bet · GE01SfU9 · 1990-12-10 00:00:00 — Utskottet kommernedan att föreslå ändringar i konstruktionen av denna nivå.Även om den förväntade anpassningen av avtalen sker till deangivna ramarna förutser utskottet betydande administrativaproblem vid den praktiska tillämpningen av minskningsreglerna.Detta hänger samman med att minskningen relaterats till denförsäkrades SGI, som, i synnerhet när den beräknats påinkomster från flera anställningar, kan avvika från aktuell lönunder som sjukdomen, medan sjuklönen beräknas på denaktuella lönen, ofta enligt i avtal bestämda avdragsformler.Sålunda gäller inom den privata sektorn för ett stort antalanställda att för tjänstemän månadslönen och för arbetaremedeltimförtjänsten på tidlön och ackord (inklusive ev.premielönedelar, bonus o.d.) enligt senast kändakvartalslönestatistik utgör utgångspunkten för beräkningen avsjuklönen. För den som enbart har timlön beräknas sjuklönen pådenna. Även AGS-ersättningar är under de första 90 dagarnabeloppsmässigt knutna till lönen. Uppgifter om att sjuklön ochi förekommande fall AGS-förmåner enligt avtal inte överstiger10% av den lön som den försäkrade skulle haft om han varit iarbete eller den lön som ligger till grund för sjuklönen enligtavtal torde därför vara lätta att få fram, medan en närmareberäkning i det övervägande antalet sjukpenningärendensannolikt måste göras av att ersättningarna i fråga inte ocksåöverstiger av SGI. Dessutom blir jämförelsen i sakfelaktig i de fall SGI grundas på flera inkomster. Utskottetföreslår därför i stället att minskningen relateras tilllöneförmåner som den försäkrade skulle ha haft om han varit iarbete. Om sjuklönen enligt avtal beräknas enligt en bestämdavdragsformel kan enligt utskottets uppfattning minskningen vidden praktiska tillämpningen i stället relateras till den lönsom ligger till grund för beräkningen av sjuklönen. Med ensådan utformning och tillämpning av minskningsreglerna vetavtalsparterna när de håller sig inom angivna ramar, ochkontrollen för försäkringskassorna och uppgiftslämnandet frånarbetsgivare och försäkrade kan underlättas väsentligt.Riksförsäkringsverket och försäkringskassorna kan frånavtalsparterna eller deras organisationer få tillgång till deavtal som kommer att gälla för den övervägande delen av deförsäkrade inom såväl den offentliga som enskilda sektorn.Utskottet förutsätter att blanketten för den försäkradesskriftliga försäkran i samband med sjukdomsfall kommer att ierforderlig omfattning få kompletteras med andra upplysningarav betydelse för bedömningen av sjukpenningens storlek.Försäkringskassans kontroller och avstämningar medarbetsgivarna kan därvid väsentligt minskas.Utskottet har under behandlingen av propositionenuppmärksammats på de särskilda konsekvenser som uppstår pågrund av såväl nivåsänkningen som minskningsreglerna när detgäller arbetsgivarnas möjligheter att uppbära sjömänssjukpenning.Sjömäns rätt till sjukersättning regleras i sjömanslagen(1973:282). Enligt 34§ nämnda lag utgår lön till en sjömanombord även om han är arbetsoförmögen på grund av sjukdom ellerskada. Rätt till lön föreligger också delsefter det sjömannen lämnat sin befattning ombord, dels underväntetid. Arbetsgivaren har å sin sida rätt att uppbärasjömannen tillkommande sjukpenning. Genom den lagstadgaderätten till full lön vid sjukdom innebär sänkningen avkompensationsgraden inom sjukpenningförsäkringen i sig enkostnadsökning för arbetsgivaren, eftersom den sjukpenning hanfår uppbära för arbetstagarens del blir lägre än förnärvarande.Utskottet anser det inte rimligt att det i dessa fall ärarbetsgivaren som får bära hela kostnaden för nivåsänkningeninom sjukpenningförsäkringen genom att den sjukpenning han harrätt att uppbära minskas till 65 resp. . Än mindre rimligtär det att arbetsgivaren dessutom måste vidkännas minskning avsjukpenningen genom att han enligt lag måste utge full lön ochdärmed inte har möjlighet att undvika att lönen under sjukdomöverstiger de angivna ramarna för sammanlagd