bet · GE01UbU4 · 1990-11-29 00:00:00 — 95).I den nu aktuella propositionen sägs att statsmakterna dock,av hänsyn till de enskilda eleverna, bör sätta upp vissagenerella regler om vid vilken grundskola i hemkommunen en elevskall få fullgöra sin skolplikt.Huvudregeln bör enligt statsrådet vara att platserna i engrundskola i första hand förbehålls de elever för vilka skolanligger närmast deras bostäder. I den mån platserna i den mestnärbelägna skolan inte räcker till för alla skolpliktiga barnfår man finna den därefter bästa samlade lösningen. Avgörandeskall alltså vara att skolvägarna skall bli så korta sommöjligt. Om det beträffande någon skolpliktig elev finnsönskemål om skolgång i en annan än den mest närbelägna skolanbör detta tillgodoses så långt det är möjligt utan att någonannan elev, som hör till den skolans naturligaupptagningsområde, därmed berövas sin plats i skolan.Bestämmelsen om elevens företrädesrätt till skolplats i enskola nära hemmet bör, enligt den bedömning statsrådet nu gör,kunna föras in i skollagens kapitel om . Ytterligareöverväganden måste dock göras, och det anses naturligt att denfrågan tas upp i samband med den planerade reformeringen avskolformskapitlen i skollagen.I motion 1990/91:Ub35 (fp) yrkande 3 framförs uppfattningenatt denna närhetsprincip vid ett första övervägande har mycketsom talar för sig. De flesta föredrar en kort skolväg.Motionärerna föreslår ändå en mer generell utformning av enlagbestämmelse. Om kommunen ges en skyldighet att i störstamöjliga utsträckning tillgodose föräldrars och eleversönskemål, inkluderar det en skyldighet att söka tillfredsställaockså dem som föredrar den närmaste skolan. Närhetsprincipenkan ibland komma att stå emot någon annan princip. Om det t.ex.finns två skolor i samma kommundel och den ena har enmusikprofil, kan det vara rimligt att låta en ringamusikintresserad elev få något längre skolväg om en mycketmusikintresserad elev därigenom får möjlighet att gå iprofilskolan. Motionärerna anser att på denna punktbör föregripa regeringens aviserade förslag och fatta beslutom en paragraf i skollagen med angiven innebörd, nämligen attföräldrars önskemål om viss skola skall beaktas så långt det ärmöjligt utan att åsidosätta andra elevers berättigade krav påplacering i en skola nära hemmet.Motionärerna påpekar vidare att det inte är omöjligt att ökavalfriheten också på små orter. Om det finns endast en skola påorten, kan man skapa ökad valfrihet inom skolbyggnadens väggargenom att inom skolan utveckla profiler och tillåta val mellandessa. Därmed blir valfriheten en realitet också i glesbygd.Enligt yrkande 4 i den nämnda motionen bör riksdagenuttala att det är befrämjande för utvecklingen i helaskolsystemet att skolor med profil kommer till stånd och attdärmed olika undervisningsmetoder accepteras och får existerasida vid sida. Sådana skolor ökar också möjligheterna atttillgodose individuella önskemål från eleverna.Enligt motion 1990/91:Ub5 (m) yrkande 5 delvis bör valet avskola i största möjliga utsträckning avgöras av föräldrarna.Utskottet anser att utgångspunkten för placering av elevervid skola inom kommunen skall vara elevens närhet till skolan.Kommunen skall emellertid enligt utskottets mening så långt detär praktiskt och ekonomiskt möjligt tillgodose elevers ochföräldrars önskan om placering vid viss skola. Utskottet utgårfrån att regeringen senare förelägger ett förslagtill lagtext med den innebörd som utskottet angivit. Utskottetanser att som sin mening bör ge