag inte beskattas. Detta medför att ett barn som har barnpension inte kan garanteras miniminivån motsvarande ett bidragsförskott för sin försörjning. Om barnet dessutom har extra inkomster, exempelvis genom sommararbete, kapital eller andra inkomster beskattas dessa hårdare än för barn eller ungdomar, som har bidragsförskott eller underhållsbidrag, på grund av att extrainkomsterna läggs ovanpå barnpensionen innan dessa beskattas. Det barn som har förlorat sin förälder och dessutom drabbas av dessa skillnader upplever inte nuvarande beskattningssystem som särskilt rättvist. Eftersom alla barn med ensamstående föräldrar garanteras ett minimiunderhåll som motsvarar ett helt bidragsförskott föreslår jag att ett avdrag som motsvarar detta belopp borde få göras innan barnpensionen beskattas. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att ett avdrag motsvarande ett helt bidragsförskott får göras från barnpension innan den beskattas. () () gotab 99636, 1990
mot · GD02Sk382 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sk382 (båda m) 1989/90 Distriktsveterinärernas utnyttjande av egen bil i Sk382-391 har beslutat att ersättning överstigande per mil för utnyttjande av egen bil i tjänsten skall beskattas. Utredningen angående reformerad inkomstbeskattning, RINK, har gjort beräkningar och funnit att den tidigare skattefria ersättningen på per mil gav överkompensation. RINK:s utgångspunkter har bl.a. varit: - ca 1 500 mils privat körning - ca 1 i tjänsten Ingen av dessa utgångspunkter stämmer överens med distriktsveterinärernas och deras vikariers utnyttjande av egen bil i tjänsten. Distriktsveterinärerna, ca 370 stycken fast anställda och ca 100 deltidsvikarier, är statligt anställda med lantbruksstyrelsen som arbetsgivare. De uppbär sin inkomst i form av fast lön från staten och av arvodesintäkter från djurägare. Deras verksamhet är så gott som uteslutande av ambulant karaktär på landsbygden. De utövar alltså sin praktik från bilen vilken därför måste rymma en omfattande instrumentutrustning, mediciner och andra hjälpmedel för att utföra djursjukvården. Den bil distriktsveterinären utnyttjar är av tradition veterinärens egen. Denne uppbär ersättning för sina tjänsteresor enligt en särskild regeringsförordning (1978:679), senast ändrad genom SFS 1989:700, med per mil oavsett körsträcka . De flesta distriktsveterinärer kör . De är undantagna arbetstidslagstiftningen vad gäller såväl arbetstid som bilkörning. Bilersättningen betalas av de enskilda djurägarna i samband med sjukbesöken. Staten som huvudman har inget avtal med distriktsveterinärerna om bilutnyttjande. De är således inte skyldiga att utnyttja egen bil. Den bil veterinärerna nyttjar i sin tjänst är, som framgår ovan, utrustad och inredd för ändamålet på sådant sätt att den knappast kan användas för privat bruk i familjen. Arbetsuppgiftens karaktär kräver en bil av större format och av hög kvalitet. Utryckning skall kunna ske i alla väder och alla väglag. Bilarna måste vara välutrustade, men de slits ändå hårt. I och med de nya reglerna för bilersättning kan inte distriktsveterinärerna använda egen bil i tjänsten utan att direkt förlora avsevärda belopp. De utnyttjar, enligt tillåtelse av arbetsgivaren, nu i stället taxi i stor utsträckning. 1 1989/90. Detta innebär en mångdubbling av kostnaderna vilket till största delen drabbar staten. Beräkningar ger vid handen att om alla veterinärer övergår till att använda taxi skulle det ge en merkostnad för staten på ca 40 milj. kr. Men det drabbar också djurägaren som betalar veterinärernas resekostnad . En kraftig höjning av bilersättningen till distriktsveterinärerna skulle också innebära avsevärda fördyringar för både djurägare och staten. En sådan kompensation motverkar dessutom skattereformens syften. En återgång till bestämmelserna som gällde fram till skulle lösa detta allvarliga problem. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att ersättning till distriktsveterinär för utnyttjande av egen bil i tjänst enligt förordningen 1978:679 inte skall tas upp till beskattning. () () 1989/90 Sk382
mot · GD02Sk384 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sk384 m.fl. (mp) Beskattningen av skadestånd Frågan om skattefrihet för allmänna (ideella) skadestånd har tidigare prövats av och avvisats. På vilka moraliska grunder som det anses att staten skall tillföras huvuddelen av de skadestånd som utgår till enskilda som drabbats på ena eller andra sättet har dock ej klargjorts. De kraftiga marginaleffekterna i det svenska skattesystemet för t.ex. skadestånd som läggs ovanpå den reguljära inkomsten gör att staten blir den verklige mottagaren av skadestånd som utgår till drabbade människor. För den drabbade blir skadeståndsbeloppen endast imaginära tal utan verklighetsanknytning. I sanning bisarrt. Genom detta förhållande kan hela grundvalen för skadeståndsinstitutet ifrågasättas. I den nu inledda skattereformen minskas marginaleffekterna något men fortfarande framstår det som besynnerligt att staten skall tjäna pengar på olycksdrabbade människor. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att allmänna (ideella) skadestånd bör vara skattefria.
