bet · GE01AU7 · 1990-10-23 00:00:00 — I betänkandet behandlas motioner från allmänna motionstidenunder förra rörande olika frågor inompersonalpolitiken. Motionerna rör den allmänna inriktningen avden statliga personalpolitiken, personalutbildningen, pensions-och försäkringsfrågor, vissa ersättningsfrågor, invandrare påarbetsmarknaden och vissa frågor om tjänstemannaansvaret.Samtliga motioner avstyrks av utskottet, i flertalet fall pågrund av att de frågor som tas upp är föremål förutredningar, vars resultat ännu inte föreligger.Till betänkandet har fogats 11 reservationer. 1989/90:A601 av m.fl. (fp) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om den statliga personalpolitiken m.m.Motiveringen återfinns i motion Fi502.1989/90:A602 av () vari yrkas att somsin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omatt prövningen av domares skiljande från tjänsten skallöverföras till allmän domstol.1989/90:A603 av och () vari yrkasatt hos regeringen begär en ökning av nivån på detstatliga nattraktamentet till . per övernattning.1989/90:A604 av m.fl. (vpk) vari yrkas1. att hos regeringen begär förslag om en nystatlig lönepolitik som utgår från jämlikhet och rättvisa,2. att hos regeringen begär förslag till ny statligpersonalpolitik innebärande att a) en satsning sker på enteknisk-humanistisk utbildning, b) nya arbetsorganisationsformerinom den statliga personalpolitiken inte får införas utan denlokala fackföreningens godkännande i enlighet med vad som imotionen anförts.1989/90:A605 av () vari yrkas att hosregeringen begär en kartläggning av sambandet mellansjuklön/sjukbidrag och pensionering vid de statligamyndigheterna.1989/90:A606 av m.fl. (fp, s, m, c, vpk, mp) variyrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om pensionärers deltagande i yrkes- ochsamhällslivet.1989/90:A607 av och () variyrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om tjänstegrupplivförsäkring förhomosexuella.1989/90:A608 av m.fl. (s) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om personalutbildning.1989/90:A609 av () vari yrkas att riksdagenbeslutar uppmana regeringen att, i samverkan med muslimskaorganisationer och arbetsmarknadens parter, försöka åstadkommaregelsystem på arbetsplatser och i offentliga sammanhang somrespekterar muslimernas religiösa sedvänjor i den utsträckningde inte strider mot svenskt rättsmedvetande.1989/90:A610 av m.fl. (fp) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om statliga pensionsavtal.Motiveringen återfinns i motion 1989/90:Sf344.1989/90:A611 av m.fl. (vpk) vari yrkas1. att hos regeringen begär förslag tilllagstiftning som anger en miniminivå för en kompetenshöjandepersonalutbildning för alla anställda,2. att hos regeringen begär förslag om lag somtillförsäkrar facket samma inflytande över allpersonalutbildning som gäller för personalutbildning iförnyelsefondernas regi,3. att hos regeringen begär förslag om en utbyggnadav förnyelsefonderna med avsättningar baserade på företagensvinster och 1990 enligt de riktlinjer som anges i motionen.Motiveringen återfinns i motion 1989/90:Ub308.1989/90:A612 av () vari yrkas att ett generelltnattraktamente återinförs i det statliga resereglementet.Motiveringen återfinns i motion 1989/90:Sk449.1989/90:A724 av m.fl. (vpk) vari yrkas37. att hos regeringen begär förslag till ändringav lagen om offentlig anställning så att arbetsköparen åläggs enskyldighet att undersöka omplaceringsmöjligheterna av tjänstemani vissa fall i enlighet med vad i motionen anförts under avsnitt5.9.1,38. att hos regeringen begär förslag till ändringav lagen om offentlig anställning så att tidsfristen att väckatalan enligt 16 kap. 2 § förlängs på samma sätt som ianställningsskyddslagen i enlighet med vad i motionen anförtsunder avsnitt 5.9.2,1989/90:A725 av m.fl. (c) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts när det gäller lagstiftning som omöjliggöravtal som överkompenserar ett inkomstbortfall,Motiveringen återfinns i motion 