ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GD02N215 · 1990-01-19 00:00:00 — Motion till 1989/90:N215 av och (båda s) Handeln med begagnade varor När någon blir bestulen på t.ex. smycken och dessa säljes till en juvelerare, får juveleraren, enligt förordningen om handel med begagnade varor 1981:403 § 12, inte lämna ut eller bearbeta dessa förrän tidigast efter den dag då varorna togs emot. anser vi vara alltför då det mycket sällan händer att polisen får tag i tjuven och att tjuven erkänner brottet. Därför anser vi att bör förlängas. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om förlängning av tiden i förordningen om handel med begagnade varor.
mot · GD02N218 · 1990-01-18 00:00:00 — Motion till 1989/90:N218 av m.fl. (fp) Importen av teko-varor från Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:U204 hemställs att beslutar att importen av teko-varor från skall släppas fri. () () () () ()
mot · GD02N219 · 1990-01-17 00:00:00 — Motion till 1989/90:N219 av och (båda m) Allmänna pensionsfondens femte fondstyrelse Med hänvisning tili vad sorn anförts i motion 1989/90:Sk341 hemställs att beslutar att skall avskaffas.
mot · GD02N222 · 1990-01-16 00:00:00 — Motion till 1989/90:N222 av m.fl. (s) Omstrukturering av vapenindustrin 1989/90 Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:U403 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om omstruktureringen av försvarsindustrin och avvecklingen av vapenexporten genom offentligt stöd för övergång till civil produktion. m (s) () ()
mot · GD02N223 · 1990-01-18 00:00:00 — [att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om lärlingsutbildningen.4] () () () 1 1989/90:A723 2 1989/90:Sk354 3 1989/90:Fi406 4 1989/90:Ub231 () () () () ()
mot · GD02N225 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90:N225 av och (båda m) Fri import av tekoprodukter, m.m. beslut om den framtida tekopolitiken innebar ett stort steg framåt för svensk frihandel. För tekohandeln blir konsekvenserna en fortgående avreglering av handel med textil och konfektion innebärande bland annat att alla kvantitativa importrestriktioner slopas . Detta kommer emellertid att innebära att länder, vars export till är ringa, kommer att få svårt att hävda sig i den förändrade konkurrenssituation som då uppstår. Länder vars import till 1988 understeg av vår totala import är länder som i hög grad är beroende av textilexport för att överhuvudtaget få in främmande valuta. Många av dessa länder, bl.a. , och , är länder som mottager svenskt bistånd. De länder, från vilka av import kommer, bör ges företräde i avvecklingsprocessen i så måtto att begränsningarna i importen från dessa länder bör upphöra . Detta skulle ha två effekter: dels skulle avvecklingen tjäna som ett gott exempel på hur MFA-systemet skall avvecklas och dels får dessa mindre utvecklade länder ett försteg framför större exportländer att bygga upp en så stor export att de klarar att vidmakthålla den i en frihandelssituation. I och med att frihandeln med tekoprodukter realiseras kommer kommerskollegiums licensavgifter att försvinna. Beslutet att nu höja dessa avgifter, mot kommerskollegiums egen önskan, måste anses orimligt. Licensavgifterna bör därför vara oförändrade. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna att importrestriktionerna för tekoprodukter bör upphöra för länder vars import utgör av vår totala tekoimport, 2. att som sin mening ger regeringen till känna att priset på importlicenser bör hållas oförändrat. () () Nr N225 -233
mot · GD02N227 · 1990-01-18 00:00:00 — Motion till 1989/90:N227 Ett förslag till ny minerallag (proposition 1988/89:92 Ny minerallagstiftning m.m.) är under behandling i näringsutskott. lade fram sitt betänkande SOU 1989:92 Prospekteringspolitik . Betänkandet är föremål för remissbehandling. Remissvar skall inkomma till industridepartementet . Den politik som skall gälla för prospekteringen i vårt land och även myndighetsorganisationen på området liksom ställningstaganden rörande olika mineraler behandlas såväl i förslaget till ny minerallag som i mineralråvarukommitténs betänkande. Frågan om en ny minerallagstiftning resp. frågan om svensk prospekteringspolitik är intimt förknippade med varandra. Prospekteringspolitiken utgör en stor och tung del inom mineralpolitiken. Att anta en ny minerallag innan man bestämt sig för prospekteringspolitikens innehåll gagnar inte utvecklingen av den svenska gruvnäringen och mineralindustrin. Förslaget till ny minerallagstiftning bör därför revideras med hänsyn till mineralråvarukommitténs förslag i betänkandet (SOU 1989:92) Prospekteringspolitik. Med stöd av ovanstående hemställs att beslutar att det i proposition 1988/89:92 framlagda förslaget till ny minerallagstiftning skall revideras med hänsyn till mineralråvarukommitténs förslag i betänkandet (SOU 1989:92) Prospekteringspolitik.
