bet · GE01SoU7 · 1990-11-13 00:00:00 — Hit hörbarn till föräldrar som länge levt under extrem stress, barn medegna traumatiska upplevelser i hemlandet, barn utanvårdnadshavare, handikappade barn och barn som under lång tidlevt i ovisshet om de får stanna i . Många flyktingbarnär aktuella vid barnmedicinska och barnpsykiatriskamottagningar. Från skolvärlden rapporteras om ökade svårigheteratt integrera flyktingbarn i klasserna. Det görs stora insatserfrån sida för att underlätta tillvaron förbarnen och deras familjer. Ett adekvat mottagande av barnen dåde kommer till landet är ett nödvändigt förebyggande arbete,främst av mänskliga skäl men också för att bespara såvälflyktingarna som samhället framtida problem, anförs det.Första delen av handlar om hurflyktingbarn påverkas av sina egna eller föräldrarnastraumatiska upplevelser. I den andra delen ges förslag på hurman på olika nivåer, inom och hälso- ochsjukvården, kan underlätta tillvaron för de flyktingbarn somtillåtits stanna i landet. Det är viktigt att utveckla ett välfungerande samarbete mellan olika sektorer som kommer i kontaktmed barnen. Med tanke på den bakgrund många flyktingbarn har,anser att det är synnerligen viktigt attsocialnämnderna tar ett aktivt ansvar för flyktingbarnen genomatt erbjuda föräldrarna en kartläggning av varje barnsindividuella erfarenheter och behov för att, på grundval avdenna, kunna planera för det enskilda barnet och uppmärksamma debarn som är i behov av särskilt stöd. Behovet av en omfattandesatsning på kunskap och metodutveckling framhålls också.Även i 1990:3, Växa i välfärdsland, behandlasfrågan om insatser för barn från andra länder. Enligtsocialstyrelsens bestämda uppfattning måste behoven av stöd förinvandrarbarn och ungdomar -- och hur man möter behoven -- intaen central plats i det framtida arbetet (s. 110).I budgetpropositionen (prop. 1989/90:100, bil. 7, s. anfördes bl.a. att det, genom den utredning om flyktingbarnsbehov av stöd och hjälp som genomfört på uppdragav regeringen, har framkommit att det finns behov av attutveckla nya metoder inom för stöd och hjälp tillutsatta flyktingbarn och flyktingungdomar. Vidare föreligger ettstort behov av att förstärka samarbetet mellan olikamyndigheter. För dessa ändamål disponerade 2milj.kr. har det framkommit att problemen ärbetydande även för invandrarungdomar som inte är flyktingar.Arbetslösheten är betydligt högre bland invandrarungdomar änbland svenska ungdomar. Andra generationens invandrare äröverrepresenterade bland de ungdomar som är intagna på landetsungdomsvårdsinstitutioner. Signaler kommer om ett ökat missbrukbland invandrarungdomar. Sammantaget visar dessa uppgifter attdet finns anledning till oro över hur ungdomar medinvandrarbakgrund har det i vårt land. Mot bakgrund häravföreslog föredraganden att ytterligare 2 milj.kr. ställdes tillsocialstyrelsens förfogande för försöks- ochutvecklingsverksamhet när det gäller barn och ungdomar varsföräldrar är flyktingar eller invandrare. Särskild uppmärksamhetborde i sammanhanget riktas mot att utveckla det uppsökande ochförebyggande arbetet bland invandrarungdomar, sades det. Densenaste tidens kraftiga ökning av antalet asylsökande har ställtflyktingmottagandet inför avsevärda svårigheter. Mot bakgrundhärav och mot bakgrund av de problem som socialstyrelsentidigare beskrivit i sin utredning av flyktingbarnens behov fannregeringen behov av aktuell kunskap på området. Regeringen hardärför uppdragit åt att närmarefölja utvecklingen av det psykiska och fysiska hälsoläget hoslandets flyktingbarn och flyktingungdomar. Styrelsen skall ävensamla information om förläggningars, kommuners, landstings ochorganisationers verksamheter i fråga om dessa barn och ungdomar.Uppdraget skall redovisas senast den 1 mars 1991.Utskottets bedömningUtskottet delar motionärernas uppfattning att flyktingbarnenmånga gånger kräver speciell uppmärksamhet och omvårdnad frånsamhällets sida. har uppmärksammat denna gruppoch lämnat