1989/90:Sf262.1989/90:A752 av () vari yrkas2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att i den statliga personalpolitiken varaöppen för och stimulera att anställda vill driva verksamhetenvidare som egna företagare.Motiveringen återfinns i motion 1989/90:Fi515. Inriktningen av personalpolitikenUtskottet behandlar först i detta avsnitt någramotionsyrkanden som angår inriktningen på den statligapersonalpolitiken och övergår härefter till att behandlamotionsyrkanden om personalutbildning på arbetsplatserna.I motion A601 med motivering i 1989/90:Fi502anförs följande om den statliga personalpolitiken. Ettövergripande mål för den offentliga löne- och personalpolitikenär att underlätta rekrytering och utveckling av bra arbetskraft.Den offentliga sektorn måste därför kunna erbjudakonkurrenskraftiga arbetsvillkor i förhållande till den privatasektorn. Enligt motionärerna behövs ett mer flexibelt lönesystembl.a. för att komma till rätta med regionala obalanser. Vidarekrävs att det "osynliga kontraktet" uppmärksammas, dvs. faktorersåsom den anställdes befogenheter och ansvar, relationer tillchefer, yrkesstolthet, status osv.Då stordriftfördelarna i servicesektorn ofta är små samtidigtsom den offentliga sektorns enheter är stora är det angelägetmed en decentralisering och en delegering. I motionen pekas påatt det finns mycket att lära av de enskilda alternativen, somofta är uppbyggda av en entreprenör och drivs i liten skala.Mindre resultatenheter bör skapas. Den enskilde måste kunnastyra och planera sitt eget arbete. Det skall vara möjligt attdisponera åtminstone en del av ett budgetöverskott för attförbättra verksamheten och flytta anslag mellan olika år.De offentliga arbetsgivarna har enligt motionärerna ett ansvarför att hjälpa dem som vill starta eget. Bättre belöningssystemmåste införas. De offentliga löneplanerna har blivit försammanpressade vilket medför att det knappast lönar sig attvidareutbilda sig.Den offentliga sektorn måste vidare kunna erbjuda sådanavillkor att lämpliga chefer kan rekryteras.Slutligen framhåller motionärerna att för att de offentligaverksamheterna skall kunna nå sina mål fordras ett gottsamarbete och ett ömsesidigt förtroende mellan politiker,personal och fack. Politikerna bör lyssna på facket i frågor sompåverkar de anställdas arbetsvillkor. Facket bör dock inte fånågon vetorätt mot politiska beslut.I motion A604 av m.fl. (vpk) begärs en nystatlig lönepolitik som utgår från jämlikhet och rättvisa.Motionärerna tar avstånd från den pågående uppvärderingen avchefsrollen som leder till stora höjningar av chefernas löner iförhållande till arbete inom industri, vård, omsorg ochservicenäringar.Med anledning av refererade motionsyrkanden villutskottet erinra om följande. De övergripande målen för denstatliga personalpolitiken är att bidra till en effektivstatsförvaltning och att främja ett demokratiskt arbetsliv. Ettförnyelsearbete utifrån dessa utgångspunkter pågår. Som ett ledi detta arbete uppdrog regeringen åt en utredning(C 1989:07) att göra en översyn av lagen om offentliganställning ().Enligt direktiven (dir. 1989:50) "bör utredaren pröva hur engrundläggande rättslig reglering av offentlig anställningsamtidigt kan dels tillgodose kraven på decentralisering,verksamhetsanpassning samt anpassning till den reglering somgäller för arbetsmarknaden i stort, dels slå vakt ommedborgerliga krav på demokratisk styrning, insyn ochrättssäkerhet och på att offentliga uppgifter fullgörs på ettriktigt sätt".Vidare heter det i direktiven att översynen bör leda tillförslag "som skapar bättre förutsättningar att genompersonalpolitiska åtgärder förnya den offentliga sektorn.