mot · GD02Jo96 · 1990-05-08 00:00:00 — Motion till 1989/90:Jo96 av och (båda c) med anledning av prop. 1989/90:146 1989/90 I regeringens proposition 1989/90:146 om livsmedelspolitiken föreslås den administrativa prissättningen på sockerbetor avskaffas och regleringen av betarealen slopas från . Vidare föreslås att sockerbetsarealen odling skall uppgå till 49 000 ha, vilket är en minskning med 1 160 ha från nuvarande 50 100 ha betareal. Med hänsyn till det förväntade underskottet i sockerregleringen för /91 föreslår regeringen en minskning av kostnadskompensationen till Sockerbolaget med och en sänkning av betpriset med per . Den sedan tidigare årliga kostnadskompensationen för merkostnaderna vid sockerbruken på och utgår med oförändrat belopp eller . Beloppet avses för nästa regleringsår finansieras över budgetmedel. Vidare föreslås arealbidragen utgå oförändrat för odlare som levererar till ö-bruken. Även om den svenska sockerbetsodlingen i vissa stycken skiljer sig från företrädesvis spannmålsodlingen är det ändå viktigt att för sockerbetsodlingen såväl som för det svenska jordbruket överhuvudtaget att hänsyn tas till den pågående utvecklingen internationellt. Det är därför av central betydelse för den svenska sockernäringen att har ett gränsskydd som motsvarar vad som finns för sockerproducerande länder i vår omvärld. Gränsskyddet måste därför vara på samma nivå, ha samma omfattning och i huvudsak en motsvarande utformning. Beträffande den tekniska utformningen av gränsskyddet råder delade meningar i den just nu pågående GATT-rundan. EG har i detta sammanhang varit en stark pådrivare för fortsatt användning av rörliga införselavgifter. Så länge EG är inriktat på en rörlig införselavgift för socker är det av konkurrensskäl nödvändigt från svensk sida att tillämpa samma system. System med värdetullar skulle innebära en alltför stor osäkerhet och riskera att svensk sockernäring i samband med en betydande överskottsproduktion internationellt och med ett lågt världsmarknadspris skulle utsättas för dumpad import. Detta trots att produktionskostnaden för svenskt socker inte är högre än vad som gäller för exempelvis EG. Exportmöjligheter för svenskt socker Mot. Även om målsättningen för svensk sockerbetsodling har varit att uppnå en självförsörjningsgrad, är det viktigt att den svenska sockerindustrin ges möjligheter att konkurrera med utländsk sockerindustri på lika villkor. För att detta ska kunna ske måste möjligheter att exportera svenskt socker finnas. Dä sockerprodukter frän i första hand våra närmarknader erbjuds eller kan komma att erbjudas den svenska marknaden är det nödvändigt att svensk sockernäring på likartade villkor kan exportera svenskt socker. Att göra ensidiga internationella åtaganden som innebär förbud eller hinder för svensk export av socker kan aldrig accepteras. Samma villkor som EG Vid en normal hektaravkastning beräknas den svenska betarealen eller sockerproduktionskvoten pä 49 (KK) ha ge drygt 320 (XX) ton socker eller självförsörjningsgrad. Vår uppfattning är att detta inte genom politiska restriktioner får hindra sockernäringen - odlare och industri - att via särskilda överenskommelser eller tväprissyslem utnyttja överkapacitet för exportverksamhet liknande vad som sker inom EG för s.k. C-socker. Svensk sockernäring har goda förutsättningar att framgångsrikt konkurrera med sockernäringen inom EG. Förutsättningen är dock att svensk sockernäring genom ett effektivt skydd mot dumping och en rationell struktur får rimliga förutsättningar för en långsiktigt effektiv produktion. Med sina stora överskott av B-och C-socker motsvarande drygt /år har EG ett uppenbart intresse att exportera till bl.a. . För att svensk sockernäring ska kunna möta detta importhot krävs konkurrens på lika villkor. Att omvandla den nuvarande produktionskvoten uttryckt i hektar till en sockerproduktionskvot i ton innebär en anpassning till EGs terminologi som sockerproduktion utöver kvoten får avsättas utan prisgaranti. Detta innebär - med en sockerproduktionskvot pä 324 (XX) ton vitt socker eller ca 94 r/r självförsörjningsgrad - att eventuell sockerproduktion därutöver får exporteras eller avsättas i på världsmarknadsvillkor i konkurrens med utländskt socker. Detta bör ges regeringen till