mot · GE02L10 · 1990-10-18 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:8 Vårdnad och umgänge InledningFamiljesplittring i form av skilsmässa iäktenskap och separation i samboendeförhållandeblir allt vanligare i vårt samhälle. Denna splittringskapar problem för alla berörda om änpå olika sätt. Häri inbegrips tiotusentals barn.Detta kan leda till problem som kräversamhällsinsatser. Främst gäller dettasocialpolitiken. Inom familjerätten handlar detytterst om relationerna inom familjen. Av särskiltintresse är då mannens relationer till familjen ochspeciellt till barnen redan under samlevnaden.Rättspolitiken utgör naturligtvis ingenuniversalmedicin för lösning av familjensrelationsproblem, men ett bra rättsregelsystem kanvid skilsmässosituationer underlätta lösningen avvårdnads- och umgängesfrågor i samförstånd eller isista hand genom rättegång.Folkpartiet har lagt fram en lång radkonkreta förslag till förbättrad lagstiftning omvårdnad och umgänge; senast ipartimotion 1989/90:So625. Glädjande nog harfaktiskt merparten av våra förslag vunniterkännande i denna proposition. I vissa avseendenkrävs dock förbättringar i förhållande tillpropositionen för att tydligare framhäva attlagstiftningens utgångspunkt är barnets bästa.Gällande rättBarn står i princip under vårdnad av bådaföräldrarna. Denna gemensamma vårdnadfortsätter även efter skilsmässa men kan upplösasgenom dom på begäran av föräldrarna eller någonav dem. Avgörande vid valet av vårdnadshavareblir barnets bästa. Den förälder som inte blirvårdnadshavare kan få umgänge med barnet eftervad som är bäst för barnet.SamförståndslösningarI vår motion skrev vi att man måste anstränga sigsärskilt för att söka samförståndslösningar påfrågor som är avgörande för barnen, alltså vårdnadoch umgänge. Ett instrument för att uppnå sådanalösningar är s.k. samarbetssamtal, därsocialförvaltningarna genom kontakter medföräldrarna söker lösa separationsproblemen påbästa sätt för alla parter utan uppslitanderättegångar. Att detta nu föreslås i propositionenhälsar vi med tillfredsställelse. I propositionensförslag till lagtext, 6 kap. 18 § , får nudomstolen rätt att förordna om sådana samtal. Imotiveringen anförs att så bör ske så snart ettsamtal kan antas tjäna något syfte. Detta är enviktig inställning som uttryckligen bör framgå urlagtexten.VårdnadsfråganI propositionen föreslås att gemensam vårdnadskall kunna beslutas i fler fall än med gällanderegler, bland annat i fall då endera föräldern, ellerbåda, visserligen yrkat på ensam vårdnad, menrätten bedömer att det är bäst för barnet medgemensam vårdnad och ingen av föräldrarnamotsätter sig sådan vårdnad. Folkpartietsuppfattning är att den gemensamma vårdnaden intebör upplösas i onödan. En förälder bör inteuteslutas från vårdnaden med mindre än så ärförenligt med barnets bästa. Detta måste fastslås ilagtexten (FB 6 kap. 5 §).Vidare föreslås i propositionen ett lagfästandeav principen att, då gemensam vårdnad ärutesluten, den förälder som kan förväntas vara denbästa garanten för ett fungerande umgänge skallanförtros vårdnaden. Genom den föreslagna 6 a § i6 kap. tillgodoses kravpå en betoning av barnets bästa vidvårdnadsfrågornas avgörande. I propositionenföreslås också att den förälder som inte har vårdnadskall tillförsäkras upplysningar om barnet som kanfrämja umgänget.Följden av dessa förslag borde rimligen bli ettminskat antal vårdnadsmål i domstolarna.UmgängesrättenSåväl som propositionensutgångspunkt är att barn har behov av umgängemed båda sina föräldrar, även sedan dessaseparerat. Även kontakten med andra personersom står barnet särskilt nära, exempelvisfar/morföräldrar, är angelägen för att främjaumgänget. Propositionen innehåller dock intenågot förslag till ändring av 6 kap. 15 § FB, som förälder som inte får vårdnaden enumgängesrättighet genom att vårdnadshavarenåläggs en skyldighet att tillgodose