bet · GE01SfU7 · 1990-12-05 00:00:00 — Särskild ersättning till de sjukvårdshuvudmän som svararför nationella register för produktkontroll skall utges medhögst 4 milj.kr. Vidare skall särskilda ersättningar tillsjukvårdshuvudmännen införas för handledning av kiropraktorer,för överföring av vissa patienter från till samtför anordnande av institutioner för HIV-smittade som omhändertasenligt smittskyddslagen (1988:1472), sammanlagt 8 milj.kr.I propositionen anförs beträffande den allmännasjukvårdsersättningen att överläggningarna präglats av detrådande allvarliga statsfinansiella läget och att parternadärför inte kunnat nå en uppgörelse om beloppet av den allmännasjukvårdsersättningen för . Eftersom parterna enats omatt 400 milj.kr. skall avsättas för den nya särskildaersättningen för rehabiliterings- och behandlingsinsatser anserföredragande statsrådet att den allmänna sjukvårdsersättningenbör höjas med 100 milj.kr. Enligt propositionenskall den allmänna sjukvårdsersättningen för år l991 utges medtotalt 14772,5 milj. kr.De sammanlagda ersättningarna till sjukvårdshuvudmännen för år1991 skulle därmed uppgå till 15262 milj.kr., vilket skulleinnebära en ökning med 476 milj.kr. i förhållande till vad somutges för år l990.Sammanfattningsvis skall sjukvårdshuvudmännen erhålla följandeersättningar för år 1991.Ändamål Totalbeloppmilj.kr.1. Allmän sjukvårdsersättning 14 772,52. Ersättning till 46,53. Särskild ersättning för rehabiliterings- ochbehandlingsinsatser 4004. Särskild ersättning för ökad tillgänglighet ochkapacitet i hälso- och sjukvården 105. Särskild ersättning för psykoterapeutisk verksamhet 216. Särskild ersättning till register för produktkontroll 47. Särskild ersättning för handledning avkiropraktorer 18. Särskild ersättning för vissa patientöverföringar 29. Särskild ersättning för rikssjukvård förHIV-smittade 5Totalt 15 262Utöver dessa ersättningar utges enligt den separataöverenskommelsen som gäller åren 1982--1991 ett särskilt bidragtill den psykiatriska vården med 186 milj.kr. för år 1991.Ersättningsbeloppen utges i huvudsak från den allmännasjukförsäkringen. För sjukförsäkringens finansiering lämnasockså ett särskilt statsbidrag som utges från förslagsanslagetEl6. Bidrag till allmän sjukvård m.m. undersocialdepartementets huvudtitel och som för budgetåret l990/91fastställts till . Därvid har förutsatts attdet särskilda statsbidraget skall utges med oförändrat belopp på4300 milj.kr. Från anslaget finansieras också detsärskilda statsbidraget till den psykiatriska vården. Den nuträffade överenskommelsen innebär att belastningen på anslaget El6. Bidrag till allmän sjukvård m.m. ökar med 5 milj. kr. ochbelastningen på anslaget D 1. Bidrag till sjukförsäkringen med31 milj. kr. under innevarande budgetår.I propositionen läggs även fram förslag till ändring av dets.k. högkostnadsskyddet i enlighet med vad parterna kommitöverens om. Vidare föreslås en ändring i AFL om tidpunkten föratt påbörja rehabiliteringsinsatser i vissa fall.Förändringar i ersättningssystemetI de under den allmänna motionstiden väckta motionerna1989/90:Sf259 av m.fl. (yrkandena 1 och 2) och1989/90:Sf276 av m.fl. (yrkandena 1 och 2) samt iden med anledning av propositionen väckta motionen 1990/91:Sf4av m.fl. (yrkandena l och 4) anser motionärernaatt det nuvarande ersättningssystemet för sjukvård, det s.k.Dagmarsystemet, bör avskaffas. I stället bör en störredel av sjukvården finansieras av en allmän obligatorisksjukvårdsförsäkring som ger den enskilde valfrihet i sjukvårdenutan att det kostar den enskilde något extra.Sjukvårdsförsäkringen kan ersätta landstingsskatten, ochavgiften till försäkringen kan liksom landstingsskatten tas ut iförhållande till den försäkrades inkomst. En sådan försäkring,som kombineras med åtgärder för att stimulera läkaretablering iglesbygd, medför enligt motionärerna att alla försäkrade fårrätt att välja en egen läkare eller sjukgymnast, ochetableringshindren för dessa privata vårdgivare kan avvecklas.