bet · GE01SoU1 · 1990-09-13 00:00:00 — I betänkandet behandlas ett sextiotal motionsyrkanden somväckts under den allmänna motionstiden och som rör olikafrågor om handikapp.Med anledning av motionsyrkanden om den s.k. 49-årsgränsen förbilstöd (m, fp och c) uttalar utskottet att det ur strikthandikappolitisk synvinkel är klart att bilstödet borde omfattaäven dem som är . Utskottet delar såledesmotionärernas uppfattning att 49-årsgränsen är snäv. Utskottetanser att regeringen i lämpligt sammanhang bör övervägamöjligheterna till en utvidgning av personkretsen. Vad utskottetanfört föreslås ge regeringen till känna.Övriga motionsyrkanden avstyrks.Till betänkandet har fogats ett 30-tal reservationer. 1989/90:Sf62 av m.fl. (fp) vari yrkas3. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om vårdarlön,4. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om de handikappades rätt till ett egetboende,1989/90:So211 av m.fl. (s) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av lagförändringar för att göra detmöjligt även för fosterföräldrar till handikappade barn atterhålla bilstöd.1989/90:So214 av och () variyrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts angående ändring avstatsbidragsbestämmelserna för färdtjänst för att skapamöjlighet för handikappade att leasa bil.1989/90:So217 av och () variyrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna attlandstingen skall uppmanas att arbeta mer aktivt enligtomsorgslagen,3. att som sin mening ger regeringen till känna attrelevant utbildning ges olika yrkeskategorier som arbetar inomomsorgsverksamheten,4. att som sin mening ger regeringen till känna atttjänster skall tillskapas inom omsorgsverksamheten förambulerande utbildad personal,5. att som sin mening ger regeringen till känna attinföra prövotid av handikapphjälpmedel för de utvecklingsstörda,6. att som sin mening ger regeringen till känna attgenerösare och upprepade prov för utnyttjande avhandikapphjälpmedel för utvecklingsstörda tillämpas.1989/90:So222 av och () vari yrkasatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en översyn av förordningen om bilstöd tillhandikappade.1989/90:So227 av m.fl. (fp) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om handikappades möjlighet att få personligaassistenter,4. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om en handikappombudsman,5. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om sittliftar vid allmänna bad,6. att beslutar att det skall vara möjligt för allasom tidigare erhållit bilstöd att kunna förnya detta efter 49års ålder,7. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts angående undantag från kravet på eget körkortsom krav för erhållande av bilstöd,8. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om bestämmelserna om funktionshinder för atterhålla bilstöd,11. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om möjligheten för fosterföräldrar tillhandikappade barn att erhålla bilstöd,12. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om huvudmannaskapet för färdtjänst,13. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av en samordnadbarnhabilitering,14. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en samordnad vuxenhabilitering,17. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en utvidgad personkrets iomsorgslagen,1989/90:So238 av och () vari yrkasatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om färdtjänst till handikappade.1989/90:So244 av och () variyrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om rätt till bilstöd för handikappade barnmed familjehemsplacering.1989/90:So247 av m.fl. (s) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna attstatens hundskola bör få utvidgat ansvar för att genomavelsverksamhet vid hundskolan och i samverkan med enskildauppfödare trygga den långsiktiga produktionen av hundar församhällstjänst,2. att som sin mening ger regeringen till känna attstatens hundskola därvid bör omorganiseras så att de gemensammakostnaderna för avelsverksamheten bestrids ur fasta anslag.1989/90:So253 av m.fl. (mp) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om ledarhund för synskadade,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om djursjukhusets roll för hundskolan.1989/90:So260 av m.fl. (m) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om datorhjälpmedel och texttelefon,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om ett aktivt uppsökande arbete redan iskolan för att förebygga förtidspension,3. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om anslag för avancerade datorbaseradehjälpmedel,4. