ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GD02L207 · 1990-01-23 00:00:00 — Motion till 1989/90:1989/90:L207 av och (båda s) Aktiebolags årsredovisningsskyldighet Lagen om aktiebolag föreskriver att aktiebolag senast efter bolagsstämman sänder in årsredovisning till Patent- och registreringsverkets bolagsbyrå. I landet finns ca. 250 000 aktiebolag registrerade. Enligt uppgift inkommer knappt hälften av årsredovisningarna i rätt tid och många inkommer väldigt sent. Om ett bolag inte inlämnar redovisning kan bolagsbyrån först genom vite försöka tvinga in redovisningen och kan bolaget begäras i likvidation. En brist i lagstiftningen är att det krävs att redovisningen uteblivit i följd för att företaget ska kunna begäras i likvidation. Bolaget kan alltså klara sig genom att skicka in årsredovisningen . Det är uppenbart att en lagändring behövs så att bolagen tvingas att lämna in alla handlingar bolagsbyrån kräver och inte enbart senaste årsredovisningen för att undgå likvidation. En tänkbar åtgärd för att komma till rätta med problemet med sent inkomna och uteblivna redovisningar kan vara att införa en s.k. förseningsavgift. Det skulle sannolikt medföra att bolagens skyldigheter bättre respekterades. En effekt av detta skulle också bli att bolagsbyrån kunde ägna ökade resurser för att komma till rätta med de bolag som på olika sätt försöker att undanhålla redovisning. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en översyn av reglerna för aktiebolagens skyldighet att insända årsredovisning. () () 1 1989/90.
mot · GD02L208 · 1990-01-22 00:00:00 — Motion till 1989/90:L208 av m.fl. (c) Aktiebolags förvärv av egna aktier Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:N236 hemställs att hos regeringen begär att en utredning tillsätts med direktiv att lägga förslag om en rätt för företag att förvärva de egna aktierna. () () () () () ()
mot · GD02L210 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:L210 Bokföringen av goodwillvärden och andra immateriella värden I har förekommit debatt om bokföring av goodwillvärden. Under debatten har klart framgått att en mängd olika principer kommit i tillämpning för bokföring av goodwillvärden och immateriella rätter, som värdet av varumärken etc. 117 § bokföringslagen gives regler om bokföring av så kallad goodwill. I denna regel angives vidare att goodwillvärde skall avskrivas med skäligt belopp, dock med minst en tiondel av värdet. Av den svenska debatten har alltså framgått klart att denna regel åsidosattes regelmässigt i svensk redovisning. Även internationellt förekommer omfattande debatt i ämnet. I antog en text som syftar till att reglera de här berörda frågorna. Det finns anledning att tro att kommitténs rekommendationer kan få vidsträckt användning. Med hänvisning till det anförda hemställs att begär att regeringen föranstaltar om utredning av de regler som bör gälla för bokföring och avskrivning av s.k. goodwill och immateriella rättigheter, samt därefter för framlägger förslag om de ändringar i bokföringslagen, som utredningen må föranleda.
mot · GD02L211 · 1990-01-22 00:00:00 — Motion till 1989/90:L211 av m.fl. (mp) Ändring i aktiebolagslagen, m.m. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:Fi725 hemställs att ger regeringen till känna vad i motionen anförts om nödvändiga ändringar i aktiebolagslagen och andra lagar för att komplettera årsredovisningarna med miljöredovisning med materialbalans hänförliga till företagens verksamheter.
mot · GD02L212 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:L212 av och (båda m) Organisationers befogenheter gentemot medlemmarna Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:N310 hemställs att hos regeringen begär förslag till lagstiftning beträffande organisationers befogenheter gentemot sina medlemmar.
