bet · GE01SoU4 · 1990-10-25 00:00:00 — De aktuella motionernaansågs understryka de uttalanden som utskottet tidigare gjort.Utskottet konstaterade att det pågår ett omfattandeutredningsarbete på detta område. Utskottet ansåg inte att detförelåg något behov av ytterligare uttalanden från riksdagenssida. Därför avstyrkte utskottet de då aktuella motionerna. (Reservation c och vpk)I samband med behandlingen av statsbudgeten(huvudtitel) för /91behandlade utskottet (1989/90:SoU17) motionsyrkanden omstatsbidrag för att initiera minskad helgtjänstgöring inomvården. Utskottet hänvisade därvid till de tidigareutskottsbetänkandena och till de uttalanden som tidigare gjortsom bl.a. vårdpersonalens arbetstider. I betänkandet redovisadesatt arbetsförhållandena inom vården fåttökad uppmärksamhet. Det hänvisades bl.a. till det ovanredovisade regeringsuppdraget tillsocialstyrelsen att göra en redovisning och utvärdering avutvecklingen på personalområdet inom äldreomsorgen. Ibetänkandet hänvisades också till ovanredovisade arbetsmiljöprogram, till arbetstidskommitténs förslagi betänkandet (SOU 1989:53) Arbetstid och välfärd jämte bilagoroch till arbetsmiljökommissionens arbete. Utskottet erinrade omsina tidigare uttalanden om personalförsörjningen inomvårdsektorn och vårdpersonalens arbetstider. Utskottet var inteberett att ställa sig bakom kravet på statsbidrag för att minskahelgtjänstgöringen inom vården. (Reservation vpk)Motioner om ett bättre tillvaratagande av den resurs sominvandrare med vårdutbildning innebär behandlades särskilt ibetänkandet 1988/89:SoU15. Där redovisades olika projekt,bl.a. det s.k. i , för att få utflyktingar med medicinska yrken på arbetsmarknaden. Dethänvisades också till ett regeringsuppdrag till och sedermera enrapport från UHÄ när det gäller fortbildningsinsatser,ekvivaleringsverksamhet, särskilda antagningsregler förutbildningar m.m. Utskottet såg positivt på de initiativ ochförslag som tillkommit för att säkerställa att flyktingar ochinvandrare skall kunna rekryteras till vården men ansåg inte attdet behövdes någon åtgärd från sida för att syftetmed motionen skulle kunna tillgodoses. (Reservation av fp, vpkoch m)Utskottet gör följande bedömning.Utskottet har återkommande understrukitbetydelsen av åtgärder på en rad olika områden som har betydelseför personalförsörjningen inom sjukvården och utvecklingen förden personal som arbetar där. Utskottet har också redovisatolika initiativ som tagits. Utskottet kommer attbehandla regeringens proposition när det gäller ansvaret förservice och vård till äldre och handikappade. Utskottet kommer idet sammanhanget att få anledning att återkomma tillpersonalfrågorna. Utskottet delar den uppfattning som uttrycks ide aktuella motionerna att det även framöver måste bedrivas enmycket aktiv personalpolitik för att vården skall kunna få denpersonal som behövs. Utskottet ser dock inte någon motsättningmellan vad som anförs i motionerna och den förda politiken pådetta område.Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottet motionernaSo531 (fp) yrkande 9 och So443 (c) yrkandena 5 och 6, bådayrkandena delvis.Vad särskilt gäller insatserna för att ta till vara den resurssom invandrare med vårdutbildning innebär erinrar utskottet omsina tidigare uttalanden. Olika vidtagna och planerade åtgärderhar därvid redovisats. Utskottet vill på nytt framhållabetydelsen av att detta arbete fortsätter och kan intensifieras.Något förnyat initiativ från sida behövs inte förnärvarande enligt utskottet. Motion So418 (fp) yrkande 2avstyrks.LäkarförsörjningI motion 1989/90:So457 av m.fl. (fp)begärs ett tillkännagivande till regeringen om åtgärder för attunderlätta rekryteringen av läkare till bristområden.Motionärerna påtalar att vid ett flertal tillfällenbehandlat läkarbristen och gjort en rad uttalanden om behovet avåtgärdsförslag från regeringens sida. Motionärerna anser attregeringens handläggning av läkarförsörjningen präglats avtröghet och brist på idéer om hur man skall