bet · GE01SoU4 · 1990-10-25 00:00:00 — I proposition 1973:45 med förslag om en allmäntandvårdsförsäkring m.m. framhöll dock föredragande statsrådetatt det borde ankomma på landstingen att erbjuda tandvård påsina vårdinstitutioner för långtidssjuka och handikappade.I proposition 1984/85:79 med förslag till tandvårdslagkonstaterades att det trots den utbyggnad av sjukhustandvårdensom skett fortfarande förelåg brister i tandvården vid olikavårdinrättningar. I propositionen anfördes att frågan om ettlagfäst ansvar för landstingen för sjukhustandvårdenskulle komma att behandlas i samband med att ett förändratersättningssystem prövas för tandvården. Föredragande statsrådetanförde i den nämnda propositionen att hon ansåg att vården ihuvudsak borde ges av folktandvårdens egen personal. Möjlighetenatt teckna vårdavtal med privatpraktiserande tandläkarepåpekades dock.Utskottet behandlade förslaget till tandvårdslag i betänkandetSoU 1984/85:12. Därvid behandlades även en motion liknandeden nu aktuella So435 (fp). Utskottet hänvisade till att fråganom ett lagfäst ansvar för landstingen när det gällde tandvårdenför patienter vid landstingens sjukvårdsinrättningar skulleövervägas vidare inom . I avvaktan på dettaanslöt sig utskottet till uttalandena i propositionen om atttandvård vid sjukhus och andra institutioner ävenfortsättningsvis borde ges av folktandvårdens egen personal.Liksom propositionen pekade utskottet på att det borde finnasutrymme för vårdavtal med privata tandläkare. Därför avstyrkteutskottet den då aktuella motionen.Utskottet vidhåller sin inställning att tandvården på sjukhusi huvudsak bör ges av folktandvårdens egen personal. Det bördock finnas utrymme för vårdavtal med privata tandläkare.Utskottet vill dock framhålla att det är angeläget att frågan omett lagfäst ansvar för tandvården vid sjukhus och andrainstitutioner får en lösning. Utskottet avstyrker motion So435(fp) yrkande 2.I motion 1989/90:So439 av m.fl. (c)hemställs att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts rörande en ny arbetsorganisation inomtandvården med inriktning på mera förebyggande arbete (yrkande2). Motionärerna framhåller betydelsen av det förebyggandetandvårdsarbetet. De hänvisar till en modell förarbetsorganisationen med vårdlag bestående av en tandläkare, entandhygienist och en tandsköterska som prövats i bl.a.Kopparbergs län. Modellen innebär en omfördelning avarbetsuppgifterna mellan personalgrupperna, där bl.a.tandhygienisterna fått ytterligare arbetsuppgifter. Genom dettaarbetssätt har tandläkarens tid frigjorts för åtgärder där hansspeciella kunskaper verkligen erfordras.Den påtagligt förbättrade tandhälsan framför allt hos den ungadelen av befolkningen och en strävan att ökapatientgenomströmningen vid tandvårdens kliniker utgjordemotivet för en påbörjad försöksverksamhet iKopparbergs läns landsting vid den nybyggdafolktandvårdskliniken i . Försöket syftar till attundersöka om en organisation av arbetet vid endistriktstandpoliklinik baserad på en liten tandläkarinsats ochstor insats av enhetligt utbildad övrig personal(tandhygienister) klarar att ge tandvård som är ekonomisktkonkurrenskraftig för såväl patienterna somlandstinget/samhället. Försöksverksamheten är ännu inteutvärderad.Försöksverksamheter med alternativa former för tandvård pågåräven på andra håll i landet.Regeringen uppdrog till en särskild utredningsman attgöra en översyn av behörighetsregleringen för tandvården.Utredningen, som antog namnet T-ÖVA, redovisade sina förslag ibetänkandet Behörighetsreglering för assisterandetandvårdspersonal (Ds S 1986:10). T-ÖVA föreslog bl.a.införandet av legitimation för yrkesgruppen tandhygienister.Utredningsförslaget har remissbehandlats.