Även distriktssköterskor och legitimerade psykologer ochpsykoterapeuter bör anslutas till försäkringen. Långtidssjukafår rätt att välja sjukhem eller långvårdsklinik, och också denspecialiserade sjukvården vid sjukhus och kliniker bör omfattasav försäkringen. Motionärerna begär att regeringen lägger framförslag om en sådan allmän obligatorisk sjukvårdsförsäkring.Även i motionerna 1989/90:Sf248 av förste vice talman m.fl. och 1989/90:Sf249 av begärsförslag om en allmän obligatorisk sjukvårdsförsäkring. I motion1989/90:Sf248 framhålls att patienten skall ges möjlighet attvälja sjukhem, t.ex. sådana med inriktning. Vidare begärMargaretha m.fl. i motion 1989/90:Sf278 etttillkännagivande om att Dagmarsystemet skall avskaffas.Utskottet har tidigare behandlat motioner med samma syfte somde nu redovisade. Senast skedde detta i det av riksdagengodkända betänkandet 1989/90:SfU5. Utskottet har därvid hänvisattill sitt principiella ställningstagande i samband med att detnya ersättningssystemet infördes, se SfU l983/84:31. I dettaframhöll utskottet bl.a. att förändringarna låg i linje medsträvandena att med försäkringsmedel bättre fördela ochförstärka utbudet av den öppna vården och att de borde kunnamedverka till att hälso- och sjukvårdslagens (1982:763)målsättning om en god hälso- och sjukvård för alla medborgare pålika villkor skall kunna uppfyllas och att underlättasjukvårdshuvudmännens planering av vården. Mot bakgrunden av attansvaret för befolkningens hälso- och sjukvård lagts påsjukvårdshuvudmännen ansåg utskottet det både riktigt ochrimligt att dessa har ett inflytande över hur de trots alltbegränsade ekonomiska och personella resurserna fördelas, såvälmellan de olika sjukvårdshuvudmännen som inom resp. geografiskaområden. Utskottet framhöll vidare att det fria läkarvalet iverkligheten är förbehållet patienterna i vissastorstadsområden, eftersom den offentliga vården i dessa områdenhar god tillgång på läkare och det övervägande antaletprivatpraktiker etablerat sig där. Genom att resurserna styrsjämnare över hela landet ansåg utskottet att ett fritt läkarvalpå sikt kunde bli en realitet även för den övriga befolkningen.I frågan om en ändrad finansiering av sjukvården framhöllutskottet likaledes i betänkandet 1989/90:SfU5 att det skulleinnebära en avsevärd förändring av landstingens roll och ansvarbeträffande hälso- och sjukvården om en större del avsjukförsäkringens kostnader skulle betalas via sjukförsäkringeni stället för med landstingsskatt. Utskottet har tidigare inteheller funnit anledning att frångå den s.k.Hagaöverenskommelsen, genom vilken de individuellasjukförsäkringsavgifterna slopades.Utskottet vidhåller sin tidigare inställning i dessa frågoroch avstyrker bifall till motionerna 1989/90:Sf248,1989/90:Sf249, 1989/90:Sf259 yrkandena 1 och 2, 1989/90:Sf276yrkandena 1 och 2, 1989/90:Sf278 och 1990/91:Sf4 yrkandena 1 och4.Ersättningsbeloppen för år 1991I tre motioner föreslås att sjukvårdshuvudmännen fårytterligare medel för hälso- och sjukvården för år 1991.I motion 1990/91:Sf6 (yrkande 3) anför m.fl. attresurser motsvarande minst 450 milj.kr. bör återföras tillsjukvårdshuvudmännen . Motionärerna lämnar förslagtill hur detta kan ske. De erinrar om att folkpartietliberalerna tidigare föreslagit att 200 milj.kr. skulle anvisasför /91 för att motverka köer inom sjukvården. Avdessa medel skulle 100 milj.kr. ha avsett första halvåret 1991.Motionärerna motsätter sig vidare en höjning av löneskatten ienlighet med förslag i proposition 1990/91:54. För landstingensdel skulle den höjda löneskatten uppgå till . Enligt motionärerna kan enförstärkning av landstingens ekonomi även ske genom attprimärkommunerna övertar betalningsansvaret för färdigbehandladepatienter vid somatisk korttidssjukvård. Inledningsvis bör dockett statsbidrag utges. Motionärerna anser att vad sålundaanförts bör ges regeringen till känna.