Översynen bör vidare leda till en reglering som är så utformad,att den svarar mot skilda verksamheters olika krav ellerkonkurrenssituation".Utredningen bör också beakta behovet av att i samverkanåstadkomma större rörlighet bland statliga chefer, bland annatpå nivån närmast under verkschefen.Det står utredningen fritt att utöver vad som anges särskilt idirektiven ta upp de förslag till ändringar i somutredningen anser lämpliga och påkallade.Utredningen bör samråda med bl.a. arbetsdomstolen, statensarbetsgivarverk och statens ansvarsnämnd. Berörda fackligahuvudorganisationer bör under arbetets gång ges tillfälle attföra fram synpunkter i frågor som rör lagstiftningen omoffentlig anställning.I folkpartimotionen understryks vikten av konkurrenskraftigaanställningsvillkor för kompetent personal och goda arbets- ochutvecklingsmöjligheter. I motion riktasinvändningar mot uppvärderingen av chefsrollen med däravföljande höga löner för dessa i förhållande till andra grupper.I budgetpropositionen, bil. 2, Utveckling av offentlig sektor(1989/90:AU17, rskr. 137) konstateras att den offentliga sektorni stor utsträckning har specialiserade och högt kvalificeradearbetsuppgifter. Medborgarnas ökade krav på den offentligasektorns effektivitet kommer att ställa medarbetarna inför nyaoch delvis ännu mer krävande arbetsuppgifter. Konkurrensen omvälutbildad personal väntas öka inom allasektorer av ekonomin. Åtgärder för en effektivpersonalförsörjning är därför strategiskt viktiga för attsäkerställa och utveckla de anställdas förmåga att genomförasina uppdrag i samhället.Utskottet delar den uppfattning som kommit till uttryck ipropositionen och vill för egen del framhålla följande. Statenmåste självfallet kunna anpassa sig till varierandeförutsättningar i arbetslivet för att ha goda möjligheter attrekrytera och behålla kompetent personal på alla nivåer. När detgäller personalförsörjningen, särskilt då chefsförsörjningen, ärlönefrågorna men också rörlighets- och utbildningsåtgärderviktiga faktorer. För att stärka chefskompetensen tasfortlöpande initiativ till utbildnings- ochutvecklingsverksamheter riktade till högre chefer inomstatsförvaltningen.Utan att i detalj gå in på samtliga de spörsmål som behandlasi folkpartimotionen kan utskottet konstatera att de framfördakraven ligger i linje med den pågående utvecklingen. Genom denovan refererade utredningen tas ytterligare steg i den riktningmotionärerna efterlyser. Någon åtgärd med anledningav motion A601 kan därför inte anses påkallad.Med det anförda avstyrker utskottet motion A601.Utskottet kan inte ställa sig bakom uppfattningen i motionA604 (vpk) att det finns behov av en ny personalpolitik, somskulle innebära att den offentliga verksamheten inte kankonkurrera med det privata näringslivet i fråga om arbetskraft.Enligt utskottets sätt att se är det avgörande att staten -- föratt kunna utföra de uppgifter som medborgarna kräver -- kanrekrytera och behålla kompetent personal, även dåarbetskraftsbrist råder. Utskottet avstyrker därför motion A604i nu behandlad del.Utskottet tar i detta sammanhang upp motion A752 av LarsLeijonborg (fp) med motivering i motion 1989/90:Fi515.Motionären anser att den statliga personalpolitiken skall varaöppen för och stimulera att anställda vill driva verksamhetenvidare som egna företagare. Den situation som beskrivs imotionen är den där man överväger att lägga ut statlig ellerkommunal verksamhet på entreprenad. De anställda kan i sådanalägen känna sig hotade av förändringen. I dessa fall skulle mankunna uppmuntra en eller flera anställda att starta ett egetföretag och driva verksamheten vidare. Det är enligt motionäreninte så ovanligt att offentliganställda vill bli egna företagaremen stanna i sitt gamla yrke.I 1989-90 års ramavtal om löner för statstjänstemän (RALS)ingår ett nytt trygghetsavtal som började gälla från och med den1 . Målet för det nya trygghetsavtalet är att så långtsom möjligt skapa förutsättningar för att ingen anställd skallbli arbetslös till följd av exempelvis arbetsbrist. För centralatrygghetsåtgärder har staten och de statsanställdashuvudorganisationer inrättat en gemensam stiftelse. Stiftelsenbistår enskilda arbetstagare, som har sagts upp på grund avarbetsbrist, i alla frågor som rör möjligheter till