mot · GD02Bo250 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90: B o250 av m.fl. (c) En levande och fungerande storstadsmiliö 1989/90 Våra tre storstäder, , har vid en internationell jämförelse unika möjligheter till en god miljö. På ett naturligt sätt omges bebyggelsen av grönska och vatten. En bra, levande och fungerande storstad är en drivkraft för och en nödvändig del i en ekonomisk utveckling, anpassad efter de gränser miljön ställer. De många positiva funktioner och värden som finns i storstaden måste tas till vara till gagn för såväl samhälle som individ. Med politik skapas förutsättningar för att kunna ta till vara de fördelar storstaden kan ge och forma en bra livsmiljö. politiska arbete är därför bl.a. inriktat på att åstadkomma en bättre miljö, regional balans, decentralisering av beslut och inflytande och en ökad gemenskap i den lokala miljön oavsett bostadsort. Det bygger på insikten om att välfärd inte bara kan mätas i pengar. Det innefattar en medvetenhet om miljöproblemen och att de materiella resurserna är ändliga. Målsättningen är att forma ett samhälle i harmoni med sin omgivning - ett samhälle i ekologisk balans. Sambanden mellan ohämmad miljöförstöring och en allt mer försämrad samhällsekonomi är uppenbara. Hanteringen av vår miljö kommer att bestämma gränser och möjligheter för den ekonomiska utvecklingen . Försurningen av mark och vatten, luftföroreningar och andra direkta miljöeffekter innebär att naturmiljön är hotad. Naturmiljön hotas också om trycket på exploatering av kvarvarande grönområden blir alltför starkt genom den pågående koncentrationen av näringsliv och befolkning. Den medför bl.a. krav på ökat bostadsbyggande, nya trafikleder och utbyggnad av olika servicefunktioner. För att bibehålla och utveckla storstädernas miljö krävs ett långsiktigt arbete som både måste få ta tid och kosta pengar: - En offensiv närings- och regionalpolitik för att skapa regional balans. Koncentrationspolitiken måste brytas och storstädernas andel av befolkningen långsiktigt vara oförändrad. Det innebär bl.a. bättre möjligheter för företag att förlägga verksamheten ute i landet med replipunkter i storstäderna. Nya statliga verk och myndigheter måste lokaliseras utanför 1 1989/90. storstäderna och centrala statliga funktioner decentraliseras till läns- och kommunnivå. - Ett breddat kulturliv där målsättningen är att ge såväl nationella kulturella institutioner med betydelse för hela landet som ett bra kulturutbud i storstädernas alla delar. En procent av statsbudgeten bör därför avdelas för kulturella satsningar. - Åtgärder för att lösa bostadssituationen i storstäderna för framför allt ungdomar och unga familjer, bl.a. genom att prioritera byggande av bostäder framför lokaler. - Åtgärder för att rädda naturmiljön genom restriktioner och ekonomiska styrmedel för bl.a. bilismen, en förnyelse av energisystemet och en minskning av förorenande utsläpp från industrier. Storstadsområdena förklaras som särskilt föroreningskänsliga områden. - Åtgärder för att skapa en trygg och säker social miljö genom förstärkta insatser för att skapa valfrihet i barn- och äldreomsorg, en bättre skola och ökade möjligheter för att bekämpa våld och missbruk. De generella åtgärderna för att bryta den pågående koncentrationsutvecklingen och skapa en bra storstadsmiljö måste kombineras med omedelbara, konkreta, insatser för att förbättra boendemiljön, trafikmiljön och den sociala miljön i storstäderna. Våra tre storstäder, , har vid en internationell jämförelse unika möjligheter till en god miljö. På ett naturligt sätt omges bebyggelsen av grönska och vatten. Försurningen av mark och vatten, luftföroreningar och andra direkta miljöeffekter innebär emellertid att naturmiljön är hotad. Naturmiljön hotas också om trycket på exploatering av kvarvarande grönområden blir alltför starkt genom den pågående koncentrationen av näringsliv och befolkning. Den medför bl.a. krav på ökat bostadsbyggande, nya trafikleder och utbyggnad