lösa problemen ochatt man valt att arbeta med regleringar och inte medstimulanser. Styrning och reglering leder enligt motionärernainte till önskat resultat. I stället behövs olikastimulansåtgärder för att rekrytera läkare till glesbygd ochandra områden där det råder läkarbrist. De familjesocialaåtgärderna framhålls särskilt. Arbetstider ochtjänstgöringsförhållanden måste ordnas så att arbetsbördan blirrimlig, anförs det vidare i motionen. Underläkare bör erbjudassammanhängande utbildning hos samma huvudman liksom möjlighetatt tjänstgöra i både läns- och regionsjukvård. Handledningenför dem behöver förbättras. Motionärerna betonar även vikten avefterutbildning för specialistkompetenta läkare liksom derasmöjligheter till forskning och utvecklingsarbete. Ekonomiskastimulansinstrument kan också vara nödvändiga.Liknande synpunkter framförs i den ovan nämnda motionenSo443 (c) (yrkandena 5 och 6, båda yrkandena delvis). Imotion 1989/90:So479 av och (båda c) begärs åtgärder för en utökad dimensionering avläkarutbildningen. Även motion 1989/90:So481 av (båda c) efterlyser en utökning avläkarutbildningen liksom rekryteringsbefrämjande åtgärder förläkare till landsorten.I motion 1989/90:So449 av m.fl. (m)hemställs att skall besluta att de sammanhållnalänsanslagen för regionalpolitiska ändamål skall kunna användasför att understödja läkaretablering i glesbygd (yrkande 3).I motion So531 (fp) begärs utbildningsinsatser för atttrygga tillgången på allmänläkare (yrkande 6). Motionärernapåtalar att det råder brist på allmänläkare inom primärvården.Särskilda utbildningsinsatser bör enligt motionärerna komma tillstånd för att öka tillgången på allmänläkare.Sjukhusspecialister med utbildning bör t.ex. genomdispens kunna erbjudas allmänläkartjänster med en planeradutbildning i allmänmedicin under viss tid.Motioner om behovet av läkare och annan sjukvårdspersonal inomområdet ortopedisk medicin behandlas under egen rubrik nedan.Utskottet har vid åtskilliga tillfällen behandlat frågan omläkarförsörjningen i landet och därvid konstaterat att det,trots att olika åtgärder vidtagits , fortfarandeär svårt att rekrytera läkare till bristområden och att detdärför fortfarande råder en både verksamhetsmässig ochgeografisk snedfördelning av läkarresurserna. Utskottetsbetänkande SoU 1986/87:37 innehöll en omfattande redovisningav utredningar, arbetsgrupper, rapporter och uttalanden.Utskottet uttalade i det nämnda betänkandet attläkarförsörjningsfrågan måste övervägas mera samlat och i ettsammanhang så att det är möjligt att få en helhetsbild avsituationen. Enligt utskottets mening borde regeringen göra ensamlad översyn av problematiken kring läkarförsörjningen ochförutsättningslöst överväga olika tänkbara åtgärder. Detkunskapsmaterial som föreligger borde kunna bilda utgångspunktför dessa överväganden. Regeringen borde därför så snart detkunde ske återkomma till med förslag om åtgärder.Riksdagen ställde sig bakom denna uppfattning (rskr. 340).I betänkandet SoU 1987/88:16 vidhöll utskottet sinuppfattning. Utskottet fann det anmärkningsvärt att regeringenännu inte vidtagit några åtgärder med anledning av riksdagensbeslut i frågan. Utskottet ansåg att detta borde ges regeringentill känna. följde utskottet (rskr. 200).I betänkandet 1988/89:SoU15 uttalade utskottet att det ärväl medvetet om att det inte finns några enkla lösningar förproblemet med den snedfördelning av läkarresurserna som råder ilandet. Utskottet framhöll att det behöver utvecklas metoder sombättre än de nuvarande kan tillgodose bristlänens behov ochförutsättningar. Utskottet uttalade också att , för attpå ett aktivt sätt kunna följa arbetet med att förbättraläkarförsörjningen, måste få en redovisning av regeringen förhur regeringen ser på dessa problem och vilka åtgärder somvidtagits eller övervägs för att en gynnsam utveckling skallkunna påskyndas. Vad utskottet anförde beslutade attsom sin mening ge regeringen till känna (rskr. 213).Proposition 1988/89:138 om riktlinjer