nyanställning. Stiftelsen skall inom relativt vida ramar kunnaersätta olika kostnader som uppkommer. Det kan t.ex. varakostnader för utbildning och starta-eget-hjälp.Med det nya avtalet finns det således förutsättningar att fåhjälp om man så önskar och har förutsättningar för att bli egenföretagare om man blir arbetslös.Motionen bör därför med det anförda inte föranleda någonriksdagens åtgärd. Utskottet avstyrker därför bifall till motionA752.Utskottet övergår härefter till att behandla motionsyrkandensom rör personalutbildning på arbetsplatserna.I motion A611 med motivering i motion Ub308understryks hur viktigt det är ur demokratisk synvinkel att allamed kort skolgång får chansen att komplettera sin bristfälligautbildning. Kravet på en bra utbildning har ökat i takt med attsamhälle och arbetsliv ställer allt större krav på medborgarna.Motionärerna hänvisar till en utredning om personalutbildningensom gjordes av () . Av dennaframgår att gruppen med den kortaste utbildningen fick minstpersonalutbildning. Generellt fick kvinnor mindre utbildning änmän. Dessutom har deltidsarbetande missgynnats. Mönstret ärdetsamma i såväl privat som statlig verksamhet enligt denrefererade utredningen.För att komma till rätta med den rådande situationen krävermotionärerna lagstiftning om dels miniminivå förkompetenshöjande personalutbildning för alla anställda, delsfackligt inflytande över all personalutbildning. Dessutom villmotionärerna ha en utbyggnad av förnyelsefonderna med avsättningbaserade på företagens vinster . För attalla grupper skall kunna få del av dessa pengar föreslås engemensam fond som inte är företagsanknuten.Även motion A604 av m.fl. (vpk) tar uppbehovet av att minska utbildningsklyftorna. I syfte att lyftaden allmänna nivån på kunnandet föreslås en satsning på enteknisk-humanistisk utbildning för dem som inte har mer än nioårs skolgång. Vidare måste enligt motionärerna krav ställas påinnehåll och inflytande i arbetet. De nyaarbetsorganisationsformer som måste växa fram skall inte fåinföras utan den lokala fackföreningens godkännande.Liknande tankegångar om behovet av personalutbildningåterfinns i motion A608 av m.fl. (s). Motionärernaframhåller att en väl utbildad arbetskraft är den allraviktigaste faktorn när det gäller att skapa förutsättningar förett utvecklat näringsliv. Att personalutbildningen bör ses överär ett allmänt krav. I en sådan översyn är fördelning avutbildning samt formerna för finansiering de viktigaproblemställningarna.De synpunkter som framkommit i motionerna om behovet avpersonalutbildning delas av utskottet. Det kan inte nog betonashur synnerligen angeläget det är att höja kompetensen hospersonalen, dels därför att vårt samhälle blir alltmerkomplicerat och kräver betydande kunskaper på snart sagt allasamhällsområden, dels -- och inte minst -- för att ge personalenmöjligheter till utveckling i arbetet.Utskottet hälsar därför med tillfredsställelse att enutredning (A 1990:02) fått i uppdrag att lämna förslag tillåtgärder för att stimulera kompetensutveckling i arbetslivet,särskilt vad avser personalutbildning. I direktiven (dir.1990:25) till utredningen sägs bl.a. följande.För att kunna bibehålla den höga sysselsättningen och utvecklavälfärden i vårt land krävs en stabilisering avekonomin och en ökad tillväxt. Av särskilt stor betydelse förföretagens möjligheter att hävda sig i en hårdnandeinternationell konkurrens blir kompetens och utbildning hosarbetskraften. Kompetens och utbildning blir också väsentligtför att uppnå nödvändiga effektiviseringar inom förvaltningarna,dvs. den offentliga sektorn.Enligt direktiven skall utredningen göra en kartläggning ochen analys av den nuvarande personalutbildningens omfattning,inriktning och fördelning samt ge en helhetsbild avpersonalutbildningen, samhällelig vuxenutbildning ocharbetsmarknadsutbildning. Utredningen skall sedan precisera detframtida behovet av kompetensutveckling i företag ochförvaltningar. Åtgärderna skall