mot · GD02L213 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:L213 av och (båda c) Översyn av lagen om ekonomiska föreningar I diskussionen om alternativ till den offentliga sektorn har förts fram möjligheterna att i den kooperativa föreningsformen driva olika verksamheter. I ska leva har också inriktningen varit att stödja kooperativa verksamhetsformer i glesbygd. Den kooperativa formen har därmed kunnat användas i stället för en ren företagsform, där flera personer önskat samverka i någonting gemensamt. Detta har underlättat startandet av nya verksamheter ute på landsbygden, men också i tätorterna. Lagen om ekonomiska föreningar är emellertid på vissa områden otydlig och gör att de kooperativa medlemmarna kan komma i oönskade situationer. Lagen anger inte tillräckligt klart om medlemmen är arbetsgivare eller arbetstagare. Det gör att fackförbunden t ex tolkar lagen olika och medlemmar i samma förening behandlas olika. Det kan få till följd att en medlem som blir arbetslös ej får ersättning från sitt fackförbunds arbetslöshetskassa. Det är inte bra ur rättssäkerhetssynpunkt att detta kan inträffa. Det är önskvärt att en översyn görs som kan leda till nödvändiga förändringar i lagen så att den inte kan tolkas på olika sätt. För att underlätta möjligheterna till bildandet av ett kooperativ borde ovannämnda lag också ändras så att det endast var krav på tre personer vid bildandet av föreningen. Ute i glesbygden är det inte alltid så lätt att finna fem personer intresserade av samma verksamhet och därmed villiga att ingå i ett arbetskooperativ. Den översyn vi åberopade ovan skulle även kunna leda till denna ändring. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en översyn av lagen om ekonomiska föreningar i syfte att åstadkomma i motionen anförda förändringar.
mot · GD02L214 · 1990-01-18 00:00:00 — Motion till 1989/90:L214 av m.fl. (fp) Förbud mot röstvärdesdifferentiering i börsbolag Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:N357 hemställs att hos regeringen begär förslag om förbud mot röstvärdesdifferentiering vid börsnoterat företags nyemission på börsens Aloch All-listor. () ()
mot · GD02L215 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:L215 av m.fl. (m) Insatskapital i ekonomiska föreningar Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:Jo274 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ränta på insatskapital i ekonomiska föreningar. () () () () () gotab 99708, 1990
mot · GD02L302 · 1990-01-19 00:00:00 — Motion till 1989/90:L302 av () Antalet kronofogdar Exekutionsväsendet har sedan det förstatligades fr.o.m. varit föremål för en i det närmaste fortlöpande omorganisation växelvis med planerad och icke fullföljd sådan. Någon effektivitetsökning eller inbesparing har inte kunnat påvisas härigenom. I vissa avseenden har resultatet blivit det motsatta. Från det att i ett tidigare skede kronofogdarna handhade verkställighet av mera kvalificerat slag som exempelvis utmätning av fast egendom och fartyg, ävensom handläggningen av ärenden avseende mera betydande belopp, har numera behörighet i sådana fall tillerkänts befattningshavare i lägre grad såsom kronokommissarie och kronoassistent. Detta måste alldeles självklart innebära att behovet av kronofogdar minskat. I själva verket har det tvärtom ökat och ökat mycket kraftigt. Som exempel kan nämnas att har antalet kronofogdetjänster ökat i från två till fjorton och i från en till fem. Även arbetsbördan har givetvis ökat. Därvid skall emellertid anmärkas att denna ökning ligger på arbetsuppgifter som inte ombesörjs på kronofogdenivå utan som fullgörs av kommissarier och assistenter - detta accentueras ytterligare av det ovan nämnda delegationsförfarandet som förlänat utsträckt