mot · GD02N228 · 1990-01-22 00:00:00 — Motion till 1989/90:N228 av och (båda vpk) Runt om i landet ligger det mer eller mindre stora högar av gruvavfall (varphögar) från pågående eller nedlagd gruvdrift. Med dessa finns ett flertal problem - ett av de större är metalläckage ur dem som förorenar omkringliggande vattendrag och grundvatten. I tex finns två av landets orter med de största mängderna gruvavfall - och . På båda platserna pågår fortfarande gruvdriften men ingen av ägarna har visat något intresse för att åtgärda problemen. Metalläckaget når i båda fallen för att till slut hamna i . Regeringen tillsatte Dalälvsdelegationen för att undersöka tillstånd och för att komma med förslag till förbättringar av älvens tillstånd. Arbetet visade att en stor del av de giftiga metallerna i älven kom från nämnda orters gruvavfall. Utredningens arbete har utmynnat i intet i praktiken. Vpk kräver en handlingsplan för åtgärder av metalläckaget från gruvavfallet i och . Dalälvsdelegationen bör få resurser för att kunna genomföra nödvändiga åtgärder för att minska belastningen av tungmetaller i älven. Vidare bör lagstiftningen ses över med syfte att få berörda gruvföretag att ta ett skäligt ansvar för gruvavfallet. Vi vill också ha en inventering av gruvavfallets miljöpåverkan i resten av landet. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att hos regeringen begär en handlingsplan för åtgärder mot metalläckaget från gruvavfallet i och , 2. att hos regeringen begär en översyn av lagstiftningen i syfte att tvinga berörda gruvföretag att stå för skälig del av gruvavfallets miljökostnader, 3. att hos regeringen begär en landsomfattande inventering av gruvavfallets miljöpåverkan. (vpk) (vpk)
mot · GD02N229 · 1990-01-22 00:00:00 — Motion till 1989/90:N229 av andre vice talman och (båda fp) Maringeologisk kartläggning I allt fler planeringssammanhang blir kännedom om havsbottnen en viktig förutsättning. Såväl för att bättre kunna utnyttja våra havsområdens resurser som för att skydda miljön krävs en utökad maringeologisk kartering. Med hjälp av den maringeologiska kartan får man bl.a. kännedom om mineralresurser och förutsättningarna för recipientutnyttjande och miljöövervakning. Prövning av täkttillstånd, underlag för fiskerinäringen och biologiska inventeringar är andra verksamheter som kräver kunskap om havsbottnen. Trots att den maringeologiska karteringen således tillmäts stor betydelse inom flera områden är karteringstakten mycket långsam. Ett nytt kartblad kan färdigställas . En fortsättning i samma takt skulle innebära att det tar innan arbetet är klart. Också i ett internationellt perspektiv går karteringsarbetet i långsamt. är motsvarande arbete redan färdigställt. Ett flertal beslut och uttalanden i såväl som regeringen har gått ut på att få till stånd en snabbare maringeologisk kartering av det svenska kontinentalsockelområdet. För att klara kraven på en ökad karteringstakt har SGU, Geologiska Undersökning, fått medel till, och anskaffat, ett nytt fartyg. Eftersom endast kapitalkostnader för fartygets avskrivning tillställts SGU kommer något fältarbete inte att kunna genomföras. Resurserna räcker bara till om fartyget ligger kvar vid kaj. Detta är anmärkningsvärt både mot bakgrund av de faktiska behoven och med tanke på de uttalanden som gjorts. I budgetpropositionen 1988/89 skriver t.ex. föredragande statsråd: Jag avser att budgetproposition återkomma med förslag till finansiering av medel för avskrivning och förräntning av det i fartyget nedlagda kapitalet samt för de ökade driftskostnader som en snabbare maringeologisk kartering huvudsakligen i enlighet med tidigare redovisat förslag kan kräva. Regeringen bör återkomma till med förslag om hur en utökad maringeologisk kartering ska kunna genomföras. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av en snabbare maringeologisk kartläggning. () ()
