ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GD02N255 · 1990-01-22 00:00:00 — Motion till 1989/90:N255 av i m.fl. (s) Prispåslag i handeln med jordbruksprodukter Det mindre jordbruket och särskilt det jordbruk som kan hänföras till vad som benämns familjejordbruk brottas med flera problem, icke minst lönsamhet. Producentpriserna är i allmänhet fastlåsta under långa perioder, medan leden mellan producenter och konsumenter har möjligheter att på olika sätt ta ut ökade andelar av det slutliga priset. Exempelvis är handelns påslag på vissa jordbruksprodukter orimliga i förhållande till vad producenten kan få ut. Den allmänna kostnadsutvecklingen inom förädling, distribution och handel borde allmänt ses över och redovisat överskott tillföras producentledet. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om översyn av kostnadsutvecklingen inom förädling, distribution och handel. () ()
mot · GD02N256 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90:N256 av m.fl. (fp) Utnyttjande av Med hänvisning till vad sorn anförts i motion 1989/90:K414 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ett snabbt ställningstagande till utnyttjandet av Tele-X. () () () () ()
mot · GD02N258 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:N258 av m.fl. (fp) Upphävande av lagen om träfiberråvara Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:Jo310 hemställs att beslutar avskaffa lagen om träfiberråvara. () ()
mot · GD02N259 · 1990-01-22 00:00:00 — Motion till 1989/90:N259 av m.fl. (mp) Oljeprospekteringarna i , m.m. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:Jo769 hemställs 1. att beslutar att de påbörjade prospekteringarna i avbryts med omedelbar verkan, 2. att beslutar att oljeutvinning från svensk sida inte skall tillåtas utanför . () () () Per () () ()
mot · GD02N260 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90:N260 av m.fl. (mp) instruktioner, m.m. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90: Jo311 hemställs 1. att beslutar avskaffa träfiberlagen, 2. att som sin mening ger regeringen till känna att domänverkets instruktioner skall ändras i enlighet med vad som anförts i motionen. Hans Leghammar (mp) () gotab 99849, 1990
mot · GD02N261 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90:N261 av m.fl. (m) Upphävande av träfiberråvara, m.m. Med hänvisning till vad sorn anförts i motion 1989/90:Jo312 hemställs 1. att beslutar att träfiberlagen avskaffas fr.o.m. , 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om domänverkets och kyrkans överföring av skogsmark till enskilda. () () ()
mot · GD02N262 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:N262 av () Bankrättigheter för postverket, m.m. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:T915 hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att pröva om posten bör ges fullständiga bankrättigheter, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att pröva en sammanslagning av bank- och postgiro.
mot · GD02N264 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:N264 av () Hantverksutbildning i Det är utomordentligt angeläget att vårt land har tillgång till hantverkare inom alla tänkbara yrken för att bevara kulturarvet, för att tillgodose det stigande kravet på produkter av kvalitet och för att vidmakthålla sysselsättningen. Grunden för framgångsrika företag har i många fall varit en idérik och skicklig hantverkare och varken en industri eller en enskild person klarar sig utan hantverkare. Ändå har hantverkarna låg status och ofta ekonomiska problem på grund av att de åläggs samma bestämmelser beträffande skatt, arbetsrätt, miljökrav, fackliga anspråk m.m. som storföretagen. De har svårt att finna lämpliga arbetslokaler till rimligt pris och på rätt plats och att få tag i goda råvaror, vilket särskilt gäller företrädare för hotade hantverksyrken. Marknadsföringen utgör också ett stort problem. Till råga på allt är det klent ställt med möjligheter till utbildning. Det finns inte nog med skolor som har tillräckligt långa utbildningar. I åtskilliga yrken saknas mästare som är beredda att ta emot lärlingar. Orsaken är vanligtvis ekonomin men även andra omständigheter spelar in t.ex. för små arbetslokaler, facklig- och arbetarskyddshänsyn, konkurrenshänsyn och för liten omsättning. Om man jämför med vilka ansträngningar som görs inom andra områden