mot · GD02N236 · 1990-01-22 00:00:00 — Motion till 1989/90:N236 av m.fl. (c) Åtgärder mot konkurrensbegränsande ägarkoncentration Ett decentraliserat samhälle med möjlighet till arbete, boende, utbildning service m m förutsätter att näringspolitiken utformas med sikte på att främja de mindre och medelstora företagen, kooperationen och ökad samverkan i näringslivet i stället för fusioner. I föreliggande motion understryks att många, livskraftiga och väl fungerande mindre och medelstora företag är grundläggande för en positiv ekonomisk utveckling i hela landet. Utvecklingen mot allt större, allt färre och alltmer dominerande företag försvårar kraftigt möjligheterna att nå detta mål. De allra största företagen får vidare en mycket dominerande roll för den svenska ekonomin. Sårbarheten i samhället ökar och känsligheten för marknadens svängningar blir allt större med de risker det innebär för sysselsättning och välfärd i . Mot denna bakgrund föreslås i denna motion bl a följande åtgärder för att motverka koncentrationsutveckling och stärka de små och medelstora företagens villkor: - Regler för kontroll av fusioner mellan större företag bör införas i syfte att förhindra fusioner som leder till monopol och stark ägarkoncentration - En lagfäst rätt för företagen att vid hot om fientliga uppköp förvärva aktier i det egna företaget - Ingen rätt till köp av förlustavdrag vid fusioner - En förbättrad riskkapitalmarknad för småföretag genom införande av förmånliga skatteregler vid handel med icke noterade aktier - Skattefrihet för arbetande kapital i småföretag - Införande av personliga investeringskonton för skattefritt sparande, avsett för bl a investeringar i företag. Kännetecknande för näringslivet i har varit att stora företag blivit allt större. som är ett land med liten folkmängd har i jämförelse med andra länder ett stort antal stora och internationaliserade företag. Motsatt finns det i en lägre andel små och medelstora industriföretag än i många av våra närmaste konkurrentländer och bland . Ofta har det varit nödvändigt med stora företag för att kunna hävda sig Mot. internationellt t.ex. , SKF, och . I andra samman- N236 hang har vissa koncentrationer av företagsamhet och ägande inom näringslivet blivit negativa företeelser för den enskilda människan, den regionala utvecklingen, konkurrensen och samhällsekonomin. För att ge näringslivet balans och mångfald är det av utomordentligt stort värde att egenföretagande och de mindre företagen utvecklas och främjas. En av näringspolitikens viktigaste uppgifter blir att stärka och utveckla de mindre företagen. Deras ställning måste stärkas i förhållande till de stora och internationaliserade företagen. kommer i annat sammanhang att vidareutveckla åtgärdsförslag för att främja och skapa bättre livsvillkor för de mindre företagen. Det behövs en annan inriktning av näringspolitiken och en skatte- och avgiftspolitik som bättre tar hänsyn till de mindre företagens behov och förmåga. Det är nödvändigt att lagstiftningen anpassas till de mindre företagens villkor. Det svenska näringslivet har kännetecknats av en utveckling mot stark ägar- och maktkoncentration, internationalisering och strukturomvandling. I första hand är det inom industrin, bank- och försäkringssektorn samt fastighetsmarknaden som den ökade koncentrationen varit mest tydlig. I skenet av den västeuropeiska integrationen har följt ett ökat intresse för investeringar inom EG. De svenska direktinvesteringarna inom EG har ökat från 3,3 miljarder till ca 22,7 miljarder och beräknas till under de tre första kvartalen 1989. har ett stort antal företag köpts upp av större företag eller olika former av investmentbolag. Genom fusioner med redan stora företag har också nya företags- och ägarkonstellationer bildats. Av årets budgetproposition framgår att av sammanlagt 90 börsnoterade företag med vardera minst 500 anställda köptes närmare hälften upp av något annat företag . Utmärkande för företagsköpen och fusionerna inom