regeringen detta tillkänna. Därmed bör motionerna 1990/91:Ub5 yrkande 5 delvis och1990/91:Ub35 yrkandena 3 och 4 avslås.Beträffande fristående skolor (skolor med annan huvudmanän stat, kommun och landstingskommun) anförs i propositionenatt det är nödvändigt att se över statsbidragsnivåerna förskolorna så att nivåerna blir mer jämförbara med vad som ifortsättningen kommer att utgå i form av statligt finansielltstöd för kommunernas skolverksamhet. Statsrådet avser attåterkomma i ärendet i samband med budgetpropositionen /92. Frågan om kommunala/landstingskommunalabidrag har utskottet tidigare behandlat i betänkande UbU1987/88:14 (s. 12).Enligt förslaget till ny skollag (1 kap. 3 §) kan det vidsidan av de skolformer som anordnas av det allmänna finnasskolor som anordnas av enskilda fysiska eller juridiskapersoner (fristående skolor).I motion 1990/91:Ub5 yrkande 6 begärs en sådan språkligutformning av lagförslaget att man inte får intrycket attfristående skolor är något som närmast är ett undantag.Utskottet uppfattar inte paragrafen som motionärerna gör.Skolor med kommun som huvudman är offentligrättsligt reglerade,fristående skolor privaträttsligt reglerade. De senare kandärför inte utan vidare ges status av myndighet(regeringsformen 11 kap. 6 § sista stycket).Med hänvisning härtill avstyrker utskottet motion 1990/91:Ub5yrkande 6 och föreslår att antar det i propositionenframlagda lagförslaget såvitt avser 1 kap. 3 § skollagen.Frågor om godkännande- och statsbidragsbeslut avseendefristående skolor avser utskottet att behandla i anslutningtill budgetpropositionen för /92.2.5 RektorerEnligt förslaget till skollag skall det för ledningen avutbildningen i skolorna finnas rektorer. Rektor skall hålla sigförtrogen med det dagliga arbetet i skolan. Det åligger rektoratt särskilt verka för att utbildningen utvecklas. Somrektor får bara den anställas som genom utbildning ocherfarenhet har förvärvat pedagogisk insikt (2 kap. 2 §).Enligt föredragande statsrådet har skolledningen en avgörandebetydelse för skolans utveckling. Enligt hans uppfattning ärdet ofrånkomligt att det finns en ansvarig skolledare som --självfallet under det ansvariga politiska organet -- svarar förden dagliga ledningen av verksamheten i skolan och därvid sertill att bestämmelserna om utbildningen uppfylls. Ansvaret förutbildningen omfattar ansvar inte endast för den direktaundervisningen utan även för skolans fostrande roll. Utöverdetta behöver någon svara för beslut i vissa frågor som för deenskilda eleverna är av mer ingripande natur. Både förkvalitetens upprätthållande och för rättssäkerheten är detsåledes viktigt att det står klart vem som bär ansvaret förvissa avgöranden. Ett system med någon typ av kollektivt ansvarär inte till fyllest för att garantera de intressen som måstevärnas. Ansvaret skall därför läggas på en bestämd tjänsteman.Det är enligt regeringen rimligt att för denna ansvarigaskolledare ställa upp tydliga behörighetsvillkor.Föredragande statsrådet vill betona att föreskriften om attdet skall finnas rektorer inte innebär ett försök att styrakommunerna när de skall utforma sin ledningsorganisation. Denenda begränsningen som statsrådet anser vara nödvändig är attdet skall finnas en rektor med ett ansvarsområde som inte fårgöras så stort att han eller hon inte kan hålla sig förtrogenmed det dagliga arbetet i skolan. Detta är en självklarinskränkning med tanke på den funktion som rektor skall ha. Ipropositionen framhålls slutligen att någon annan skolledareinte