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om datorn som tekniskt hjälpmedel försynskadade, hörselskadade och rörelsehindrade samt tillgångentill texttelefon på arbetsplatsen,5. att hos regeringen begär en utredning angåendearbetstekniska hjälpmedel för personer medfunktionsnedsättning i enlighet med vad i motionen anförts,8. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att bilstödet till svårt handikappade börfölja barnet även när det placeras i familjehem.1989/90:So266 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom en översyn av lagen om bilstöd till handikappade.1989/90:So283 av m.fl. (s) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om bättre habiliterings- ochrehabiliteringsresurser för personer med dolda handikapp.1989/90:So288 av och () variyrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om handikappinventering i kommunerna.1989/90:So290 av och ()vari yrkas att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om översyn och behov avförtydliganden i regelsystemet för bilstöd till handikappade.1989/90:So296 av m.fl. (c) vari yrkas3. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om en ökad satsning på fritid ochkulturverksamhet för handikappade,4. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om bilstödets utvidgning upp till ,5. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om ytterligare beredning avhuvudmannaskapsfrågan för hjälpmedel,6. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om behovet av fria hjälpmedel förhandikappade,7. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om brukarinflytandet,8. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om utvidgning av personkretsen enligtomsorgslagen,9. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om förbättringar för de handikappade i denpsykiatriska vården,12. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om etik inom handikappområdet.1989/90:So301 av och () variyrkas att hos regeringen begär förslag om att derörelsehindrade skall omfattas av omsorgslagen.1989/90:So304 av Margó m.fl. (vpk,s,m,fp,c,mp)vari yrkas att hos regeringen begär en översyn avsituationen för och stödet till föräldrar med funktionshinder.1989/90:So305 av () vari yrkas att riksdagenhos regeringen begär förslag till avskaffande av den s.k.49-årsgränsen vad gäller bilstöd till handikappade samt tillfinansieringen härför.1989/90:So313 av m.fl. (mp) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna attmöjligheten till bilstöd återinförs för personer ,2. att beslutar bygga ut ledarhundsutbildningen ochtotalverksamheten enligt vad som anförts i motionen,5. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om eget val av vårdare.1989/90:So315 av m.fl. (vpk) vari yrkas1. att hos regeringen begär förslag om ettåtgärdsprogram på grundval av Handlingsprogram i handikappfrågori enlighet med vad som anförts i motionen,3. att hos regeringen begär en översyn av hälso-och sjukvårdslagen för att stärka patienternas ställning ienlighet med vad som anförts i motionen,4. att hos regeringen begär förslag som syftar tillutbyggnad av rehabiliteringsresurser i enlighet med vad somanförts i motionen,5. att hos regeringen begär förslag till lag omrehabilitering i enlighet med vad som anförts i motionen,6. att hos regeringen begär förslag till lag omtekniska hjälpmedel i enlighet med vad som anförts i motionen,7. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om kommunbot och vitesföreläggande,1989/90:So437 av m.fl. (m) vari yrkas6. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om översyn av reglerna för bidragsgivningentill handikapporganisationerna.Motiveringen återfinns i motion 1989/90:Sf259.1989/90:So516 av och () vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om behovet av handikappstöd/hjälpmedel förprimär fibromyalgi-sjuka, ÅtgärdsprogramI motion 1989/90:So315 av m.fl. (vpk) yrkasatt hos regeringen begär förslag om ett åtgärdsprogrampå grundval av Handlingsprogram i handikappfrågor i enlighet medvad som anförts i motionen (yrkande 1). Motionärerna anseratt handlingsprogrammet i handikappfrågor borde ligga till grundför en systematisk reformverksamhet från regeringens sida.I anslutning till utarbetades ettnationellt handlingsprogram i handikappfrågor (SOU1982:46). I programmet hade företrädare för de dåvarande femriksdagspartierna och handikapprörelsen lagt fram en gemensamsyn på handikappades situation. De hade vidare samstämmigtuttalat sig om sin syn på de senaste årens handikappolitik ochom inriktningen av åtgärderna på handikappområdet för denärmaste åren.När regeringen i en skrivelse anmäldehandikapprogrammet för anfördes att detta borde ingå iregeringens