kompensationsnivå.Utskottet föreslår därför att regeringen får ett bemyndigandeatt när lön vid sjukdom måste utges enligt lag föreskrivaundantag från sjukpenningförsäkringens regler omkompensationsnivå och arbetsgivarinträde.Utskottet anser också att det finns anledning för regeringenatt överväga om sjömän längre skall ha fullkompensation för inkomstbortfall vid sjukdom, när andraförsäkrade får vidkännas en ökad självrisk inomsjukpenningförsäkringen. Detta bör som sin mening geregeringen till känna.Administrativa svårigheter kan också förutses när andraskattepliktiga förmåner under sjukdom än lön skall beaktasför minskning. Utskottet vill i anslutning till förslaget idenna del erinra om att skattepliktiga naturaförmåner förnärvarande ingår i beräkningsunderlaget för SGI. Utskottet harsenast i sitt av godkända betänkande 1987/88:SfU22avstyrkt motionsförslag om att sjukpenningen skulle minskas isådana fall där naturaförmåner får behållas under sjukdom ochdärvid anfört att det för en helt rättvisande kompensationsnivåfordras en särskild utredning vid varje sjukfall om i vilkenutsträckning förmånerna har kunnat utnyttjas. Kostnaden föradministrationen av ett sådant utredningsförfarande ansågutskottet inte svara mot de besparingar som skulle kunna görasi de fall sjukpenningen reducerades i förhållande till de undersjukdomstiden utnyttjade naturaförmånerna. Utskottet anser attdetta synsätt i än högre grad äger aktualitet om allaskattepliktiga förmåner skall beaktas vid minskningen avsjukpenningen. I synnerhet vid sjukskrivning under del av dagtorde det uppkomma i det närmaste omöjliga bedömningar av hurstor del av t.ex. bilförmån eller subventionerad kost som skallbeaktas för minskning. Utskottet föreslår därför att man vidminskningen bortser från andra skattepliktiga förmåner än lönoch AGS-ersättningar.Enligt förslaget måste den försäkrade själv begära hosförsäkringskassan att nivån på sjukpenningen skall vara 90%efter de första 90 dagarna av en sjukperiod. Somförutsättning för att denna högre sjukpenning skall kunna utgesskall gälla, dels att den försäkrade är föremål förrehabilitering eller bedöms inte kunna påbörja sådan åtgärd pågrund av att sjukdomstillståndet hindrar det eller att sådanlämplig åtgärd inte står till buds, dels att han visar att haninte som sjukpenningen avser erhåller lön ellerandra skattepliktiga förmåner av arbetsgivare eller enAGS-ersättning. Utskottet förutser att den helt övervägandedelen av försäkrade med så långa sjukdomsfall kommer att ansökaom att få den högre nivån och också i regel beviljas den.Behandlingen av sådana ansökningar kommer att medföra ettbetydande administrativt arbete. Det finns i detta sammanhanganledning att erinra om att genombestämmelserna i 20 kap. 3§ andra stycket AFL har enmöjlighet att dra in eller minska sjukpenning om den försäkradeutan giltig anledning vägrar att underkasta sig bl.a.rehabilitering. Utskottet anser på grund av det anförda attsjukpenning generellt bör utgå med en kompensationsnivå om90% efter den nittionde dagen i ett sjukfall, men minskas omlön och AGS-ersättningar utges som överstiger denna nivå.Förslaget i vad det avser möjligheten för försäkrade somlider av sjukdom som kan antagas medföra ett större antalsjukperioder med rätt till sjukpenning under entolvmånadersperiod att ansöka om förhöjd kompensationsnivåunder med sjukpenning kan ocksåförutsättas vålla tillämpningsproblem vid försäkringskassorna.Enligt utskottets uppfattning bör man vara restriktiv vidtillämpningen och avgränsa den grupp försäkrade som kanbeviljas den högre nivån, så att endast försäkrade medmedicinskt väl dokumenterade sjukdomstillstånd beviljas denhögre nivån. I de fall inte har god kännedomom den försäkrades sjukdom bör i regel krävas att denförsäkrades uppgifter styrks med läkarintyg.Med de ändringar och förtydliganden som utskottet föreslagitsynes behovet av en lagfäst utökad upplysningsplikt förarbetsgivaren i enlighet med vad som föreslagits i motion Sf15av m.fl. inte