förspecialiseringstjänstgöring för läkare m.m. innehöll ettsärskilt avsnitt om läkarfördelning och planeringsfrågor.Propositionen innehöll förslag till vissa förändringar i frågaom planeringsprocessen. Sålunda föreslogs att dethittillsvarande systemet med läkarfördelningsprogram bordeavvecklas. Sjukvårdshuvudmännens bedömning av behovet av läkareinom olika specialiteter -- efter det att diskussioner förtsinom de olika regionerna -- föreslogs i stället utgörautgångspunkt för en central uppföljning av hurläkararbetskraften fördelar sig över landet och över olikamedicinska verksamhetsområden. Resultatet av uppföljningenborde, enligt propositionen, om det visar sig nödvändigt kunnafå ekonomiska återverkningar i enlighet med överenskommelsermellan staten och sjukvårdshuvudmännen.I propositionen föreslogs olika åtgärder beträffande AT(allmäntjänstgöring) för att nå en jämnare läkarfördelning.Sålunda uttalades i propositionen (s. 18 ff.) att antaletAT-block som fördelas på sjukvårdshuvudmännen av socialstyrelsenbättre än borde anpassas till antaletutexaminerade läkare. Vidare uttalades att möjligheten att fåtillfällig behörighet att före avlagd läkarexamen arbeta somläkare på vikariatsförordnande i princip borde avvecklas. Fördem som avlagt läkarexamen men inte fått legitimation bordeenligt propositionen motsvarande möjlighet att utöva läkaryrketutanför AT begränsas i tiden. Dispens att fullgöra AT utanförAT-block borde i princip inte ges.Inför behandlingen av propositionen m.m. höll utskottet enutfrågning med företrädare för ,, , NorraSjukvårdsregionen, universitets- och högskoleämbetet, och . I sittställningstagande anförde utskottet följande (1989/90:SoU9s. 15 ff.):Det nya system för läkarplanering och läkarfördelning somredovisats i propositionen innebär en decentraliserad planeringsom i högre grad än tidigare skall utgå frånsjukvårdshuvudmännens egen personalplanering.Sjukvårdshuvudmännens bedömning av behovet av läkare inom olikaspecialiteter skall sedan diskuteras på regional nivå undermedverkan av bl.a. de regionala samverkansnämnderna och sedanredovisas för . roll blirframför allt att ge underlag för sjukvårdshuvudmännensplanering, jämföra uppgifterna från sjukvårdshuvudmännen med denationella sjukvårdspolitiska riktlinjerna och görauppföljningar av hur läkararbetskraften fördelar sig över landetoch över olika medicinska verksamhetsområden.Deltagarna i utskottets utfrågning har delat uppfattningenatt det är nödvändigt att förändra det hittillsvarandeplaneringssystemet. En decentraliserad planering har förmodatsbättre kunna svara mot behoven inom , har framhållit att för få läkareutbildas för att även bristområdenas behov skall kunnatillgodoses. har efterlyst en större rättvisanär det gäller fördelningen av läkare och en större flexibilitetnär det gäller fördelningen av utbildningsplatser tillbristområden som Norrlandslänen. I Norrlandslänen är 1/3av specialisttjänsterna inte besatta med ordinarie innehavare.Även en stort antal AT- och FV-block är obesatta. Frånsocialdepartementet har framhållits att är ett avvärldens läkartätaste länder. I stället för en ökad utbildningkrävs enligt departementet en större effektivitet/produktivitet.I motionerna har efterlysts stimulanser av olika slag för attbl.a. öka antalet läkare i bristområden. Under utfrågningen harredovisats att utnyttjade möjligheter till särskildalöneförmåner m.m. inte haft avsedd verkan. I diskussionerna omersättningar till sjukvårdshuvudmännen har övervägts att införasärskilda ekonomiska sanktioner mot sjukvårdshuvudmän som inteföljer rekommendationerna om antalet tjänster som får nyinrättasi landstingen.Utskottet erinrar om att vid flera tillfällentidigare förklarat att samhället inte kan acceptera den brist påläkare som råder i vissa delar av landet och inom vissaprioriterade specialiteter. Utskottet har vid flera tillfällentidigare efterlyst en samlad redovisning från regeringens sidaför hur regeringen ser på problemen med läkarförsörjningen. Ävenom vissa