av olika servicefunktioner. Storstaden utövar en stark lockelse på både företag och människor på grund av sina speciella kvalitéer. I storstäderna finns en mycket varierad arbetsmarknad med många kvalificerade och spännande arbeten. Arbetstagaren har en stor fördel av den differentierade arbetsmarknaden. Den ger goda möjligheter för personer inom samma familj med vitt skilda yrken att få arbete inom rimligt avstånd från hemmet. Företagen har här goda möjligheter att få tillgång till de specialister man behöver etc. Storstaden är centralpunkten för verksamheter inom många områden. Beslutsfunktioner inom både den offentliga och privata sektorn finns där. Genom det stora befolkningsunderlaget och de goda kommunikationerna har affärsliv, företagsamhet, kultur- och nöjesverksamhet etc. mycket goda förutsättningar. Satsa på storstaden sorn hembygd Attraktionskraften för många människor i storstadslivet är storstadens puls - dvs. den miljö som citykärnorna representerar. I mångas föreställningsvärld är det också detta som är storstadsmiljön. En levande och funge rande storstadsmiljö är emellertid något mycket mer. Den kräver att storstaden utgörs av många bra och fungerande lokalsamhällen. I storstaden finns stora behov av decentralisering och närhet till olika verksamheter. Det måste finnas varierande boendeformer med möjligheter till ett boende som passar såväl barnfamiljer som äldre. En god tillgång på kommersiell, kulturell och social service, arbetsplatser, skolor etc i närområdet skapar förutsättningar för ett socialt fungerande livsmönster, minskar trafiken och förbättrar därigenom bl.a. miljön. Ett sådant samhälle erbjuder en större gemenskap för de boende och den anonymitet som ofta finns i tätorterna skulle därigenom kunna motverkas. I arbetet för en levande storstadsmiljö måste utgångspunkten vara att skapa många sådana lokalsamhällen. Förnyelse av regionalpolitiken är en av förutsättningarna för att bevara och utveckla miljön i storstäderna. Storstadsborna har rätt till en bra livsmiljö. En kraftig inflyttning försvårar dessa möjligheter. Föreställningen att en snabb tillväxt skulle vara något positivt för storstäderna är naturligtvis falsk. För storstadsborna måste kravet på en god livsmiljö komma i första rummet, och det förutsätter en lugn utvecklingstakt. Trycket på storstäderna måste begränsas och storstädernas andel av befolkningen långsiktigt vara oförändrad. har i regionalpolitiska motioner och i den regionalpolitiska utredningen presenterat ett offensivt program för regional utveckling. Huvudpunkterna i ett sådant program är , åtgärder för att bygga upp en infrastruktur med varaktiga möjligheter till arbete, boende, utbildning, service, kommunikationer, god miljö m.m. över hela landet. Vidare krävs åtgärder för att stimulera nyetablering och företagsamhet i utsatta regioner samt åtgärder för att stimulera en inflyttning till de kommuner som är hårdast drabbade av befolkningsomflyttningen. Den offentliga sektorns utseende har en betydelsefull roll för en mer balanserad utveckling av storstäderna. Det gäller i första hand . En väsentlig del i arbetet att skapa ett samhälle i balans är därför en lokalisering av nytillkommande myndigheter utanför och en decentralisering av funktioner till länsnivå av central statlig verksamhet. Storstäderna har ett rikt utbud på kultur. Skillnaderna mellan det kulturella utbudet inom storstäderna är dock stora. Det finns stadsdelar som har ett rikt och varierat utbud, medan andra i stor utsträckning saknar kulturell verksamhet. Det är oftast stadsdelar som byggts alltför snabbt och där man i planeringen inte tagit hänsyn till människors behov av kulturell verksamhet och kulturella aktiviteter. Det är därför väsentligt att samhället genom direkt stöd till den kulturella verksamheten och genom kommunerna medverkar till att de kulturella insatserna kommer alla stadsdelar och förortskommuner till godo. Det är särskilt viktigt att samhällets insatser på kulturområdet prioriterar barn och ungdom. Lokaler för ungdomar måste finnas vid sidan av de kommersiella. 