av näringslivet för att råda bot på missförhållanden av dessa eller liknande slag så har begränsade insatser vidtagits i och i över huvud taget. Kunskapen om hantverkare av alla kategorier och deras problem har inte alls rönt den uppmärksamhet och det intresse som den förtjänar. Det bör betänkas att hela vår civilisation är uppbyggd av hantverkare, och tron att högteknologi och automatik kan ersätta handens skicklighet är en grov vanföreställning. Om man t.ex. studerar den förteckning över litteratur som givits ut av - rapporter, inventeringar, studier, förslag osv. - letar man förgäves efter ordet hantverk vilket är anmärkningsvärt med tanke på den omfattande utgivningen. Jag föreslår en inventering av hantverk och antal utövare inom respektive specialitet i och på basis av den en plan över hur utbildningen lämpligen bör bedrivas och då med sikte på ett samarbete över gränserna för att kunna få tillräckligt antal elever inom varje specialitet. För vissa yrken kan det räcka med en skola öppen för hela . Det finns redan ett intresse för sådant arrangemang, t.ex. Raadvad i , Citadellet i , i , hantverkets folkhögskola i och i . Som läget är är studievägledarna i åtminstone svenska skolor okunniga om hantverk i allmänhet och speciella utbildningsvägar i synnerhet. Möjligheten att bygga på grundutbildning med gymnasial utbildning och därefter med studier på högskolenivå bör undersökas. Med hänvisning till det anförda hemställs att begär att regeringen inom verkar för att ett samnordiskt stöd till hantverk och hantverksutbildningar kommer till stånd. 1989/90 N264
mot · GD02N267 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:N267 av Per och (båda mp) Teknikembargot mot har Cocom under USA-ledning upprätthållit teknikembargo gentemot . har formellt försökt hålla sig utanför, inte minst p.g.a. av neutraliteten. Men reellt har i stor utsträckning medverkat som en lojal Cocom-medlem. Detta framgår bl.a. utförligt i en bok av två journalister vid , exportkontroll - Tekniken som vapen (Ingenjörsförlaget, 1985). försök att hävda sin självständighet bemöttes av med inskränkningar i svenska företags möjligheter att köpa amerikansk s.k. högteknologi. Som ett svar beslöt att fr.o.m. införa en lag som innebär att brott mot amerikanska exportregler i betraktas som brott mot svenska regler. Belöningen blev att stryks från smuggellista" (SDS 20/8-86). Amerikanska inspektörer inbjöds att kontrollera på plats i att svensk tull upprätthöll amerikansk lag (i svensk skepnad). Att det svenska agerandet har utgjort ett avsteg från neutralitetspolitiken är klart. Svenska honnörsord som alliansfrihet och neutralitet upphör att gälla i exportindustrins vardag, skrev Ny Teknik-journalisterna i förordet till sin bok. publicerade nya uppgifter som visade att trots förändringarna i fortfarande troget lyder amerikanska Cocombestämmelser. Tidningen publicerade en intervju med statssekreterare , som den pä ledarplats tolkade som ett medgivande om att deltar i teknikkriget. konstaterade att var invecklat i samtal med bl.a. för att förmå den svenska regerigen att ålägga sig ytterligare begränsningar i den känsliga teknikexporten till östländerna. Enligt har belöningen kommit i form av ytterligare lättnader i den amerikanska exportkontrollen av högteknologi till . brottas med svåra ekonomiska problem, delvis som ett resultat av teknikbrist. I det rådande läget, när alla bedömare tycks vara överens om att det är över, förefaller den svenska medverkan i teknikembargoåtgärder mot östländerna om möjligt än märkligare och mer stötande . handlar det inte enbart om brott mot neutraliteten utan också om svek mot 1989/90 N267 Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att hos regeringen begär förslag till sådan förändring av lagen om exportkontroll att amerikanska embargoregler kan hindra svensk export till , 2. att som sin mening ger regeringen till känna att svensk medverkan i handelsbojkottåtgärder från en supermakt mot en annan supermakt måste betraktas som avsteg från neutralitetspolitiken och därför icke skall få förekomma. Per () () länder som med stor möda försöker bygga upp nya former av ekonomi inom ramen för politisk demokrati. I det läget är det ytterst angeläget att öppet och entydigt bryter sig ur Cocomsamarbetet och slutar upp att agera övervakare av amerikansk lag på svensk mark.