förhoppningar nu kan knytas till ett förändrat systemför planering och fördelning av läkarresurserna tillgodoser intevad som anförs i propositionen kraven på en sådan samladredovisning. Regeringen bör därför återkomma till meden redovisning och en analys beträffande den geografiska ochverksamhetsmässiga fördelningen av läkarna. Som tidigareframhållits har en rad förslag lagts fram iutredningar och rapporter. Förslag har också lagts fram imotioner till . Effekterna av sådana förslag behöverbelysas. Regeringen bör göra en förutsättningslös prövning avvilka åtgärder som lämpligen bör företas för att målsättningenom en rättvis fördelning av vårdresurserna skall uppnås.Utskottet delar den uppfattning som kommit till uttryck vidutfrågningen att det behövs en större flexibilitet när detgäller fördelningen av utbildningsplatser till bristområden.Utskottet anser därför att även det framtida utbildningsbehovetbör belysas i detta sammanhang.Vad utskottet anfört med anledning av propositionen och dåaktuella motioner beslutade sedermera att som sinmening ge regeringen till känna (rskr. 1989/90:36).Efter riksdagsbeslutet med anledning av propositionen omriktlinjer för specialiseringstjänstgöring för läkare m.m.uppdrog regeringen åt socialstyrelsenatt till regeringen rapportera dengeografiska och verksamhetsmässiga fördelningen av läkare.Samtidigt skulle redovisa hur arbetet med ettnytt planeringssystem kommer att bedrivas och vilka konsekvenserstyrelsen bedömer att detta kommer att medföra tillsammans medde övriga åtgärder som propositionen kunde föranleda.Socialstyrelsen har -- i enlighet medregeringsuppdraget och efter initiativ inom hälso- ochsjukvårdsberedningen -- gjort en undersökning avläkarsituationen i landet. I undersökningen som kallasLäkarbemanning 89 (1990:26) kartläggssituationen i fråga om befattningar och vakanser förvidareutbildade läkare samt det totala antalet läkare i denoffentliga hälso- och sjukvården. Undersökningen, som genomförtsi samarbete med , avser förhållandena den 27september 1989. Uppgifterna har samlats in från samtligasjukhuskliniker och öppenvårdsenheter (vårdcentraler). Irapporten redovisas också utvecklingen avantalet befattningar, vakanser och läkare, geografiskt ochspecialitetsvis.I sin redovisning av uppdraget till regeringen anförsocialstyrelsen att man för framtida läkarbemanningsstudieravser att ta fram en metodik som är bättre anpassad till rådandeläkarbemanningssystem och som också inkluderar läkare verksammainom privat vård och företagshälsovård m.m. Arbetet med ett nyttsystem för underlag för nationell, regional och lokaluppföljning och planering av läkarförsörjningen kommer att ske ienlighet med riktlinjerna i propositionen om läkarnasspecialiseringstjänstgöring och dess förarbeten. Detta innebär ifråga om läkarnas allmäntjänstgöring (AT) fortsattarekommendationer om inrättande av AT-block som anpassas tillaktuell läkarexamination, invandring m.m. och med restriktivitetför storstadsregioner. Fördelningen av AT-block är enligtsocialstyrelsen ett relativt effektivt styrmedel för enbalanserad geografisk fördelning. Vad avserspecialiseringsperioden upphör den s.k. FV-blockfördelningentill följd av bl.a. ändrade förordnandeformer för flertaletläkare under specialistutbildning. avsersocialstyrelsen att i begränsad skala utpröva kostnadseffektivametoder för sammanställning av relevanta uppgifter och prognoserbeträffande "genomströmningen" av läkare. skall dessaprövas och analyseras i större skala. , samtidigtmed genomförandet av den nya specialistutbildningen, kan ettmera kontinuerligt system för uppföljning och planeringsunderlagförväntas vara i drift.Vad gäller uttalandena i propositionen om begränsningar avomfattningen av icke legitimerade läkares vikariatstjänstgöringredovisar att frågan bereds med inriktning påatt föreskrifter/allmänna råd i ämnet skall kunna ges ut underår 1991. Konsekvenserna beträffande vikariebehoven inom olikagrenar av sjukvården behöver dock belysas.Från