umgänget ''sålångt som möjligt''. Först vid tvist i rättegång krävsuttryckligen direkt hänsyn till barnets bästa. Dettaär inte tillräckligt. Kritik kan riktas inte bara motreglernas utformning utan även motbestämmelsernas praktiska tillämpning. Destereotypa beslut som vanligen fattas iumgängesfrågan medger inte att umgängetanpassas till parternas och barnets under årenväxlande förhållanden. Inte heller tillgodosesbarnets intresse av att någorlunda regelbundet fåtillfälle till en längre tids umgänge med den föräldersom barnet normalt inte bor hos. I de fall då, tillföljd av brottslig handling riktad mot barnet, ellerav annan orsak, något umgänge över huvud tagetinte bör förekomma med hänsyn till barnets bästa,finns det vidare risk för att en schabloniseradbedömning av umgängesfrågorna leder till att ettför barnet skadligt umgänge trots allt kommer tillstånd.Det är nödvändigt med en större flexibilitet ochen bättre anpassning till förhållandena i detenskilda fallet vid avgörande av umgängesfrågor.För att få till stånd en mindre kategoriskrättstillämpning vid tillerkännande av umgängeskulle vissa ändringar i lagtexten behöva göras. Detbör framgå direkt i lagtexten att umgängesrättenskall tillgodoses efter vad som är bäst för barnet,inte som att rätten till umgänge skalltillgodoses så långt möjligt. Vidare bör lageninnehålla en precisering av vilka faktorer som skallbeaktas vid bedömningen i umgängesrättsfrågor avvad som är bäst för barnet. Det skulle då främstgälla barnets ålder och mognadsgrad, känslomässiganknytning mellan barn och umgängesförälder,barnets egen inställning samt föräldrarnas inbördesförhållanden.Däremot godtas i princip genom propositionenatt umgängesrätten skall förstärkas till sitt innehåll,något som också föreslagit. Sålundaålägges vårdnadshavaren skyldighet att lämnasådana upplysningar rörande barnet som kanfrämja umgänget. Men denna vårdnadshavarensskyldighet borde omfatta information om viktigareangelägenheter som rör barnets hälsa och framtid.Detta bör framgå av lagtexten (FB 6 kap. 15 §). Idessa frågor får även sekretessregler som påverkarkontakten mellan umgängesrättsföräldern å enasidan och skola, sociala myndigheter etc. å denandra stor betydelse. Dessa frågor belyses inte ipropositionen, vilket är en brist.En viktig umgängesrättsfråga upptas inte ipropositionen, nämligen kostnaderna förumgängesrättens genomförande. Detta trots attfrågan aktualiserats i och förslagefterlysts av lagutskottet vid upprepade tillfällen.Regeringen bör skyndsamt förelägga ettsådant förslag med utgångspunkten att föräldrarnaskall dela på dessa kostnader.FörfarandetVårdnadsutredningenDen långa handläggningstiden förvårdnadsmålen medför problem av skilda slag. Detär en långvarig process som innebär storapåfrestningar för både barn och föräldrar och somriskerar att störa de angelägna framtidakontakterna. Därför måste åtgärder vidtas för attåstadkomma en bättre och snabbare handläggningav vårdnadsmålen. Särskilt önskvärt är attvårdnadsutredningarna bedrives skyndsamt, dockutan att ge avkall på kvaliteten. Som riktmärke börgälla att utredningen bör vara klar inom 3--4månader. Detta mål skulle kunna uppnås omdomstolen fick ökad styrfunktion övervårdnadsutredningen och den tid inom vilkendenna skall vara slutförd. Propositionens förslag idenna del, huvudsakligen överensstämmande medfolkpartiets, är välmotiverade, särskilt i den del deinnebär ökade möjligheter för domstolen att styravårdnadsutredningen. Men kravet på skyndsamhetbör betonas genom tillägg till lagtexten i 6 kap. 19 §första stycket föräldrabalken.I propositionen föreslås att den som genomförvårdnadsutredningen själv skall avgöra huruvidadet insamlade faktamaterialet skall kompletterasmed en slutsats från hans eller hennes sida ellerinte. Detta är tillräckliga garantier för att denkompetens som finns hos de sociala myndigheternatas till