mot · GD02N269 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:N269 Reklamen utomlands för svenska alkoholdrycker har ställt sig bakom WHO-målet att minska alkoholkonsumtionen . Detta är ett internationellt mål och måste naturligtvis förutsättas gälla agerande även i internationella sammanhang. Det statsägda AB Vin- och Spritcentralens export av Absolut Vodka, framför allt till , har ibland beskrivits som ett av svenskt näringslivs mest lyckade exportsatsningar . I AB Vin- och Spritcentralens årsberättelse redovisas med stolthet den smått geniala reklamkampanj som ligger bakom framgångarna. Det är lätt att förstå att AB Vin- och Spritcentralen som företag känner stolthet för att utifrån de förutsättningar aktieägaren givit ha gjort ett gott resultat. Det är svårt att ha något att invända mot detta. Det som är anmärkningsvärt är att ägaren, svenska staten, inte klargjort för sitt företag vilken målsättning man har ifråga om de produkter som företaget tillverkar. Utan att reagera har ägaren åsett den förvisso mycket skickliga men fullständigt ohämmade reklamkampanj som företaget utomlands bedrivit för sin produkt . Samma ägare som således förbundit sig att inom ramen för WHO verka för en 25-procentig minskning av alkoholkonsumtionen bland medlemsländerna. Enligt lag får reklam för alkohol dessutom inte förekomma i . Att för svensk statlig export av alkohol tillämpa andra marknadsföringsprinciper än de som gäller i , med hänvisning till att man följer andra länders lagar, kan inte uppfattas som annat än dubbelmoral. Det är därför rimligt att, oavsett andra länders lagar, svensk statlig export av alkohol ålägges samma restriktioner ifråga om reklam som gäller inom . Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om svensk alkoholreklam utomlands. 1 1989/90.
mot · GD02N270 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:N270 av () Förpackningsmaterial Aluminiumburkar, PET-flaskor, förpackningar av plast och papper, allt ökar vår avfallsmängd och därmed sopförbränning och avfallsberg. de gröna har aktivt arbetat för andra lösningar när det gäller förpackningar, främst plastflaskor. Plast används i dagligvaruhandeln för att bära hem alla våra förpackningar t.ex. tandkräm i en tub i en ask i en plastpåse. När svensken går och handlar tar han en plastpåse och lägger sina varor i den. Den totala konsumtionen av bärkassar i dagligvaruhandeln är 605 miljoner , varav 550 miljoner är plastkassar och 55 miljoner papperskassar. I hela handeln konsumeras omkring 1 miljard bärkassar , varav 900 miljoner plastkassar och 100 miljoner papperskassar. Som kuriosa kan nämnas att enbart Systembolagets konsumtion av plastkassar uppgår till omkring 100 miljoner . En övergång till huvudsakligen papperskassar skulle spara resurser, energi och miljö. Sätt priset på papperskassar till ett par kronor och på plastkassar förslagsvis . Då skulle det bli lönsamt att själv köpa eller sy tygkassar, som kan återanvändas hundratals gånger. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om resurs- och energisparande genom minskad användning av plastkassar.
mot · GD02N271 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:N271 av m.fl. (s) Näringstillstånd Den ekonomiska brottsligheten är liksom all annan brottslighet ett allvarligt samhällsproblem. Den kräver kraftfulla motåtgärder och olika vägar måste prövas för att bekämpa den. Grundläggande är naturligtvis ett brottsförebyggande arbete. Vår förmåga att bygga ett samhälle som präglas av solidaritet och ansvarstagande människor emellan, måste också gälla i arbetslivet. Företagen har här ett alldeles speciellt ansvar, såväl mot samhället som mot de anställda. Det har gått kommissionen mot ekonomisk brottslighet föreslog en ramlag med möjlighet för regeringen att införa krav på näringstillstånd i branscher, som är speciellt utsatta för brottslighet. Åtgärder för att bekämpa den i sammanhanget nämnda branschanknutna brottsligheten verkar ha avstannat. Enligt vår uppfattning har förhållandena inte ändrats i de branscher kommissionen hade i åtanke, städbranschen, restaurangbranschen, transportbranschen, byggbranschen och bilbranschen. De anställda måste kunna känna förtroende för och veta att de har stöd från samhället i kampen mot den ekonomiska brottslighet de blir utsatta för. Särskilda krav måste ställas på den som vill etablera sig i de speciellt utsatta branscherna. Vi menar att krav på särskild utbildning och god vandel är både rimliga och nödvändiga, som ett led i detta arbete. har en närmast unik frihet för företagsetableringar och det kan knappast hävdas att här nämnda krav för etableringar i vissa branscher inskränker denna frihet i någon nämnvärd omfattning. Missbruk av denna frihet är ett hot mot själva grunden för näringsfriheten och den fria konkurrensen. Missbruket drabbar både de anställda och de seriösa företagarna. Det är vår skyldighet att vidtaga åtgärder när denna frihet missbrukas. Ett verksamt medel mot missbruk av näringsfriheten, vid sidan av andra, är någon form av näringstillstånd. Med hänvisning till det anförda hemställs N271 att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av någon form av näringstillstånd i vissa branscher. () () () ()