längre föreligga. Det bör ligga iarbetsgivarnas eget intresse att samarbeta medförsäkringskassorna vid tillämpningen av de nya reglerna ochlämna uppgifter till försäkringskassorna om de avtal om sjuklönm.m. som tillämpas inom resp. företag, för att arbetsgivarna påså sätt skall kunna undvika förfrågningar om varje enskiltfall.Utskottet anser också att det av administrativa skäl börfinnas en regel som såväl materiellt som i tiden begränsarmöjligheten att göra avdrag på annan sjukpenning än den somär aktuell för minskning. Dels bör minskningen, i förekommandefall tillsammans med det avdrag för sjukhusvård som gjorts föreminskningen, beloppsmässigt aldrig vara större änsjukpenningen, dels bör en minskning, som av utredningstekniskam.fl. skäl inte kunnat ske vid utbetalning av den sjukpenningsom skall minskas, göras senast vid nästa utbetalning avsjukpenning. Utskottet vill i detta sammanhang erinra ommöjligheten för försäkringskassorna att tillämpa bestämmelsernai 20 kap. 4§ AFL när ersättningar obehörigen utgått med förhöga belopp.Även om kontroller och uppgiftslämnande till stor del kanundvikas med de ändringar utskottet föreslagit ovan och omavtalen anpassas till de angivna ramarna, är utskottet medvetetom att tillämpningen av de nya bestämmelserna kommer att tastörre personella resurser i anspråk vid försäkringskassorna änvad som är fallet med det nuvarande sjukpenningsystemet. I vadmån detta kan balanseras genom omprioriteringar inom andraområden har utskottet inget underlag för att bedöma. I motionSf14 av m.fl. har framhållits möjligheten att slopaförhandsregistreringen av SGI och på så sätt frigöraresurser hos försäkringskassorna, och utskottet föreslår etttillkännagivande till regeringen om att denna möjlighet närmareskall övervägas. Utskottet har erfarit att även andramöjligheter till omfördelning av de personella resurserna vidförsäkringskassorna har aktualiserats inomriksförsäkringsverket, och utskottet utgår från att verket ochregeringen noga prövar alla möjligheter till rationaliseringar.Utskottet vill kraftigt understryka att det angelägnaarbetet med att sänka det s.k. ohälsotalet genom aktivainsatser från kassornas sida i rehabiliteringsarbetet måsteprioriteras. Regeringen måste därför fortlöpande följa uppbehovet av administrativa resurser vid försäkringskassorna, såatt inte detta arbete blir eftersatt.ArbetsgivarperiodI regeringsförklaringen uttalades att lagfästsjuklön av en sjukdomsperiod skulleinföras från . Regeringen återkom till dennafråga i proposition 1989/90:114 om vissa ekonomisk-politiskaåtgärder, m.m., enligt vilken regeringen avsåg att senare underår 1990 lägga fram förslag om att arbetsgivarna fr.o.m. den 1januari 1991 ålades att betala ut sjuklön till sina anställdaför av varje sjukdomsperiod. Åtgärden gavenligt propositionen förutom besparingar inom sjukförsäkringenarbetsgivarna starkare direkta incitament att förbättraarbetsmiljö och arbetsorganisation så att sjukfrånvaronminskar. Regeringen beslutade också om remisstill lagrådet av ett förslag till lag om sjuklön. Även iregeringsförklaringen uttalades att enlagfäst sjuklön skulle införas. Tidpunkten härför angavs tillden 1 juni 1991.Den nämnda lagrådsremissen med förslag till lag om sjuklöninnehöll även förslag om möjligheter till avsteg frånarbetsgivarens slutliga kostnadsansvar för sjuklönen. Avstegskulle enligt förslaget kunna göras beträffande arbetstagaresom på grund av sjukdom kunde antas komma att vara borta frånarbetet i särskilt stor omfattning. I dessa fall skulle kunnabeslutas om ersättning från den allmänna försäkringen förkostnader för sjuklön till arbetstagaren med undantag för deförsta vid varje sjukdomsfall. -- Vidare föreslogsi lagrådsremissen att företag med få anställda skulle gesmöjlighet att försäkra sig hos mot desjuklönekostnader som företaget kunde drabbas av vid onormalthög sjukfrånvaro hos de anställda. Rätt att teckna en sådanförsäkring skulle finnas för en arbetsgivare vars sammanlagdalönekostnader under ett kalenderår -- efter avdrag för socialaavgifter o.d. -- beräknades inte överstiga summan av 50basbelopp enligt AFL. De närmare villkoren för denna försäkringskulle bestämmas av regeringen.I motionerna Sf16, Sf17 och Sf18 har, som redovisats ovan,begärts att en arbetsgivarperiod skallinföras och att som sin mening skall ge regeringendetta till känna. I motionerna har angetts olikaalternativ som bör prövas när det gäller utformningen avsjälvrisken inom sjukförsäkringen och skyddet för försäkrademed ofta återkommande sjukdomsfall och långtidssjukdom.