År 1985 uppdrog regeringen åt att, eftersamråd med bl.a. universitets- och högskoleämbetet ochLandstingsförbundet, närmare utreda förutsättningarna för atttandhygienisten i viss utsträckning kan svara för regelbundnatandvårdsbesök. Uppdraget redovisades tillregeringen med rapporten i framtidens tandvård(Ds 1988:30). Rapporten har remissbehandlats.I pågår arbete med en proposition som bl.a.skall innefatta ändringar i lagen (1984:542) om behörighet attutöva yrke inom hälso- och sjukvården (behörighetslagen) i syfteatt underlätta delegation av arbetsuppgifter från tandläkaretill andra personalgrupper. Man räknar med att en propositionskall kunna läggas fram för under våren 1991.År 1987 tillkallade regeringen en särskild utredare meduppdrag att göra en översyn av tandvårdsutbildningarna inomhögskolan och, genom utvidgade utredningsdirektiv , ävende tandvårdsutbildningar som ges inom gymnasieskolan(utbildningsutredningen). Utredningen tolkade direktiven så attutgångspunkten för förslagen till ändrade tandvårdsutbildningarbör vara ett försök att förutse det framtida tandvårdsbehovetoch hur arbetet inom tandvården bäst organiseras för atttillgodose vårdbehoven. Utredningen avlämnade våren 1989betänkandet (SOU 1989:28) Utbildningar för framtidenstandvård.I betänkandet framhålls allmänt vikten av atttandvårdsresurserna utnyttjas så effektivt som möjligt, vilketbl.a. innebär att patienten bör vårdas på den lägsta nivå avomhändertagande som är möjlig. Utredningen räknar med tre nivåeri den framtida tandvården, vilka symboliseras av depersonalkategorier som utför behandlingarna vid resp. nivå:legitimerad tandsköterska, legitimerad tandläkare ochspecialisttandläkare. Det framhålls i betänkandet atttandläkaren i den framtida organisationen av tandvården i störreomfattning kan förväntas vara arbetsledare och att övrigpersonal kommer att kunna behandla patienter i störreutsträckning än . Utredningen förutsätter engradvis förändring av arbetssättet som framför allt kommer attinnebära att fler arbetsuppgifter delegeras till de legitimeradetandsköterskorna, vilket är en av förutsättningarna för denminskning av tandläkarkåren som utredningen förutser.Utredningen behandlar sedan mera konkret utbildningarnasinnehåll och utformning, dimensioneringen och lokaliseringen avutbildningarna och forskningsorganisationen.Utbildningsutredningens förslag bereds iregeringskansliet.Regeringen uppdrog tillriksförsäkringsverket att utarbeta förslag till ändradtandvårdstaxa. Utgångspunkten för taxans reformering är att denskall ges en mer förebyggande inriktning. Verket skall utformasitt förslag enligt bl.a. följande riktlinjer: Alla försäkradeskall stimuleras till regelbundna besök för s.k. bastandvård somavses omfatta undersökning, röntgen och förebyggande åtgärder.För varje behandlad patient skall tandläkaren få en fast ochschabloniserad ersättning. Den skall vara oberoende av om delarav åtgärdspaketet utförs av annan personalkategori äntandläkare. Patienten bör, anförs det i direktiven, betala enfast avgift för detta motsvarande kostnaden för ettläkarvårdsbesök i öppen vård. För all övrig tandvård bör iprincip