1* 1989190. Stadsdelsbibliotek måste vara en social mötesplats i storstadsmiljön. Föreningsliv och studieförbund har en central roll i arbetet för att bredda kulturlivet och goda förutsättningar för att nå ut till alla stadsdelar. Folkrörelser och folkbildning är både en väsentlig del av vår demokrati och av vårt kulturliv. Det är viktigt att den statliga kulturpolitiken i högre grad än inriktar sig på förortskulturen. En grönare och skönare naturmiljö Storstädernas naturmiljö är alltid hotad. Hotet består framför allt i föroreningar till luft mark och vatten, och i exploateringskrav. anser att våra tre storstadsområden skall förklaras som särskilt föroreningskänsliga områden, med hänsyn till den stora befolkningskoncentrationen och de betydande miljöbelastningarna. Städer förändras och utvecklas ständigt. Detta är en del av stadsmiljöns charm. Förändringarna måste emellertid ske successivt och med stor varsamhet. Det är viktigt att människor känner igen sin stad både vad gäller stadsbild och sociala miljöer. Invanda och unika stadsmiljöer måste så långt möjligt bevaras. Parker och grönområden har stor betydelse för en positiv stadsupplevelse. Inga träd skall tas bort utan att det sker en nyplantering i minst lika stor omfattning. Grönområdena ska värnas. Växtligheten ger, förutom en vackrare stad, också en bättre miljö. En betydande del av utsläppen från trafiken kan filtreras bort med hjälp av planteringar utmed trafiklederna. Stadsmiljön behöver träd för att få bra luft och goda rekreationsmöjligheter. Sterila bomiljöer kan också undvikas genom att bra gårdsmiljöer skapas, där träd och gräsmattor ger liv åt miljön. Bostäder, omgivna av grönska och lummighet, ger en bomiljö med bättre möjligheter till trivsel och harmoni. Av väsentlig betydelse för många är att ha tillgång till en egen odlingslott i koloni- eller bostadsområdet. Detta ger storstadsbon möjlighet till rekreation. Det innebär emellertid även en miljöförbättring i många sterila bostadsmiljöer. Det är också viktigt för att bibehålla en bra miljö att värdefulla naturområden bevaras och en exploatering undviks i naturkänsliga områden. Stränderna måste vara tillgängliga. Närmiljöns planering är ett kommunalt ansvar, som dock inte alltid uppfylls på ett tillfredsställande sätt. Det finns därför anledning för regeringen att utreda förutsättningarna att stärka kraven på grönområdesstandard och skyddet för befintliga grönytor i bebyggelsen inom . Enligt uppfattning är det självklart att hela landet måste få ett miljövänligt energisystem. Särskilt brådskande är det dock i våra folkrika och hårt belastade storstäder. Enligt vår uppfattning bör inte några investeringar göras i storskaliga energianläggningar som avser att utnyttja kol. Förnyelsen av energisystemet bör i storstadsregionerna istället ta sikte på att utnyttja modern förgasningsteknik och naturgas. Förgasningstekniken ger stora möjligheter att minska de miljöstörande utsläppen och bygga upp ett system för energiförsörjningen baserat på förnybara bränslen i mindre enheter lokaliserade utanför de centrala delarna. En trygg och säker energiförsörjning för storstäderna bör enligt vår mening inriktas mot effektivare energianvändning, utnyttjande av spill- och naturvärme genom bl.a. värmepumpstekniken, förgasning av inhemska bränslen och en begränsad användning av naturgas. Regeringen bör medverka till att energiplaner för storstadsområdena med denna inriktning kommer till stånd i samverkan med berörda landsting och kommuner. Vattendragen ger miljön i de svenska storstäderna en speciell prägel. Det är viktigt att vattnen inte får förstöras genom nedskräpning och nedsmutsning. vattendrag är av omistligt värde. Man får inte ge avkall på kravet att man skall kunna fiska och bada också i de vatten som finns i storstadens närmiljö. Vid sidan av en långtgående rening av avloppsvatten och minskade avgasutsläpp krävs