industrin, under främst andra , har vidare varit att det ofta rört sig om stora affärer, exempelvis MoDo:s köp av /Holmen, Asea köp av Fläkt och senast Volvos delägande i statliga . Även inom bank- och finanssektorn har ägarförändringarna varit mycket omfattande och uppmärksammade, t.ex. köp av och därefter förvärvet av Nordbanken. Gotagruppen som består av , Skaraborgsbanken och Värmlandsbanken, står för en tredje stor förändring inom bankvärlden. Även inom sparbanksrörelsen planeras stora förändringar som syftar till nya fusioner mellan olika fristående sparbanker. Fusioner har av en del kommit att betecknas som bevis på framgång, medan åtgärder för att främja t.ex. miljö och resurshushållning framhållits som hinder för utveckling. Den s.k. klippekonomin har förhärligats och också framhållits som bevis på framgång och skicklighet. Den ekonomiska politiken främjar koncentration Det finns flera orsaker som bidragit till koncentrationsutvecklingen. Den avgjort främsta orsaken till den ökande koncentrationen i samhället och den omfattande fusionsvågen inom näringslivet står att finna i den ekonomiska politik som förts . När socialdemokraterna 1982 återfick regeringsmakten inriktades den ekonomiska politiken på att skapa ökade vinster i näringslivet. Till detta bidrog chockdevalveringen . Det gynnade framför allt de redan starka och mest lönsamma företagen, som också haft den mest positiva ekonomiska utvecklingen. Den expansiva politik som regeringen fört har emellertid skapat ett inflationstryck och krav på stora löneökningar. Tillväxten har varit exportledd. Löne- och kostnadsnivån har blivit för hög i förhållande till omvärlden och de närmaste konkurrentländerna. Konkurrensen och behovet av arbetskraft har varit stor. De mest likvida, lönsamma och expansiva företagen har kunnat dra till sig ny och välutbildad arbetskraft. Det har drivit på löneglidningen och därmed kostnadsutvecklingen. Denna utveckling blir särskilt påtaglig i en situation med arbetskraftsbrist. Den tredje vägens ekonomiska politik har skapat nya obalanser. Konkurrensdevalveringarna har drivit upp vinsterna i storföretagen medan de mindre företagen inte haft samma positiva utveckling. Kurserna på har ökat mer än 10 gånger . Justerat för inflationen har ökningen varit . Det visar vilken förmögenhetsbildning som skett inom de börsnoterade företagen. med storföretagens kraftiga vinstutveckling har offentlig verksamhet som vård och skola inte fått de ekonomiska resurser som behövts för att kunna uppfylla kravet på en god vård och utbildning. Avregleringen av kreditmarknaden i kombination med kraftigt likvida storföretag och en stark utveckling av börskurserna har skapat ett uppsving för de finansiella marknaderna i . Den socialdemokratiska tredje vägens ekonomiska politik har inneburit en förmögenhetsomflyttning i samhället och näringslivet. Regeringen har inte förmått fördela det nya välståndet rättvist mellan olika företagstyper, inte heller mellan olika hushåll och regioner. Socialdemokratisk näringspolitik har mer anpassats till storföretagens och storfinansens intressen. Det har manifesterats i många olika sammanhang, främst genom den inställning som socialdemokraterna intagit när det gällt statlig företagsamhet och försäljning av statliga företag till svenska storföretag. Den ekonomiska politiken har också ökat de regionala obalanserna. Skogslänen och andra utsatta regioner har avfolkats och befolkningen koncentrerats medan folkmängden i expansiva och ekonomiskt starkare storstadsområden ökat kraftigt. Detta har i sin tur skapat ökad belastning på bl.a. bostadsmarknaden och miljön i koncentrationsområdena. Vidare har den förda politiken gynnat den traditionella svenska exportindustrin, t ex skogs- och bilindustrin. Särskilt gynnade har några av landets största industriföretag blivit, t.ex. och . Dessa har fått generösa Mot. stöd för etablering av nya industrier och dessutom skattelättnader genom N236 övertagande av förlustavdrag från Svenska