nuvarande taxekonstruktion bibehållas.Riksförsäkringsverket får dock lägga förslag till förenklingarav taxan i övrigt. Tandvård som inte bedöms vara odontologisktnödvändig för att uppnå ett funktionellt och utseendemässigtgodtagbart resultat skall enligt direktiven inte omfattas avtandvårdsförsäkringens ersättningsregler. Riksförsäkringsverketsförslag skall rymmas inom ramen för nuvarande utgifter förtandvårdsförsäkringen.Riksförsäkringsverket har redovisat uppdraget tillregeringen.Utskottet gör följande bedömning.Utskottet delar uppfattningen att den förebyggande tandvårdenhar mycket stor betydelse och att organisation ochbehörighetsregler inte bör hindra en ökad satsning på detförebyggande arbetet. Utskottet kan konstatera att det iregeringskansliet pågår arbete för att undanröja onödiga hinderi lagstiftningen och också en översyn av tandvårdsförsäkringensom syftar till att stärka den förebyggande tandvården.Försöksverksamhet pågår också ute i landstingen. Något initiativfrån sida behövs inte. Motion So439 (c) yrkande 2avstyrks därför.I motion 1989/90:So475 av m.fl. (m) begärsett tillkännagivande till regeringen om vad som anförts imotionen om behovet av en förändring och utökning av denodontologiska specialistutbildningen (yrkande 1).Motionärerna pekar på angelägenheten av forskningsanknytning förden högre tandläkarutbildningen och anser attspecialistutbildning även bör förläggas till de nuvarandeodontologiska faktulteterna, utöver den undervisning som ägerrum i och . kommer det enligtmotionärerna sannolikt att bli angeläget medspecialistutbildning i allmän tandvård som en parallell tillspecialistutbildningen i allmän medicin.Behörig att utöva yrke som tandläkare är den som harlegitimation för yrket. Legitimation förutsätter genomgångentandläkarutbildning och allmäntjänstgöring (2 och 6 §§lagen 1984:542 om behörighet att utöva yrke inom hälso- ochsjukvården m.m.). En legitimerad tandläkare kan fåspecialistkompetens genom att genomgå särskild utbildning sombestår av huvudutbildning och sidoutbildning.I förordningen om behörighet att utöva yrke inom hälso- ochsjukvården (1984:545) finns angivet de sju specialiteterna inomtandvården, nämligen barntandvård, tandreglering,tandlossningssjukdomar, tandsystemets kirurgiska sjukdomar,rotbehandling, oral protetik och oral röntgendiagnostik.Förordningen föreskriver sedan att den som vill förvärvaspecialistkompetens skall ha genomgått huvudutbildning ochsidoutbildning. Huvudutbildningens längd anges till tre (tandreglering) och sidoutbildningen tillvanligtvis . I förordningen anges att den som skall blispecialist skall ha utövat allmän tandläkarpraktik under minsttvå år.Socialstyrelsen har utfärdat ytterligare föreskrifter omtandläkares specialistutbildning (SOSFS 1987:26).Specialistutbildning sker dels vid de fyra odontologiskafakulteterna, dels vid av godkändaspecialistkliniker i , , och Örebro.Vid de sistnämnda finns dock inte utbildning för samtliga sjuspecialiteter.Regeringen uppdrog till att utredavissa frågor rörande specialistutbildningen för tandläkare. Medanledning av uppdraget tillsatte enutredningsgrupp (TSU 89) för att fullgöra utredningsarbetet. TSU89 har utarbetat rapporten (Ds 1990:48) vilken överlämnades till regeringen i juni1990.TSU 89 diskuterar framtidens tandvård i förhållande tillallmän samhällsutveckling, hälso- och sjukvård ,tandvårdens framtida situation, kunskapsutvecklingen