leda till att grupper, som i dagmissgynnas, får tillgång till kompetensutveckling i ökadutsträckning. Personalutbildningen skall kunna vara av såvälallmän som grundläggande karaktär.Utskottet vill också peka på att det inomutbildningsdepartementet bedrivs en omfattande översyn avvuxenutbildningens struktur och organisation. har eninom tillsatt arbetsgrupp (U 1989:D)för utvidgat samarbete mellan gymnasieskola och vuxenutbildningden s.k. Samverkansgruppen färdigställt en rapport (Ds 1990:59)Samverkan mellan gymnasieskolan och vuxenutbildningen, vilkenbl.a. tar upp samverkansperspektivet på olika typer avvuxenutbildning. Förslagen avser att underlätta förutbildningsanordnarna att samverka. Enligt åretsbudgetproposition, bil. 10, är det skolministerns avsikt attunder återkomma med förslag till strategi förvuxenutbildningen . Utskottet har underhand inhämtat att en proposition om vuxenutbildningen kommer attläggas fram för . Mot bakgrund av bl.a.planerade reformer på vuxenutbildningsområdet tillkallades ifebruari 1990 en särskild utredare med uppgift att se övervuxnas möjligheter att finansiera olika former avvuxenutbildning (dir. 1990:2). Utredningen (U 1990:01) börenligt direktiven särskilt ägna uppmärksamhet åtkorttidsutbildade vuxna och vuxna som tillhör grupper, vilka ärsvårast att rekrytera till studier och som också i minstutsträckning får tillgång till personalutbildning.De frågor som aktualiseras i motionerna är som framgått avredovisningen ovan föremål för ett brett upplagtutredningsarbete. I avvaktan på resultatet av detta anserutskottet att det inte är påkallat med någon åtgärd.Motion A604 (vpk) i nu behandlade delar samt motionerna A608 (s)och A611 (vpk) avstyrks följaktligen av utskottet.Pension och försäkring m.m.Utskottet tar i detta avsnitt upp motionsyrkanden som hängersamman med rätten till rörlig pensionsålder, åtgärder för attstimulera pensionärers deltagande i yrkes- och samhällslivet,förhållandet mellan sjuklön och pensionering, frågan omöverkompensation vid sjukdom samt efterlevandeskyddet förhomosexuella sambor i statens tjänstegrupplivförsäkring.I motion A606 av m.fl. (fp, s, m, c, vpk, mp) tarmotionärerna upp frågan om hur pensionärers kunskaper ocherfarenheter skall kunna tillvaratas. Av landets ca 1,5miljoner pensionärer är friska och aktiva. Dennaväxande grupps kunskaper och erfarenheter ställs på grund avgällande regler och praxis utanför produktionssystemet och detaktiva deltagandet i det demokratiska systemet somförtroendevalda, heter det i motionen. Det är därför synnerligenangeläget att förändra den nuvarande situationen. Det är engrundläggande rättighet att erhålla ålderspension. Det är därförviktigt att de åtgärder som vidtas för att engagera denna gruppi samhällsarbetet bygger på frivillighet.Mot den här bakgrunden föreslår motionärerna att en radåtgärder vidtas. Staten bör som arbetsgivare inledaförhandlingar med arbetstagarorganisationerna om olika åtgärderför att underlätta för och stimulera de pensionärer som önskarfortsätta i sin hittillsvarande verksamhet eller annanverksamhet till åtminstone i de fall deraskunskaper och insatser är önskvärda. AMS bör uppmanas att skapaen aktiv arbetsmarknad för friska pensionärer. Reglerna inomkommuner och landsting om pensionsuppräkning vid uppskjutenpension bör tillämpas på det statliga området. Regeringen börvidta åtgärder för att stimulera pensionärers deltagande isamhällslivet, bl.a. bör regeringen se till att kvarvarandehinder undanröjs för dem som fyllt att vara offentligtverksamma och att se över de marginal- och tröskeleffekter somkan uppstå när pensionärer uppbär lön/arvoden ochpension.I motion A610 av m.fl. (fp) föreslås attarbetsgivarverket bör arbeta för att statligt anställda skallges rätt att arbeta fram till ålder.