mot · GD02Jo260 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:Jo260 av () Jordbrukspolitikens mål och medel Svenskt jordbruk står inför stora förändringar. Inom ramen för ökad frihandel och i strävan att avreglera det svenska jordbruket kommer en genomgripande förändring att genomgå vårt jordbruk. Importen av livsmedel kommer att öka, liksom möjligheterna att sälja mera av de svenska livsmedlen ute i världen. Konkurrensen blir större, som nya marknader öppnar sig. Medlemsskap eller nära anknytning till EG ligger ännu så länge långt fram i tiden, men de förändringar som närmast förestår svenskt jordbruk blir ett steg i riktning mot den slutliga integrationen i . Även om dessa processer blir smärtsamma och tar avsevärd tid i anspråk är alternativet att stå helt utanför och vid sidan om till större nackdel för jordbruket och dess utövare. Livsmedelspolitiska arbetsgruppens (LAG) förslag om framtidens jordbruks- och livsmedelspolitik kan i sin huvudinriktning accepteras. Övergångstiden för jordbruket att anpassa sig är dock för kort, och de insatser som anvisas för anpassningarbetet är för snålt tilltagna. Konsekvensanalyser saknas helt, vilket är en klar brist. Jordbrukspolitiken/livsmedelspolitiken måste uppfylla vissa bestämda mål. Utifrån dessa mål skall sedan konkreta förslag utarbetas. Av de mål som det härvid är viktigt att utgå ifrån kan nämnas följande: Produktionen av livsmedel inom landet skall ha en sådan omfattning att full självförsörjningsgrad uppnås. Av beredskapsskäl är det nödvändigt att inom landet kunna producera livsmedel i sådan mängd att hela svenska folket vid avspärrning eller konflikt kan försörjas. De inom livsmedelsproduktionen verksamma skall kunna uppnå rimliga inkomst- och standardmål. En heltidsarbetande lantbrukare bör kunna leva och försörja sig av sitt yrke. Avreglering av jordbrukssektorn bör ske, men i sådan takt att inte går före andra länder. Den får heller inte medföra att de ekonomiska påfrestningarna för näringens utövare blir oacceptabelt stora. De betingelser under vilka svenska jordbrukare arbetar får inte avvika mot dem som gäller för andra länders odlare. Snabba eller djupgående förändringar av jordbrukspolitiken får inte medföra att delbranscher slås ut, eller att bygder utarmas. Följande medel kan och bör användas för att uppnå de angivna målen: Gränsskyddet måste vara kvar. Skattetrycket måste sänkas. De betungande avgifter och skatter som belastar egenföretagare måste sänkas eller tas bort. Skogsvårdsavgiften skall slopas, och avgifterna på handelsgödsel och bekämpningsmedel skall tas bort. Förmögenhets- och gåvoskatterna måste sänkas. Övergångstiden för ett avreglerat jordbruk måste sättas till upp emot . Anpassningsersättningar till en omläggning av produktionen måste utgå till berörda företag. Beloppets storlek är nu inte möjlig att beräkna, men skall verklig och varaktig omläggning av produktionen ske behövs betydande insatser. Särskilda insatser måste göras i de branscher och inom de områden där verksamheter eller odlingar av speciellt slag hotar att helt slås ut. En sammanvägning av jordbrukspolitiken med regionalpolitiska och sociala mål måste göras. Det gagnar ingen om särskilt regionalpolitisk! stöd måste utgå till vissa områden sedan delar av jordbruket där inte klarat den nya politikens krav, och det vore djupt tragiskt om särskilda ekonomiska stödinsatser behövde göras av de sociala myndigheterna därför att jordbrukare gått i konkurs. Bättre är då att skapa sådana förutsättningar att brukarna i dessa branscher och i utsatta områden kunde klara övergångstiden med hjälp av de särskilt anvisade medlen. En sammanhållen politik, utan att allt för mycket snegla på om det är rätt anslag som belastas eller rätt myndighet som anses ha det primära ansvaret när insatser görs, skulle och för alla berörda vara den bästa. Den särskilt anvisade anpassningsersättningen bör bl.a. kunna användas till skogsplantering av såväl barrträd som lövträd, till energigrödor eller till annan ny odling. Användningen av bekämpningsmedel i odlingar och uppfödningsmetoderna i djurhållningen måste vara lika i konkurrerande länder. Svenska odlare eller uppfödare skall inte behöva ha nackdel av att bestämmelserna är strängare i än i andra konkurrerande länder. Konsekvenserna av den framtida jordbrukspolitiken kan för del bli genomgripande. Strukturen i det öländska jordbruket, liksom för dess trädgårdsnäring, är mycket speciell. Sockerbetsodlingen står på spel. Denna gröda är av vital betydelse för många jordbrukare på södra . Även ett stort antal industrisysselsatta berörs. Frilandsodlingen av grönsaker, som lök, bruna bönor, morötter, rödbetor m.m., liksom av jordgubbar, har stor omfattning på . Osäkerheten är stor för hur dessa produkter skall klara sig i ett av frihandel präglat . Fårskötseln är betydande på , liksom i övriga län. Fårbetning är viktig, framför allt på norra , där det säregna landskapet till stor del kan hållas öppet tack vare denna betning. Farhågor finns för att det redan besvärliga läget för fårskötseln ytterligare försvåras med öppnade gränser. Dessa exempel visar att osäkerheten är särskilt stor på . Alternativa sysselsättningar är svåra att etablera. Såväl norra som södra är utpräglade glesbygdsområden, och de ingår också i stödområde. Mot denna bakgrund bör ett handlingsprogram för formas enligt följande: En särskild Ölandsfond bildas med kapital från de ovan beskrivna anpassningsmedlen. Ölandsfonden bör ha ett eget kapital som är tillräckligt stort för att - om så blir nödvändigt - verksamt kunna bidraga till omstruktureringen av jordbruket och trädgårdsnäringen. En särskild fondstyrelse bör bildas, rekryterad i län och med säte i länet. Statlig medverkan och insyn förutsättes. Syftet och arbetets uppläggning skall vara att i första hand söka behålla de särpräglade öländska odlingarna och driftsformerna. I andra hand bör nya odlingar och alternativa sysselsättningar arbetas fram. Exporthjälp och marknadsföring bör också ingå. Fonden skall verka i längst . Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om jordbrukspolitikens mål, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om jordbruks- och livsmedelspolitikens medel under punkterna 1 t.o.m. 7, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om inrättandet av en särskild Ölandsfond.