mot · GD02N230 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90:N230 av m.fl. (c) Egenföretagare i samverkan Kännetecknande för näringslivet i under har varit att stora företag blivit allt större. Ofta har det varit nödvändigt med stora företag för att kunna hävda sig internationellt t.ex. , SKF, , och . I andra sammanhang har vissa koncentrationer av företagsamhet och ägande blivit negativa företeelser inom näringslivet för den enskilda människan, regionala utvecklingen, konkurrensen och samhällsekonomin. För att skapa balans och mångfald inom näringslivet är det av utomordentligt stort värde att de mindre och medelstora företagen främjas i förhållande till de stora och multinationella företagen. En stor del av företagen i tillhör gruppen egenföretagare i vilka ägaren, ofta tillsammans med familjemedlemmar, är verksam. Egenföretagarna är av stor betydelse för utveckling av nya affärsidéer och ett decentraliserat näringsliv. För att egenföretagarna inom många branscher - handeln, jordbruket, hantverket och entreprenadsektorn - skall kunna hävda sig mot stora företag måste de samarbeta ekonomiskt. Genom att bl.a. gemensamt, i kooperativ eller annan form äga företag som har inriktning att stödja det enskilda företaget förenar man stordriftens fördelar med det mindre företagets slagkraft. Det kan gälla den enskilde lantbrukaren som inom kooperationen i samverkan med yrkesbröder vinner styrka åt det egna företaget. Det kan gälla ICA-handlaren som inom sin organisation samverkar för varuförsörjning, distribution, produktutveckling och marknadsföring. Det kan gälla andra entreprenörer inom många olika branscher. Enskilda företagare inom olika branscher kan genom samverkan förbättra sin konkurrenskraft och minska kostnaderna i det enskilda företaget och för branschen som helhet. I det längre perspektivet tjänar också konsumenterna på sådan samverkan. har det inom den s.k. konkurrensutredningen, som tillsatts av regeringen, samt från framgått att samverkan mellan egenföretagare upplevs som något negativt. Vi finner detta vara mycket anmärkningsvärt. Det är orimligt att ifrågasätta ekonomisk samverkan mellan enskilda egenföretagare i synnerhet som inte några åtgärder vidtagits mot de många fusionerna mellan redan stora och dominerande företag i vårt land. 1989/90 N230 Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om rättsligt skydd för egenföretagare i ekonomisk samverkan. () () av egenföretagare känner därför oro inför myndigheternas och olika politikers prioritering. Enligt vår mening är det nödvändigt att relevant lagstiftning ses över så att egenföretagare i ekonomisk samverkan, även framgångsrik sådan, skall få det rättsliga skydd som krävs. Det behövs en översyn över de lagar som på ett eller annat sätt berör egenföretagandet så att ekonomisk eller annan samverkan mellan egenföretagare får ett rättsligt skydd.
mot · GD02N231 · 1990-01-22 00:00:00 — Motion till 1989/90:N231 Kvitto vid deponering i bankbox Teknikens vinningar gör det möjligt att sätta ett bankkort i en automat i väggen och ut kommer både kontanta pengar och ett skriftligt besked om hur mycket som finns kvar på kontot. Däremot är det inte riktigt lika enkelt att leverera in pengar till banken efter stängningsdags och få kvitto på detta. En stor andel näringsidkare använder sig av bankernas boxar, där man på kvällstid kan deponera dagskassan på ett betryggande sätt. I de allra flesta fall fungerar detta problemfritt. Kassapåsarnas innehåll räknas och beloppen effektueras till berörda konton. Tekniken har emellertid inte kommit så långt - eller snarare fantasin - att någon form av kvitto lämnas då en kassapåse levereras in i bankboxen. Det är inte vanligt, men det räcker med att det händer någon enstaka gång, att leveransen inte blir noterad och kommer kontot tillgodo. När sådant inträffar sker inte enbart en ekonomisk förlust för bankkunden, utan obehagliga misstankar uppstår gärna om huruvida pengarna verkligen kom till bankboxen eller ej. Det borde inte vara alltför komplicerat att anordna en automatisk kvittens, då ett kuvert eller en kassapåse deponeras in i bankboxen. Den finessen klarar en enkel returburksautomat. Det är inte beloppet som är viktigt att få noterat , utan det är kvittot på att en leverans ägt rum. Önskvärt är att få till stånd ett landsomfattande system för alla bankboxar. Det bör vara en uppgift för Bankinspektionen att utreda och ge förslag till denna bankservice. Regeringen bör ta initiativ till detta. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att bankinspektionen får i uppdrag att utreda och föreslå bankerna ett system med kvittens vid deponering i bankboxar.