vara. vill dock peka på en riskmed förslaget. I de fall då utredaren inte framhållernågon slutsats föreligger stor risk för att enderaparten eller båda väljer att kalla utredaren somvittne vid en eventuell följande huvudförhandling.Som vittne kan utredaren hamna i en situation därhan eller hon på direkt fråga från endera partentvingas framlägga en åsikt om vilken förälder somär mest lämpad som vårdnadshavare -- en uppgiftsom på detta sena stadium kan helt förändraförutsättningarna för processen. Det torde, inteminst av denna anledning, ofta vara lämpligt attvårdnadsutredningen utmynnar i ett förslag.Interimistiska förordnandenVi har tidigare anfört att det i många familjemålom vårdnad och umgänge krävs s.k. interimistiskabeslut, alltså förordnanden som skall gälla tillsvidare och fram till dom i målet, vilket medförmånga problem. Vi har framfört synpunkten atträtten genom ett beslut som avser enbart barnetsbostad skulle kunna undvika ett mer eller mindreprejudicerande beslut i vårdnadsfrågan på ettstadium då utredningen ännu är ofullständig. Ävenpå denna punkt har våra yrkanden tillgodosetts,vilket vi välkomnar.Beträffande dessa interimistiska vårdnadsbeslutnöjer man sig inte längre med att beslutet grundarsig på vad som, utan närmare precisering, är''skäligt''; nu föreskrivs att det skall vara grundat påvad som är bäst för barnet. Vår kritik av dentidigare lagtexten har blivit hörsammad. Men dettakräver i sin tur ett bättre beslutsunderlag fördomstolarna. Därför måste rätten åläggas att alltidinhämta upplysningar från socialnämnden(6 kap. 20 §).Rättslig omprövningI vissa fall behövs omprövning av vårdnads- ochumgängesfrågorna. Det blir särskilt motiverat omen vårdnadshavare genom olika åtgärder försvårareller omöjliggör för barnet att träffa den andraföräldern. Varken nuvarande eller föreslagnaregler motverkar sådant umgängessabotagetillräckligt effektivt. Vårdnadshavarens ansvar förumgängesrätten betonas visserligen. Menmöjligheterna till omprövning av vårdnaden(6 kap. 7 §) måste utvidgas ochpreciseras till att avse även åsidosättande avumgängesrätten. Härigenom skulle vårdnadenövergå från den saboterande föräldern till denförälder som kan antas bäst främja ett nära och gottumgänge med barnet.I grunden handlar umgängestrassel dock oftaom sociala problem som löses bäst om föräldrarnafår hjälp och stöd att bearbeta sina konflikter så attde kan samarbeta i frågor som rörbarnet.BarnkompetensDe ovannämnda vårdnadsutredningarna är oftaav avgörande betydelse för utgången i vårdnads-och umgängesmålen. Därför måste de genomförasav särskilt kompetent personal. Bl.a. av detta skälmåste barnkompetensen inom socialtjänstensområde utvidgas. Ett förslag till åtgärdsprogrammed denna inriktning bör föreläggas riksdagen.DomarkompetensDet är synnerligen angeläget att domare i s.k.barnmål besitter särskild kompetens. Självklart börinte relativt oerfarna domare handlägga frågor ominterimistiska förordnanden i dessa mål. Dedomare som ges behörighet att fatta beslut ivårdnads- och umgängesmål skall vara ordinariedomare eller vikariera på sådan tjänst. I vissa målbör det också vara möjligt och lämpligt att utnyttjabarnexperter såsom sakkunnig. Dessutom borde enexpert kunna medverka som domstolsledamot utanrösträtt i mål där barns villkor är föremål förbedömning eftersom det är särskilt angeläget attbehovet av expertkunskap garanteras i sådana mål.Regeringen bör lägga fram ett förslag tillförsöksverksamhet med den angivna inriktningen.VerkställighetFör den händelse att föräldrarna inte följerrättens dom om vårdnad eller umgänge kan det bliaktuellt med tvångsvis verkställighet i form avvitesföreläggande eller, ytterst, polishämtning.Sådana beslut, som meddelas av länsrätt, är mycketkänsliga eftersom tvånget direkt eller indirektriktas mot barn. Dessa verkställighetsprocesser ärmycket beklagliga och utsätter barnen