Även m.fl. anser i motion 1990/91:Sf1(yrkande 4) att ytterligare resurser bör tillskjutas till denegentliga sjukvården. Motionärerna hänvisar till att regeringeni proposition 1990/91:14 angivit att behövs förinformation och utbildning i samband med attkommunerna får ökat ansvar för långvarig vård av äldre ochhandikappade. Motionärerna anser att skall besluta attdessa medel i stället skall gå till sjukvårdshuvudmännen för år1991. Motionärerna begär vidare i yrkande 5 ett tillkännagivandeom att en särskild hälso- och sjukvårdsavgift bör införas påalkohol och tobak. Ett sådant tillkännagivande begär även RolandLarsson och i motion 1990/91:Sf8.Lars m.fl. anser i motion 1990/91:Sf2 (yrkande 1) atten ytterligare uppräkning av sjukvårdsersättningen bör göras såatt den åtminstone täcker den beräknade lönekostnadsökningen förår 1991 på , och motionärerna begär etttillkännagivande härom. Motionärerna begär även (yrkande 6) etttillkännagivande om att bidraget till förebyggande arbete inomsjukvården även fortsättningsvis bör utges som särskildersättning så att inte det förebyggande arbetet blir eftersatt.Med hänsyn till bl.a. att tillgången på sjukgymnaster kan antasvara god motsätter sig motionärerna att medel avsätts förhandledning av kiropraktorer. Beloppet bör i stället ingå i denallmänna sjukvårdsersättningen, och motionärerna begär etttillkännagivande härom (yrkande 8). m.fl. anser imotion 1990/91:Sf6 att hjälpmedelsersättningen ävenfortsättningsvis bör utges som särskild ersättning, och de begäri yrkande 4, såvitt nu är i fråga, ett tillkännagivande härom.Utskottet vill inledningsvis erinra om att redan under år 1991kan vissa förändringar komma att ske inom äldreomsorgen tillföljd av förslag som lagts fram i proposition 1990/91:14 omansvaret för service och vård till äldre och handikappade m.m. Ipropositionen föreslås att kommunerna skall ges ett samlatansvar för långvarig service och vård till äldre ochhandikappade. Bl.a. skall kommunerna överta vissa lokala sjukhemoch andra vårdinrättningar. Vid dessa vårdinrättningar och vidvissa andra boendeformer m.m. skall kommunen ansvara för denhälso- och sjukvård som de enskilda behöver. Detta ansvar skalldock inte omfatta sådan hälso- och sjukvård som ges av läkare.Kommunerna skall även få ett ekonomiskt ansvar i form avbetalningsansvar för sådan somatisk långtidssjukvård som maninte har verksamhetsansvar för. Reformen föreslås bli genomfördden . Ersättningarna från sjukförsäkringen tilllandstingen och de landstingsfria kommunerna skall fr.o.m. år1992 reduceras proportionellt mot den kostnadsandel av hälso-och sjukvårdskostnaderna som bedöms bli avlyft från landstingengenom reformen. Kommunerna skall tillföras medel för de nyaåtagandena genom att det finansiella utrymme som uppstår genomreduceringen av ersättningen från sjukförsäkringen utnyttjas förskatteutjämningssystemet resp. för bidrag till kommunerna. Enkommun och ett landsting skall kunna komma överens om att redanunder överföra visst verksamhetsansvar till kommunensamt införa betalningsansvar för kommunen för viss somatisklångtidssjukvård som bedrivs av landsting eller enskildvårdgivare. För genomförandet av reformen bör enligt vad somanges i propositionen utges statliga bidrag på sammanlagt 5,5miljarder kronor, varav 1 miljard för informations- ochutbildningsinsatser . -- Avsikten är att dennärmare utformningen av den ekonomiska regleringen skall läggasfram i en proposition . Därvidkommer även förslag om anvisning av medel för /92att föreläggas riksdagen.Socialutskottet har behandlat propositionen i sittbetänkande 1990/91:SoU9. föreslår därvid vissaandra lösningar av äldreomsorgen än vad regeringen föreslagit,och utskottet föreslår även en annan fördelning av det statligastödet på sammanlagt . att ett viktigt syfte med införandet av kommunaltbetalningsansvar för medicinskt färdigbehandlade är att ökasjukvårdens kapacitet att hjälpa de patienter som för närvarandeväntar på operation eller annan behandling. För att nedbringakötiden krävs koncentrerade insatser. Mot denna bakgrundföreslår socialutskottet att landstingen och de