bedömningsunderlag inför kommandeställningstaganden.I betänkandet SoU 1982/83:23 (s. 12) noterade utskottetmed tillfredsställelse att beredningsgruppens arbete utmynnat iett handikapprogram med bred politisk enighet. Enligt utskottetborde programmet utgöra en viktig utgångspunkt för det fortsattaarbetet på handikappområdet.I betänkandet SoU 1987/88:3 behandlades regeringensskrivelse (1986/87:161) med anledning av handikapprådetsuppföljning av handlingsprogrammet. Utskottet uttalade bl.a.följande (s. 3).Utskottet noterar nu med tillfredsställelse de åtgärder somregeringen vidtagit i syfte att nå målet om full delaktighet ochgemenskap i samhället för alla handikappade. Utskottet villunderstryka den avgörande betydelse handikapporganisationernahaft för de framsteg som har kunnat nås i det handikappolitiskaarbetet. Handikappolitiken angår enligt utskottets mening allamänniskor, och det bör följaktligen vara naturligt för alla attkänna samhörighet med handikapprörelsen. Samhället bör därför gehandikapprörelsen goda villkor att verka under så att dessställning i samhället kan fortsätta att utvecklas ochförstärkas.Utskottet konstaterar dock att trots den mångfald åtgärder somvidtagits är, som föredragande statsrådet påpekar i skrivelsen,bristerna i samhället alltjämt omfattande. Utskottet vill därförunderstryka statsrådets slutsats att politiken även framdelesmåste inriktas på en rättvis fördelning av samhällsresurserna,med målmedvetna förstärkningar inom handikappområdet, för attmålet om full delaktighet och jämlikhet skall kunnaförverkligas.Utskottet ansåg inte att regeringens skrivelse påkallade någonåtgärd från sida.Det ankommer handikapputredning (dir. 1988:53)att överväga förbättringar för de handikappade inomsocialtjänstens och habiliteringens/rehabiliteringens område.Genom tilläggsdirektiv (dir. 1990:24) till utredningen skalldirektiven (dir. 1984:5) Kommittédirektiv till samtligakommittéer och särskilda utredare angående utredningsförslagensinriktning (de s.k. nolldirektiven), vad avser krav påfinansieringsanvisning, inte gälla årshandikapputredning.Utskottet gör följande bedömning.Utskottet konstaterar att handikapputredning har tilluppgift att överväga förbättringar inom ochhabiliteringens/rehabiliteringens område för de handikappade.Genom tilläggsdirektiv efter ett tillkännagivande av riksdagenskall de s.k. nolldirektiven, vad avser krav påfinansieringsanvisning, inte gälla för utredningens arbete.Slutbetänkande från utredningen väntas . Medhänvisning härtill avstyrker utskottet motion So315 (vpk)yrkande 1.HandikappinventeringI motion 1989/90:So288 av och (båda fp) yrkas att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om handikappinventering ikommunerna. Motionärerna anser att utan en långsiktig välfungerande planering i nära samarbete medhandikapporganisationerna kan inte målen uppnås.Enligt 5 § socialtjänstlagen skall socialnämnden bl.a.göra sig väl förtrogen med levnadsförhållandena i kommunen,medverka i samhällsplaneringen och i samarbete med andra främjagoda miljöer i kommunen.I 1989 års handikapputrednings betänkande SOU 1990:19 (s.113) sägs att det mest omfattande och tydliga sättet attmedverka i detta arbete från sida när det gälleratt beakta handikappaspekter kan vara upprättandet av särskildahandikappolitiska program. Enligt utredningen är det emellertidbara en tredjedel av de tillfrågade kommunerna som gjort detta(25 av 72 kommuner). Arbetet med de handikappolitiskaprogrammen, där sådana upprättats, har varit brett upplagt undermedverkan av flertalet kommunala förvaltningar och medsynpunkter från många externa organ. Av den kartläggningutredningen gjort framgår att samtliga kommuner, som antagit enplan för handikappfrågorna, anser att insatserna därigenomförbättrats för människor med omfattande funktionshinder.Utskottet har inhämtat att handikapputredningbehandlar den fråga som tas upp av motionärerna. I början av1991 beräknas utredningen avlämna sitt slutbetänkande. Iavvaktan på utredningens betänkande bör enligtutskottets mening avstå från att göra uttalanden i frågan.Utskottet avstyrker därför motion So288 (fp).Patientens ställning i vårdenI motion 1989/90:So296 av m.fl. (c) yrkasatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om brukarinflytandet (yrkande 7). I dennamotion om åtgärder för de handikappade anser motionärerna attdet brukarinflytande som omnämns i hälso- och sjukvårdslagens8 § i verkligheten visat sig vara begränsat. Rättigheten måsteenligt motionärerna utvecklas och finna sin form i praktiken,vilket det krävs stora utbildningsinsatser för.I 8 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) stadgas