Varv som beräknas till 500 milj. kr. till vardera företaget. Detta är större belopp än vad regeringen satsat i regional utveckling i flera av de hårdast arbetslöshetsdrabbade länen. Utvecklingen inom de högteknologiska branscherna har släpat efter den internationella utvecklingen. har därför en industristruktur som uppvisar en internationellt sett låg andel högteknologi. Detta gör oss priskänsliga och dessutom dåligt rustade inför 1990-talet. Regeringen har trots de internationellt sett goda förutsättningarna misslyckats med att uthålligt lösa de ekonomiska problemen och skapa en struktur i näringslivet som uppfyller kravet på decentralisering, inflytande och mångfald. Många av de svenska storföretagen är starkt beroende av utlandsmarknaden. Det gäller t.ex. skogsindustrin och verkstadsindustrin med företag som , , , , Alfa etc. Deras beroende av den västeuropeiska och internationella marknaden påverkar i sin tur villkoren för underleverantörer som är knutna till dessa företag. I regel är det småföretag. Den ökade internationaliseringen av svenskt näringsliv kommer därför stegvis att förändra villkoren för industrin och påverka den ekonomiska utvecklingen i vårt land. Flera av de svenska industriföretagen har förvärvat företag, helt eller delvis, i andra länder i en sådan omfattning att det väckt stor uppmärksamhet och utomlands ibland kallats för en new Viking-invasion. Beroendet av internationella intressen, nya maktgrupper, den internationella ekonomiska utvecklingen och beslut kommer i allt större utsträckning att påverka svensk industri och vitala svenska intressen. Det framgår exempelvis av fusionen mellan ASEA och . Ökad internationalisering av den svenska industrin kan visserligen ge tillgång till nya marknader, men leder till ökad sårbarhet för vårt land och då särskilt vissa regioner. Stora företagsförvärv och fusioner leder till att det bildas nya och förstärkta maktsfärer. Inom dessa maktsfärer kontrollerar ett begränsat antal personer och stora aktieägare flera andra företag, strategiska produktionsresurser och tusentals anställda. Makten och ägandet koncentreras därigenom ytterligare. Genom att gifta ihop olika företag med varandra kan nya maktsfärer och maktgrupper tillsammans skapa dominans över flera andra företag och produktionsgrenar. Därigenom får de kontroll över intressanta marknader, mindre aktieägare och kan ytterligare stärka sin ställning. Motiven för de många olika företagsförvärven och fusionerna under 1980talet har skiftat beroende på företagstyp och bransch. Det har handlat om att åstadkomma strukturförändringar, samordningsvinster, ökade marknadsandelar eller finansiella resurser, men det har också funnits direkta 7 När motivet är strukturförändringar handlar det ofta om att köpa upp Mot. verksamheter eller företag för att få bort en svår konkurrent eller överpro- N236 ökar risken för monopol. Den starka koncentrationsutvecklingen inom den privata skogsindustrin torde, till icke ringa del, haft som främsta syfte att genom kartellbildning kunna pressa virkespriserna i inköpsledet. Den frågan har också blivit föremål för NO:s granskning. Vissa samordningsvinster kan visserligen uppnås genom fusioner, men det torde inte alltid vara det avgörande huvudmotivet. Maktmotivet eller att få nya ekonomiska resurser för kommande investeringar torde vara det övervägande. Priset för ett förvärvat bolag kan då bli högt. Det visar de återkommande och allt högre buden som riktas mot vissa intressanta företag. Storföretagens köp av eller fusioner med andra företag leder ofta till stora företagskonglomerat där en rad olika produktionsgrenar ingår. För de enskilda arbetstagarna blir detta svårt att överblicka. ingår t.ex. tillverkning av bilar, bussar, motorer, livsmedel och fritidsartiklar. ingår kemiprodukter, byggnadsmaterial, grosshandel inom el och WS, gruvindustri, metallurgisk industri, kemisk industri, maskintillverkning osv. tillverkas t.ex. hushållsmaskiner, motorsågar, byggnadsmaterial