ofta en regelrätt städning av kanaler, övriga vattendrag och kustvattnen för att komma till rätta med nedskräpningen. Det finns enligt uppfattning anledning överväga skärpta utsläppskrav för vattendrag i storstadsområden. Staten bör också ta upp förhandlingar med storstadskommunerna om införande av kväverening i avloppssystemen. Kontrollen av transporter av miljöfarligt gods är dålig och måste förbättras. Säkerhetskraven vid miljöfarliga transporter måste också skärpas. En olycka vid en transport av miljöfarligt avfall på t.ex. skulle kunna få mycket svåra konsekvenser för dricksvattenförsörjning. Det är även viktigt att transporter av miljöfarligt gods genom stadsområden sker på ett sådant sätt och på vägar där riskerna för människor och miljö minimeras. Även här är en skärpning av regelsystemet nödvändig. Ju större städer blir desto mer ökar trafikarbetet. Trafikarbetet ökar betydligt snabbare än befolkningen. Storstadsbefolkningen är jämte befolkning de grupper i landet som tvingas ägna mest tid åt dagliga pendlingsresor. Städerna är byggda långt innan bilismen växte fram. Bilen tar oerhört mycket plats vilket skapar svåra trängselproblem i stadstrafik. I , en storstad där trafiksystemet nästan helt bygger på biltrafik, tar trafiksystemet hälften av markytan. Med närhet mellan bostäder, arbetsplatser, fritid och service kan gång- och cykeltrafik få en central roll. Bekväma och säkra gång- och cykelvägar måste byggas upp. Gator och helt bilfria miljöer bör byggas upp för att skapa en attraktiv stadsmiljö. arbetar för att skapa fungerande lokalsamhällen. ringen måste inriktas på att skapa mer kompletta stadsdelar med närhet mellan bostäder, arbetsplatser och service. På detta sätt kan behovet av långa arbetsresor minskas. - Mindre avgaser och buller Trafiken är den största källan till miljöstörningar i våra storstäder. bor 100 000 människor i , och utefter gator och vägar som har avgasnivåer över () riktvärden. Ungefär lika många människor arbetar utefter sådana gator och vägar. I våra största tätorter är utsläppen av partiklar och kolväten från trafiken så höga att de orsakar en förhöjd frekvens av cancer, astma, allergier och andra hälsoproblem. Det finns en ökad sjuklighet i astma, allergi och cancer i bl.a. . Kulturföremål som bevarats håller på att frätas sönder. Stadens granar tappar sina barr. Allt detta är en följd av bilavgaserna och andra miljöfarliga utsläpp. Av miljöskäl måste kvävedioxidutsläppen och koldioxidutsläppen från biltrafiken reduceras mycket kraftigt. Det är rimligt att biltrafiken reduceras kraftigast i städerna där det finns underlag för att bygga upp en fungerande kollektivtrafik. I beräknas över 3 miljoner invånare utsättas för bullernivåer över vid bostäder vilket är riktvärdet för god miljö. I storstadsområdena bor 150 000 människor vid gator med bullernivåer över . Åtgärder måste sättas in för tystare fordon som statliga väganslag ska kunna utnyttjas också för utbyggnad av bullervallar och bullerisolering. De samhällsekonomiska kostnaderna för storstadsbilismen är mycket höga. Den samhällsekonomiska kostnaden per fordonskilometer har beräknats vara fem gånger så hög i tätorter jämfört med landsbygd på grund av trängsel, olyckor samt hälso- och miljöeffekter. I cityområden beräknas kostnaden vara tio gånger så hög som på landsbygden. Tätortstrafikens obetalda samhällsekonomiska kostnader i har beräknats till av (). Biltrafiken har vuxit mycket kraftigt . Detta beror på att bilen är bekväm och spar tid. Allt fler har genom stigande reallöner och lågt bensinpris fått råd att köra bil. Om inga styrmedel sätts in kommer biltrafiken att fortsätta att växa i snabb takt och kväva våra storstäder. - Bygg miljöväntig kollektivtrafik En förutsättning för att kraftigt kunna reducera biltrafiken i våra storstäder är att attraktiva resealternativ byggs upp. Kollektivtrafikens terminaler måste utvecklas med service och ombonade miljöer. Kollektivtrafiken måste genomgå en omfattande upprustning