landstingsfriakommunerna övergångsvis tillförs ett särskilt statsbidrag på 500milj.kr. Detta bidrag bör enligt socialutskottetockså underlätta den omställning som krävs för att patienter påsjukhem och andra inrättningar som berörs av reformen skallkunna ges en trygg medicinsk vård. anser att detanförda bör ges regeringen till känna.Riksdagen har ännu inte tagit ställning till socialutskottetsbetänkande. Om följer socialutskottet kommer dettaenligt socialförsäkringsutskottets mening att medföra attsjukvårdshuvudmännen kan disponera sina medel iförvissning om att de kommer att tillföras ett särskiltstatsbidrag på 500 milj.kr. Utskottet förutsätteratt detta extra engångsbidrag inte kommer att påverka nivån påde ersättningar från sjukförsäkringen som efter förhandlingarmellan regeringen och sjukvårdshuvudmännen skall utges tillsjukvårdshuvudmännen för . Härigenom skulle syftet medmotionerna 1990/91:Sf1 yrkande 4, 1990/91:Sf2 yrkande 1 och1990/91:Sf6 yrkande 3 delvis kunna anses tillgodosett.Vad härefter gäller storleken av den allmännasjukvårdsersättningen för vill utskottet anföraföljande.Den allmänna sjukvårdsersättningen har endast räknats upp med100 milj.kr. jämfört med motsvarande ersättningsbelopp för år1990. Utskottet konstaterar emellertid att parterna samtidigtkommit överens om att patientavgifterna skall avregleras. mening torde avregleringen av patientavgifternamedföra ökade inkomster för sjukvårdshuvudmännen på 500--800milj.kr. I sammanhanget måste emellertid även beaktas atthärutöver 400 milj.kr. avsatts för rehabiliterings- ochbehandlingsinsatser. Dessa medel utges visserligen för särskiltangivna ändamål men enligt utskottets mening måste medlen ökasjukvårdshuvudmännens möjligheter att bedriva en effektiv hälso-och sjukvård. Utskottet vill även erinra om attsjukvårdshuvudmännen tidigare erhållit extra medel (70 milj.kr.för ) för att korta köerna inom vissa delarav sjukvården, och dessa medel ingår i denallmänna sjukvårdsersättningen.Utskottet anser inte att -- i nuvarande statsfinansiella läge-- sjukvårdshuvudmännen kan erhålla ytterligare medel från denallmänna sjukförsäkringen att användas till finansiering avhälso- och sjukvården.Beträffande motionsyrkandena om en särskild hälso- ochsjukvårdsavgift på alkohol och tobak vill utskottet hänvisa tillvad som under föregående anförts vid behandling avliknande yrkanden. , som behandlade frågan i sittbetänkande 1989/90:SkU3 om alkoholbeskattning m.m., framhölldärvid att en avgift av detta slag givetvis borde ses som enskatt. Enligt skatteutskottets uppfattning saknades detanledning att dela upp beskattningen av de aktuella varorna pådet sätt som motionärerna föreslagit. , sombehandlade frågan i sitt betänkande 1989/90:FiU20, hänvisadetill att en särskild sjukvårdsavgift på alkohol och tobak skullevara en form av specialdestinering av skatten. Finansutskottetanförde att en bärande tanke i statsbudgetens uppbyggnad är attspecialdestination av statliga inkomster till bestämt ändamålinte bör förekomma, och utskottet ansåg att denna principalltjämt var giltig.Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motionerna1990/91:Sf1 yrkandena 4 och 5, 1990/91:Sf2 yrkande 1,1990/91:Sf6 yrkande 3 och 1990/91:Sf8 till den del de inte kananses tillgodosedda enligt vad utskottet ovan anfört.Vad gäller frågan om olika ersättningsbelopp skall utgessärskilt eller ingå i den allmänna sjukvårdsersättningen villutskottet anföra följande. I förevarande proposition hänvisarföredragande statsrådet till att de allmänna hälso- ochsjukvårdspolitiska utgångspunkterna för den träffadeöverenskommelsen skall utgöra grund för en mål- ochresultatstyrning med uppföljning och utvärdering avverksamheten. Statsrådet anser därför att systemet med särskildaersättningar för avinstitutionalisering, förebyggande åtgärderoch tillhandahållande av hjälpmedel åt handikappade bör kunnaavvecklas och ersättningarna i stället inordnas i den allmännasjukvårdsersättningen. Han anför också att dessa