mot · GD02N232 · 1990-01-22 00:00:00 — Motion till 1989/90:N232 av och (båda fp) Kvinnors och mäns pensioner har diskuterats mycket . Man har ifrågasatt det rättvisa i att kvinnor - genom att deras livsinkomst varit lägre än mäns till stor del beroende på att de arbetat deltid eller varit hemma och skött barn - får lägre pension. När kvinnorna insåg att de måste börja tänka på sin försörjning vädrade försäkringsbolagen morgonluft och startade en försäljningskampanj. Från att ha marknadsförts som ett sätt att reducera skatten för höginkomsttagare - de flesta män - lanserades pensionsförsäkringarna nu som ett sätt att säkra kvinnornas ekonomiska trygghet. Man aktade sig noga för att i säljbrev och liknande göra jämförelser mellan kvinnor och mäns . I säljbrevet finns det ofta två kolumner, en för kvinnopremier och en för manspremier. Detta gäller ofta både livsvariga ålderspensioner och tidsbegränsade sådana. Om en kvinna tar en ålderspension som ska betalas ut med början vid pensioneringen får hon alltså betala mer än en man som tar samma försäkring. Betalar hon samma premie som mannen får hon senare ut ett lägre belopp/månad. Svaret från försäkringsbolagen på denna orättvisa behandling av kvinnor är att kvinnor lever än män och därför måste män få ut mer pengar för att få ut samma belopp som kvinnor. Enligt SCB lever män och kvinnor . Man räknar alltså från försäkringsbolagens sida från den "rena medellivslängden. Men det finns en annan tabell hos SCB. Där kan man se hur länge man resp. kvinna har kvar att leva efter att de fyllt . Kvinnornas återstående livslängd är då 18.90 medan männens är . Medellivslängden för en man efter det att han fyllt är alltså 79.99 - . Men vad blir det då utav argumentet att en man skulle få ut mer pengar för att han dör tidigare än fyllda ? Det kan inte vara i enlighet med den jämställdhetspolitik som borde genomsyra hela att försäkringsbolagen på detta sätt missgynnar kvinnorna. Regeringen bör uppmärksamma denna fråga och ta initiativ till en översyn. Med hänvisning till det anförda hemställs N232 att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om brist på jämställdhet i fråga om försäkringspremier. () ()
mot · GD02N233 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90:N233 av och (båda s) Kostnader för service i detaljhandeln Strukturen inom affärsbranschen ger konsumenten inga möjligheter att påverka en viktig konsumentinformation. Butikernas öppethållningstider är helt oreglerade. Detta har bl.a. medfört att branschens öppethållningstider är ganska omfattande medan kunderna sällan träffar personal som kan ge värdefull konsumentinformation. Kostnadsskäl åberopas som skäl för denna utveckling. Kunderna får således inte nödvändig service i kvalitetsinköp och rätt vara. Dessutom har svinnet ökat som en följd av dålig bevakning och i transportorganisation och varuhållning förvaras varor sämre. Svinnet blir också där omfattande och ensambetjäningen är utsatt för stora risker. Det omfattande svinnet får också kunderna betala i form av ökat pris på varor. En organisation där en dålig konsumentinformation i affärerna föreligger och där stora svinn förekommer är inte konsumenterna intresserade av. Även konkurserna följer som ett resultat av en dålig organisation av affärsbranschen. För att öka konsumenternas berättigade krav på bättre konsumentkunnande och även minimera svinnet och den ibland förekommande brottsligheten i sammanhanget borde åtgärder ske för att förbättra situationen. En utredning som kommer med förslag om en nödvändig förbättring av konsumentinformationen och kundservicen borde därför tillsättas. måste också utredningen beakta förekomsten av de stora kostnader som konsumenterna drabbas av genom svinnet. En ökad personaltäthet kunde kanske också föreskrivas för branschen. Om det går att lagstifta därom borde utredningen få överväga. Ensambetjäning borde dock inte få förekomma. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en skärpt konsumentupplysning.
