mot · GD02Ub722 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:Ub722 av m.fl. (s) Arbetsterapeututbildningen Arbetsterapeuter utgör en viktig resurs bland annat när det gäller att öka rehabiliteringsinsatserna i vården. Rehabiliteringsfrågor har intagit en central plats i utredningar . Här kan nämnas Personal för framtidens hälso- och sjukvård (SOU 1984:58), Personal för 90-talets psykiatriska vård (redovisar 1985:8), Äldreomsorg i utveckling (SOU 1987:21), Tidig och samordnad rehabilitering (SOU 1988:41) och (SOU 1989:39). I alla utredningar betonas ett ökat behov av arbetsterapeuter. Utredningarna innnehåller däremot mycket lite om vilka konsekvenser förslagen i de olika utredningarna borde medföra för bl.a. arbetsterapeututbildningen. finns drygt 4 000 yrkesverksamma arbetsterapeuter. Behovet, enligt utredningarna ovan, skulle vara så många terapeuter . Arbetsterapeutkåren borde då omfatta cirka 15 000. Med dagens utbildningsvolym, som är cirka 400 , kommer kåren att öka till ungefär 7 2000. Arbetsterapeuter har alltid varit ett bristyrke. finns brist framför allt i glesbygd och inom vissa verksamhetsområden. På några utbildningsorter finns ett smärre överskott. Intresset att utbilda sig till arbetsterapeut har minskat drastiskt. Det finns ingen analys av orsakerna till detta. Man kan göra mer eller mindre säkra gissningar. Yrkets relativa anonymitet och korta historia torde ha spelat in. När utbildningen blev än mer dold inom en rehabiliteringslinje, tappade man mer än en tredjedel av de förstahandssökande. LFA:s statistik över antalet sökande och antalet utbildningsplatser till arbetsterapeututbildningen perioden HT78-VT90 Anm: LFA - för högskoleutbildning 1980-talets attityder och diskussioner när det gäller vård och gnäll på offentliga sektorn har säkert också spelat in, liksom stämpeln kvinnoyrke och därmed kvinnolön. För att uppnå de mål med rehabilitering som samhället uppställt är det mycket angeläget att utbildningen till arbetsterapeut ter sig attraktiv för dagens gymnasister. Åtgärder måste vidtas för att bryta den negativa utvecklingen av antalet sökande . En förlängd utbildning med en delvis förändrad uppläggning borde vara en verksam åtgärd. Arbetsterapeututbildningen enligt studieplan har funnits . Erfarenheten visar att det förekommer vissa brister i utbildningen. En utbildning, som skall förbereda dels för forskningsanknuten verksamhet och metodutveckling, dels för ett självständigt arbete inom olika vårdformer, kan inte inrymma detta med ett tillfredsställande resultat inom 100 poäng. Sjukdomspanoramat ändras med mer komplexa rehabiliteringsinsatser som följd. Detta medför att en utökning av de medicinska ämnena behövs för att arbetsterapeuter på ett godtagbart sätt ska kunna bedöma och behandla de nya patientgrupperna, som kommer att finnas i vård och rehabilitering. Dessutom är de samhälls- och beteendevetenskapliga områdena i utbildningen i behov av förstärkning. Landstingens förändrade arbetsorganisation med decentralisering medför att arbetsterapeuter i allt större utsträckning arbetar ensamma. Därmed ställs de inför många svåra situationer, utan tillgång till eller stöd av erfarna kollegor. Rehabiliteringen kommer att inta en allt viktigare roll i sjukvården, försäkringen och arbetsmiljön. av medicinsk metodik, SBU, publicerar en viktig studie om Ont i ryggen - ett samhällsproblem. Utifrån kravet på vetenskap och beprövad erfarenhet granskas dagens insatser i vård och behandling. Det brister i diagnos och behandling. Otrivsel på arbetsplatserna är större orsak till sjukskrivning för ont i ryggen än tunga lyft och ensidiga arbetsuppgifter. På motsvarande sätt skall rehabiliteringen av landets 40 000-50 000 trafikskadade granskas. Det talar för att brister i rehabiliteringen också här kommer att påvisas. Arbetsterapeuterna kan med förbättrad kvalité i sin utbildning bli en viktig yrkesgrupp i de satsningar som kommer att ske på rehabilitering . Med hänsyn till de förändringar som belyses i de olika utredningarna, de erfarenheter som vunnits från den nya utbildningen av både studerande, lä 1989/90 Ub722 rare och yrkesverksamma, samt det sjunkande antalet sökande, bör grundutbildningen till arbetsterapeut utökas till att omfatta 120 poäng. har också (1989/90: SoU 11) uttalat att behörighetsföreskrifter för arbetsterapeuter bör införas. Detta för att öka kvalitén i vården. Enligt vår bedömning kan en sådan förlängning ske utan märkbara merkostnader genom att de sista 20 poängen av utbildningen omfattar praktik och projektstudier. Vidare bör alternativkurserna i naturvetenskap och vård lyftas ut ur utbildningen. En sådan förändring medför att poäng frigörs och kan användas för att beakta de brister som råder. Det bör således vara möjligt att ge berörda utbildningsmyndigheter i uppdrag att förlänga studietiden utan att merkostnader uppstår. Kvalité och effektivitet kan gå hand i hand när det gäller arbetsterapeututbildningen. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om förlängd och förbättrad arbetsterapeututbildning. () Axel () () () () () 1989/90 Ub722 gotab 99823, 1990