ochutbildningsfrågorna inom den framtida tandvården. Utredningengör också överväganden om tandvårdsefterfrågan och vårdbehovunder perioden --2025. Utredningen anger vidare riktlinjerför vad som bör vara en specialitet inom tandvården.Framtidens specialister anses i första hand böra ha somarbetsuppgifter att utföra mer komplicerade arbeten och varakonsulter åt allmäntandläkare. Specialisterna skall i och försig kunna delta i efterutbildning av tandvårdspersonal ochkliniskt utvecklingsarbete. De två senare arbetsuppgifternaföreslås dock inte ingå i kriterierna för om ett ämnesområdeskall vara specialitet eller inte. Utredningen föreslår treframtida specialiteter inom tandvården: ortodonti, oral kirurgioch oral rehabilitering. Det läggs också fram förslag tillmålbeskrivningar för dessa specialiteter. För ämnesområdenabarntandvård och odontologisk röntgendiagnostik föreslås att detskall finnas särskilda riktlinjer i form av allmänna råd frånsocialstyrelsen.När det gäller uppläggningen av den framtidaspecialistutbildningen angavs redan i utredningsuppdraget atttandvårdshuvudmännen skall ha ansvaret för den framtidaspecialistutbildningen. Utbildningsklinikerna skall godkännas avsocialstyrelsen. Före påbörjandet av specialistutbildning skalltandläkaren ha utövat allmän tandläkarpraktik under två årvarvid det s.k. AT-året får medräknas. Utbildningstiden bör inteunderskrida tre år.TSU 89 behandlar också frågor som den framtidaefterutbildningen och vidareutbildningen av tandläkare liksomövriga personalkategoriers medverkan i specialisttandvården.TSU 89:s förslag remissbehandlas . Remisstidenutgår den 1 januari 1991.Även om specialistutbildning av tandläkare inte ingick iutbildningsutredningens uppdrag berördes frågan omspecialiteter av utredningen. I samband med övervägandena ombehov av tandvårdspersonal kommenteras den framtidaarbetsfördelningen mellan specialister och allmäntandläkare. Isamband med förslagen till den framtida tandläkarutbildningenräknar utredningen med att allmäntandläkaren skalllämna över arbetsuppgifter till den legitimerade tandsköterskanför att själv kunna ägna sig åt vissa speciella arbetsuppgifter.Utvecklingen av den legitimerade tandsköterskans ochtandläkarens arbetsuppgifter förutsätter enligt utredningen attspecialisttandvården gradvis lämnar vissa arbetsuppgifter som betraktas som specialisttandvård. I stället börspecialisttandläkarna ägna en betydelsefull del av sitt arbetetill efterutbildning av allmäntandläkare. Inomspecialisttandvården bör nya metoder utvecklas som sedan kantillföras allmäntandvården.Även i fråga om själva specialistutbildningen framförutbildningsutredningen vissa synpunkter. Huvudtjänstgöringen ispecialistutbildningen bör enligt utredningen förläggas tillvissa av godkända kliniker. Sådana kliniker kanfinnas både inom folktandvården och vid de odontologiskafakulteterna. Sidoutbildningen kan enligt utredningen ske vid deodontologiska eller medicinska fakulteterna eller vidfolktandvårdskliniker, allt efter godkännande.Som redovisats i det föregående bereds utbildningsutredningensförslag i regeringskansliet.Utskottet behandlade ett liknande motionsyrkande som det nuaktuella /(1988/89:SoU16 s. 25f.). Utskottet konstaterade därvid att tandvårdsutbildningarna,tandläkarnas fortbildning och den odontologiskaforskningsorganisationen var föremål för utredning. Utskottetansåg att detta arbete borde avvaktas och fann därför inte skälför