förslag på hur man på olika nivåer inomsocialtjänsten och hälso- och sjukvården kan underlättatillvaron för de flyktingbarn som tillåts stanna i Sverige.Medel har också ställts till styrelsens förfogande för försöks-och utvecklingsverksamhet på området. Styrelsens uppdrag attfölja utvecklingen och införskaffa information om de insatsersom görs på olika områden kommer att redovisas nästa vår.Utskottet vill understryka vikten av att kartläggningen följs avkonkreta åtgärder där det behövs. Något behov av att riksdagentar ett initiativ i frågan föreligger således inte, ochutskottet avstyrker motion So409 (m) yrkande 2.Särskilda åtgärder för invandrarungdomarMotionenI motion 1989/90:So292 av m.fl. (vpk) yrkasatt hos regeringen begär förslag till åtgärder för attstarta ett socialt stödprojekt bland invandrarungdomar.Motionärerna anser att det krävs ett sammansatt åtgärdsprogramför att stötta de arbetslösa invandrarungdomar som är, ellerhåller på att bli, utslagna. Ett socialt stödprojekt bör enligtmotionärerna organiseras så att invandrare anställs för attarbeta inom sin egen nations- och språkgrupp. De invandrare somskall arbeta med verksamheten måste enligt motionärerna ges engrundlig utbildning för att finna sig väl till rätta blandsvenska institutioner. Detta är, framhåller motionärerna,nödvändigt för att invandrarungdomarna skall få det konkretastöd de behöver i olika situationer. För dessa stödprojekt börresurser ställas till kommunernas förfogande. (Motiveringenåterfinns i motion 1989/90:Sf636. )BakgrundI föregående avsnitt har redovisats de insatser som nämndes ibudgetpropositionen när det gäller stöd till flyktingbarnoch invandrarungdomar.I regeringens skrivelse till 1989/90:69 omungdomsfrågor sägs bl.a. att invandrar- ochflyktingungdomens situation på arbetsmarknaden behöver ägnassärskild uppmärksamhet. Utredningen om ungdomars villkor på90-talet () skall särskilt ta framen heltäckande bild av invandrarungdomens situation iförhållande till övriga ungdomar, anförs det. har också för avsikt att i samråd med berördafackdepartement söka få till stånd särskilda projekt för barnoch ungdomar i invandrartäta områden. En samordning avinsatserna i dessa bostadsområden är nödvändig, heter det iskrivelsen.I samarbete med Barn- och harUngdomsutredningen tagit fram en debattskrift . Ett delbetänkande om invandrar- ochflyktingungdomarnas situation kommer enligt uppgift attpresenteras . Betänkandet skall behandla frågan omhuruvida invandrar- och flyktingungdomar missgynnas, särskilt ifråga om utbildning, arbete, bostäder och fritidssysselsättning.Tidigare behandlingUtskottet har behandlat likartade yrkanden flera gångertidigare. I betänkandet SoU 1987/88:17 (s. 25 f.) angavsbl.a. att regeringen gett ocharbetsmarknadsstyrelsen i uppdrag att gemensamt ta initiativtill insatser i syfte att förstärka och utveckla samarbetetmellan och arbetsförmedlingen i landets kommuner.Avsikten med initiativet, upplyste utskottet, var bl.a. attstärka ungdomars anknytning till arbetsmarknaden. Satsningenavsåg i hög grad invandrarungdom. Utskottet ansåg mot bakgrundav det anförda inte att motionen borde föranleda någonriksdagens åtgärd. Motionen avstyrktes.I betänkandet 1988/89:SoU13 (s. 11 f.) behandladeutskottet en motion som motsvarar den nu aktuella. Utskottetansåg, i likhet med motionärerna, att det är angeläget attinvandrarungdomarnas situation i uppmärksammas mer.Utskottet hänvisade till regeringens skrivelse 1988/89 omungdomsfrågor och till och konstaterade attde frågor som motionärerna aktualiserat hade uppmärksammats avde ansvariga myndigheterna, som också gjort vissa insatser.Utskottet ansåg inte att det fanns behov av något riksdagensinitiativ och avstyrkte därför motionen (res. Riksdagenföljde utskottet.Utskottets bedömningDe problem som förs fram i motionen behandlas för närvarandeav , som skallavlämna ett delbetänkande om invandrarungdomarnas socialasituation. bör därför inte överväga något initiativmed