mot · GD02A89 · 1990-03-26 00:00:00 — Motion till 1989/90: A89 av och i (båda m) med anledning av prop. 1989/90:76 Regionalpolitik Regeringen har i proposition 1989/90:76 bl.a. lagt fram förslag till utformning och inriktning av regionala utvecklingsåtgärder. I propositionen sägs att en rättvis fördelning av välståndet mellan olika delar av landet skall främjas, att regionalpolitiken skall bidraga till en balanserad befolkningsutveckling och till valfrihet beträffande bosättning, arbete, utbildning m.m. som dessa mål uttalas kan det konstateras att de medel som regeringen vill anvisa inte förmår ge politikens namn dess rätta innehåll. De regionalpolitiska förslagen synes heller ej vara utformade efter verklighetens krav och realiteter. I vissa fall innehåller propositionen ej heller förslag till åtgärder som ger regioner möjligheter att utvecklas på ett positivt sätt. Socialdemokraterna har visat att man såväl till namnet som till gagnet fört en lands- och glesbygdsfientlig politik. Exempel härpå är de ständigt höjda bensinskatterna (nu senast dessutom kompletterad med mervärdeskatt på bensin och bensinskatt), otillräckliga resurser till byggande och underhåll av landsbygdsvägar, stelbent och byråkratisk förvärvslagstiftning som skapat stora svårigheter m.m. Vidare har den gångna vinterns diskussion om en ny jordbrukspolitik i spåren av Livsmedelspolitiska Arbetsgruppen (LAG) visat att man från regeringens sida är beredd att sätta de s.k. mellan- och skogsbygderna i en farlig situation när ytterligare skall tas ur jordbruksproduktion. Moderata samlingspartiet har i flera landsbygdsinriktade motioner redovisat en alternativ landsbygdsvänlig politik, vilket i sig utgör en förutsättning för att hela skall leva. - ett i miniatyr Här skall närmare behandlas förhållandena i , landskapet väster om , som brukar kallas för ett i miniatyr. I landskapet finns flera betydande obalansproblem, typiska för svensk glesbygd. Dock finns även betydande utvecklingsmöjligheter och förutsättningar för tillväxt. Framför allt i de norra delarna av landskapet behövs emellertid regionalpolitiska insatser för att hjälpa till i utvecklingsprocessen. Såväl på regional nivå i , vilket utgör den nordligare delen av, som hos statsmakterna centralt har prioriterats i regionalpolitisk! Insatser av skilda slag har medverkat till att tusentals arbetstillfällen skapats. Framför allt är det de norra delarna av landskapet, nämligen kommunerna som haft behov av stödinsatser. Dessa kommuner är också inplacerade i stödområde C. Detta har uppfattats som helt naturligt eftersom de regionala obalanserna inom kommunerna i norra är likvärdiga med dem som andra kommuner i stödområdena har. Detta gäller exempelvis i fråga om andel av befolkningen som är , i fråga om arbetstillfällen, kommunikationsmöjligheter m.m. I regeringens proposition sägs att förhållanden som svaga arbetsmarknader, långa avstånd, gles befolkning och låg utbildningsnivå är de viktigaste bedömningsgrunderna för inom vilka geografiska områden de regionalpolitiska insatsbehoven är störst. För norra är det i första hand just dessa betingelser som ligger till grund för obalansen. Några avgörande förändringar i jämförelse med andra kommuner inom de nuvarande stödområdena har ej heller skett. Vissa av de framgångar som landskapet haft, har möjliggjorts tack vare de regionalpolitiska insatserna. Sett mot denna bakgrund är det förvånande att regeringen i proposition 1989/90:76 vill utesluta norra ur stödområdesindelningen. Redan en översiktlig granskning av regeringens förslag visar att inte har svagare motiv för regionalpolitisk! stöd än de kommuner som föreslås ingå i det framtida stödområdet. Det är svårförståeligt att skillnader gjorts mellan exempelvis norra och en del av de kommuner i och län som föreslås ingå i stödområde även i fortsättningen. Starka sakskäl synes vid en jämförelse tala för att kommunerna bör tillföras det i propositionen föreslagna stödområde 2. Om detta icke är möjligt, bör i ges tillfälle att få disponera regionalpolitiska insatsmöjligheter för norra från förslagsvis ett förstärkt länsanslag. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att kommunerna bör ingå i stödområde 2. () () 1989/90 A89