mot · GD02Ju810 · 1990-01-22 00:00:00 — Om t.ex. en länsrätt beslutat att en ung person skall omhändertas för placering är det viktigt att beslutet genast verkställs av de sociala myndigheterna. Det får inte förekomma en massa tids- och informationsglapp mellan de berörda myndigheterna som innebär att den unge lämnas vind för våg att begå nya brott. Snabbhet och samarbete måste på något sätt premieras, såväl ekonomiskt som på andra sätt, för att förhindra ytterligare brottslighet från den unges sida. Snabba och tydliga reaktioner från samhällets sida På annat ställe i denna motion har vi föreslagit att jourdomstolar skall införas för att samhällets reaktion skall komma i så nära anslutning som möjligt till De långa handläggningstiderna hos polis och åklagarmyndigheter kan inte accepteras. Polisen måste tillföras administrativa tjänster som dels borde kunna användas som utredningsresurs, dels avlastar poliserna för behövlig utredningsverksamhet och externt arbete. Vidare måste kommunerna tillse att det finns tillräckliga placeringsmöjligheter i § 12-hem. Om kommunerna inte ekonomiskt klarar av detta har ett ansvar för att tillräckligt antal platser finns. Vi är inte främmande för tanken att dessa hem skall stå under statligt huvudmannaskap om det visas att kommunerna inte klarar av att tillgodose behoven. Det går inte att befria landet från ungdomsbrottslingar enbart genom riksdagsbeslut. Den uppfattningen är lika verklighetsfrämmande som att tro att inga medborgare lider nöd bara för att vi har en socialtjänstlag som tillförsäkrar alla en skälig levnadsnivå. Det finns alltid många problem och åtgärder som bara kan upptäckas och åtgärdas i den ungdomskriminelles nära omgivning, exempelvis inom skolan eller av de sociala myndigheterna. Det gäller endast att få dessa myndigheter att känna sitt ansvar och att ge dem erforderliga resurser (både praktiska och ekonomiska) och tydliga signaler om målsättningen. Ett bra exempel på att det går att åstadkomma mycket på det lokala planet, dvs. hos dem som har med ungdomarna att göra, är det utmärkta åtgärdsprogram som tog fram . En uppsjö förslag som i princip inte skulle kräva några lagändringar eller ökade ekonomiska resurser lämnades till kommunledningen. Bland tänkvärda förslag ur programmet kan nämnas: - akuthem för ungdomar innan en § 12-plats föreligger - punktbevakning av vissa av de mest belastade ungdomarna - exempel på individuella vårdprogram som är flexibla och utgår från varje tonårings förutsättningar. Det finns således förslag till lösningar - det gäller bara att lyssna till och utnyttja de personer som sitter inne med förslagen. Individuella och tidiga insatser behövs Det bästa sättet att förhindra ungdomskriminalitet är att ingripa när en ung person uppvisar asocialitet. , åklagarna och polisen har ett tungt ansvar att redan när den första förseelsen begås klart markera att samhället inte accepterar kriminellt beteende. Man kan inte begära att ungdomar med dåliga förutsättningar skall bli skötsamma om samhället inte reagerar förrän de utvecklat ett kriminellt beteende. Förslag på sådana tidiga reaktioner och insatser ger vi på andra ställen i denna motion. Som politiker måste vi också ge dem som arbetar med ungdomar förtroendet att bedöma vad som passar varje ungdomskriminell bäst. Varken politiker eller allmänhet har rätt att kräva absolut rättvisa eller likformighet i vården om den är effektiv. Vi måste också acceptera att vård kostar pengar. Frånvaron av insatser och meningsfulla alternativ är inte heller gratis. Kriminalitet bland ungdomar hänger ofta samman med sysslolöshet och gängbildning. Kommunerna och folkrörelserna har därför ett viktigt ansvar att genom ett attraktivt föreningsliv och fritidsverksamhet ge barn och ungdomar meningsfulla alternativ. När sådan verksamhet planeras är det viktigt att ungdomarnas egna önskemål tas tillvara - det är inte alltid de vuxna planerarna vet vad som mest efterfrågas. bedrivs den mesta verksamheten inom på kontorstid. Fälttjänstgöring förekommer, men inte i tillräcklig omfattning. Många, däribland rikspolischefen, anser att en av de viktigaste brottsförebyggande verksamheterna är att ha fältarbetare ute på de platser där ungdomar rör sig. Vi delar uppfattningen att fältinsatserna måste öka så att socialarbetare genom en massiv närvaro på utsatta platser, t.ex. spårvägs- och tunnelbanestationer, centrala torg, centralstationer, diskotek etc., kan förebygga brottslighet. Vi tror att många kriminella, särskilt ungdomar, har en diffus uppfattning om vilken skada de åstadkommer, såväl fysiskt och psykiskt som ekonomiskt. Annars skulle inte så mycket meningslös ungdomskriminalitet förekomma. anser att ungdomar som t.ex. vandaliserat skall möta de som drabbats av skadegörelsen. Detta kan exempelvis vara lärare, butiksägare, SJ- eller tunnelbanepersonal etc. Vidare måste man göra klart för ungdomarna vilka ekonomiska värden som brottsligheten förstör. Inom exempelvis samhällstjänstens regi kunde den dömde pröva på vad det kostar och pengar att återställa en vandaliserad tunnelbanevagn eller sönderslagen skola. Legala förutsättningar finns för detta i lagen om unga lagöverträdare, det gäller bara att utnyttja reglerna. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om polisens betydelse och möjligheter för att förhindra ungdomsbrottslighet, [att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om insatser mot alkohol- och narkotikamissbruk som ett led i kampen mot ungdomsbrottslighet,1] 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om straffsatser vid upprepad brottslighet, 3. att hos regeringen begär förslag till lagstiftning om jourdomstolar för unga enligt vad i motionen anförts, 4. att hos regeringen begär förslag till regler om närvaroskyldighet för vårdnadshavare när deras barn står inför rätta enligt vad i motionen anförts, [att begär att regeringen tillsätter en utredning med uppgift att föreslå en utvidgad skadeståndsskyldighet för vårdnadshavare avseende barns skadegörande handlingar,2] 5. att hos regeringen begär förslag till försöksverksamhet med samhällstjänst för 15-17-åringar enligt vad i motionen anförts, 6. att hos regeringen begär förslag till ändrade förutsättningar för anhållande och häktning av 15-17-åringar så att endast särskilda skäl skall behöva föreligga, 7. att hos regeringen begär förslag till regler om villkorad åtalseftergift enligt vad i motionen anförts, [att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om hur organisationen för omhändertagande av unga skall vara utformad,1] 8. att hos regeringen begär förslag om lagstiftning avseende registrering av brott begångna av barn , [att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om andra lämpliga åtgärder för att förhindra ungdomsbrottslighet men som ej fordrar lagstiftning.1] () () 1 1989/90:So234 2 1989/90 :L609