m.m. Nobelkoncernens verksamhet omfattar cellulosakemi, försvarsmateriel, kemikalier och explosivämnen. ingår handel, sjöfart, byggnadsverksamhet, tillverkningsindustrier, specialstål m.m. Inom en och samma koncern finns således varierande produktionsinriktningar som ofta inte har något annat gemensamt än ägarnas aktier och koncernledning. Genom fusioner och företagsuppköp ökar fjärrstyrningen av tidigare enskilda och fristående företag. Besluten över dessa företags investeringar och produktutveckling fattas alltmer sällan på den ort där företaget har sin verksamhet. De anställdas möjligheter till insyn och inflytande över sin egen arbetssituation minskar i allmänhet ju större företagen och koncernerna blir. Politik för ett decentraliserat näringsliv Det behövs en serie av åtgärder för att kunna dämpa fusionsvågen och koncentrationen och i stället skapa en decentraliserad ägarstruktur i näringslivet. I grunden behövs en ny inriktning av den ekonomiska politiken för att åstadkomma stabilitet, långsammare kostnadsutveckling, lägre inflation och rättvis fördelning av de samlade resurserna. Pris- och kostnadsutvecklingen Mot. har under en lång följd av år överstigit genomsnittet i konkurrentländerna. För att svenskt näringsliv skall kunna öka sin konkurrenskraft är det nödvändigt att kostnadsutvecklingen dämpas. Näringspolitiken måste utformas med sikte på främjande av de mindre företagen, kooperationen och en ökad samverkan i näringslivet i stället för fusioner. Kostnadseffektivitet och kostnadsrationalisering kommer att bli viktiga begrepp för näringslivet . Det behöver inte innebära att svenska företag för att klara prisutvecklingen och behålla marknadsandelar tvingas till fusioner. I stället kan samverkan mellan olika företag uppnå samma resultat med bibehållet decentraliserat ägande. Kooperation och samverkan måste därför stimuleras. För att balansera maktkoncentrationen och begränsa konkurrensen måste staten medvetet främja de mindre och medelstora företagen samt medverka till att ge konsument- och producentkooperationen en mer aktiv roll i förhållande till nationella och multinationella storföretag. Den svenska skattelagstiftningen stimulerar fusioner och premierar företagsköp i stället för att främja mångfald och decentralisering. Många fusioner har underlättats genom att det förvärvande företaget kan köpa och tillgodogöra sig förlustavdrag från ett annat företag eftersom det i regel innebär omfattande skattelättnader. Denna princip har också utnyttjats med statens medverkan t.ex. vid nedläggningen av varvsindustrin då förlustavdrag övertogs av stora och vinstgivande företag. Därför är det nödvändigt att skattesystemet utformas så att stora vinstgivande företag inte kan köpa förluster i ett annat företag i spekulativt syfte. Detta bör ges regeringen till känna. har det högsta skattetrycket jämfört med våra konkurrentländer. sjunker ökningstakten i den ekonomiska tillväxten. En stor del av skattetrycket utgörs av höga socialavgifter för företagen. I de skatteutredningar som presenterades framgår att mer än hälften av socialavgifterna i realiteten är rena skatter. Detta slår hårt mot småföretagen. Det står inte heller i harmoni med vad som gäller i flera av de västeuropeiska länderna. Skattetrycket måste därför sänkas på småföretagen. Detta kan ske genom att skattedelen på socialavgifterna successivt minskas. Detta bör ges regeringen till känna. över en längre tidsperiod - oberoende av konjunktursvängningar påverkar arbetsgivaravgifterna även sysselsättningsgraden. Denna fråga är i högsta grad avgörande för det ekonomiska välståndet i landet. Betänkandet från Utredningen om reformerad företagsbeskattning präglas av betydande enighet. Trots detta har invändningarna mot skattereglerna för egenföretagen och de mindre företagen varit betydande. Förslaget om särskild redovisningsmetod som senare framlagts är ett steg på vägen i rätt riktning, men inte heller detta förslag är tillräckligt långtgående för att fylla kravet