Även i motion Sf12 av framhålls att enarbetsgivarperiod bör införas i stället för det föreliggandeförslaget för att man skall kunna frigöra resurser vidförsäkringskassorna. Motionären begär ett tillkännagivande tillregeringen om att en helhetssyn måste eftersträvas vidhanteringen av arbetsskador, arbetsgivarperiod ochförsäkringskassornas engagemang i rehabiliteringsarbetet.I regeringens avgivna skrivelse 1990/91:50 omåtgärder för att stabilisera ekonomin och begränsa tillväxtenav de offentliga utgifterna framhålls att intresse har visatsfrån olika håll för att tillämpa ett arbetsgivarinträde underde första av en sjukperiod, dvs. att arbetsgivarenbetalar ut lön till arbetstagaren under sjukdom och därefterhar rätt att uppbära dennes sjukpenning. Regeringen avserenligt skrivelsen att föreslå att utökade möjligheter tillarbetsgivarinträde av ett sjukfallinförs, och mot denna bakgrund kommer något förslag om lagfästsjuklön inte att läggas fram. har i sitt medanledning av bl.a. den nämnda skrivelsen avgivnabetänkande 1990/91:FiU10 framhållit att förslaget om enarbetsgivarperiod har fördelarna att det skapar incitament förarbetsgivaren att reducera korttidsfrånvarons orsaker samt attresurser frigörs hos för att underlättarehabiliteringen av långtidssjuka. Dessa effekter kan enligtfinansutskottets mening också uppnås om man inför ökademöjligheter till arbetsgivarinträde under de första 14 dagarnaav ett sjukfall. anser att det ankommer påsocialförsäkringsutskottet att göra den slutliga avvägningenmellan de olika förslagen.Socialförsäkringsutskottet delar finansutskottets uppfattningatt en arbetsgivarperiod inom sjukpenningförsäkringen på 14dagar skulle innebära ett starkt incitament för arbetsgivarnaatt reducera korttidsfrånvarons orsaker. Det skulle ocksåfrigöra avsevärda resurser hos försäkringskassorna för attfortsätta det redan påbörjade arbetet med att aktivt verka fören rehabilitering av sjukskrivna försäkrade redan i ett tidigtstadium av sjukperioden. Även ett arbetsgivarinträde under 14dagar skulle kunna ge fördelar i sådana hänseenden, men inte ilika hög grad. Det finns därför anledning för regeringen attsnarast återkomma till med ett förslag om införandeav en arbetsgivarperiod . Ett berättigat kravbeträffande en sådan period är emellertid attkompensationsnivåerna blir rättvisa och lika mellan olikagrupper på arbetsmarknaden. Beträffande tidpunkten för ettgenomförande av ett system med arbetsgivarperiod/sjuklön villutskottet erinra om att -- som också lagrådet pekat på i sittyttrande över regeringens remissförslag om sjuklön -- enomläggning till ett sådant system kräver nyapersonaladministrativa och kamerala rutiner hos arbetsgivarnaoch leder till stora ändringar i verksamheten hosförsäkringskassorna. Vidare kan åtskilliga av förändringarnamed säkerhet framtvinga ändringar i dataprogram. Utskottetanser därför att är en mer realistisktidpunkt för genomförande av en sådan period än den 1 juli1991. Förslaget bör därför läggas fram i sådan tid att det kanträda i kraft senast den 1 januari 1992.Vad utskottet anfört bör som sin mening geregeringen till känna med anledning av motionerna Sf16, Sf17och Sf18.Självrisken inom sjukpenningförsäkringenBeträffande de olika önskemålen om tillkännagivanden om andrakonstruktioner av självrisken inom sjukpenningförsäkringen imotionerna Sf16 yrkandena 2 och 3, Sf17 och Sf18 i dessa delaroch Sf19 yrkande 4 vill utskottet anföra