anledning av motionen. Motion So292 (vpk) avstyrks sålunda.FamiljerådgivningMotionernaI motion 1989/90:So239 av och (båda s) yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad som anförts i motionen om behovet aven tryggad och samordnad familjerådgivningsverksamhet.Motionärerna anför att familjerådgivningen harbefunnit sig i en akut krissituation. Det saknas ettövergripande ansvar för verksamheten och frågan omhuvudmannaskapet är fortfarande olöst, anförs det.Rådgivningsverksamheten är, till följd av bristande resurser,nedläggningshotad på många håll i landet. Socialstyrelsenskartläggning av familjerådgivningsverksamheten visar attväntetiderna dessutom är långa, ofta . För attavhjälpa uppenbara brister och för att åstadkomma en nödvändig,slagkraftig och övergripande organisation av verksamheten mednågon form av samlat eller samordnat huvudmannaskap krävs enligtmotionärerna skyndsamma initiativ i frågan.I motion 1989/90:So324 av m.fl. (vpk) yrkasatt hos regeringen begär förslag till en utbyggnad avfamiljerådgivningsbyråverksamheten (yrkande 3). Motionärernaanser att den kommunala familjerådgivningen bör byggas ut, såatt alla kan få stöd vid separationer. Med en utbyggnad kan manenligt motionärerna få fram bra och för barnen fungerandesamarbetssamtal när föräldrarna skiljer sig.BakgrundFamiljerådgivningen behandlades i betänkandet SoU1986/87:22. Utskottet uttalade attfamiljerådgivningsverksamheten är av mycket stort värde, bådedirekt för de hjälpsökande och indirekt genom den handledningsom kan ges t.ex. till de socialsekreterare som har i uppgiftatt leda samarbetssamtal. Det var enligt utskottets meningnödvändigt att verksamhetens fortlevnad garanterades. Utskottetbeslutade därvid att föreslå att ge regeringen tillkänna att den skyndsamt borde ta upp frågan om hurfamiljerådgivningsverksamheten skulle tryggas. Riksdagenbeslutade enligt utskottets hemställan. Med anledning av enmotion (s) behandlades familjerådgivningen även iutskottets betänkande SoU 1987/88:14 (s. 11 f.). Utskottetbetonade att familjerådgivningen är av stort värde och vidhöllatt regeringen skyndsamt borde ta upp frågan om hur verksamhetenskulle kunna tryggas. Detta gavs regeringen till känna medanledning av motionen (res. s).I uppdrag att utvärdera socialtjänstensinsatser för barn och ungdom m.m. ingick även att undersöka hurverksamheten med familjerådgivning skulle kunna tryggas samt attöverväga huvudmannaskapet för verksamheten. Genom SoS-rapport1989:10, Familjerådgivning, Samarbetssamtal har styrelsenredovisat uppdraget i denna del. Familjerådgivningen arbetar medbehandling av problem, konflikter och krissituationer iäktenskap eller i andra samlevnadsformer. Den vänder sighuvudsakligen till par, men tar också emot ensamstående. Det ärden verksamhet i samhället som är exklusivt inriktad på vuxnamänniskors relationsproblem. Verksamheten bedrivs med bådeprimärkommunal och landstingskommunal huvudman. varantalet byråer 45 stycken, varav 33 hade landstingskommunalthuvudmannaskap. Det är enligt inte ovanligt attfamiljerådgivningsbyråerna är nedläggningshotade. Ett enhetligthuvudmannaskap bör fastställas som ett led i att trygga ochutveckla verksamheten, anförs det i rapporten. Styrelsensförslag är att primärkommunerna skall vara huvudmän förverksamheten.Socialstyrelsens förslag har remissbehandlats och bereds förnärvarande i socialdepartementet.I promemorian Ds 1989:52, Vårdnad och umgänge föreslås attkommunerna skall åläggas att hålla en verksamhet medsamarbetssamtal i samband med skilsmässokonflikter och liknandesituationer. I promemorian hänvisas tillfamiljerådgivningssekretessen, och det anförs att det framstårsom lämpligast att samarbetssamtalen inte uppfattas som enintegrerad del av en utredning om vårdnad eller umgänge utan somen insats inom ram vid sidan av denna utredning.Promemorian har resulterat i en proposition, som helt nyligenhar avlämnats (prop. 1990/91:8, Vårdnad och umgänge). Ipropositionen föreslås