någon åtgärd från sida med anledning av den dåaktuella motionen. (Reservation m)Utskottet konstaterar att den ondotologiskaspecialistutbildningen behandlats av flera utredningar. Ärendetbereds nu i . bör enligt utskottet iavvaktan på resultatet av pågående arbete avstå från att tasärskilda initiativ i frågan. Utskottet avstyrker därför motionSo475 (m) yrkande 1.HälsoskyddslagenI motion 1989/90:So415 av (vpk) hemställs attregeringen begär en sådan ändring i hälsoskyddslagen attöverträdelser av tomgångsförbud lättare kan beivras. Motionärenhänvisar till att det vid överträdelse av förbudet mottomgångskörning ibland kan vara svårt att bevisa vem somframfört fordonet och gjort sig skyldig till förseelsen. I bristpå säkra bevis föredrar åklagaren att lägga ner målet.Motionären hänvisar till att enligt lagen om felparkeringsavgiftdet är ägaren av fordonet som ansvarar för attfelparkeringsavgiften betalas. Uttagande avfelparkeringsavgiften förutsätter inte heller medverkan avåklagare och domstol. En motsvarande ordning borde enligtmotionären införas även för överträdelser av tomgångsförbud.Hälsoskyddslagen (1982:1080) trädde i kraft den 1 juli1983 och ersatte den tidigare gällande hälsovårdsstadgan(1958:663). Hälsovårdsstadgan hade under 1960- och 1970-talenkompletterats genom annan lagstiftning för att man bättre skullekomma till rätta med miljöstörningarna. Sådan lagstiftning vart.ex. miljöskyddslagen (1969:387). ansågs det dockfinnas ett behov av en särskild lag som angav generellaminimikrav på verksamheter inom hälsoskyddsområdet. Mot bl.a.denna bakgrund renodlades den nya hälsoskyddslagen till attinnehålla endast sådana bestämmelser som har till syfte atthindra uppkomsten av s.k. sanitär olägenhet och att undanröjasådan olägenhet. Lagen kan således endast användas föringripanden mot störningar som kan ge upphov till ellerförorsaka sanitära olägenheter.I samband med att den nya lagen infördes ersattes den tidigarehälsovårdsnämnden av en miljö- och hälsoskyddsnämnd.Med sanitär olägenhet avses enligt 1 § hälsoskyddslagen enstörning som kan vara skadlig för människors hälsa och som inteär ringa eller helt tillfällig. Definitionen avser alla formerav störningar som kan inverka skadligt i såväl fysiskt sompsykiskt hänseende på en människas hälsa.Genom 13 § hälsoskyddslagen har regeringen eller -- efterregeringens bemyndigande -- kommunerna bemyndigats att utfärdaytterligare föreskrifter till förekommande av sanitäraolägenheter.Regeringen har genom hälsoskyddsförordningen (1983:616)bemyndigat kommunerna att utfärda lokala föreskrifter angåendevissa verksamheter. I 11 och 12 §§ förordningen anges de områdensom de kommunala föreskrifterna får omfatta. Av 11 § 1.förordningen framgår att kommunerna får meddela föreskrifter omtomgångskörning med motordrivna fordon.Bestämmelser om ansvar för överträdelser av hälsoskyddslageneller föreskrifter som meddelats med stöd av lagen finns i 23 §hälsoskyddslagen och 18 § hälsoskyddsförordningen. Avbestämmelserna framgår att den som med uppsåt eller avoaktsamhet bryter mot t.ex. en föreskrift om begränsadtomgångskörning kan bestraffas med böter.Utskottet utgår ifrån att regeringen och berörda myndigheterföljer frågan och att något initiativ från sidadärför inte behövs. Motion So415 (vpk) avstyrks därför. beträffande fritt läkarvalatt avslår motion 1989/90:So443 yrkande 2,res. 1 (c)res. 3 (m) - motiv2. beträffande husläkareatt avslår