särskildabidrag knappast haft någon påtaglig styrande effekt på sinaområden. Genom denna förändring blir även ersättningssystemetenklare och mindre administrativt betungande. Statsrådetunderstryker dock kraftigt att detta självfallet inte skalluppfattas som om dessa tre verksamhetsområden har fått minskadprioritet. Beträffande den särskilda ersättningen förhandledning av kiropraktorer anförs i propositionen att den ären följd av beslut att ett av villkoren förlegitimation som kiropraktor skall vara fullgjord praktisktjänstgöring inom allmän eller enskilt bedriven hälso- ochsjukvård.Utskottet har inget att erinra mot denna fördelning på allmänoch särskild ersättning om vilken regeringen ochsjukvårdshuvudmännen är överens. Utskottet avstyrker därförbifall till motionerna 1990/91:Sf2 yrkanden 6 och 8 och1990/91:Sf6 yrkande 4 i denna del.Rehabiliterings- och behandlingsarbete m.m.Som tidigare nämnts har regeringen och sjukvårdshuvudmännenkommit överens om att 400 milj.kr. skall tillskjutas frånsjukförsäkringen för satsningar pårehabiliterings- och behandlingsarbete. I motion 1990/91:Sf4 avSten m.fl. (yrkande 2) motsätter sig motionärerna dennaåtgärd. De anser i stället att samverkan mellanförsäkringskassan och sjukvården bör intensifieras när detgäller rehabiliteringsinsatserna. De anser också att införandetav en allmän obligatorisk sjukvårdsförsäkring skulle medföra attresurserna bättre kom patienterna till godo. Motionärerna begärett tillkännagivande om vad sålunda anförts.Rehabiliteringsfrågor tas även upp i motionerna 1989/90:Sf358av m.fl. och 1989/90:Sf276 av m.fl.(yrkande 9). I motion 1989/90:Sf358 begärs ett tillkännagivandeom att försäkringskassorna i en försöksverksamhet bör få rättatt köpa vård, t.ex. operationer, från sjukvårdshuvudmännen, ochi motion 1989/90:Sf276 begärs ett tillkännagivande om attförsäkringskassorna bör ges en samordnande roll i alltrehabiliteringsarbete.I propositionen anförs att de 400 milj.kr. som skall användasför satsningar på rehabiliterings- och behandlingsarbete börfördelas med utgångspunkt från både det s.k. ohälsotalet ochinvånarantalet för respektive sjukvårdsområde. Som villkor föratt skall utge denna ersättning krävs enligtöverenskommelsen att kassan och sjukvårdshuvudmannen kommeröverens om hur medlen, tillsammans med en anpassning avhuvudmannens verksamhet och resurser, bäst skall användas föratt resultera i åtgärder som syftar till att snabbare återföramänniskor till arbetslivet eller till ett aktivt liv i övrigt. Ipropositionen understryks att de avsatta medlen inte skall kunnaanvändas för direkta köp av individuellt utformadesjukvårdsinsatser. Det bör enligt föredragande statsrådet vararimligt att denna satsning leder till att utgifterna i övrigtfrån socialförsäkringen reduceras i minst motsvarande mån.Försäkringskassorna och sjukvårdshuvudmännen skall tillsammansnoggrant följa utfallet av den nya satsningen och utvecklalämpliga metoder för den utvärdering m.m. som behövs.Utskottet anser det mycket positivt att 400 milj.kr. kanavsättas för satsningar på rehabiliterings- ochbehandlingsarbete. Medlen skall användas för att på bästa sättresultera i åtgärder som syftar till att snabbare återföramänniskor till arbetslivet eller till ett aktivt liv i övrigt.Utskottet instämmer i att detta utgör ett viktigt led i de storasatsningar som görs i olika avseenden för att få till stånden aktiv rehabilitering. Bl.a. har under våren 1990beslutat om vissa insatser för en aktiv rehabilitering (prop.1989/90:62, SfU12, rskr. 185) och regeringen har aviserat enproposition om ytterligare förändringar inom rehabiliteringensom beräknas föreläggas . Utskottetanser att regeringens kommande proposition om rehabiliteringenbör avvaktas, och något uttalande från sida medanledning av motionerna 1989/90:Sf276 yrkande 9, 1989/90:Sf358och 1990/91:Sf4 yrkande 2 bör därför inte göras.Regeringen har vidare lagt fram förslag till ny lydelse av 2kap. 11 § AFL, som innebär att tidsangivelsen för