att iplaneringen och utvecklingen av hälso- och sjukvården skalllandstingskommunen samverka med samhällsorgan, organisationeroch enskilda.Enligt proposition (1981/82:97) om hälso- och sjukvårdslag,m.m. (s. 124) avses med samhällsorgan bl.a. kommuner ochstatliga myndigheter på central resp. länsnivå. Blandorganisationer nämns arbetsmarknadens organisationer samthandikapp-, äldre- och patientföreningar. Med enskilda avses ihuvudsak privata vårdgivare av olika slag, t.ex. privatasjukhem, privatpraktiserande läkare och företagshälsovården videnskilda företag. Hur samverkan mellan sjukvårdshuvudmännen ochorganisationerna skall gå till anges inte i lagen eller dessförarbeten. Av propositionen framgår dock att med samverkanavses att markera att samarbetet alltid skall vara ettömsesidigt givande och tagande.I 8 § omsorgslagen sägs det att en av landstingskommunensuppgifter är att samverka med organisationer som företräderpsykiskt utvecklingsstörda.I 8 och 20 a §§ socialtjänstlagen finns bestämmelser omkommunens samverkan med andra, bl.a. organisationer.Landstingsförbundet rekommenderade (AC 84:18) desjukvårdshuvudmän som ännu inte hade påbörjatplaneringssamverkan med organisationerna enligt hälso- ochsjukvårdslagen att ta initiativ till det.Landstingsförbundet gjorde en enkät ombrukarinflytandet i landstingen. Syftet med enkäten var att fåen uppfattning om omfattningen av brukarinflytandet ilandstinget samt om inställningen till och planerna på vidgatinflytande. I landstingsförbundets cirkulär (C 89:107) omsammanställning av enkätsvaren redovisas följande slutsatser.Landstingen verkar anse att brukarinflytande i nuvarandeomfattning är i stort sätt tillfredsställande. De är i princippositiva till en utvidgning av inflytandet, men eftersom dekonkreta planerna på området är få måste man anta att behovet avökat brukarinflytande inte anses som angeläget.Om brukarinflytandet skall utvidgas uppfattas systemet medvillkorad delegation uppenbarligen inte som ettförstahandsalternativ, utan man väljer istället att satsa påtraditionella och redan etablerade former för inflytande: samrådmed intresseorganisationer, boenderåd m m samt ökat inflytandeför individen.I direktiv till handikapputredning (dir. 1988:53)framgår bl.a. följande.En av grundtankarna i socialtjänstlagen, hälso- ochsjukvårdslagen och omsorgslagen är att de ansvariga huvudmänneni sin planering och utformning av verksamheterna skall samverkamed olika organisationer, t.ex. handikapporganisationerna.Bestämmelser om samverkan finns i samtliga dessa lagar -- -- --Mot bakgrund av att människor med funktionshinder i såbetydande utsträckning är brukare av socialtjänst, hälso- ochsjukvård och omsorgsverksamhet, måste handikapporganisationernabetraktas som en viktig part i denna samverkansprocess.Kommittén bör göra en kartläggning och analys av vilka effekterdessa bestämmelser om samverkan haft och vilka samverkansformersom har utvecklats mellan huvudmännen ochhandikapporganisationerna. Om kommittén finner att det finnsskäl härtill, skall den redovisa förslag för att nå mereffektiva samverkansformer i framtiden.Enligt vad som inhämtats har handikapputredning gjorten kartläggning av huvudmännens samverkan medhandikapporganisationerna. Utredningen avser att behandla dennafråga i sitt slutbetänkande.Utskottet konstaterar att handikapputredning gjort enkartläggning och avser att behandla frågor om samverkan i sittslutbetänkande. Utskottet anser att förslagen bör avvaktas innannågot initiativ i enlighet med motionen övervägs. Motion So296(c) yrkande 7 avstyrks därför.I motion 1989/90:So315 av m.fl. (vpk) yrkasatt hos regeringen begär en översyn av hälso- ochsjukvårdslagen för att stärka patienternas ställning i enlighetmed vad som anförts i motionen (yrkande 3). Motionärernapåpekar att kontinuiteten inom sjukvården är särskilt viktig förde funktionshindrade som ofta har anledning att söka vård.Vidare påpekas att intresset för samverkan från sjukvårdens sidaär mycket varierande. För människor som vistas isjukvården måste det enligt motionen skapas möjligheter atttillgodose behov av intellektuell och fysisk stimulans.I 2 a § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) stadgas atthälso- och sjukvården skall bedrivas så att den uppfyller kravenpå en god vård. Detta innebär att den särskilt skall bl.a. byggapå respekt för patientens självbestämmande och integritet,främja goda kontakter mellan patienten och hälso- ochsjukvårdspersonalen. Vidare stadgas att vården och behandlingenskall så långt det är möjligt utformas och genomföras i samrådmed patienten.I 5 § lagen (1980:11) om