behörighet till dessa kategorier. Det bör vidare understrykas att den beloppsmässiga ökningen hos de ärenden som exekutionsväsendet har att handlägga ingalunda helt ut motsvaras av en ökning av arbetsbördan. Tillväxten ligger i stor utsträckning i förändringen av penningvärdet och i inflationen. Detta betyder att det inte är svårare att driva in en skuld på än det 1950 var att nå positiva resultat med hälften av detta belopp. Det är överhuvudtaget förrädiskt att mäta arbetsbördan efter skuldbeloppets storlek. Det inträffar nämligen att ett belopp på inflyter efter ett första kravbrev medan en relativ struntsumma kan vålla stora svårigheter. Sedan numera ADB-system är infört vid alla kronofogdemyndigheter har arbetet underlättats i väsentlig grad över hela linjen och mest radikalt i fråga om redovisningsförfarandet. Även detta är ett förhållande som bör beaktas vid en bedömning av behovet av tjänster på kronofogdenivå. För behörighet till kronofogdetjänst erfordras juris kandidatexamen jämte fullgjord tingstjänstgöring. (Det må parentetiskt nämnas att flertalet av de utnämnda länskronodirektörerna icke kan uppvisa denna behörighet.) Dessa kvalifikationer erfordras ingalunda i det rutinmässiga in drivningsarbetet som fortlöper på det hela taget utan kronofogdeingripande. Juridisk kompetens krävs däremot vid avgivande av yttrande över besvär och i anledning av remisser med förslag till ny eller ändrad lagstiftning inom ämnesområdet och därutöver vid handläggningen av mera komplicerade konkursärenden. För dessa uppgifters fullgörande kan rimligtvis inte erfordras det närmast ohämmat utökade antalet kronofogdetjänster, vilka dessutom har en stark tendens att förändras till chefkronofogdetjänster utan fullgod konkret motivering. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en reducering av antalet kronofogdar. 1989/90 L302
mot · GD02L303 · 1990-01-24 00:00:00 — Motion till 1989/90:L303 av m.fl. (vpk) Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:Sk828 hemställs att för /91 anslår ytterligare 7 milj.kr. (vpk) Margö (vpk) (vpk)
mot · GD02L304 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:L304 av m.fl. (s) Kronofogdemyndigheternas arbetsvillkor Kronofogdemyndigheternas arbetsbörda blir allt större. Under /89 fick exempelvis kronofogdemyndigheten i O-län 90 000 nya allmänna mål till ett värde av 760 milj.kr. och ca 53 000 nya enskilda mål. Ca 1 000 konkurser är under utredning. Riksvärdet torde ligga på ca 10 gånger värdet i O-län. För att en verksamhet av den storleksordningen skall kunna genomföras effektivt krävs modern lagstiftning, genomarbetade rutiner och ett väl utvecklat ADB-stöd. De reformer som myndigheterna själva efterlyser gäller särskilt - en bättre uppdelning och klarare gränser när det gäller kronofogdemyndigheternas occh skattesidans borgenärsuppgifter - sakliga ändringar för att klara behovet av ekonomisk rehabilitering. De aviserade förslagen om ett skuldsaneringsinstitut täcker endast en del av behoven. Ett önskemål är att kunna efterge skatt av sociala skäl - en modern och ändamålsenlig författningsreglering av borgenärsfrågorna. är borgenärsfunktionen ofullständigt reglerad och bestämmelserna är spridda i olika författningar. Så är t.ex. ett så viktigt inslag i verksamheten som uppskov och avbetalningsplaner i princip helt oreglerat. De behövs således en särskild indrivningslag. Förslag till lösningar finns i skatteindrivningsutredningens betänkanden (Ds Fi 1984:4) Indrivning av skatt m.m. samt (SOU 1987:10) Indrivningslag. ADB-utvecklingen inom kronofogdemyndigheterna måste snabbas upp. En programutveckling så att man kan lägga över bevakningen av mindre ärenden på data skulle ge mer utrymme för behandling av de större målen. En sådan