känna. Administrativa regleringar och RÅK-systemet En avreglering innebär att de administrativt satta betpriserna samt arealregleringen slopas. Prisbildningen liksom produktionens storlek blir en fråga för marknaden att lösa. Vi har inget att erinra mot dessa förslag men vill betona att detta får ske inom ramen för ett fortsatt effektivt gränsskydd, en bibehållen självförsörjningsgrad och rätt för näringen att utnyttja effektivitetshöjningar och kapacitet för exportinsatser. Det finns emellertid skäl att i detta sammanhanget understryka att den friare roll som de här anförda förslagen innebär för svensk sockernäring innebär ett ökat ansvar. I synnerhet gäller detta Sockerbolaget som genom sin ensamställning på marknaden påtar sig ett ansvar gentemot såväl Mot. 1989/90 producent- som konsumentledet. Vad gäller råvarukostnadsutjämningen - RÅK-systemet - instämmer vi i regeringens förslag att detta skall bibehållas. De förslag till utformning av råvarukostnadsutjämningen som LAG redovisade skulle innebära att skulle importera överskottsproduktion från EG till priser som starkt understiger genomsnittliga produktionskostnader. Detta skulle snabbt få till effekt att en del av den svenska sockernäringen slås ut. Det är nödvändigt att under alla förhållanden avvakta de pågående förhandlingarna inom innan förändringar görs på detta område. Prisregleringen för sockerbetor och socker 1990/91 Mot bakgrund av de senaste två årens goda betskördar har självförsörjningsgraden kommit att ligga på resp. lil %. Därmed har heller ingen import av socker skett eller kommer att ske . Följaktligen flyter det inte heller in några införselavgiftsmedel till sockerregleringsfonden. Underskottet i sockerregleringsfonden leder enligt jordbruksnämnden till att medel kommer att saknas för att finansiera normala åtgärder inom sockerregleringen 1990/91; med hänsyn till att GATT-överenskommelsen 1989 innebär att priserna på sockerbetor och socker inte kan höjas för att kompensera odlarna och Sockerbolaget. Det senare kompenseras med medel ur sockerregleringsfonden och fonderade försäljningsavgifter. I kombination med uteblivna nya införselmedel beräknas underskottet i sockerregleringen 1990/91 uppgå till ca . Detta underskott föreslår regeringen finansiera enligt följande: - 28 miljoner till merkostnaden för driften av sockerbruken på och finansieras över statsbudgeten. Häri ingår också arealbidraget till odlare som levererar betor till sockerbruken på och motsvarande - 10 miljoner genom minskad generell kostnadskompensation till Sockerbolaget - 65 miljoner genom en sänkning av betpriset med per Vi har inget att erinra mot förslaget att överföra anslaget för driften av sockerbruken på och samt det s.k. arealbidraget från särskilt anslag i statsbudgeten. Däremot avvisar vi den fördelning av det övriga underskottet som regeringen föreslår. har en fördelning mellan Sockerbolaget och betodlarna av motsvarande kostnader skett enligt fördelningen på odlarna och pä Sockerbolaget. Regeringens förslag att av underskottet i sockerregleringen ska finansieras av betodlarna innebär en övervältring på odlarna av av de 75 miljoner som behövs för att täcka underskottet i sockerregleringen 1990/91. eller 10 miljoner läggs på Sockerbolaget. Enligt vår mening är detta oacceptabelt och speglar inte det gemensamma åtagande för sockerregleringen som sockernäringen gemensamt bör ta. Vi föreslår att den tidigare fördelningen som innebär att betodlarna svarar för eller och Sockerbolaget för eller bör bibehållas. 1* 1989/90. Med hänvisning till det anförda hemställs Jo96 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om bibehållandet av ett effektivt gränsskydd för sockerbetsodlingen och hur detta bör utformas, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om nivån och utformningen av sockerproduktionskvoten, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om den svenska sockernäringens exportmöjligheter, 4. att beslutar godkänna medelstilldelningen för merkostnaden för driften av sockerbruken på och inkl. det s.k. arealbidraget pä totalt 28 milj.kr. 5. att beslutar att i enlighet med vad i motionen anförts fördela övrigt underskott i sockerregleringsfonden /91 på 75 milj.kr. sä att finansieras av betodlarna och av Sockerbolaget. () ()