kan ta över från rektor det ansvar och de skyldigheterdenne har enligt författningarna. Rektors ansvar ochskyldigheter kan inte delegeras. Det helt dominerande syftetmed skolan, nämligen att utbilda och fostra barn och ungdom,gör att denna verksamhet måste inta en särställning i denkommunala verksamheten. Detta är något som alltid måste beaktasvid utformningen av skolorganisationen på lokal nivå.Enligt motion 1990/91:Ub5 (m) yrkande 27 bör vid tillsättningav tjänst som rektor krav på lärarutbildning eller annanlikvärdig utbildning normalt ställas.Utskottet hänvisar till vad som i det föregående redovisatsbeträffande skollagens bestämmelser om rektor. Motionärernasförslag innebär när det gäller behörighetskravet ingen skillnadjämfört med regeringens. Utskottet anser därför att riksdagenbör avslå motion 1990/91:Ub5 yrkande 27.Riksdagen bör likaledes -- med hänvisning till de skäl somanförs i propositionen (s. 34--37) -- avslå motion 1990/91:Ub23(s), enligt vilken kommunerna inte skall behöva ha rektorer somansvariga för skolverksamheten.Utskottet föreslår på anförda grunder att antar deti proposition 1990/91:18 framlagda förslaget till lag omändring i skollagen såvitt avser 2 kap. 2 §.2.6 Anställningar som lärareEnligt regeringens förslag till skollag är kommun skyldig attför undervisningen använda lärare som har en utbildning avseddför den undervisning de i huvudsak skall bedriva. För att fåanställas som lärare i det offentliga skolväsendet utantidsbegränsning skall den sökande uppfylla ett av följandekrav: 1. Sökanden skall ha genomgått svensk eller därmedjämställd nordisk lärarutbildning med huvudsaklig inriktningmot den undervisning anställningen avser. Sökanden skall hagenomgått annan högskoleutbildning som av universitets- ochhögskoleämbetet förklarats i huvudsak motsvara sådanlärarutbildning som avses under 1 (jfr 2 kap. 3 och 4 §§).Enligt motionerna 1990/91:Ub5 (m) yrkande 26, 1990/91:Ub9 (m,fp, c, mp), 1990/91:Ub13 (c) delvis och 1990/91:Ub35 (fp)yrkande 8 är det viktigt att utbildningen redan igymnasieskolan forskningsanknyts. Utvecklingen bådeinternationellt och i kommer att kräva det. Det är ettnationellt intresse att det i en kommuns gymnasieskola finnstillräckligt många lärare som genomgått forskarutbildning.Riksdagen bör därför kräva anordningar, som garanterar attkommunerna tar initiativ till att viss andel av de lärare somanställs för undervisning i gymnasiets teoretiska ämnen skallha genomgått forskarutbildning. Detta bör som sinmening ge regeringen till känna.Utskottet vill med anledning av motionsyrkandena anföraföljande.När det gäller lärare har vid flera tillfällenuttalat sig för behovet av lektorskompetens i gymnasieskolan,senast i samband med behandlingen av forskningspropositionen(prop. 1989/90:90, bet. UbU25 s. 76--77, rskr. 328, jfr UbU1986/87:26 s. 30). Statsrådet anmäler också i dennu föreliggande propositionen att han anser det angeläget attanknytningen till forskning säkras på olika sätt igymnasieskolan.Utskottet har inhämtat att regeringen planerar att utfärda enförordning om meritvärdering vid anställning av lärare, somavses gälla fr.o.m. . Enligt denna får vidanställning av sådan lärare vid gymnasieskolan, beträffandevilken genomgången forskarutbildning bedöms vara av särskiltintresse för utbildningen i kommunen, särskild vikt läggas viddenna forskarutbildning. Med forskarutbildning avses sådanutbildning som lett fram till doktorsexamen, godkäntdisputationsprov för doktorsgraden enligt äldre bestämmelsereller