följande.Förslagen om självrisk i form av karensdagar eller sänktkompensationsnivå till av ettsjukdomsfall är inte förenliga med den av undertecknadeILO-konventionen nr 121, vilket däremot är fallet med det avutskottet biträdda förslaget om en nivåsänkning till förde första . Av denna anledning kanutskottet inte biträda motionsyrkandena i dessa delar. När detgäller förslagen om en annorlunda utformning av skyddet förförsäkrade som ofta är sjuka anser utskottet att deundantagsregler som utskottet ovan förordat på ett bättre sättän en villkorslös höjning av nivån efter ett visst antalsjukdagar tillgodoser syftet att endast försäkrade som är iverkligt behov av en skyddsregel också får den. Såvitt avserkompensationsnivån inom sjukförsäkringen vidlångtidssjukdom har utskottet ovan föreslagit attkompensationsnivån i en sjukperiod skall vara90%. Motionerna i dessa delar tillgodoses med vad utskottetföreslagit. Vad slutligen avser ett tillkännagivande om att enrehabiliteringspenning med en kompensationsnivå på skallutgå i en sjukperiod anser utskottet att denberedning som pågår inom avrehabiliteringsberedningens förslag om en särskildrehabiliteringspenning med högre kompensationsnivå böravvaktas.Utskottet har ovan haft som utgångspunkt att avtalen påarbetsmarknaden skall anpassas till de ramar som angivits förkompensationsnivåerna. Att som föreslagits i motion Sf18 ta uten förhöjd arbetsgivaravgift, som i realiteten blir en form avböter, för sådana arbetsgivare som träffar kollektivavtal somger högre ersättningsnivåer i ett system med arbetsgivarperiodär enligt utskottets uppfattning inte lämpligt.Med det anförda avstyrker utskottet motionerna Sf16 yrkandena2 och 3, Sf17 och Sf18, båda i dessa delar, och Sf19yrkande4.Besparingar inom föräldraförsäkringenFöräldrapenning kan utgå såväl med anledning av ett barnsfödelse som i form av tillfällig föräldrapenning. Den senareersättningen utges till en förälder som behöver avstå frånförvärvsarbete för att vårda barn bl.a. tillföljd av sjukdom eller smitta hos barnet eller barnets vårdareeller vid besök i samhällets förebyggande barnhälsovård. Denkan under nämnda förutsättningar också utges för vård av barnsom har fyllt tolv men inte i de fall barnet på grundav sjukdom, psykisk utvecklingsstörning eller annat handikappär i behov av särskild tillsyn eller vård och tillsynsbehovetinte grundat rätt till vårdbidrag. Tillfällig föräldrapenningkan utges under per barn och år.Föräldrapenningen motsvarar beloppsmässigt föräldernssjukpenning, dock lägst garantinivån . om dagen.I propositionen föreslås att kompensationsnivån för dentillfälliga föräldrapenningen sänks till . Den lägrekompensationsnivån med sjukpenningskall således inte gälla den tillfälliga föräldrapenningen. Hartillfällig föräldrapenning utgetts för samma barn under 90dagar skall kompensationsgraden utgöra föråterstående . Förmåner som eventuellt utgesfrån arbetsgivare skall inte minska den särskildaföräldrapenningen.I motionerna Sf18 av m.fl., Sf17 av KarinIsraelsson m.fl. och Sf13 av m.fl. yrkas avslag påpropositionen även i denna del. I den förstnämnda motionenframhåller motionärerna att i det nya förslag omarbetsgivarperiod och sänkta kompensationsnivåer som regeringenbör lägga fram skall den tillfälliga föräldrapenningen intesänkas till än per barn och år.Därigenom kommer inte föräldrar som utnyttjar försäkringenunder eller vid upprepade tillfällen att drabbasalltför hårt. m.fl. anser att rättvise- ochjämställdhetsaspekter talar för att bibehålla den nuvarandeersättningsnivån och att ensamstående kvinnor med minderårigabarn skulle drabbas särskilt hårt. Även m.fl. anseratt förändringen får stor ekonomisk betydelse försmåbarnsföräldrar och särskilt ensamstående föräldrar med småbarn. Motionärerna framhåller att det inte finns några skältill att den särskilda föräldrapenningen skall följasjukpenningen vad gäller nivåsänkningen.Claes Roxbergh m.fl. begär i motion Sf19 att regeringen skalllägga fram förslag till undantagande