mot · GD02Kr320 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:Kr320 Förbud att använda metalldetektorer på , m.m. står vi inför ett helt nytt hot mot vårt kulturarv. En ny typ av organiserad brottslighet har drabbat i form av internationella ligor som bedriver en systematisk utplundring av fornlämningar, dvs. gravar, boplatser och skattefyndplatser. Plundringen utförs med hjälp av metalldetektorer. Plundringar av fornlämningar med hjälp av metallsökare har förekommit tidigare. Detta föranledde att tillsätta en utredning, , sedan krav ställts i en riksdagsmotion om en lagändring för att skydda fornlämningar. Detta ledde till ändringar i fornminneslagen som började gälla . All användning av metallsökare förbjöds på . I övriga blev det inget generellt förbud. Metallsökare får emellertid inte heller här brukas på fast fornlämning eller där fornfynd tidigare gjorts. Den som bryter mot förbudet kan dömas till böter eller fängelse . har skador kunnat konstateras på boplatser och förhistoriska på . Man har koncentrerat sig på områden som är kända för guld- och silverfynd från järnåldern. Liknande skador har vid samma tider också liknande fornminnesområden upptäckts på . Det generella förbudet mot metallsökare har inte utgjort något hinder för plundrarna. De nya plundringarna har en för svenska förhållanden ny karaktär. Förövarna går till verket med stor kunskap om fyndplatser och deras lokalisering. De har bra utrustning och är väl förberedda. Troligen har de läst adekvat littertur och har tillgång till kartmaterial och beskrivningar över fyndplatser. Plundringar har tidigare främst skett på vilket också var anledningen till riksdagsmotionen i ämnet. Risken för plundring på bedöms nu vara lika stor som på . Den lag som finns: Lag om kulturminnen 2 kap. 19 § 2 stycket är tillämplig i varje enskilt fall inom ett fornminnesområde. I de fall som inträffat ger lagen ej tillräckligt skydd. Det generella skydd som gäller på och som innebär att all användning av metallsökare är förbjuden måste också utvidgas till att gälla även på . Det har klart framgått i samband med försöken att stävja den brottsliga verksamheten att den låga straffsatsen böter eller fängelse i högst är för låg. Brottet får låg prioritering i polisarbetet. Utredningsarbetet försvåras eftersom det är svårare att göra bl a anhållanden än om brottet rubricerades som grövre. Straffskalan för de aktuella brotten mot kulturminneslagen måste skärpas. Den straffsats som gäller för brott mot kulturminneslagen bör behållas men ett tillägg bör göras som gäller grova brott. Eftersom en utredning om bruket av metallsökare gjordes bör frågan om en utvidgning av det generella förbudet också omfatta och kunna snabbehandlas. Skärpning av skattesatsen bör också kunna behandlas snabbt. I länet och i synnerhet på ser man med oro fram emot den kommande våren och hösten då med säkerhet plundringen av våra fornlämningar kommer att fortsätta om inte myndigheterna får de maktmedel som krävs för att stävja brottsligheten. Vår historia håller på att stjälas och föras utomlands. Den 300-åriga kulturminnesvårdande tradition vi har riskerar att komma till korta om inte snabba åtgärder vidtas. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar att utvidga det generella förbudet att använda metallsökare till att också gälla , 2. att beslutar att i enlighet med vad i motionen anförts skärpa straffen för vissa brott mot kulturminneslagen. 1989/90 Kr320