sådan licentiatexamen som avlagts enligt de bestämmelsersom fanns den 30 juni 1969.Gymnasielektorer betyder genom sitt ämneskunnande ochvetenskapliga synsätt mycket för att hos elever igymnasieskolan väcka intresse för fortsatta högskolestudier. Debetyder också mycket för ett lärarkollegium.Antalet lektorstjänster avses enligt regeringens förordning() vara nära 3 000 på tre- och fyraåriga linjer(HSENT), vilket -- relaterat till förhållandena enligtriksundersökningen 1988/89 -- enligt uppgift frånskolöverstyrelsen motsvarar i genomsnitt avundervisningsvolymen i allmänna, ekonomiska och tekniska ämnenpå de tre- och fyraåriga teoretiska linjerna.Skolhuvudmännen kan på olika sätt vidta åtgärder för attfrämja rekryteringen till lektorstjänster. Sannolikt finns ettstort antal lärare på nuvarande adjunktstjänster som skullevara intresserade av att genom en forskarutbildning på t.ex.det ämnesmetodiska området bli kompetenta för anställning somlektorer. Genom deras tidigare utbildning och erfarenhet skulledet kunna vara en stor tillgång för kommunen att kunna anställadem som lektorer efter genomgången forskarutbildning. Det ärdärför angeläget att skolhuvudmännen medverkar till att göradet praktiskt och ekonomiskt möjligt för sådana personer attgenomgå forskarutbildning. När det gäller personer som haravlagt doktorsexamen i ämne som bedöms vara relevant förläraryrket (jfr ASÖ 1971/72:70) är det också viktigt attskolhuvudmännen tar emot dem i sitt skolväsende för en kortarepraktisk-pedagogisk utbildning under samtidig lärartjänstgöringi enlighet med de regler som finns för den särskildapraktisk-pedagogiska utbildningen för gymnasielektorer (, jfr prop. 1988/89:100 bil. 10 och bet.1988/89:UbU22). Utskottet förutsätter att regeringen ävenfortsättningsvis låter föranstalta om anordnande av olika slagav kortare praktisk-pedagogisk lektorsutbildning med deersättningar (motsvarande) som utgått till dem somgenomgår utbildningen. Slutligen är det angeläget attuniversitets- och högskoleämbetet i skälig utsträckningmeddelar dispens från kravet på grundläggandehögskoleutbildning i två skolämnen vid genomgång avpraktisk-pedagogisk utbildning och sådan förklaring som kan gesenligt 2 kap. 4§ skollagen när det gäller anställning somlektor för den som avlagt doktorsexamen i allmänna ämnen (UbU1987/88:25 s. 10). I fråga om tekniska och ekonomiska ämnenfinns särskilda bestämmelser för behörighet till lektorstjänst(SÖ-FS 1987:238 och 239 samt 1989:92).Utskottet anser att samspelet mellan grundutbildning pågymnasienivå och forskning kommer att vara viktigt ävenfortsättningsvis. Det är därför ett nationellt intresse attanställningar som lektor kommer till stånd i en omfattning sommotsvarar tidigare bestämmelser om sådana tjänster. Detankommer på skolhuvudmännen att med vissa intervallledigkungöra anställningar som lektor och vidta de övrigaåtgärder som behövs för att nå detta mål. När en kommunsgymnasieskola skall utvärderas, förutsätter utskottet attskolverket granskar vilka åtgärder som vidtagits i nämnthänseende.Utskottet föreslår att med anledning avifrågavarande motionsyrkanden som sin mening ger regeringentill känna vad utskottet anfört om anställningar som lektor ikommuns gymnasieskola, lektorsutbildning m.m. och enutvärdering av vilken bl.a. skall framgå förekomsten avgymnasielektorer. Härmed föreslår utskottet att antardet i propositionen framlagda förslaget till lag om ändring iskollagen såvitt avser 2 kap. 3 och 4§§.2.7 BesvärsrättI två motioner, 