för extrarisker. Situationen blir dessutom prekär genom attlagen faktiskt tillåter verkställighet även om detföreligger risk för att barnets hälsa skadas. Därförbör lagen ändras så att länsrätten skall kunna vägraverkställighet i samtliga fall då verkställighet inte ärförenlig med barnets bästa. Dessa bedömningarkräver då att rätten har tillgång till bästa möjligabeslutsunderlag, bl.a. genom utnyttjande avsakkunniga.I dessa verkställighetstvister måste man ocksåsöka en metod för att om möjligt undvika fortsattatvister. En möjlighet skulle kunna vara attlänsrätten vid vägrad verkställighet med bindandeverkan skulle kunna föranstalta om omprövning avvårdnads- eller umgängesfrågan i allmän domstol.En sådan modell borde få positiva konsekvenser föratt såväl minimera ett destruktivtdubbelprocessande i läns- och tingsrätter som attförebygga s.k. umgängessabotage frånvårdnadshavare.UmgängessabotageI 7 kap. 4 § straffbeläggsegenmäktighet med barn. Härmed skyddas främsten vårdnadshavare från brottsliga handlingar av enumgängesberättigad förälder eller annan personsom innebär att den rättmätiga vårdnaden inte kanutövas. Något motsvarande skydd för denumgängesberättigade föräldern finns däremot inte,ens vid totalt sabotage av vårdnadshavaren motumgängesrätten. Det är uppenbarligen ologiskt attbarnets behov av kontakt med föräldrarna harstraffrättsligt stöd beträffande vårdnadsföräldernmen inte beträffande umgängesföräldern. Man''straffar'' visserligen inte fram en god kontakt medbarn, men klara fall av umgängessabotage utgör enform av egenmäktighet med barn, som bör kunnaföranleda även en straffrättslig reaktion.FaderskapsfrågorI propositionen föreslås att termen''faderskapserkännande'' skall utbytas mot''faderskapsbekräftelse''. Terminologin bör ändrasmen då till ''faderskapsförklaring''.Mest angeläget är dock att i sak försöka stärkaden ogifte faderns rätt. Det kan nämligen inteuteslutas att det finns ett samband mellan det alltförlåga engagemang som en del av dessa fäder visar försina barn och den undanskymda roll somlagstiftningen ger den ogifte fadern jämfört medden gifte fadern. Ett stärkande av den ogiftefaderns ansvar, rättigheter och skyldigheter bordedärför vara till gagn även för barnet.Någon form av faderskapspresumtion för fadersom är sambo med barnets moder ligger klart i linjemed den införda sambolagstiftningen.Dessutom skulle en sådan presumtion tillgodosebehovet av ett särskilt skydd för gemensamma barni samboförhållanden. En faderskapspresumtionkan tillskapas på olika sätt. Ett sätt är att inte barapåbörja utan även avsluta nuvarandefaderskapsutredning före barnets födelse. I dessafall skulle -- under förutsättning att parterna äröverens -- fadern direkt vid barnets födelse ansesvara rättslig fader till barnet. börföräldrarna, i enlighet med propositionens förslag,kunna anmäla att de önskar gemensam vårdnad.SpecialsituationerVid sociala föräldraskap saknas blodsbandetmellan barn och föräldrar. Förföräldraskapsformerna adoption och inseminationär dock i princip rättsverkningarna desamma somvid biologiskt föräldraskap. Särskilda problem kandock uppkomma i umgängesrättssituationer.Vid renodlat socialt föräldraskap i form avstyvföräldraskap och familjehemsföräldraskap ärden rättsliga situationen synnerligen oklar.Regeringen bör återkomma till medförslag till rättslig reglering i dessa delar.Ensamstående fäders situationTill slut måste man ägna uppmärksamhet åt deensamstående fädernas situation. Dessa mändrabbas egentligen av en dubbel separation. Deberövas ofta sin föräldraroll som deförlorar sin anknytning till familj, släkt och vänner.Männen klarar bevisligen denna relationskrismycket dåligt i många fall. Detta leder alltför oftatill att de råkar in i missbrukssituationer, vilket i sintur leder till ohälsa och kriminalitet. Dessutom ärdet klarlagt att dessa män har en högre dödlighet ängifta män genom självmord eller andradödsorsaker. Dessa problem drabbar ytterstbarnen.Men vår kunskap om de ensamstående fädernassvåra och utsatta situation är heltotillräcklig. Männens problem och dess orsakermåste klarläggas samt de samhällsekonomiskakonsekvenserna kartläggas. Härefter bör lämpligaåtgärder vidtagas till förbättring av situationen.Detta bör ges regeringen till känna. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att 6 kap. 18 § första stycket FB ges följandelydelse:I mål om vårdnad eller umgänge får rättenuppdra åt socialnämnden eller något annat organatt i barnets intresse anordna samtal i syfte att nåenighet mellan föräldrarna (samarbetssamtal).Sådant uppdrag bör ges så snart ettsamarbetssamtal kan antas tjäna något syfte.2. att 6 kap. 15 § FB ges följande lydelse:Barnets vårdnadshavare har ett ansvar för attbarnet kan umgås med en förälder som inte ärvårdnadshavare eller med någon annan som stårbarnet nära, i den utsträckning som är lämplig medhänsyn till barnets bästa. Vad som är barnets bästaskall därvid bestämmas med utgångspunkt frånbarnets ålder och mognadsgrad, känslomässiganknytning mellan barnet ochumgängesrättshavaren, barnets egen inställningsamt föräldrarnas inbördes förhållanden.Vårdnadshavaren skall, om inte särskilda skältalar emot det, lämna den som har umgängesrättenligt första stycket sådana upplysningar rörandebarnet som kan främja umgänget eller som berörbarnets hälsa eller framtid.Motsätter sig barnets -- -- -- bäst för barnet.Motsätter sig barnets -- -- -- bäst för barnet.3. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om kostnadernaför umgängesrättens genomförande,4. att 6 kap. 19 § första stycket FB ges följandelydelse:Rätten skall se till att frågor om vårdnad ochumgänge skyndsamt blir tillbörligt utredda.5. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om lämpligheten iatt vårdnadsutredningar avslutas med ett förslag,6. att 6 kap. 20 § andra stycket FB ges följandelydelse:Beslut enligt första stycket får meddelas utanhuvudförhandling. Innan beslutet meddelas skallmotparten få tillfälle att yttra sig i frågan. Rättenskall ge socialnämnden tillfälle att yttra sig i frågan.Har rätten meddelat ett beslut, skall den omprövadet när målet eller ärendet avgörs.7. att 6 kap. 7 a § FB ges följande lydelse:Om barnets vårdnadshavare åsidosätter barnetsbehov av umgänge med den förälder som inte ärvårdnadshavare, skall rätten besluta om ändring ivårdnaden, såvida inte hänsyn till barnets bästatalar däremot.8. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om ettåtgärdsprogram för stärkande av barnkompetensinom område,9. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts omdomarkompetens vid handläggning av vårdnads-och umgängesmål,10. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts omexpertmedverkan i vårdnads- och umgängesmål,11. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om beaktande avbarnets bästa vid allmän förvaltningsdomstolsverkställighetsbeslut i umgängestvister,12. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om möjlighet att iverkställighetsmål inför allmänförvaltningsdomstol föranstalta om omprövning avvårdnadsfrågan i allmän domstol,13. att 7 kap. 4 § tillförs ett nyttstycke som ges följande lydelse:För egenmäktighet med barn skall ock dömasbarns vårdnadshavare som utan beaktansvärt skäl iväsentlig mån åsidosätter barnets behov avumgänge med den förälder som inte ärvårdnadshavare.14. att beslutar ersätta termen''faderskapsbekräftelse'' i lagtexten med termen''faderskapsförklaring'',15. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts omfaderskapspresumtion vid samboförhållanden,16. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om rättsligreglering av vårdnads- och umgängesfrågor i socialaföräldraskap,17. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om ensamståendefäders situation.