mot · GD02N272 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90: N272 av () Näringsförbud I ett marknadsekonomiskt samhälle utgör näringsfriheten något av en grundpelare. Priset för denna frihet måste vara att man vid missbruk av friheten går rätten förlustig i form av näringsförbud under . Enligt gällande rätt kan en näringsidkare drabbas av näringsförbud i två skilda situationer. Automatiskt näringsförbud enligt konkurslagen (6 kap. 1 §) inträder vid varje konkurs för fysiska personer som bedrivit bokföringspliktig näringsverksamhet. Förbudet gäller och överträdelse bestraffas med böter. Härutöver kan särskilt näringsförbud utdömas av domstol med stöd av speciallagstiftning (SFS 1986:436) vid allvarligt missbruk av näringsfriheten. Detta förbud kan meddelas även företrädare för juridiska personer. Förbudstiden är och överträdelse straffas i normalfallet med fängelse i högst . Den rådande rättstillämpningen torde kraftigt avvika från lagstiftarens intentioner. Det automatiska näringsförbudet fungerar nämligen inte i praktiken och inte ens kontrolleras dess efterlevnad. Det särskilda näringsförbudet begärs av tillsynsmyndigheten (TSM) i åtskilliga konkursfall. Men åklagarnas handläggning är långdragen och dessutom avskrives alltför många fall. Lagen tillämpas utomordentligt sällan och inte ens de utdömda förbuden kontrolleras tillräckligt. Det är en otillfredsställande rättslig situation beträffande näringsfriheten och näringsförbuden. Principiellt gäller för all lagstiftning även inom näringsrätten att den skapats för att tillämpas. Om viktiga lagar inte tillämpas av de rättsvårdande myndigheterna riskerar den allmänna laglydnaden att undergrävas. Dessutom ges fel signaler även i sak. Att näringsfrihet inte behöver drivas i ansvarsfulla former. Att det inte lönar sig att vara seriös företagare. Att myndigheterna är ointresserade av frågan. Mot denna bakgrund förefaller det nödvändigt att göra en översyn av näringsförbudsinstitutet i svensk rätt. Den övergripande uppgiften bör därvid bli att åstadkomma ökad effektivitet i rättssäkra former för att understryka budskapet om näringsfrihet under ansvar. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en översyn av näringsförbudslagstiftningen. 1989/90 N272
mot · GD02N274 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:N274 av m.fl. (vpk) Förbud mot företagsformen franchising Franchising innebär att en franchisegivare genom avtal till en eller flera franchisetagare upplåter rätten att mot ersättning sälja varor eller tjänster under visst namn eller kännetecken som tillhandahålls av franchisegivaren. Franchising som ett system för marknadsföring och distribution kommer från och har därifrån spritt sig bland annat till . I har franchising vuxit starkt i flera branscher. Det framgår bland annat av franchiseutredningens betänkande som lades fram (SOU 1987:17) att det förekommer allvarliga missförhållanden och klart olämpliga företeelser inom franchisesystemet. Ofta är franchiseavtalen präglade av ensidighet, ibland i så hög grad att de närmast kan karakteriseras som slavkontrakt. Franchisegivaren har en så stark position att han kan diktera villkoren i kontraktet. Franchisetagarens bundenhet i förhållande till franchisegivaren leder också ofta till att han inte kan fullgöra sina skyldigheter mot de anställda enligt den arbetsrättsliga lagstiftningen. I realiteten är det ofta franchisegivaren och inte franchisetagaren-arbetsgivaren som fattar besluten. Också ur tredje mans synvinkel är franchising förenat med allvarliga olägenheter. Franchisegivare och franchisetagare uppträder under gemensam firma och under gemensamma kännetecken. Det kan leda till att en konsument kan bli vilseledd om vem som han ingått avtal med. Franchisetagaren kan inte heller återfinnas i offentliga register under det namn han använder utåt. Det leder till svårigheter att identifiera franchisetagaren. Vpk anser att även om franchising i vissa fall kan vara en smidig form för företagande, medför företeelsen utomordentliga nackdelar ur både samhällets, de anställdas och konsumentens synpunkt. Det rimliga är därför ett förbud mot franchising. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att förslag bör framläggas om förbud mot franchising i enlighet med vad som an- Mot. 1989/90 förts i motionen. (vpk) (vpk) (vpk)