utveckling är också självfinansierande eftersom man måste prioritera bort en mängd allmänna mål på mindre summor. Det är dessutom demoraliserande om allmänheten uppfattar bristande tid hos kronofogdemyndigheten som bristande intresse. Kronofogdemyndigheterna vill minska antalet gäldenärer och förebygga att det kommer nya. Regering och riksdag bör se till att ge dem de medelsom behövs för att uppfylla dessa mål. Det kan ske genom att de ovan nämnda utredningarnas förslag genomförs. Med hänvisning till det anförda hemställs L304 att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av ny lagstiftning och ADB-utveckling inom kronofogdemyndigheternas verksamhetsområde. () ()
mot · GD02L305 · 1990-01-25 00:00:00 — Motion till 1989/90:L305 av m.fl. (fp) Ändring i utsökningsbalken Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:Bo424 hemställs 1. att beslutar att verkställighet av avhysning bör få genomföras tidigast efter det att socialnämnden erhållit meddelande från kronofogdemyndigheten om utsatt tid för förrättningen. 2. att i 16 kap. utsökningsbalken inför en bestämmelse om att den som förvarar avhyst gods inte kan hålla inne tillhörigheter som är livsnödvändiga för den avhyste (såsom kläder, pass, körkort och andra handlingar) som säkerhet för förvaringskostnader. () () |(M 99709, 1990
mot · GD02L401 · 1990-01-10 00:00:00 — Motion till 1989/90:L401 Förverkande av rätt till arv m.m. 1989/90 Vid dödsfall får de efterlevande enligt reglerna i och försäkringsavtalslagen rätt till arv, testamentslott och utfallande försäkringsrätt efter den döde. Denna rätt kan dock förverkas i vissa fall exempelvis om arvingen mördat arvlåtaren. Förverkande får dock inte ske om gärningsmannen bedöms ha sådan psykisk sjukdom att denne kan dömas till sluten psykiatrisk vård. Ett typexempel har jag personligen erfarenhet av från min åklagartid. Det gällde en man som brutalt slagit ihjäl hela sin familj bestående av hustru och två minderåriga barn. Men det finns tyvärr flera liknande fall. Inte i något fall har gärningsmannen gått förlustig arvslott eller försäkringsbelopp. För det allmänna rättsmedvetandet framstår naturligtvis sådana fall som synnerligen stötande. Det är obegripligt och orimligt att den som uppsåtligen bragt annan om livet ska kunna dra ekonomisk nytta av dödsfallet genom utfående av arv, testamentslott och försäkringsbelopp. Reglerna i 15 kap. ÄB och 19 § FAL måste göras föremål för översyn. En lösning skulle kunna vara att införa en regel om skälighetsprövning. Därigenom kan rättstillämpningen noga anpassas till det enskilda fallet. I de allra flesta fall torde förverkande vara skäligt men i vissa fall kan det framstå som befogat att eventuella bröstarvingar får tillgodogöra sig exempelvis försäkringsersättningen i gärningsmannens ställe. har tidigare beslutat om sådan översyn men regeringen har tydligen avskrivit ärendet från vidare handläggning. Emellertid är denna översyn nu mer motiverad än tidigare med hänsyn till att flera nya fall har inträffat . I anledning härav återkommer kravet på översyn av regelsystemet i förhoppningen att regeringen inte vägrar genomföra en sådan översyn eller glömmer att handlägga ärendet utan istället utför översynen med högsta förtur efter all förhalning. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om översyn av 15 kap. och lagen (1927:77) om försäkringsavtal. 1989/90 L401
mot · GD02L402 · 1990-01-11 00:00:00 — Motion till 1989/90:L402 av m.fl. (fp) Faderskapspresumtion vid samboförhållanden Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90:A802 hemställs att hos regeringen begär förslag om att införa faderskapspresumtion för man som är stadigvarande boende hos barnets mor. () () () () () () () () () () () () 1* 1989/90.