att socialtjänstlagen kompletteras med enbestämmelse om att kommunerna skall vara skyldiga att beredaföräldrar möjlighet till samarbetssamtal. Vidare föreslås att endomstol, i mål om vårdnad och umgänge, skall få uppdra åtsocialnämnden eller något annat organ att anordnasamarbetssamtal mellan föräldrarna.Utskottets bedömningFamiljerådgivningen är en mycket viktig verksamhet genom sittstöd och sin hjälp åt familjer i kris. Familjerådgivningen haräven ett stort värde för barnen i familjen, som ofta utsätts förstora påfrestningar när föräldrarna har relationsproblem. Ilikhet med motionärerna anser utskottet att det nu är ytterstangeläget att familjerådgivningen tryggas. Utskottet har vidupprepade tillfällen tidigare uttalat att regeringen skyndsamtbör ta upp denna fråga till behandling.Utskottet vidhåller sin inställning att familjerådgivningen ärviktig och att regeringen skyndsamt bör ta upp frågan hurverksamheten kan tryggas. Detta bör ge regeringen tillkänna med anledning av motionerna So239 (s) och So324 (vpk)yrkande 3.Olika brottsförebyggande åtgärderMotionernaI motion 1989/90:So213 av m.fl. (c) yrkastillkännagivanden om vikten av att män engagerar sig förungdomar (yrkande 1) och om meningsfulla fritidsaktiviteterför ungdom (yrkande 8). Vuxna måste agera konsekvent ochtydligt i förhållandet till barn och ungdomar, anförmotionärerna. De unga behöver vuxna av båda könen somförebilder. Många ungdomar saknar dock manliga förebilder,påpekar motionärerna och hänvisar till ett projekt som pågår därdet gäller att finna "nya pappor" som kan engagera sig i vilsnaungdomar. Liknande projekt bör enligt motionärerna initieras påandra håll i landet. Ungdomars engagemang, när det gäller olikaideella verksamheter, är enligt motionärerna positivt ochutvecklande för ungdomarna. Det är också ett effektivt skyddmot en negativ gängbildning och kriminalitet. Det är därförviktigt att samhället på olika sätt stöder barn- ochungdomsverksamhet. (Motiveringen finns i motion 1989/90:Ju607. )I motion 1989/90:So234 av m.fl. (fp)hemställs om tillkännagivanden om insatser mot alkohol- ochnarkotikamissbruk som ett led i kampen mot ungdomsbrottslighet(yrkande 1) och om andra lämpliga åtgärder för att förhindraungdomsbrottslighet men som ej fordrar lagstiftning (yrkande3). Sambandet mellan alkohol- och narkotikamissbruk å enasidan samt kriminalitet å andra sidan är enligt motionärerna såtydligt att man svårligen kan tänka sig någon brottsbekämpandeåtgärd som skulle ha större genomslagskraft än kampen motmissbruk. Att pressa ned alkoholkonsumtionen är därför en av deallra viktigaste åtgärderna för att hejda ungdomsbrottsligheten,anför motionärerna. Kommunerna och folkrörelserna har ett stortansvar när det gäller att erbjuda barn och ungdomar enmeningsfull fritid som alternativ till sysslolöshet ochgängbildningar, anförs det vidare. En annan mycket viktigbrottsförebyggande verksamhet är enligt motionärernasocialarbetarnas jourverksamhet. Genom att finnas påutsatta platser kan fältarbetare förebygga brottslighet.Ytterligare en viktig åtgärd i sammanhanget är samordningenmellan socialtjänst och kriminalvård. Snabbhet och samarbetemellan berörda myndigheter måste enligt motionärerna premieras. (Motiveringen återfinns i motion 1989/90:Ju810. )I motion 1989/90:So291 av och (båda s) yrkas att som sin mening ger regeringentill känna vad som anförts i motionen om behovet av ökadeinsatser för att bekämpa ungdomsvåldet. en ökad satsning på att få fler vuxna till daghem,fritidshem och skola. Föräldrarna bör få kortare arbetsdag ochdärigenom ökade möjligheter att umgås med sina barn. Arbetetinom vård och omsorg bör enligt motionärerna uppvärderas.Dessutom föreslås ett ökat stöd till organisationer ochfolkrörelser.BakgrundI regeringens skrivelse 1989/90:69 om ungdomsfrågorredovisas inriktningen på ungdomspolitiken inför 1990-talet.Insatserna skall enligt skrivelsen koncentreras på de mestutsatta ungdomsgrupperna. Den särskilda