på ett småföretagsvänligt skattesystem. Vi tar från sida upp dessa frågor i annat sammanhang. Näringsverksamhet som bedrivs i form av enskild firma eller övriga småföretag skall inte ha en hårdare beskattning än storföretagen. Tvärtom finns det motiv att ha en lindrigare beskattning av mindre företag än av stora och internationaliserade företag som arbetar under helt andra ekonomiska förutsättningar och villkor. Detta bör ges regeringen till känna. Det s.k. arbetande kapitalet i ett småföretag förmögenhetsbeskattas. Eftersom storföretagen och de börsnoterade bolagen alltmer ägs av institutioner såsom stiftelser, andra bolag, investmentbolag eller försäkringsbolag undgår dessa mestadels förmögenhetsbeskattning. Enligt vår mening skall arbetande kapital i företag inte beskattas. Ett slopande av förmögenhetsbeskattningen på arbetande kapital skulle kraftigt förstärka framförallt soliditeten och överlevnadsförmågan i de småföretag, där företagaren med nuvarande skatteregler tvingas till betydande kapitaluttag för att både betala sin egen lön, skatter och sociala avgifter. Enligt uppfattning skall därför arbetande kapital i företag ej förmögenhetsbeskattas. Avkastningen på det kapital som egenföretagare har bundet i sin rörelse bör inte beskattas inkomst av näringsverksamhet och därmed beläggas me' sociala avgifter. Beskattningen blir i så fall hårdare än om kapitalet plakats i bank eller annat finansinstitut. Egenföretagarna bör inom ramen för en särskild redovisningsmetod få möjlighet att bygga upp ett eget kapital som kan användas för att stärka och utveckla företag. Dessa principer bör bli riktgivande för en kommande beskattning inom småföretagssektorn. Vi återkommer i annat sammanhang till detta. För start och utveckling av företag behövs kapital. En betydande del av kapitalet måste vara eget kapital, d.v.s. riskkapital, aktiekapital. I småföretagen är det ägaren som tillskjuter kapitalet. Företagarens privatekonomi ger emellertid sällan utrymme för några större kapitaltillskott till bolaget under löpande verksamhet. De stora företagen har däremot en rad möjligheter att få riskvilligt kapital. Aktiemarknaden är för dessa företag en väsentlig källa för försörjning av riskkapital. Dessutom är obligationsmarknaden i praktiken endast öppen för de större företagen. Personligt ägande är en viktig drivkraft för att åstadkomma förnyelse och investeringar i näringslivet. Det är också ett viktigt inslag för att skapa ägarspridning och därmed ökat inflytande. För att bredda ägandet och stimulera sparandet bör det göras intressant och långsiktigt attraktivt. vill därför införa personliga investe 1989/90 N236 Medlen från ett personligt investeringskonto får användas utan Mot. skattekonsekvens till investeringar i bl.a. företag. Vi utvecklar förslaget om N236 personliga investeringskonton i annan motion. För flertalet småföretag är inte en börsintroduktion ett realistiskt alternativ för att skaffa riskkapital eftersom det för börsintroduktion krävs att företaget redan har ett icke obetydligt aktiekapital. Grunden för de små företagens möjligheter att bygga upp sitt egna kapital är därför självfinansiering. Det framtida skattesystemet måste utformas så att småföretagens riskkapitalförsörjning underlättas och stimuleras. Likartade effekter som en börsintroduktion medför skulle kunna uppnås om privatpersoner stimuleras att satsa pengar i småföretag, t ex genom köp av nyemitterade aktier. Flera länder i har infört speciella system för att stimulera det privata utbudet av riskkapital till småföretag. Systemen varierar till sin utformning mellan de olika länderna men har i allmänhet det gemensamt, att de grundas på en skattepremiering av något slag. Ett sådant system bör införas också i . Syftet bör vara att underlätta utvecklingen av en väl fungerande riskkapitalmarknad för småföretag. Det kan ske genom att fysiska personer ges rätt att i sin inkomstdeklaration göra avdrag för sådana investeringar. I första hand borde en fullständig