mot · GD02L404 · 1990-01-17 00:00:00 — Motion till 1989/90:L404 av m.fl. (vpk) Registrerat partnerskap för homosexuella 1987 genomfördes en lagstiftning som i flera avseenden förbättrade de homosexuellas situation. har också en väsentlig attitydförändring skett gentemot homosexuella. Det accepteras i stigande grad att homosexuella lever ett liv i överensstämmelse med eget val och att förhållandet mellan två personer av samma kön, i samma utsträckning som förhållandet mellan två personer av olika kön, kan bygga på kärlek, ömsesidigt ansvar och solidaritet. 1 vårt samhälle medför äktenskap en rad sociala, ekonomiska och juridiska konsekvenser för parterna. I flera avseenden jämställs också sambor med äkta makar, och lagstiftningen tar hänsyn till att många människor väljer ett samboförhållande i stället för att ingå äktenskap. De rättigheter och skyldigheter som äktenskaps- och sambolagstiftningen innebär gäller dock inte homosexuella par. Trots att en majoritet av de homosexuella och deras organisationer krävt en möjlighet till samhällelig bekräftelse av homosexuella pars samlevnad, s.k. registrerat partnerskap, så har detta förvägrats dem. Man har motiverat detta bl a med att ett registreringssystem skulle innebära ett nytt rättsinstitut som bara hänför sig till den homosexuella samlevnadsformen samt att ett sådant nyskapande skulle vara ett onödigt utpekande av en grupp människor i samhället och att man inte kan bortse från risken av att ett registreringssystem skulle befästa rådande fördomar. Dessa argument är inte längre giltiga. Dels har det i andra sammanhang, t.ex. när det gäller jämställdhetsfrågor mellan könen, visat sig att en radikal lagstiftning både är nödvändig ur rättvisesynpunkt och för att motverka fördomar och diskriminering och dels handlar det här om en uttalad önskan av de homosexuella själva. Det de begär är, att - på samma sätt som två personer av olika kön - frivilligt kunna välja mellan ett formaliserat och ett ickeformaliserat samliv. Samhället bör inte förhindra att en stor grupp människor ges möjlighet att formalisera sitt samliv. har infört en lag om registrerat partnerskap för homosexuella. I förbereds ett förslag. Vi anser att även ska ge de homosexuella rätt att ingå ett registrerat partnerskap. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till lag om registrerat partnerskap för homosexuella. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) 1989/90 L404
mot · GD02L406 · 1990-01-18 00:00:00 — Motion till 1989/90: L406 av Per Stenmarck och (båda m) Barns umgängesrätt En skilsmässa innebär ofta, att föräldrarna bosätter sig på olika orter. Var för sig bildar de nya familjer. Risken är uppenbar, att barnen från det första äktenskapet hamnar på undantag. För barnen, som för sin utveckling är i behov av kontinuerliga kontakter med båda föräldrarna, är detta en svår situation, som i värsta fall kan få allvarliga konsekvenser. Barnens bästa är huvudprincip. Detta lagskydd är inte minst viktigt i samband med föräldrarnas separation. Avsikten är att trygga barnens umgängesrätt med båda föräldrarna. Ett särskilt problem uppstår om föräldrarna, efter skilsmässan, bosätter sig långt ifrån varandra. Barnen bor då den hos en av föräldrarna, och umgänget med den andra föräldern blir allt mer problematiskt. I de flesta fall har säkert föräldrarna löst även den här situationen. De har kommit överens om hur kostnaderna för umgängesrätten skall fördelas. Men i vissa fall uppstår problem. Det finns inget avtal mellan föräldrarna, och man kommer inte överens om hur kostnader och annat skall fördelas. Risken är därmed uppenbar, att det går långa tidsperioder mellan de tillfällen, då barnen får träffa den förälder, som inte har vårdnaden. 