mot · GD02N276 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:N276 av och (båda m) Utbildningsinsatser för småföretagare De små företagen spelar en väsentlig roll för hela den svenska ekonomin och de är oumbärliga för vårt lands utveckling. Deras betydelse kan ytterligare öka om de ges de rätta förutsättningarna. De minsta företagen med upp till 20 anställda utgör (356 000) av samtliga företag i . Dessa våra minsta företag drivs av enskilda företagare som måste ges goda möjligheter att utveckla sig och sina företag till gagn för hela det svenska näringslivet. För detta krävs utbildning. På många arbetsplatser satsas det stora utbildningsresurser på de anställda, men glöms de minsta företagen bort i detta sammanhang. De små företagen ser ofta utbildning och kunskapsutveckling som en kostnad och inte som en investering. Det är därför viktigt att kostnaderna för utbildning är låga och att småföretagarna verkligen känner att utbildningen är verklighetsanpassad och meningsfull. Småföretagens har utvecklat ett utbildningspaket, det s.k. Företagardiplomet. Kurserna inom ramen för diplomet är uppdelade på fyra delkurser om sammanlagt . Organisationen har därigenom tagit fram en utbildning som är verklighetsanpassad och meningsfull och som kan ge företagaren en bra grund att stå på. Småföretagens Företagarutbildning, som är knuten till i , har lyckats nå många små företagare med utbildningsinsatser. Det är också av särskilt värde att organisationen är ansvarig för utbildningen och att man därigenom känner att utbildningen är till för deras behov. Småföretagens bör erhålla ökade resurser för att bedriva uppsökande verksamhet och därigenom motivera småföretagare att gå på utbildning. Kompetenshöjande insatser är av avgörande betydelse för småföretagens utvecklingsmöjligheter. En större andel av utbildningsresurserna än vad som tilldelas bör därför knytas till den speciella småföretagarutbildning som genomförs av Småföretagens . och bör ställa ökade resurser till Småföretagens Riksorganisations Företagarutbildnings förfogande, så att kraftfullare utbildningsinsatser för de små företagen kan genomföras. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om kompetenshöjande utbildningsinsatser för små företag. () () 1989/9U N276
mot · GD02N277 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:N277 Kronoandelssystemet vid gruvfyndigheter, m.m. 1989/90 Det historiskt betingade kronoandelssystemet är föråldrat och bör avskaffas. Gruv- och mineralindustrin i är en samhällsekonomiskt viktig basnäring. Den inhemska mineralutvinningen, som är basen för produktion och export av viktiga insatsvaror, är viktig från såväl försörjnings- och sysselsättningssynpunkt som industriell synpunkt. Mineralsektorn är helt avgörande för sysselsättningen i vissa regioner. En konkurrenskraftig gruv- och mineralindustri är av väsentlig betydelse för utvecklingen av svenskt näringsliv. Det är angeläget att prospekteringen efter nya fyndigheter ökar i . Goda förutsättningar måste därför skapas för prospekteringsinsatser. Man bör skapa bättre villkor för prospektering och därmed öka intresset från enskilda mineraljägare och från mindre och medelstora prospektörer att engagera sig i sökningen efter och mineraler. En sådan åtgärd är att avskaffa kronoandelsinstitutet. Prospektören bör bli helägare till upptäckta fyndigheter. Systemet med kronoandelar ger staten automatiskt hälftenandel i en fyndighet. I praktiken har kronoandelssystemet utnyttjats genom att staten utarrenderat sin kronoandel mot en arrendeavgift som i regel baserats på produktionens storlek och ibland i andel i vinst, något som närmast kan liknas vid en form av beskattning. Det vore bättre och enklare om viss procent av gruvföretagets vinst i den rena gruvverksamheten i stället blir avdragsgill och avsätts på ett investeringskonto att användas av det enskilda företaget vid investering i prospekteringsverksamhet. Detta skulle innebära en utjämning av prospekteringsfinansieringen mellan åren (jfr skogskonto för skogsägare). En förenkling och modernisering enligt ovanstående leder också till att hela den omständiga proceduren med skenförhandlingar om arrendeavgifter bortfaller. Detta medför även att NSG:s roll måste omprövas, en fråga som är föremål för övervägande efter förslag av revisorer och mineralråvarukommittén. I detta sammanhang bör även förslag om en förhöjd ersättning till jordoch skogsägare för skada och intrång i pågående markanvändning övervägas. Detta kan fungera som smörjmedel i en process som har en viss tröghet. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av en modernisering av gruvlagen, 2. att begär förslag från regeringen om en förändring av gruvlagen innebärande att kronoandelsinstitutet avskaffas. 1989/90 N277