motion 1989/90:So531 yrkande 5,res. 2 (fp)res. 3 (m) - motiv3. beträffande patienten i centrumatt avslår motion 1989/90:So443 yrkande 1,4. beträffande etisk debattatt avslår motion 1989/90:So462,5. beträffande återinrättande av en medicinalstyrelseatt avslår motionerna 1989/90:So437 yrkande 3 och1989/90:So449 yrkande 5,res. 4 (m)6. beträffande återinförande av en länsläkarorganisationatt avslår motion 1989/90:So449 yrkande 6,res. 5 (m)7. beträffande gränsdragningen mellan rikssjukvård,regionvård och annan vårdatt avslår motionerna 1989/90:So30 yrkande 2,1989/90:So407 och 1989/90:So496,res. 6 (m)8. beträffande enskilda vårdhematt avslår motion 1989/90:So449 yrkande 4,1989/90:So507 yrkandena 1 och 2 samt 1989/90:So531 yrkande 8,res. 7 (m, fp, c)9. beträffande förebyggande hälso- och sjukvårdsarbeteatt avslår motionerna 1989/90:So443 yrkande 3 delvisoch 1989/90:So533 yrkande 1 delvis,res. 8 (c, mp)10. beträffande hälsa och hälsoupplysning för invandrareatt avslår motion 1989/90:So459 yrkande 8,res. 9 (fp)11. beträffande insatser för att förebygga olycksfall m.m.att avslår motion 1989/90:So459 yrkande 5,res. 10 (fp)12. beträffande kost och hälsaatt avslår motionerna 1989/90:So420, 1989/90:So443yrkande 3 delvis, 1989/90:So459 yrkande 2 och 1989/90:So533yrkande 1 delvis,res. 11 (m, fp, c, mp)13. beträffande inrättande av ett folkhälsoinstitutatt avslår motion 1989/90:So459 yrkande 1,res. 12 (fp, mp)14. beträffande röstförsämring hos barnatt avslår motion 1989/90:So414,res. 13 (fp)15. beträffande abortförebyggande arbeteatt med anledning av motionerna 1989/90:So436yrkande 3, 1989/90:So448, 1989/90:So459 yrkandena 3, 4 och 6,1989/90:So513 yrkandena 1 och 2 samt 1989/90:So541 yrkandena3--5 som sin mening ger regeringen till känna vad utskottetanfört,16. beträffande understöd ur allmänna arvsfondenatt avslår motion 1989/90:So541 yrkande 6,17. beträffande hälso- och sjukvårdens insatser förmisshandlade kvinnoratt avslår motionerna 1989/90:So212 yrkande 1 och1989/90:So320 yrkande 1,18. beträffande kvinnomedicinskt forskningscentrumatt avslår motion 1989/90:So471 yrkande 1,19. beträffande utbyggnad av mammografiatt avslår motionerna 1989/90:So413 yrkande 1 delvisoch 1989/90:So531 yrkande 11,res. 14 (fp)20. beträffande åldersgränser för mammografiscreeningatt avslår motion 1989/90:So413 yrkande 1 delvis ochyrkande 2,res. 15 (mp)21. beträffande alternativa undersökningsmetoderatt avslår motion 1989/90:So413 yrkande 1 delvis ochyrkande 3,res. 15 (mp)22. beträffande eftervård för bröstcanceropereradeatt avslår motion 1989/90:So531 yrkande 10,res. 16 (fp, c)23. beträffande sköldkörtelsjukdom hos kvinnoratt avslår motion 1989/90:So444,res. 17 (v)24. beträffande förlossningsvårdatt avslår motionerna 1989/90:So428 och1989/90:So505 yrkandena 1 och 2,res. 18 (mp)25. beträffande forskningscentrum ireproduktionsepidemiologiatt avslår motion 1989/90:So453,res. 19 (fp)26. beträffande ländryggsbesvär och foglossning vidgraviditetatt avslår motion 1989/90:So467 yrkande 2,27. beträffande fosterdiagnostik och aborter m.m.att med anledning av motionerna 1989/90:So443yrkande 10, 1989/90:So445, 1989/90:So452, 1989/90:So463,1989/90:So464, 1989/90:So518 yrkande 2, 1989/90:So519,1989/90:So527, 1989/90:So532 yrkandena 6--8 och 10 samt1989/90:K413 som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört,28. beträffande omhändertagande av aborterade fosteratt avslår motion 1989/90:So514,29. beträffande