närrehabiliteringsinsatser i vissa fall skall påbörjas tas bort.Utskottet tillstyrker lagförslaget.I motion 1990/91:Sf4 av m.fl. (yrkande 5) begärsett tillkännagivande om att -- i avvaktan på införandet av enobligatorisk sjukvårdsförsäkring -- en vårdgaranti bör införas,så att svårt sjuka patienter som inte kan få vård i rimlig tidinom det egna får rätt till vård på landstingetsbekostnad, antingen privat, vid ett annat landsting eller, om såär lämpligt eller nödvändigt, utomlands. I motion 1989/90:Sf346av m.fl. anförs att en överföring av resurser frånsjukförsäkringen till sjukvården tycks kunna förkortasjukskrivningstiderna. En försöksverksamhet med en sådanresursöverföring bör komma till stånd, ochmotionärerna begär i yrkande 8 ett tillkännagivande härom. ClaesRoxbergh m.fl. anser i motion 1989/90:Sf312 yrkande 5 attregeringen bör utreda vilka besparingar en överföring avresurser från sjukförsäkringen till sjukvården skulle medföraoch i vilka former en sådan överföring bör ske. Detta bör enligtmotionärerna ges regeringen till känna.Beträffande förslaget i motion 1990/91:Sf4 om införandet av envårdgaranti vill utskottet anföra följande. Enligtöverenskommelsen med sjukvårdshuvudmännen för utgick ensärskild ersättning på 50 milj.kr. för åtgärder för attförbättra tillgängligheten och kapaciteten i sjukvården.Parterna enades därvid om ett åtgärdsprogram. Bl.a. skulle vadsom tidigare överenskommits i fråga om vissa operationer inomsjukvården gälla också för år l990 vad gällde indikationer förvårdplaneringslistor och prioriteringar. Parterna slog fast attom väntetiden i resp. prioriteringsgrupp för de treoperationsområdena gråstarrsoperationer, höftledsoperationeroch kranskärlsoperationer beräknas komma att överskridas harpatienten rätt att begära att få operation vid annan klinik, vidannat sjukhus eller hos annan sjukvårdshuvudman.Sjukvårdshuvudmannen skall därvid aktivt pröva möjligheten attremittera till annan klinik med kapacitet att utföra operationeninom den önskvärda planeringstiden.Vad gäller frågan om överföring av medel från sjukförsäkringentill sjukvården vill utskottet framhålla att utöver den allmännasjukvårdsersättningen sker redan sådan överföring, inte minstgenom de 400 milj.kr. som nu avsätts för rehabiliterings- ochbehandlingsarbete. Utskottet vill även nämna att regeringen iskrivelse 1990/91:50 om åtgärder för att stabilisera ekonominoch begränsa tillväxten av de offentliga utgifterna föreslåråtgärder för att få till stånd en effektivare sjukvård och ensamordning mellan sjukvården och sjukförsäkringssystemet somleder till ett bättre resursutnyttjande. Bl.a. skall försöksnarast inledas i några primärvårdsområden där kommunen ellerlandstinget får ansvar för de samlade ekonomiska resurserna förhälso- och sjukvård, läkemedel, sjukresor, sjuk- ocharbetsskadeförsäkring samt förtidspension. Man skall ävenöverväga att låta försäkringskassa få sådanttotalkostnadsansvar. En proposition rörande försöksverksamhetenkommer att föreläggas under våren 1991.Med hänvisning till de åtgärder som sålunda redan vidtagitseller planeras på sjukvårdsområdet anser utskottet att någotuttalande från sida med anledning av motionerna1989/90:Sf312 yrkande 5, 1989/90:Sf346 yrkande 8 och 1990/91:Sf4yrkande 5 inte är påkallat.Mot bakgrund av att utgifterna från sjukförsäkringen förläkemedelsförmåner ökat kraftigt begär m.fl. imotion 1990/91:Sf6, yrkande 5, ett tillkännagivande om attläkarna regelbundet bör få information om vilka kostnader derasläkemedelsförskrivningar och sjukskrivningar förorsakar.Socialutskottet har i sitt betänkande 1989/90:SoU21 om det nyaläkemedelsverket behandlat ett liknande motionsyrkande.Socialutskottet anförde därvid bl.a. att en uppföljning avläkemedelsordinationerna är angelägen för att läkare bättreskall kunna bedöma vad som utgör en rationell användning avläkemedel men att en återföring av information till läkarnaockså har betydelse när det gäller att åstadkomma en störrekostnadsmedvetenhet hos läkarna.