år 1985 ökade antalet läkartjänster inomlandstingen med ca 500 . Mot bakgrund av att antalettjänster för vidareutbildade läkare överstigit antalet utbildadeoch att ett stort antal tjänster därför varit vakanta utfärdadeLandstingsförbundet för (cirkulär A86:21, A 88:9 och A 88:34) rekommendationer till landstingen ochmedlemskommunerna att begränsa antalet nyinrättade läkartjänsterför vidareutbildade läkare till totalt 268 samt följa ochkontrollera bemanningsutvecklingen och vikariaten. Fr.o.m. år1987 har antalet nya tjänster minskat till . Antaletvakanta tjänster har dock hållit sig på oförändrad nivå enligtsåväl senaste bemanningsundersökning somLandstingsförbundets. Varför den prognosticerade minskningen haruteblivit undersöks för närvarande.Landstingsförbundet har i en skrivelse den 1 februari 1990gått ut med en ny rekommendation till sjukvårdshuvudmännen(cirkulär A 90:6). I cirkuläret anförs bl.a. att efterfrågan pånya läkartjänster i avvaktan på ett bättre underlag för enbehovsbedömning måste fortsätta att hållas tillbaka. Förbundethar därför uppmanat landstingen till fortsatt starkrestriktivitet vid inrättande av nya tjänster för specialister.En totalram för hela riket av 250 nya läkartjänster inkl.nya etableringar av försäkringsanslutna privatläkare anges irekommendationen. Däremot har förbundet till skillnadmot i de tidigare rekommendationerna avstått från att preciseraramar för de enskilda landstingen. De tidigare landstingsvisaramarna var avsedda att verka som ett grovtstyrmedel. I den senaste rekommendationen anförs att varjehuvudman i sina bedömningar av antalet nya tjänster bör göra enavstämning mot totalramen för riket och att en sådan avstämningeventuellt kan behöva ske efter samråd inom sjukvårdsregionen.Riksdagens revisorer arbetar med ettprojekt som kallas och sjukvården -- vård på likavillkor? En förstudie där bl.a. läkarförsörjningen tas upp skallvara klar under hösten.Utskottet behandlade i betänkandet 1989/90:SoU9 även ettmotionsyrkande om utbildningsinsatser för att trygga tillgångenpå allmänläkare. Utskottet anförde därvid att allmänmedicinenenligt utskottets uppfattning även kommer att varaden läkarspecialitet som är central för verksamheten vidvårdcentralerna i primärvården. Utskottet delade uppfattningenatt det är mycket angeläget att tillgången på allmänläkaretryggas för framtiden. Utskottet förutsatte emellertid attansvariga myndigheter beaktar dessa frågor utan något särskiltuttalande från sida. Därför avstyrkte utskottet dendå aktuella motionen. (Reservation fp och c)När det gäller utvecklingen inom allmänmedicinen redovisasi den tidigare nämnda socialstyrelserapporten att det är en generell tendens att såväl befattningarna somläkarantalet ökat i flertalet områden, dock inte istorstadsområdena. I , och Malmökommun har såväl befattningarna som läkarna blivit färre.Vakansläget har minskat kraftigt . Någralandsting har haft en annorlunda utveckling. Så har t.ex.Norrbottens län fått fler verksamma allmänläkare men färrebefattningar och vakanser. Samma utveckling har ägt rum iÄlvsborgs län och län.Utskottet gör följande bedömning.Riksdagen gav regeringen till känna sin uppfattningi fråga om problemen med den verksamhetsmässiga och geografiskasnedfördelningen av läkarresurserna. Denna uppfattning gör sigfortfarande starkt gällande. Utskottet förutsätter attregeringen utan onödigt dröjsmål återkommer till medden redovisning och analys av situationen som begärt.Mot denna bakgrund avstyrker utskottet motionerna So457 (fp),So443 (c) yrkandena 5 och 6, båda yrkandena delvis, So479 (c),So481 (c) och So449 (m) yrkande 3.Vid samma tillfälle framhöll utskottet att det är mycketangeläget att tillgången på allmänläkare kan tryggas, eftersomallmänmedicinen även kommer att vara denläkarspecialitet som är central för verksamheten vidvårdcentralerna i primärvården. Utskottet noterar attsocialstyrelsens senaste läkarbemanningsstudie påvisat en vissförbättring när det gäller allmänläkarsituationen. De