från sänkningen av dentillfälliga föräldrapenningen för lågavlönade och vissaensamstående. De anser att nuvarande ersättningsnivå skall fåbibehållas i de familjer där hushållets sammanlagdasjukpenninggrundande inkomst inte uppgår till 4,5 basbelopp.Vid högre inkomster bör en lämplig avtrappning ske aversättningsnivån.Motionärerna i motion Sf16 av m.fl. anser attbesparingar bör göras inom hela föräldraförsäkringen. De begäratt skall besluta att fr.o.m. sänkaersättningsnivån inom föräldraförsäkringen till 80%.Samtidigt skall garantibeloppet inom denna försäkring höjastill 1/365 av basbeloppet, vilket för skulle motsvara88 kr. per dag.Den tillfälliga föräldrapenningen utgår huvudsakligen underbarnets sjukdom, och utskottet delar departementschefensuppfattning att den har sådana likheter med sjukpenningen attkompensationsnivån från försäkringen bör med vissa avvikelservara lika beträffande de båda ersättningsformerna. Den högrekompensationsnivå som föreslagits när föräldrapenning utgettsunder för ett barn ansluter visserligennära till vad som föreslagits beträffande sjukpenning.Utskottet anser dock att en så innan den högrekompensationsnivån uppnås skulle drabba i synnerhet lågavlönadeföräldrar och föräldrar med flera barn som ofta är sjukaalltför hårt. Till denna bedömning bidrar att kompensation förmistad lön när tillfällig föräldrapenning uppbärs sällan utgesfrån arbetsgivarna. Utskottet föreslår att den högrekompensationsnivån skall tillämpas när tillfälligföräldrapenning utgetts för ett barn under året.Med det anförda anser utskottet att motion Sf18 i denna deltillgodoses, ävensom till en del motionerna Sf13 yrkande 1 idenna del, Sf17 yrkande 1 i denna del och yrkande 2 och Sf19yrkande 5. Det förslag som framförts i den senare motionen omatt vissa ensamstående och lågavlönade skall undantas frånnivåsänkningen har utskottet inte ansett sig kunna biträda medhänsyn till att en sådan skyddsregel skulle vålla storagränsdragningsproblem i den praktiska hanteringen.Vad avser yrkandena i motion Sf16 om en generellt sänktkompensationsnivå och höjt garantibelopp inomföräldraförsäkringen har utskottet senast behandlat sådanayrkanden i sitt av godkända betänkande 1989/90:SfU11.Utskottet har därvid ansett att en sänkning avkompensationsnivån inom föräldraförsäkringen till skulleinnebära ett alltför kännbart ingrepp i försäkringsskyddet vidföräldraledighet. Även om utskottet ovan tillstyrkt en sänkningav kompensationsnivån för den tillfälliga föräldrapenningen förde första som ett barn är sjukt under ett årvidhåller utskottet sitt tidigare ställningstagande beträffandeföräldrapenning med anledning av barns födelse som i allmänhetutges utan avbrott. I det förenämndabetänkandet har utskottet också ansett att garantinivån inteskall bestämmas genom en automatisk anknytning tillbasbeloppsutvecklingen utan att även andra omständighetermåste tas med vid bedömningen, såsom det statsfinansiella lägetoch behovet av andra familjepolitiska åtgärder inom och utomföräldraförsäkringen. Utskottet anser fortfarande att någotekonomiskt utrymme inte finns för en höjning av garantinivån.Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motion Sf16yrkandena 4 och5.Förändringar i arbetsskadeförsäkringenI propositionen förutskickas att regeringen återkommer undervåren till till frågan om en mer fullständigsamordning av arbetsskadeförsäkringen med sjukpenningen. Dettaskall ske i samband med att föreläggs förslag somgrundar sig på rehabiliteringsberedningens betänkande (SOU1988:41) Tidig och samordnad rehabilitering.I motion Sf16 av m.fl. anför motionärerna att detmest radikala och verkningsfulla är att man ersätterarbetsskadeförsäkringen med en obligatorisk och lagfästarbetsskadeförsäkring som alla arbetsgivare skall vara skyldigaatt teckna för sina anställda. Premien för denna försäkringskulle kunna relateras till det förväntade skadeutfallet och påså sätt skulle det uppstå ett betydligt intresse vid företagenatt arbeta med aktiva miljöåtgärder.