mot · GD02Sk385 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90: Sk385 av Tom () I en nyligen avkunnad regeringsrättsdom (5541-1988) har socialbidrag ansetts vara skattepliktig inkomst och den aktuella kommunen har ålagts att utbetala nytt understöd för att täcka den restskatt som bidragsmottagaren därigenom påförts. har tidigare, 1985, hos begärt att reglerna skall ändras så att socialbidrag ej skall räknas som biinkomst vid slutligt fastställande av existensminimum, men någon sådan ändring har ej skett. Det aktuella fallet är ytterligare ett exempel på kostsam rundgång. Statligt bidrag till kommunen betalas ut som socialbidrag och återbetalas till staten som skatt. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att reglerna för socialbidrag bör ändras så att bidrag ej utgör skattepliktig biinkomst vid beräkning av existensminimum.
mot · GD02Sk386 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90: Sk386 Extra avdrag för pensionärer I en dom har regeringsrätten (RÅ 1988 ref 154) fastställt att det extra avdraget för pensionärer bara gäller för den som får svensk pension. har utfärdat föreskrifter om avdrag för nedsatt skatteförmåga för folkpensionärer. Där anges uttryckligen att med folkpension förstås ett antal uppräknade förmåner enligt lagen om allmän försäkring. Regeringsrätten fann att med folkpension i 50 § 2 mom fjärde stycket kommunalskattelagen inte kan förstås annat än svenska socialförsäkringsförmåner. Två regeringsråd var skiljaktiga och anförde att pension erhållen enligt norsk lagstiftning vid bedömandet av rätt till extra avdrag för folkpensionärer enligt 50 § 2 mom fjärde stycket kommunalskattelagen jämte anvisningar i princip skall kunna likställas med svensk folkpension. Det extra avdraget bör bestämmas med ledning av de föreskrifter som gäller svensk pension och på sätt kammarrätten hade beslutat. Kammarrätten hade anfört att det av förarbetena till 50 § 2 mom fjärde stycket kommunalskattelagen framgår att socialförmåner av folkpensions karaktär inte skall avvägas med utgångspunkt från att de skall täcka även på förmånerna belöpande skatt. För att folkpensionärerna skall erhålla en godtagbar ekonomisk standard har de fått skattelättnad i form av avdrag för nedsatt skatteförmåga. Lagstiftningen bygger därmed på att den pension som svensk folkpensionär uppbär är av den storlek att den medför nedsatt skatteförmåga. Regeringsrättens dom kom som en kalldusch för många norska pensionärer som flyttat till . De måste vara bosatta i innan den norska pensionen förvandlas till svensk folkpension. Alla har tidigare fått det extra avdraget godkänt. Detta torde gälla även andra nationaliteter. Lagen drabbar också en svensk medborgare lika hårt om han eller hon uppbär t.ex. norsk pension. Om en svensk bott i och sedan flyttar till som pensionär, då godkänns inget extra skatteavdrag . Detta handlar om människor med en blygsam inkomst, många lever mer eller mindre på existensminimum. Det kan aldrig ha varit lagstiftarens mening att lagen skall tolkas på detta sätt. bör därför med det snaraste klargöra sitt ställningstagande. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till ändring av kommunalskattelagen på så sätt att utländska socialförsäkringsförmåner som uppbärs av svensk skattskyldig jämställs med svenska socialförsäkringsförmåner enligt vad i motionen anförts. 1989/90 Sk386
mot · GD02Sk387 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90: Sk387 av () Skatteavdrag vid sponsring Kostnaden för sponsring är avdragsgill om det är att betrakta som marknadsföring. Det innebär att stödet som ges från företag till stor del betalas av skattebetalarna. Om ett företag finner det angeläget att ge sponsorstöd i olika former bör det inte leda till avdragsrätt. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om avdragsrätt vid sponsring.