tidigaresynpunkterna gör sig dock fortfarande gällande. Utskottetförutsätter att ansvariga myndigheter följer utvecklingen. Någotinitiativ från sida behövs inte. Motion So531 (fp)yrkande 6 delvis avstyrks därför.Signering av patientjournalerEtt antal motioner tar upp frågan om avskaffande avsigneringskravet för anteckningar i patientjournaler. I motion1989/90:So531 av m.fl. (fp) hemställs sålundaatt hos regeringen bör begära förslag tillförändringar i patientjournallagen i enlighet med vad som anförsi motionen (yrkande 16). Motionärerna anför attsigneringstvånget inneburit betydande praktiska problem. Förutomatt det medfört merarbete och därmed kostnader har det lett tillatt ett större antal journaler är "på drift" för signering, närde behövs i ett akut patientärende. Motionärerna framhåller attDetta innebär risker för patientsäkerheten. Det onyanseradesigneringskravet måste enligt motionärerna ifrågasättas. Det bördock klart framgå av lagtexten -- vilket är fallet -- att journalföraren är ansvarig för anteckningens innehållvare sig anteckningen är signerad eller ej.Liknande synpunkter framförs i motionerna 1989/90:So487 avStina och (båda c), 1989/90:So502 avRosa Östh och (båda c) och 1989/90:So529 avHans Nyhage (m).Utskottet har vid ett flertal tillfällen behandlat ochavstyrkt motionsförslag om avskaffande av signeringskravet (sebl.a. SoU 1984/85:33, 1985/86:26, 1986/87:16 och 1988/89:SoU5).I betänkandena har utskottet framhållit att den som låter förain en uppgift i en patientjournal är ansvarig för uppgiftensriktighet oavsett om signering skett eller inte och attjournalföraren under alla omständigheter bör kontrollera attanteckningen överensstämmer med vad som varit avsett, ochsigneringen utgör endast en bekräftelse på att kontroll gjorts.Utskottet har vidare understrukit att kravet på genomläsning ochkontroll tillkommit av hänsyn till patientsäkerheten och att maninom sjukvården bör göra allvarliga ansträngningar att finnaarbetsformer där detta kan uppfyllas. Utskottet har ocksåframhållit betydelsen av att det inom sjukvården skapas sådanarutiner för journalhanteringen att genomläsning och kontroll avjournaluppgifterna kan ingå som ett naturligt led isjukvårdsarbetet.Landstingsförbundet har i en skrivelse tillsocialutskottet tagit upp signeringskravet ipatientjournallagen. Förbundet anför bl.a. följande:Landstingsförbundet har sedan patientjournallagen trädde ikraft vid åtskilliga tillfällen på olika sättuppmärksammats på de praktiska problemen kring signeringskravetsefterlevnad. Det senaste uttrycket för att frågan, trotsåtgärder för att komma till rätta med en del av svårigheternaatt leva upp till lagens krav, alltjämt upplevs som besvärlig idet dagliga vårdarbetet är ett beslut av läns landstingden , varigenom landstingen till ochLandstingförbundet överlämnat en till väckt motionom avskaffande av signeringskravet med hemställan att styrelsenoch förbundet verkar för att en sådan lagändring kommer tillstånd.-- -- -- vill gå länslandsting till mötes på det sättet att styrelsen med dennaskrivelse överlämnar handlingarna från tillutskottet för det beaktande som den kommande behandlingen [avmotioner] i kan ge anledning till. Styrelsen villdärvid framhålla att det allmänt måste anses olämpligt att itvingande lagtext vidhålla ett krav på visst handlande, som deti så stor utsträckning som i detta fall inte går att efterleva ipraktiken. Enligt styrelsens mening borde det vara möjligt attmed bibehållande av bestämmelsens syfte öppna en ventil förtrygghetsgarantier i någon form i vad avser tillförlitlighetenhos patientjournaluppgifter än den som består i det nuvarandesigneringskravet. Utskottet skulle exempelvis kunna begära attregeringen ger i uppdrag att särskilt studerasigneringsfrågan och utarbeta förslag till lämpliga alternativtill lagtextens nu gällande lydelse.Utskottet gör följande bedömning.Utskottet har vid upprepade tillfällen gett sin syn på vad sombör gälla i fråga om signering av patientjournaler.