Även utskottet är av den uppfattningen att det är viktigt attta till vara äldres erfarenheter och kunskaper i arbetslivet.Det är därför angeläget att söka underlätta för äldre människorsom kan och så önskar att fortsätta sin yrkesverksamhet efteruppnådd pensionsålder. Flera av de åtgärder som föreslås imotion A606 är förhandlingsfrågor som aktualiseras i fortsattaförhandlingar om ett nytt pensionsavtal. Detta gäller t.ex.förslag som rör åtgärder för att stimulera pensionärer som såönskar att fortsätta sin yrkesverksamhet efter pensionsåldernoch förslaget att se över de statliga reglerna förpensionsuppräkning vid uppskjutet uttag av pension.Utskottet konstaterar att enligt 7 kap. 3 § och enligtgällande pensionsavtal kan anställning inte förlängas efteruppnådd övre pensionsgräns. Däremot har arbetsgivaren möjlighetatt behålla personal i princip så länge det är önskvärt för attutföra lämpliga arbetsuppgifter. En förändring som skulleinnebära rätt för den enskilde att själv avgöra om man villkvarstå i tjänst efter uppnådd pensionsålder kräver ändring ilagen om anställningsskydd (LAS) och samt i kollektivavtal.En förändring av LAS bl.a. i syfte att underlätta för äldre attarbeta efter har aviserats av regeringen.Regeringen har gett klartecken till enorganisationsarbetsförmedling för pensionärer.Beträffande de marginal- och tröskeleffekter som påtalas imotion A606 konstaterar utskottet att frågan ommarginaleffekterna var föremål för behandling isamband med förslaget om en reformerad inkomst- ochförmögenhetsbeskattning (prop. 1989/90:110,1989/90:SkU30, rskr. Härutöver vill utskottet peka på attövergången till krontalslöner inom den statliga sektorn harinneburit att det är arbetsgivaren som bestämmer hur avdragskall göras, när pensionärer uppbär lön/arvoden ochpension. finns alltså möjlighet att göra en mer flexibelanpassning än tidigare.Flera av de frågor som motionärerna tar upp ligger somframgått av det föregående i linje med pågående utveckling påområdet. Utskottet kan inte finna att ytterligare åtgärder frånriksdagens sida är påkallade. Motionerna A606 och A610 bördärför avslås.I motion A605 av () begärs en kartläggning avsambandet mellan sjuklön/sjukbidrag och pensionering vid destatliga myndigheterna. Motionären pekar på att den pressadeekonomiska situationen medfört att myndigheterna, som inteerhåller kompensation för personal som är sjukskriven, inteanställer personal som vikarier i erforderlig utsträckning. Denkvarvarande personalen har, särskilt gäller detta vid småmyndigheter, tvingats utföra de sjukskrivnas arbetsuppgifter. Ilängden leder detta till för hög arbetsbelastning med ökadförslitning av personalen. Förhållandena innebär också attmyndigheten av ekonomiska skäl men också av omtanke ompersonalen blir mer angelägen att medverka till sjukpensioneringav den sjukskrivna personalen.Den aktuella frågan har varit föremål för riksdagensbehandling i samband med en liknande motion från samme motionär(1988/89:FiU30, rskr. 327, 328). förutsatte dåatt den fråga som togs upp i motionen skulle övervägas i sambandmed beredningen av rehabilitetsberedningens förslag.Utskottet konstaterar först att en proposition om arbetslivetsförnyelse är aviserad till . I propositionenkommer förslag till förändringar som möjliggör en aktiv politikmot utslagning. Därutöver vill utskottet anföra följande. Frågansom tas upp i motionen handlar ytterst om arbetsgivarinträde förstatliga myndigheter. Arbetsgivarinträdet är en fråga förarbetsmarknadens parter. Problemen för myndigheterna i sambandmed arbetsgivarinträde, sjukdom och rehabilitering m.m., harenligt underhandsuppgifter från civildepartementetuppmärksammats inom departementet. En utredning om detta pågårinom regeringskansliet.Mot bakgrund av det anförda synes det knappast föreligga någotbehov av en ytterligare utredning i denna fråga. Utskottetavstyrker därför motion A605.I motion A725 av m.fl. (c) med motivering imotion 1989/90:Sf262 vill motionärerna ha lagstiftning somomöjliggör avtal som överkompenserar ett inkomstbortfall.Utskottet ser detta yrkande mot bakgrund av och kopplat tilltvå andra yrkanden i samma motion (Sf262).