och utbyggnad. En fungerande kollektivtrafik är ett jämlikhetskrav och målet måste vara att göra den resandes bekvämlighet och restid så långt möjligt jämförbar med bilistens. Kollektivtrafiken måste byggas ut så att den blir ett konkurrenskraftigt alternativ till privatbilismen. Det är nödvändigt att det kollektiva trafikutbudet präglas av komfort, tur täthet, enkelhet och snabbhet om det skall bli ett realistiskt alternativ till bilen. Det kräver bl.a. lämpliga lägen för terminaler, byteshållplatser och infartsparkeringar, vilket ökar det kollektiva resandet. Det finns ett stort behov av tvärförbindelser. Det är viktigt att de kollektiva trafiklinjerna inte ensidigt inriktas mot centrum utan att det även finns goda tvärförbindelser och ringlinjer. Utbyggnaden av kollektivtrafiken kan bara till en mindre del finansieras genom avgifter. Förutsättningarna att finansiera utbyggnaden med kommunala skattemedel är också begränsade. Nya finansieringsformer måste tas fram. Det är rimligt att de som åker bil, utöver att betala för väghållningen, även betalar kostnaderna för effekterna av bilåkningen i form av samhällsekonomiska kostnader för avgaser, buller, trängsel och olyckor. Detta kan bl.a. ske genom områdesavgifter för biltrafiken i citykärnor och innerstadsområden samt genom regional bensinskatt. Intäkterna bör kanaliseras till resp. kollektivtrafikhuvudman för utbyggnad av modern kollektivtrafik. Regeringen bör förelägga förslag till lagstiftning med anledning av förslag. Det går inte att lösa våra storstadsregioners trafikproblem genom satsningar på nya motorleder. Miljön tål inte dagens trafik. Utsläppen måste minska kraftigt för att vi skall kunna förhindra fortsatta skador på människor och miljö. Staten har ansvaret för infrastrukturen även i dessa regioner. Det är av största vikt att stora satsningar görs i våra tre storstadsområden på en utbyggnad av de kollektiva transporterna, såväl när det gäller person- som godstransporter. I första hand bör en sådan utbyggnad ske av järnväg och övrig spårbunden trafik. Fortsatta investeringar i såväl vad gäller järnvägen som , etc. liksom en utbyggd spårvagnstrafik, kan minska bilpendlandet betydligt. I finns fem järnvägslinjer som alla går till själva city i . En utbyggnad av dessa till dubbelspår skulle starkt minska bilpendlandet som även de långväga transporterna vad gäller såväl personer som gods i ökad omfattning skulle ske på järnväg istället för på landsväg, vilket har stor betydelse för den västsvenska miljön. Det är i det sammanhanget viktigt att statens stöd till storstadsregionerna fördelas rättvist mellan dem. Efter de överläggningar mellan de tre storstadskommunerna och regeringen som hölls, blev resultaten att regeringen lovade att tillsätta en förhandlingsman för att i respektive storstadsområde ta sig an trafikfrågorna. Enligt vår mening måste detta arbete ha högsta prioritet och ske skyndsamt. Det är också nödvändigt att staten här är beredd att satsa investeringsmedel i en fortsatt spårutbyggnad. förslag till investeringsmedel för (totalt ) visar sig ånyo vara mycket välmotiverat. - Miljövänliga fordon och drivmedel Åtgärder för att begränsa biltrafiken i de centrala delarna måste kombineras med satsningar för att utveckla och introducera miljövänliga fordon och drivmedel. En väg att minska de förorenande utsläppen är en över gång från användning av fossila bränslen till miljövänligare drivmedel som t.ex. etanol. Det är lättast att börja inom kollektivtrafiken. Vi anser därför att en plan för kollektivtrafiken i , och skall upprättas, som syftar till en övergång från användning av fossila bränslen till etanol eller andra likvärdiga biobränslen. Staten bör medverka till detta genom att sätta igång ett stimulans- och utvecklingsprogram i avsikt att bl.a. förbättra tekniken och ge ekonomiska incitament till berörda kommuner. Målsättningen bör vara att bussparken i storstäderna skall använda miljövänliga drivmedel. Utbyggnaden av kollektivtrafiken bör