ungdomsutredningen skallge förslag till åtgärder för att stärka demokratin ochjämlikheten för ungdomar. Barns och ungdomars egna aktiviteteroch möjligheter till inflytande uppmuntras genom särskildaprojektmedel till organisationer som bedriver barn- ochungdomsverksamhet. Stödet till ungdomsorganisationernaförbättras genom en tydligare inriktning på aktiviteter ochuppföljning. Särskild uppmärkamhet bör enligt skrivelsen ägnasbarn- och ungdomskulturen samt folkrörelsernas del i denna. Närdet gäller ungdomar och våld måste föräldraansvaret förtydligasoch stödjas, sägs det. Ungdomens eget ansvar och engagemangskall betonas liksom allmänna förebyggande samhällsåtgärder motvåld.Skrivelsen har behandlats av kulturutskottet i betänkandet1989/90:KrU14.I budgetpropositionen (prop. 1989/90:100, bil. 15,, s. 141 ff.) anfördes bl.a. att Barn- ochungdomsdelegationen disponerar 30 milj.kr. urallmänna arvsfonden till utvecklingsarbete bland ungdomar. Stödutgår främst för ungdomslokaler och försöksprojekt till ungdomarsom inte tidigare varit föreningsaktiva. Särskilt prioriterasprojekt som rör miljö, kultur (bl.a. rockmusik) och socialtutsatta samt projekt mot våld och droger. hartill uppgift att främja fritidsverksamhet och kulturellverksamhet bland barn och ungdomar samt att redovisautvecklingen när det gäller ungdomars villkor i samhället.Statsbidrag till ungdomsorganisationerna utgår enligtförordningen (1988:374) om statsbidrag tillungdomsorganisationer. Bidraget utgår till central och lokalungdomsverksamhet. Det totala stödet tillungdomsorganisationerna uppgår, enligt ett pressmeddelande fråncivildepartementet , till 92 milj.kr.När det gäller fältarbete anser att manåterigen bör ta upp frågan om arbete utanför ordinarietjänstetid. kritiseras för bristande kunskaper omungdomars förhållanden i "sina egna miljöer". En förutsättningför att få bättre kunskaper är att arbetet sker flexibelt ochutanför de sedvanliga rutinerna. Modeller för att utvecklafältverksamheten även , bl.a. genom "godaexempel", bör utarbetas (1990:3, s. 105).Stiftelsen bedriver ettprojekt som går ut på att intresserade vuxna vistas i olikaungdomsmiljöer runt om i under fredag- ochlördagkvällar. Ca 60 personer, de flesta män men även en delkvinnor, är engagerade i projektet som benämns Farsor på stan.De föräldrar som deltar i projektet arbetar helt ideellt.Tidigare behandlingVåren 1989 behandlade utskottet i betänkandet1988/89:SoU13 (s. 10 f.) en motion (fp) omfritidsaktiviteter för ungdomar i storstad. att det åligger kommunernas socialtjänst att tillse attinsatser görs för att undvika uppkomsten av olämpligaungdomsmiljöer. Utskottet pekade vidare på det arbete sombedrivs av . Motionen avstyrktes.I utskottets betänkande 1989/90:SoU15, Vård i vissa fall avbarn och ungdomar behandlades regeringens proposition 1989/90:28 om en ny lag med särskilda bestämmelser om vård av unga. Ibetänkandet behandlades också motionsyrkanden (c) om bl.a.sambandet mellan ungdomsbrottslighet och droger, en godbarnomsorg, skolans roll för att förebygga ungdomsproblem ochvikten av en arbetsmarknadspolitik som förhindrar utslagning avungdomar. Utskottet uttalade (s. 65) att tryggauppväxtförhållanden, goda föräldrarelationer och även i övrigtpositiva vuxenkontakter är av grundläggande betydelse för ettbarns utveckling och anpassning i samhället. Det är vidare, äveni detta sammanhang, av den största vikt att omsorgen om barnen,föräldrarna förvärvsarbetar, kan tillgodoses påett fullgott sätt. Skolan har också stor betydelse när detgäller unga människors möjligheter att få en gynnsam uppväxt ochi det brottsförebyggande arbetet, sades det. Betydelsen av attha arbete och sysselsättning kan inte heller nog värderas idetta sammanhang, uttalade utskottet. Insatser mot ungdomarsmissbruk av alkohol och andra droger har också stor betydelseför att förebygga brott och sociala problem. Samhällets insatserpå detta område har ingående behandlats avutskottet i betänkandet 