6 kap. 15 § reglerar umgängesrätten, det vill säga det problem det här är frågan om. Av denna paragraf framgår bland annat vårdnadshavarens ansvar för att barnets behov av umgänge med den förälder som inte är vårdnadshavare kan tillgodoses. Skulle vårdnadshavaren motsätta sig detta, så kan rätten besluta om umgänge efter vad som är bäst för barnet. Denna paragraf är - såsom också är huvudprincipen i - till för att tillgodose barnets bästa. Men det finns åtminstone en brist i den; umgängesrätten behöver inte enbart inskränkas därför att föräldrarna inte kommer överens. Vanligt är också, att det sker av ekonomiska skäl. Det borde därför vara rimligt, att till 6 kap. 15 § foga en regel, med innebörden, att om ej annat avtalats mellan föräldrarna, så skall kostnaderna för umgänget delas lika. Även detta bör självklart kunna utsättas för en rättslig skälighetsprövning, för den händelse att föräldrarnas ekonomiska situation är väldigt olika. Det viktiga är emellertid, att barnens rätt till fortlöpande kontakt med båda föräldrarna kan tryggas, på ett bättre sätt än som ofta är fallet. I tidigare betänkanden har lagutskottet framhållit det olyckliga i att eko nomiska omständigheter lägger hinder i vägen för barnets umgänge med den Mot. 1989/90 ene av sina föräldrar. Därför är det enligt utskottets mening angeläget att L406 problemet med reskostnaderna får en lösning (LU 1987/88:33). Frågan har varit föremål för utredning under . Det är dags att nu ta ett beslut i ärendet. Det bör därför ankomma på utskottet att utarbeta erforderlig lagtext. Med hänvisning til! att beslutar om sådan ändring av 6 kap. 15 § att barnens rätt till umgänge med båda föräldrarna tryggas. Per Stenmarck (m) ()
mot · GD02L407 · 1990-01-19 00:00:00 — Motion till 1989/90:L407 av m.fl. (vpk) Ekonomiskt medansvar vid upplösning av skenäktenskap Med hänvisning till vad som anförts i motion 1989/90: Sf614 hemställs att hos regeringen begär förslag till lag innebärande ekonomisk medansvarighet i enlighet med vad i motionen anförts. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · GD02L408 · 1990-01-19 00:00:00 — Motion till 1989/90:L408 av m.fl. (mp) Registrerat partnerskap för homosexuella riksdag fastslog att en samlevnad mellan två parter av samma kön är en från samhällets synpunkt fullt acceptabel samlevnadsform. 1987 antog lagen om homosexuella sambor. Det är en lag som i vissa hänseenden jämställer homo- och heterosexuella sambor. Det är dock helt klart att denna lag inte i tillräcklig omfattning tillfredsställer homosexuella sammanlevandes krav på att få sin samlevnad lagreglerad. I har man infört möjligheten till registrerat partnerskap för homosexuella. Det finns två viktiga skäl som talar för att även i skapa förutsättningar för att registrera sitt förhållande som en i huvudsak likställd möjlighet till heterosexuellas äktenskap. Det första och grundläggande skälet är att homosexuell och heterosexuell kärlek är två likvärdiga former av mänsklig närhet, gemenskap och samhörighet. Den enda väsentliga skillnaden mellan hetero- och homosexuella är att heterosexuella väljer en partner av andra könet medan homosexuella väljer en av samma kön. Homosexuella som lever i en parrelation har samma behov av att lagreglera sitt mellanhavande som heterosexuella har. Även homosexuella medborgare måste ges möjlighet att inför omgivningen och samhället legalisera sitt förhållande. Det andra skälet är att många homosexuella lever med ett stort mått av självförakt inför sin egen förmåga till kärlek. Det är ett självförakt som grundar sig på omgivningens okunskap om homosexualitet och oförmåga till att erkänna de homosexuellas rätt till ett fullvärdigt liv. Detta leder ofta till att många döljer sin läggning och tvingas leva ett dubbelliv, som tär på de mänskliga krafterna. Med en större öppenhet kring homosexualiteten skulle samhället tillföras mycket positiv och kreativ kraft som skulle komma oss alla till del. har homosexuella inte samma valmöjligheter som heterosexuella. Subjektiva skäl för homosexuella och objektiva skäl för samhället talar för att ge homosexuella möjlighet att liksom heterosexuella välja den levnadsform som passar var och en bäst. Denna möjlighet måste då också innebära valet mellan att leva ensam, tvåsam eller flersam. Med hänvisning till det anförda hemställs L408 att hos regeringen begär förslag till en lag som ger homosexuella möjlighet att få sin samlevnad lagreglerad i ett registrerat partnerskap. () () () ()