mot · GD02N234 · 1990-01-22 00:00:00 — av () Stöd till närbutiker Att kunna handla i närheten av bostaden är viktigt! Det blir allt vanligare att dagligvarubutiker i och i närheten av bostadsområdena läggs ner. Handeln koncentreras till ett fåtal större köpcentra ofta utanför tätorterna. Att så kan ske beror bland annat på att ett fåtal mycket stora och kapitalstarka affärskedjor styr utvecklingen i denna riktning. Små lokala butiker får svårt att hävda sig i konkurrensen - deras fasta kundkrets kommer mer och mer att bestå av äldre människor med lägre köpkraft och köpbehov. Lokalisering av stora köpcentra utanför tätorterna leder till att man behöver bil för att kunna ta sig till affärer för att klara grundläggande inköp. Detta är en olycklig utveckling som medför att vi får en ökad miljöförstöring på grund av utsläpp och buller. En annan negativ konsekvens är att småbutikernas nedläggning utarmar bostadsområdena och gör dem mera livlösa. För äldre och handikappade innebär det problem att kunna klara den dagliga livsmedelsförsörjningen på egen hand. De tvingas att begära samhällets hjälp med transporter och inköp. Förutom att personalsituationen inom i kommunerna är svår medför butiksnedläggningarna ökade samhällskostnader. Människors valfrihet inskränks med hjälp av företagsekonomiska kalkyler, som på inget sätt inkluderar samhällskostnaderna. Att tvingas bli beroende av samhällets hjälp upplevs som en inskränkning av den egna suveräniteten. Till detta kommer en viktig social aspekt. Närbutiker fyller en viktig social funktion och bidrar på detta sätt till mänskliga kontakter och tillfredsställelse. är det så att vi inte kan begära att affärsinnehavare skall driva sina affärer av sociala skäl. Eftersom den här beskrivna utvecklingen är olycklig och bidrar till ökade samhällskostnader vore det bättre att försöka ta fram ett samhällsstöd direkt till närbutiker i glesbygder och också i städerna. Kostnaderna för detta stöd skulle troligen inte överstiga de samlade kostnaderna för hemtjänst och färdtjänst för de människor som måste utnyttja dessa tjänster för att få hjälp med dagligvaruförsörjningen. De humanitära och sociala vinsterna är betydande och de skall man inte bortse ifrån. Det är rimligt att de företag som bidrar till de ökade samhällskostnaderna också är med och betalar för den extra skattebelastning som de förorsakar. Någon form av lägesavgift borde övervägas. 1 1989/90. Med hänvisning till det anförda hemställs N234 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att det skall tas fram ett system för stöd till närbutiker, som leder till att miljöslöseriet minskar och att de lokala sociala kontakterna kan bibehållas och samhällskostnaderna minskar, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att det skall tas fram ett system för avgifter för att täcka de ökade samhällskostnader som butikskoncentrationen medför.
mot · GD02N235 · 1990-01-22 00:00:00 — Motion till 1989/90:N235 av m.fl. (fp) Utveckling av mer miljövänliga motorer m.m. Med hänvisning till vad sorn anförts i motion 1989/90:T212 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om forskningsprogram för utveckling av mer miljövänliga motorer och drivmedel. () ()
mot · GD02N237 · 1990-01-24 00:00:00 — Åtgärder för att främja export av trävaror 1989/90 N237-244 av trävaruproduktion går på export. 1989 beräknas exportvärdet uppgå till . Bytesbalansens nettotillskott beräknas därmed bli . Trävarubranschen är därmed ett viktigt inslag i vårt folkhushåll. Inte ens de största av de cirka 200 svenska sågverken som exporterar trävaror har av det importerande landets marknad. För det mesta rör det sig om mindre än en procent. Sågverken kan alltså inte var för sig uppnå en marknadsledande position. De utsätts för en mycket hård konkurrens på Europamarknaden, främst från den växande tyska och franska sågverksindustrin. Detta leder självfallet till svårigheter när det gäller att bearbeta marknaden. I en hårdnande konkurrenssituation är detta än mer bekymmersamt, med tanke på att de flesta andra exportländer har statliga bidrag för sin marknadsföring. Den starka opinionen mot regnskogsskövlingarna har trängt undan marknaderna för de tropiska trädslagen. För svensk trävarumarknad är det ett utmärkt tillfälle att söka nå ytterligare marknadsandelar. har tre organisationer som kollektivt sysslar med exportfrämjande insatser. Det är Järnkontoret, och . Träinformation är Svenska Sågverks- och organ för marknadsfrämjande arbete. För att öka exportandelen och därmed nettotillskottet i bytesbalansen krävs betydligt aktivare marknadsföring, vilket förutsätter direkta resurser för exportfrämjande åtgärder. För ren marknadsföring och konsumentpåverkan ställs inga allmänna medel till Träinformations förfogande. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av insatser för att främja exporten av trävaruproduktionen.