1989/90:SoU2. Sammanfattningsvis ansågutskottet att insatser på en rad olika områden kan bidra tillatt skapa gynnsamma uppväxtbetingelser för barn och ungdomar ochhärigenom förebygga brott och sociala problem. I dettasammanhang betonade utskottet återigen vikten av attmyndigheters och organisationers insatser samordnas väl.Utskottet ansåg dock inte att hade anledning att tanågra sådana initiativ som förordades i motionen. Dennaavstyrktes (res. c).I betänkandet behandlades också en motion (fp) om socialjourverksamhet. Utskottet redogjorde därvid för vad som sades isocialtjänstpropositionen om värdet av en väl utbyggd socialjour. Utskottet förutsatte (s. 67) att även de kommuner somfortfarande saknar en utbyggd socialjour arbetar med denmålsättningen att företrädare för vid behov skallkunna nås även utanför den ordinarie arbetstiden. Motionenavstyrktes.Flera motioner (s, fp, vpk) tog upp frågan om samordningmellan olika myndigheter. Utskottet uttalade bl.a. följande (s.53 f.).Det bör enligt utskottet återigen framhållas hur viktigt detär att förebyggande åtgärder av olika slag kommer till stånd påett tidigt stadium. måste kunna erbjuda de ungaen positiv och utvecklande miljö i stället för en destruktivgängtillvaro som kan leda till kriminalitet och socialutslagning.För att samhällets insatser för unga lagöverträdare skall blieffektiva krävs det att alla de myndigheter som kommer i kontaktmed en ung lagöverträdare samarbetar. Den unge har tidigare oftainte haft några gränser uppsatta för sitt handlande eller settnågra konsekvenser av detta handlande. Han har behov av att devuxna nu uppträder enigt, att de har en gemensam målsättning ochatt de är tydliga i sina kontakter med honom. I likhet medmotionärerna vill utskottet vidare betona vikten av attsamhällets reaktion på ett brott, som begåtts av en ungmänniska, kommer snabbt och att det finns en direkt kopplingmellan brottet och reaktionen. Åtgärderna bör vara anpassadeefter den unges behov och vara ett resultat av ett samarbetemellan bl.a. den unge, föräldrarna, och dessinstitutioner, skolan, polis, åklagare och kriminalvård.Utskottet avstyrkte motionerna (res. fp, vpk). Riksdagenföljde utskottet.Utskottets bedömningUtskottet har i flera olika sammanhang behandlat sådana frågorsom aktualiseras i motionerna. Utskottet vidhåller sin tidigareinställning, bl.a. om vikten av att olika myndigheters ochorganisationers insatser samordnas väl. Olika förebyggandeåtgärder för ungdomar har getts hög prioritet av ansvarigamyndigheter. Den särskilda ungdomsutredningen, som regeringentillkallat, skall belysa ungdomars villkor . Motdenna bakgrund avstyrker utskottet motion So234 (fp) yrkandena 1och 3.Riksdagen har inte anledning att nu ta något initiativ medanledning av motionerna So213 (c) yrkandena 1 och 8 samt So291(s). Motionerna avstyrks.ÖppenvårdsinsatserMotionernaI motion 1989/90:So226 av m.fl. (m) yrkas attriksdagen hos regeringen begär förslag till en ny LVU-lag ienlighet med vad som anförts i motionen (yrkande 5).Motionärerna efterlyser den stegvisa åtgärdslista som fanns iden gamla barnavårdslagen, vilken gav barnavårdsnämnderna enreell möjlighet att reagera och agera. Både föräldrar och ungavar medvetna om att åtgärderna skulle trappas upp om ingaförändringar till det bättre ägde rum. kommersocialnämndernas agerande överraskande, och det dröjer oftaalltför länge innan nämnden ingriper, heter det i motionen.I motion 1989/90:So261 av m.fl. (m) yrkasatt hos regeringen begär förslag till lagstiftning omsociala myndigheters möjligheter att ingripa mot unga som begårbrott (yrkande 5). (Motiveringen finns i motion1989/90:Ju814) I motion 1989/90:So298 av m.fl.(m) finns ett likalydande yrkande (yrkande 5). (Motiveringen finns i motion 1989/90:Ju820) Motionärerna anföratt de sociala myndigheterna i större utsträckning måste kunnavidta åtgärder mot ungdomar, som gjort sig skyldiga till brotteller som påbörjat missbruk, även om det sker mot den ungesvilja.