där trafikunderlag finns bygga på helt avgasfri, energieffektiv elektrisk spårtrafik. Den lätta spårtrafiken som är väsentligt billigare att bygga än tunnelbana, gör det möjligt att bygga ut också tvärförbindelser med spårtrafik. Trådbussar och etanoldrivna bussar kan vara alternativ till spårväg. För att trafiken skall få tillräcklig framkomlighet och snabbhet är det nödvändigt med kollektivkörfält med signalprioritering. Pendeltågtrafiken är en självklarhet. Ökade satsningar på spårbunden trafik mellan städer och inom städer är en framtidssatsning. Staten måste satsa kraftfullt på att stödja forskning och utveckling av modern miljövänlig teknik för storstädernas trafikförsörjning. Staten bör stödja utveckling av system med spårtaxi för storstädernas trafikförsörjning . Utvecklingen inom informationsteknologin har gjort det möjligt och ekonomiskt att använda helautomatiska förarlösa fordon i spårbunden trafik. Tekniken behöver dock utvecklas. Spårtaxi kan väl utbyggd ge en snabb, bekväm, energisnål och säker transport av personer och lättgods. Medlet är att utnyttja små och därmed lätta fordon. De ger låg belastning på bansystem, som kan göras smäckra och prefabricerade. Dessa egenskaper gör att kostnaderna kan bli låga och att systemet är lätt att få in i befintliga samhällen. Ett fordon kan röra sig i hela bansystemet. De små fordonen kan med hög beläggning utgöra transporter i stort sett dörr till dörr dygnet runt och med hög medelhastighet. Den stora kostnaden och bristfaktorn för konventionell kollektivtrafik är personalen. Ett spårtaxisystem kan kraftigt reducera driftskostnaderna genom helautomatiken. Ett spårtaxisystem bör bli ett attraktivt projekt för svensk industri. Storstadsregionernas hamnar medför omfattande tung trafik genom känslig stadsmiljö och känsliga skärgårdsområden. Staten bör därför stimulera en utflyttning av trafik till regionernas ytterhamnar. I bör tung trafik kunna föras över från hamn till Kappelskär och . I öppnas nu gränser som länge varit stängda. För öppnas nya marknader i . Gamla transportvägar som varit svårframkomliga eller helt stängda kommer återigen att öppnas. Detta gör att transporter till i större utsträckning kommer att ske genom andra länder än . Färjetrafiken till , och de baltiska republikerna kommer att öka betydligt. Detta i kombination med nya miljövänliga färjor gör sjötransporter ännu mer attraktiva. En investering på trafikområdet med betydande miljöpåverkan för är förslaget om . Kostnaden för byggande av en kombinerad bil- och järnvägsbro beräknas till inemot 10 miljarder. Det är en självklarhet att, vad som än påstås om motsatsen, en bilbro skulle kraftigt öka trafiken och därmed också luftföroreningarna i . Någon relevant jämförelse med vad effekterna vid investeringar i en förbättrad och mer miljövänlig färjetrafik skulle innebära föreligger inte. Förslaget om en bilbro måste avvisas. Vi anser vidare att en fast förbindelse måste bygga på ett miljövänligare alternativ än en bilbro. En järnvägstunnel kombinerad med väl fungerande och miljövänliga färjeförbindelser är ett mer framtidsinriktat alternativ än en bilbro över . är en av vårt lands mest strategiska järnvägslinjer med stor betydelse både i det nationella och internationella transportnätet. Banan är den mest trafikerade enkelspåriga banan i . Miljöproblemen på har blivit allt större. Miljövänliga transportsystem måste därför främjas. En utbyggd järnvägstrafik mellan skulle på ett markant sätt kunna bidra till att förbättra miljön i och kring dess städer och avlasta väg E 6 som till betydande delar löper parallellt med järnvägen. Detta kräver att tillräckliga medel avsätts för att förse hela banan med dubbelspår. De negativa effekterna av den förda koncentrationspolitiken är uppenbara i fråga om bostadssituationen i storstäderna. Utvecklingen på bostadsmarknaden har genom den socialdemokratiska koncentrationspolitiken medfört att bristsituationen förvärrats med kraftigt stigande priser som följd.