mot · GD02Sk388 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:Sk388 Avdrag för sponsring till kulturändamål Det är en nationell angelägenhet, en angelägenhet för oss alla, stat, kommun och enskilda, att slå vakt om och att vårda vårt kulturarv. När det emellertid gäller arkeologiska utgrävningar i samband med fornfynd som görs vid en byggarbetsplats är den kostnadsbörda som åsamkas byggherren, som ofta är en kommun eller en enskild, så oerhörd att detta kan hindra såväl utgrävning som byggnation. Det blir ingenting alls. För att lindra kostnaderna men ändå för framtiden bevara kulturlagren kan medge att lock får läggas på kulturlagren i form av en betongplatta på pålar, som man sedan bebygger, den s.k. Bjerkingmetoden. Metoden har emellertid kritiserats av många, i synnerhet vad gäller stora ytor. Kulturlagren torkar och förstörs snabbt. Försurningen snabbar därvid upp förstörelseprocessen. Över huvudtaget innebär luftföroreningarna att förstörelseprocessen accelererar. De vackra kyrkoruinerna i hotar att snabbt vittra sönder liksom exempelvis slottsruinen i . Kvarteret Trädgårdsmästaren i skall bebyggas. Kvarteret är centralt beläget och forskare vet att just på denna plats kan en synnerligen intressant period i vår historia belysas. Inför risken att den nämnda plattläggningsmetoden skulle komma till användning, fornlämningarna förstöras och att vi inte skulle få de kunskaper som en utgrävning kunde ge, startades en insamling för att bekosta en utgrävning. Från en enig forskarelit, från allmänhet, från enskilda och från massmedia tryckte man på om att utgrävning måste göras, att inte detta tillfälle att få fram en stor och betydande pusselbit i den svenska historien skulle missas. Insamlingsarbetet har pågått . Intresset från enskilda människor är stort, liksom offerviljan. Även företag har skänkt pengar, men insamlade medel räcker inte långt. Det är en gigantisk uppgift att skaffa fram tillräckligt med pengar. Sannolikt skulle uppgiften vara lättare, om gåvor till projekt av den här arten kunde göras skatteavdragsgilla för såväl företag som enskilda. Det är en gemensam nationell uppgift att slå vakt om vårt kulturarv, men frågan är om staten i sådana fall tar något ansvar alls. Det är mycket svårt att få statliga bidrag och om de ges är de synnerligen blygsamma. Således har till det här nämnda utlovat . Även om s.k. sponsring från näringslivet blivit allt vanligare, även om ofta företag och enskilda är mycket engagerade i kulturevenemang och kulturräddning, så innebär gåvor alltid en uppoffring. En reducering av skatten mot uppvisande av kvitto kunde därför underlätta för olika givare att hjälpa till att satsa på kulturen. För staten kunde en lagändring i nämnd riktning markera även ett statligt engagemang, eftersom ju ytterst enligt proposition 1987/88:104 ansvaret faktiskt åvilar staten. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om regler för skattereducering vid penninggåvor till kulturändamål i enlighet med vad som i motionen anförts. 1989/90 Sk388
mot · GD02Sk389 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90: Sk389 av och (båda mp) Avdragsrätt för gåvor till Personlig hjälp är mänsklig hjälp Situationen för människor i tredje världen De ekonomiska skillnaderna mellan industriländer och utvecklingsländer tenderar att öka snarare än minska. Givetvis bör industriländer som arbeta målmedvetet för att motarbeta denna olyckliga tendens både av solidaritetsskäl och för att vår värld blir en mycket säkrare plats att existera i om inte en stor del av mänskligheten lever under ekonomiskt förtryck. Arbete med dessa syftemål hör hemma inom ramen för Sida och i vår handelspolitik. Inom de gröna ser vi mycket positivt på det arbete som görs. Betydelsen av personlig hjälpverksamhet I denna motion vill vi för det första framhålla en annan aspekt, nämligen den personliga relationen mellan människor i industrivärlden och människor i uländer. Den är av stort ömsesidigt värde. En svensk som ger en personlig gåva till en människa i ett u-land känner ett intresse för den personen och det landet. Han eller hon får också en ökad förståelse för de problem som finns i den lilla skalan innanför ett helt annat land. Mottagaren å sin sida får kunskap om världen utanför hennes begränsade omgivning och får ett framtidshopp som inte utan vidare kan förmedlas av bistånd genom myndighetskanaler. Personlig hjälpverksamhet och de kontakter som fås på det viset är sålunda av största betydelse både för förståelse mellan människor i olika länder och för fred mellan länderna. Uppmuntran av mänskliga insatser Vi anser att samhället, vid sidan av sin ordinarie hjälpverksamhet bör uppmuntra kontakter mellan svenska medborgare och människor i som behöver ekonomisk hjälp och personlig uppmuntran. Ett sätt att göra detta, och ett sätt som är vanligt i andra västländer, är att avdragsrätt i taxeringen åtnjutes för sådana gåvor. En sådan avdragsrätt bör också införas vid beräkning av svensk inkomstskatt. För att inte rätten skall missbrukas och ge möjlighet till skatteflykt bör endast organisationer godkända av komma i fråga för donationer med avdragsrätt. Dessutom bör en gräns av tillämpas. 1989/90 Sk389 Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar att biståndsgåvor till människor i tredje världen skall vara avdragsgilla om dessa gåvor förmedlas genom organisation godkänd av och gåvorna har ett maximalt värde av , 2. att beslutar att arv testamenterat till någon av godkänd biståndsorganisation skall undantagas från arvsskatt. () () Skattefrihet för arv till biståndsverksamhet Ett annat tillfälle då vi anser att skattefrihet bör ges till en donation gäller arv. Om någon testamenterar sin kvarlåtenskap till bistånd genom någon av de erkända och av godkända organisationerna är det inte riktigt att beskatta dessa medel. I själva verket torde de redan vara beskattade en gång. Här torde en maximering av beloppet inte vara påkallad.