deklaration mot livsförlängande åtgärderatt avslår motion 1989/90:So484,res. 20 (fp)30. beträffande aktiv dödshjälpatt avslår motionerna 1989/90:So465 och1989/90:So486,31. beträffande registrering av organdonatorersviljeförklaringatt avslår motion 1989/90:So423,32. beträffande åtgärder mot läkemedelsberoende ochläkemedelsmissbrukatt med anledning av motionerna 1989/90:So24yrkandena 5 och 6, 1989/90:So306 yrkandena 1--3, 1989/90:So433,1989/90:So442, 1989/90:So446, 1989/90:So511, 1989/90:So517yrkandena 3--6 och 1989/90:So535 yrkandena 1--5 som sin meningger regeringen till känna vad utskottet anfört,33. beträffande anorexi och bulimiatt avslår motion 1989/90:So419 yrkandena 1 och 2,res. 21 (fp)34. beträffande primär fibromyalgiatt avslår motion 1989/90:So516 yrkande 3,35. beträffande organisationen av den reumatologiskavårdenatt avslår motionerna 1989/90:So427 yrkande 2 och1989/90:So516 yrkande 4,res. 22 (fp)36. beträffande utbildning i ortopedisk medicin m.m.att avslår motionerna 1989/90:So450, 1989/90:So476yrkandena 1--3 samt 1989/90:So534 yrkandena 1 och 3,37. beträffande utbildning om smärta och smärtbehandlingatt avslår motion 1989/90:So412 delvis,res. 23 (mp)38. beträffande smärtkliniker i varje landstingatt avslår motion 1989/90:So412 delvis,res. 23 (mp)39. beträffande barns behov av smärtlindringatt avslår motion 1989/90:So405,res. 24 (mp)40. beträffande epilepsivårdatt avslår motionerna 1989/90:So503 och1989/90:So531 yrkande 12,res. 25 (fp)41. beträffande cancerregisteratt avslår motion 1989/90:So417,42. beträffande en ny cancerutredningatt avslår motion 1989/90:So512 yrkandena 1 och 2,res. 26 (mp)43. beträffande hörselskadoratt avslår motion 1989/90:So504,44. beträffande alternativmedicinsk behandling m.m.att avslår motion 1989/90:So533 yrkandena 2 och 3,res. 27 (mp)45. beträffande kampanjer för blodgivningatt avslår motion 1989/90:So461,46. beträffande personalförsörjning och personalutvecklinginom hälso- och sjukvårdenatt avslår motionerna 1989/90:So443 yrkande 5 delvisoch yrkande 6 delvis samt 1989/90:So531 yrkande 9,res. 28 (fp, c)res. 29 (m) - motiv47. beträffande invandrare med vårdutbildningatt avslår motion 1989/90:So418 yrkande 2,48. beträffande läkarförsörjningatt avslår motionerna 1989/90:So443 yrkande 5 delvisoch yrkande 6 delvis, 1989/90:So449 yrkande 3, 1989/90:So457,1989/90:So479 och 1989/90:So481,49. beträffande allmänläkareatt avslår motion 1989/90:So531 yrkande 6,50. beträffande signering av patientjournaleratt med anledning av motionerna 1989/90:So487,1989/90:So502, 1989/90:So529 och 1989/90:So531 yrkande 16 somsin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört,51. beträffande hälsopassatt avslår motionerna 1989/90:So498 och1989/90:So500,52. beträffande identifiering av patienter inomsjukvårdenatt avslår motion 1989/90:So406,53. beträffande stöd för felbehandlade patienteratt avslår motion 1989/90:So528,res. 30 (c)54. beträffande kvicksilver som konserveringsmedelatt avslår motion So460 (fp),res. 31 (v, mp)55. beträffande förbud mot amalgamatt avslår motionerna 1989/90:So410 yrkandena 1 och2, 1989/90:So416 yrkande 1, 1989/90:So522 och 1989/90:So537yrkande 1,res. 32 (c, v, mp)56. beträffande information om alternativabehandlingsmetoder m.m.att avslår motionerna 1989/90:So410 yrkande 5 och1989/90:So537 yrkande 3,res. 33 (c, v, mp)57. beträffande hänvisningsläkareatt avslår motion 1989/90:So537 yrkande 2,res.