avdragsrätt gälla upp till ett visst årligt belopp för placeringar i icke börsnoterade aktier. Detta motsvarar det engelska systemet med Business Expansion Scheme. En annan och alternativ möjlighet är att avdragsrätten gäller för placeringar i särskilda riskkapitalfonder. Dessa fonder skall då helt vara inriktade på att göra satsningar i nyemitterat riskkapital från småföretag i skeden innan börsintroduktion är aktuell. Detta bör ges regeringen till känna. En kompletterande lösning, för att ytterligare underlätta handeln med icke noterade aktier i småföretag, är att utveckla systemet med allemansfonder. övervägs att begränsa skattefriheten för allemansfonderna. Enligt vår uppfattning är det nödvändigt för att få den rätta stimulansen för placeringar i icke noterade aktier att fondernas placeringar i dessa aktier beläggs med lägre skattesats än vad som gäller för övriga placeringar i allemansfonder. Vidare bör det öppnas möjlighet för allemansfonder som är helt inriktade på icke noterade företag. Detta bör ges regeringen till känna. Köp av egna aktier I och ger lagstiftningen rätt för ett företag, som utsätts för hot om uppköp, att tidsbegränsat köpa upp de egna aktierna. Denna rätt bör även tillkomma svenska företag med en begränsad ägarkrets. Vi förordar därför att möjligheterna prövas att förändra gällande lag så att uppköp av egna aktier blir möjligt för att skydda ett företag från uppköp om det strider mot viljan hos en betydande del av aktieägarna. Enligt vår mening bör hos regeringen begära att dessa möjligheter utreds. Kontroll av stora fusioner Vi har tidigare i annat sammanhang framfört förslag till inriktning av näringspolitiken som skulle minska koncentrationen i näringslivet och främja ett decentraliserat ägande, positiv regional utveckling och ökat inflytande Mot. 1989/90 för de som är beroende av företagets verksamhet. I den s.k. konkurrenskommittén är kooperationen, främst de producentoch konsumentkooperativa företagen och deras arbetssätt, föremål för särskild prövning. Hur motsvarande frågor skall behandlas vad beträffar de producent- och konsumentkooperativa företagen berör vi därför inte i detta sammanhang. Svenska lagar och förordningar kommer som en följd av den ökade integrationen i att i större utsträckning behöva harmoniseras med . Detta är också målsättningen med det pågående förhandlingsarbetet mellan EFTA och EG. Vi vill dock understryka vikten av att lagar och regler inte utformas på ett sådant sätt att de möjligheter den nordiska marknaden innebär för svenskt näringsliv inte kan tas till vara. De mindre och medelstora företagen är långt mer beroende av att kan vara en fungerande hemmamarknad än de stora företagen. Även inom EG har det rests farhågor för konsekvenserna av de stora fusioner som ägt rum mellan olika stora företag. Det finns en uttalad oro för att fusioner mellan företag som behärskar viktiga produktionsgrenar, utvecklingsresurser och redan har stora marknadsandelar skall leda till ökad dominans och kanske monopol på vissa marknader. EG har därför beslutat om särskild prövning av fusioner mellan företag som överstiger en viss omsättning. Det är, enligt uppfattning, angeläget att även fusioner mellan stora företag i prövas i särskild ordning av regeringen. EG:s förordning om fusionskontroll antogs av och träder i kraft . Från detta datum gäller skyldighet att i förväg anmäla företagsfusioner som har beröring med EGmarknaden till . Enligt EG är fusionskontrollen nödvändig från både ekonomiska och politiska utgångspunkter. Omstruktureringsprocessen i europeisk industri har medfört en våg av fusioner. Trots att många av dessa inte ger anledning till problem är det enligt och nödvändigt att säkra så att det inte förorsakar varaktiga problem och skada på en effektiv konkurrens. EG:s förordning om fusionskontroll omfattar alla företag som uppfyller vissa kriterier bl.a.: 1.När de deltagande företagens samlade omsättning på världsmarknaden överstiger 5 miljarder ECU (ca ).