mot · GE02L8 · 1990-10-18 00:00:00 — med anledning av prop. 1990/91:8 Vårdnad och umgänge Samhällets uppfattning i fråga om vårdnad ochumgänge bör vara att båda föräldrarna skall tagemensamt ansvar för de barn de tillsammans satttill världen. De enda undantag från dennahuvudregel som bör göras är när barn eller vuxnabehöver samhällets skydd för övergrepp eller hotom övergrepp av olika slag.Utvecklingen av lagstiftning och praktikrörande föräldrars oenighet om vårdnad ochumgänge av gemensamma barn har varit mycketpositiv . Medvetenheten om attbarn så gott som alltid far illa av tvister omkringdetta och att samhället med rätt insatser kan hjälpabarn och föräldrar till konstruktiva och hållbaralösningar finns numera hos de flesta somyrkesmässigt kommer i beröring med problemen.Föreliggande proposition kan ses som ett glädjandetecken på detta.På ett par områden har dock de slutsatser averfarenhet och kunskaper som dragits varit onödigtförsiktiga. Det gäller gemensam vårdnad därföräldrarna är ogifta samt samarbetssamtal somobligatoriskt inslag vid vårdnadstvister.Vårdnaden om barn till ogifta föräldrarDet finns ingen anledning att skilja påbehandlingen av gifta och ogifta föräldrar ivårdnadshänseende. Det måste förutsättas attföräldrar delar ansvaret för sina gemensammabarn. I de fall där gemensam vårdnad inte ärlämplig kan frågan lösas genomundantagsbestämmelser. Detta gäller självfalletockså i fall där föräldrarna är ense om att den enaskall ha ensam vårdnad. Argumenteringen ipropositionen om att tiden ännu inte är mogen fören sådan huvudregel är inte övertygande.Jag föreslår således att gemensam vårdnad skallgälla för alla barn om inte åtgärder vidtas, avförfäldrarna eller myndigheter, för att ändra pådetta förhållande.Obligatoriska samarbetssamtalDet torde stå utom allt tvivel attsamarbetssamtal har en utomordentligt god effekt ide flesta fall. Även om resultatet inte alltid blirgemensam vårdnad eller ens enighet om hurvårdnaden skall utformas kan, som föredragandestatsråd även påpekar, samtalen ändå lägga engrund för framtida samarbete mellan föräldrarnasom gynnar barnen i hög grad.Enligt proposition 1990/91:8 börsamarbetssamtal anordnas ''så snart det kan antastjäna något syfte''. (S. 30 i den allmännamotiveringen; liknande synpunkter framförs ispecialmotiveringen på s. 64--65.) Detta motsvarasdock inte av ett obligatorium i den föreslagnalagtexten utan där talas endast om att rätten 'fåruppdra'' åt socialnämnd eller annan att anordnasamarbetssamtal.I enlighet med bl.a. kommunsyttrande över departementspromemorian''Vårdnad och umgänge'', Ds 1989:52, föreslår jagsåledes att samarbetssamtal görs till ettobligatoriskt inslag i alla vårdnadstvister. Från denregeln skall undantag kunna göras endast i de falldär det står klart att sådana samtal skulle varauppenbart onödiga.Även i de fall där samarbetssamtal prövats utanframgång tidigare bör rätten förordna om sådana.Samhället markerar då att det förväntas avföräldrar att ta ansvaret för sina gemensamma barnoch tillsammans besluta om deras framtid. Denegativa verkningarna av den tidsutdräkt samtalenkan komma att medföra uppvägs genom det ipropositionen framförda förslaget om att rättenskall interimistiskt besluta var barnet skall bo undertiden utan att ta ställning i vårdnadsfrågan.Samarbetssamtal bör kunna anordnas när somhelst under ärendets gång, alltså även sedan envårdnadsutredning har påbörjats. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om gemensamvårdnad för barn till ogifta föräldrar,2. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om obligatoriskasamarbetssamtal vid vårdnadstvister.