tillsyn över hälso- ochsjukvårdspersonalen m.fl. stadgas att sjukvårdspersonalenskall så långt det är möjligt utforma och genomföra vården isamråd med patienten.1989 års handikapputredning har givit ut en rapportfrån ett seminarium om brukarinflytande,livsinflytande och delaktighet (red. , Centrum förhandikappforskning, ). Rapporten innehålleruppsatser som behandlar situationen för människor medfunktionsnedsättningar i det offentliga hjälpsystemet.Frågor om kontinuiteten m.m. i vården behandlades senast avutskottet i betänkandet 1989/90:SoU24 (s. 26 f.). Ibetänkandet tillstyrkte utskottet regeringens förslag om ensärskild patientansvarig läkare. Förslaget främjade enligtutskottet kontinuiteten. Vidare framhöll utskottet att förslagetom en patientansvarig läkare också kan förväntas stärkapatienternas ställning i vården, vilket enligt utskottet kundebli särskilt värdefullt för patienter med långa vårdtider ellerofta återkommande vårdbehov och för handikappade. Riksdagenföljde utskottet (rskr. 313).Frågorna om kontinuitet och samverkan i vården har nyligenbehandlats av i samband med förslag om patientansvarigläkare i vården. Enligt utskottets mening bör därförnu avstå från att göra uttalanden i frågan. Motion So315 (vpk)yrkande 3 avstyrks därför.Personliga vårdare m.m.I motion 1989/90:So227 av m.fl. (fp)yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om handikappades möjlighet att få personligaassistenter (yrkande 1). Motionärerna anser att dehandikappade bör kunna få personliga vårdare eller assistenter,människor som de handikappade lär känna och har förtroende för.Dessa skall enligt motionen också kunna anställas direkt av denhandikappade eller dennes familj genom att kommunen avgöromfattningen på hjälpinsatsen och står för kostnaden medan denhandikappade själv avgör vem som skall utföra vården.I motion 1989/90:So313 av m.fl. (mp) yrkasatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om eget val av vårdare (yrkande 5).Motionärerna anser att den handikappade i den utsträckning detär möjligt själv skall få välja vårdare och att även anhörigaskall kunna anställas.I motion 1989/90:Sf62 av m.fl. (fp) yrkasatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om vårdarlön (yrkande 3). Motionärernaanser att när ett handikappat barn fyllt och vårdbidragetupphör det måste bli regel att den vårdande föräldern får rätttill vårdarlön om barnet bor kvar i föräldrahemmet.Enligt 9 kap. 4 § lagen (1962:381) om allmän försäkring(AFL) har en försäkrad förälder rätt till vårdbidrag förvård av barn som inte har fyllt om barnet på grund avsjukdom, psykisk utvecklingsstörning eller annat handikapp underminst är i behov av särskild tillsyn och vård.Vårdbidraget är en ersättning för dels det vårdarbete som enförälder utför, dels de merkostnader som uppkommer på grund avbarnets handikapp eller sjukdom. Beroende på tillsyns- ochvårdbehovets omfattning samt merkostnadernas storlek utgesbidraget med belopp motsvarande hel, halv eller en fjärdedel avhel förtidspension jämte pensionstillskott som svarar motpensionen. Av vårdbidraget kan en viss angiven del bestämmas somersättning för merkostnader.Den som fyllt , men inte , har enligt 9 kap. 2 § AFLrätt till handikappersättning om han för avsevärd tid fåttsin funktionsförmåga nedsatt i sådan omfattning att han i sindagliga livsföring behöver mera tidskrävande hjälp av annan, föratt kunna arbeta behöver fortlöpande hjälp av annan eller om hanhar betydande merutgifter. Handikappersättning utges allt efterhjälpbehovets omfattning eller merutgifternas storlek med 65, 50eller av basbeloppet . (Fr.o.m. den 1 januari 1991med 69, 53 eller av basbeloppet. )I betänkandet 1989/90:SoU13 (s. 7 f.) behandlade utskottetutförligt frågan om valfrihet och självbestämmande inomhandikapp- och äldreomsorgen. Utskottet hänvisade till tidigarebetänkanden där frågan behandlats. När det gäller rätten tillbistånd enligt socialtjänstlagen fastslog utskottet ibetänkandet SoU 1985/86:11 att lagstiftningen ger visst utrymmeför den enskilde att kunna begära att få vård i enskild regi medstöd av dessa regler. Utskottets uttalanden i detta betänkandeoch även därefter har alla haft samma inriktning, nämligen attde äldre resp. handikappade måste ges ökade möjligheter attsjälva kunna påverka sin situation. Utskottet har också när detgäller personliga assistenter hänvisat till det pågående s.k.STIL-projektet. Projektet är en verksamhet där människor medfunktionshinder själva får ett avgörande inflytande överhjälpens innehåll och utformning. Den enskilda har ett egetansvar för anställning och arbetsledning av en egen personligassistent.