mot · GD02T637 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:T637 av och (båda fp) Kust- och närsjöfarten I samband med tilltagande miljöproblem världen över har intresset för sjöfarten som transportmedel väsentligt breddats. Det förtjänar nämnas att ett miljövänligt transportsätt som järnväg förbrukar mer energi än sjöfarten. (Lastbilar förbrukar mer energi än sjöfarten). Att transportera gods, mätt i formen per kostar: Med lastbil Med järnväg Med fartyg Även i relation till luftföroreningar är sjöfarten det mest miljövänliga transportsättet. De miljöpolitiska frågorna bör nu och väga tungt i vågskålen. Framför allt bör fjärrtransporter och specialgods i betydligt större utsträckning än kunna gå på köl. Ser man till närsjöfarten från västsvensk synpunkt var detta transportmedel det viktigaste i fram till bilismens genombrott. Av den svenska handelsflottans kurstfartyg finns i länet 1988. Tyvärr har antalet fartyg gått ner från 1950 till 100 fartyg 1987. Kustsjöfarten omfattar nu ca 60 rederier/partrederier med fartyg på totalt dw. I , Tjörns kommun, finns 24 rederier noterade, vilket är unikt och gör platsen till något av centrum för sjötransporter. Rederinäringen är av stor ekonomisk betydelse för kommunerna och länet. Näringen redovisar ungefär 2 000 ombordanställda varav 500 med bostad i länet. Ser man till sjöfartens betydelse i det större perspektivet, är det säkerligen överraskande för många att sjöfarten utför det mesta av transportarbetet i . I procent svarar sjöfarten för 41, resten fördelas på tåg, lastbil, m.m. Trots oljekatastroferna i världen , är sjöfarten det säkraste och miljövänligaste sättet att transportera. Tyvärr hämmas överförandet av gods till köl av olika faktorer och inte minst av att landbaserade fraktformer är gynnade av stat och kommun. Därför råder inte konkurrens på lika villkor. Det är beklagligt då sjöfarten troligen är det transportsystem som utan alltför stora kostnader och påverkan på naturen kan ta hand om stora delar av fjärrtransporterna. har det ändå hänt en del positiva saker inom närsjöfartens ram, fram förallt de sjöfartspolitiska besluten . Tyvärr ligger konkurrentlän- Mot. derna ständigt före, inte minst våra broderländer och , vil- T637 ket för övrigt företrädare för anmärkt på i flera sammanhang. En ständigt återkommande fråga är också behovet av en anknytning till EG:s sjöfartspolitik. tog den ett beslut vari kravet på ett svenskt internationellt register avvisas. Som framgått tidigare upprepar vi iakttagelsen att det inte råder konkurrens på lika villkor inom fraktnäringen. Anpassningen på hamn- och stuverisidan släpar efter. Det behövs en rationellare last- och lossningshantering. Anlitas inte stuverierna så bör man slippa avgifterna. I ett perspektiv framåt kommer anpassningen till dörr- till- dörrtransporter att fortsätta. Här gäller att samhället och industrin i förening deltar i en utveckling mot fartygstransporter som integrerad del av företagens planering. Finns bara viljan går det att skapa rationella transportkedjor med fartyg. Och sådana finns redan - och är på väg! Exempel är de s.k. Vänerskyttlarna som går mellan och med bl.a. papper för destination till kontinenten. I har fem stora företag gått samman i en grupp för att föra över gods från lastbil till fartyg. Även på blir det aktuellt med kustskyttlar; troligen kan denna trafikform fortsätta till hamnar nere i . Färjetrafiken är också under expansion inte minst i . Det har också betydelse från miljösynpunkt genom att långtradartrafiken kan se färjan som ett alternativ till landsvägen. Vi har i denna motion tecknat en i huvudsak positiv bild av närsjöfartens läge och framtid. Negativt är, som framgått, besvärande hamnavgifter, bristande teknisk och maskinell utrustning i hamnarna, ojämlik komkurrens på hemmamarknaden, och från utlandet. Andra frågor som måste ägnas uppmärksamhet finns, bl.a. utbildnings- och forskningssidan. Inom ungdomsskolan finns på några håll i landet utbildning i riktning mot yrken ombord på fiskefartyg och i handelsflottan. i har varit präglad av krisen inom sjöfarten. Elevantalet var 200 , men var 1988. Genom en ny undervisningsmodell har antalet elever nu ökat. Hur än konjunkturerna blir för sjöfarten står klart att en bristsituation står för dörren, framför allt när det gäller sjöbefäl. Det har också att göra med att medelåldern är något hög inom yrket. Den utbildning som bedrivs i , som är en del av , är inte garanterad någon fortsättning, beroende på ekonomiska orsaker. Trots att egenutbildning varit ett begrepp inom fiske och sjöfart, ställer den nya tidens teknik helt andra krav, vilket är ett absolut motiv för att utbildningen långsiktigt måste vara kvar och ha en hög standard. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om konkurrensförhållandena på fraktmarknaden, [att som sin mening ger regeringen till känna vad i mo tionen anförts om möjligheterna att trygga fortsatt Mot. 1989/90 sjöbefälsutbildning.1] T637 () () 1 1989/90: Ub756