mot · GD02T639 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:T639 av m.fl. (vpk) Sjöfarten Vpk efterlyser en långsiktig strategi för transportpolitiken, där svensk sjöfart får möjligheter att utvecklas på olika områden. Både kust- och insjöfarten måste spela en större roll än . I förra årets partimotion om sjöfartspolitiken (1988/89:T227) behandlade vi i huvudsak frågan om handelsflottans utveckling, inriktning på nationella suveränitet och sjöfolkets rätt till meningsfulla jobb. I dessa delar ber vi att få hänvisa till nämnda motion och krav. Det finns miljöteknik - den måste användas ! Vattenvägarna är en viktig nationell tillgång. läge ger oss naturliga vattenvägar längs ost- och , i och och genom älvar. Infrastrukturen är utvecklad. Med genomtänkta politiska åtgärder har sjöfarten stora möjligheter att ta över fjärrgods från landsvägstrafiken och därmed avlasta samhället allvarliga miljöproblem. Men även sjötransporterna står för föroreningar. Fartygsmotorerna släpper t ex ut stora mängder svavel och kväveoxider. De använder högsvavlig och ofta starkt förorenade oljor. Vpk anser att miljökraven måste skärpas. De moderna färjor som byggs bekräftar att fartygen med modern reningsteknik och drift med ren och lågsvavlig olja kan minska utsläppen mycket drastiskt. Eftersom en betydelsefull andel gods redan fraktas till sjöss går det alltså att göra stora miljövinster. Men och övriga vattenvägar kan utnyttjas mycket bättre än . Den tunga landsvägstrafiken har ökat i ännu snabbare takt än privatbilismen. Exportindustrins nya metod att minska sina lagerkostnader genom just-in-time-transporter har sparat mångmiljonbelopp åt företagen. Detta är en av de viktigaste orsakerna till den kraftiga ökningen av tunga transporter på väg. Men i stället har stora kostnader för miljöförstöring och vägslitage vältrats över på samhället. Inga reningskrav på lastbilarna har funnits. Först års modeller måste alla tunga lastbilar ha avgasrening. Samhället har stora möjligheter att göra miljö- och energivinster genom att styra över gods från landsväg till både sjöfart och järnväg. Sjöfarten och järnvägen behöver enligt vår mening inte ses som konkurrenter till varandra. Tvärtom måste dessa båda transportslag samverka för miljöns skull och för att ta över gods från landsvägen. Kostnaderna för underhållet av vattenvägar är minimalt i jämförelse med Mot. 1989/90 motsvarande förvägnätet. Dessutom bär sjötransporterna helt sina farleders T639 kostnader. Kustsjöfarten har kapacitet för att användas bättre. Ett exempel som nämnts är att ett stort antal långtradare med släp skulle kunna fraktas från Stockholmsomådet via till Travemiinde. Med rätt storlek och lastkapacitet så skulle man kunna få sex avgångar om tre fartyg sattes in. Samma arrangemang med sjöburna transporter kan göras även på och . Trafik- och miljöinformation till sjöss Efter svenska kusten finns det ett system för trafikinformation - TIC. Det finns inom sjötrafikområdena , , och . Det anses som fullt möjligt att utveckla detta system till att också omfatta miljöhänsyn och naturskydd. Med nuvarande omfattning på systemet är fartygen skyldiga att rapportera passage av i lag fastställda punkter i farlederna till TIC. Information går därefter tillbaka om aktuella fartygsrörelser i farleden. Exempelvis rapporterar ett fartyg som går från till , en sträcka motsvarande , sin position vid tio olika tillfällen. Vpk föreslår att trafikinformationssystemet byggs ut och kompletteras med uppgifter till skydd för miljön. Sjötransporter av farligt gods är det säkraste transportmedlet. Det hindrar inte att det kan och måste ställas hårdare krav på sjöfarten för att göra dessa transporter ännu bättre. Internationellt sett återstår mycket att göra. Särskilt mot bakgrunden att sjöfarten också är utsatt för lycksökare och mindre nogräknade redare som jagar efter snabba ekonomiska klipp. Vpk anser att säkerheten när det gäller farligt gods måste ökas. Ett förslag i detta syfte är att samtliga fartyg, oavsett storlek, skall ha lots ombord under gång i svenska farledsområden, då de är lastade med farligt gods. Dit räknar vi bl.a. petroleumprodukter och farligt gods som klassats av IMO, , ett FN-organ. Kravet innebär när det genomförts att det alltid finns två utbildade nautiker på bryggan, som kan övervaka fartygets rörelse i farleden. Resurserna för sjöräddning och kustbevakning måste utökas och samordnas bättre än vad som sker . En effektivare organisation, med omfattande befogenheter till fartygsinspektion och kontroll av sjösäkerheten bör byggas upp. Den skall också ha till uppgift att kontrollera det fiffelflaggade tonnage, som gör våra kuster och farvatten osäkra. Vpk anser att staten skall stå för kostnaderna. Vpk menar att såväl säkerhet ombord som utbildningsinsatser för detta är viktiga satsningar. Ett minimikrav skall vara att samtliga ombordanställda ges utbildning i brandskydd och säkerhetstjänst.På fartygen behövs en brand- och säkerhetsjourstyrka. Ökade insatser krävs inte minst för att höja säkerheten i samband med farliga laster. Vi anser att staten skall stå även för En svensk men icke-militär variant av Guard kan Mot. sköta material- och säkerhetsinspektioner samt kontroll av besättningarnas T639 utbildning och behörighet. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att hos regeringen begär förslag om ett program och en långsiktig strategi för svensk sjöfart, 2. att som sin mening ger regeringen till känna att transporterna till sjöss bör utvecklas på bekostnad av landsvägens tunga transporter, 3. att hos regeringen begär förslag med stränga miljökrav på fartygens utsläpp och oljeanvändning, 4. att hos regeringen begär förslag om en utveckling av sjöfartens trafikinformationssystem (TIC) i enlighet med motionens förslag, 5. att , i syfte att minska riskerna vid sjötransporter med farligt gods, hos regeringen begär förslag om bättre övervakning ombord. [att hos regeringen begär förslag i syfte att utöka och samordna resurserna för sjöräddning och kustbevakning i enlighet med motionens förslag.1] (vpk) Margö (vpk) (vpk) 1 1989/90:Fö720