1990/91:Ub5 (m) yrkande 25 och 1990/91:Ub35(fp) yrkande 7, framförs önskemål om ett besvärsinstitut närdet gäller lärartjänst i kommunen.Utskottet vill med anledning av motionsyrkandena anföraföljande.Enligt beslut skall tjänstetillsättningenske på grundval främst av skickligheten för läraruppgifterna(jfr UbU 1985/86:5 s. 6, rskr. Kommunerna har fr.o.m. den1 ett helt och odelat arbetsgivaransvar förlärarna inom skolväsendet. Skolstyrelsen och utbildningsnämndenär förvaltningsmyndigheter liksom övriga nämnder i kommun resp.landsting. Som en konsekvens av att föreskrifter om denkommunala självstyrelsen togs in regeringsform (1kap. 1 §) kom 1 kap. 9 § regeringsformen att gälla ävenkommuner och landsting. Paragrafen lyder:Domstolar samt förvaltningsmyndigheter och andra som fullgöruppgifter inom den offentliga förvaltningen skall i sinverksamhet beakta allas likhet inför lagen samt iakttagasaklighet och opartiskhet.Paragrafen ger uttryck för den objektivitetsprincip som skallgälla all förvaltning och sålunda även den kommunala i desshelhet. När det gäller speciellt tjänstetillsättningsbeslut bördet särskilt uppmärksammas att kommunala arbetsgivare liksomstatliga omfattas av lagen (1976:580) om medbestämmande iarbetslivet, vilken bl.a. innefattar föreskrifter omkollektivavtal (23--31 §§) samt om medbestämmanderätt (32 §). Idetta sammanhang bör nämnas att med lagen (1974:371) omrättegången i arbetstvister har arbetsdomstolen gjorts behörigatt i princip pröva alla arbetstvister.Med hänvisning till vad utskottet här redovisat bör riksdagenavslå motionerna 1990/91:Ub5 yrkande 25 och 1990/91:Ub35yrkande 7.2.8 Personal för studie- och yrkesorienteringFör att få anställas utan tidsbegränsning för studie- ochyrkesorientering i det offentliga skolväsendet skall densökande ha en utbildning avsedd för sådan verksamhet (2 kap.6§ förslaget till skollag).I motion 1990/91:Ub14 (v) yrkande 7 föreslås att kommunernaendast i undantagsfall skall kunna anställa personal förstudie- och yrkesorientering med annan utbildning än studie-och yrkesorienteringslinjen (syo-linjen).Utskottet delar uppfattningen att det är viktigt att denpersonal som sköter studie- och yrkesorienteringen i skolan haren god utbildning som är lämplig för uppgiften. Enligtregeringens förslag skall för anställning utan tidsbegränsningför studie- och yrkesorientering krävas en utbildning avseddför sådan verksamhet. Utskottet förutsätter att med sådanutbildning i första hand avses syo-linjen, vilken förnärvarande är den enda allmänna utbildningslinjen i högskolansom är avsedd för syo i skolväsendet. Man kan enligt utskottetsmening dock inte utesluta att utbildning i andra former kan geden kompetens som erfordras. Utskottet anser därför inte i lagen bör stipulera att just genomgång av syo-linjenskall krävas. Motion 1990/91:Ub14 yrkande 7 avstyrks.I motion 1990/91:Ub14 (v) yrkande 8 föreslås beträffandefortbildning av personal för studie- och yrkesorienteringatt syo-funktionärerna skall medräknas bland den personal somhar hand om utbildningen och därmed omfattas avskolhuvudmannens skyldighet att ordna fortbildning enligt denföreslagna 2 kap. 7 § skollagen.Utskottet anser det klart att studie- och yrkesorienteringen,som regleras i de nuvarande läroplanerna, är en del avutbildningen i skolan. Motionärernas önskemål är såledestillgodosett, varför motion 1990/91:Ub14 yrkande 8 bör avslåsav riksdagen.2.9 Vissa andra lagförslagKommunens skolplan bör enligt motion 1990/91:Ub6 (c)yrkande 2 fastställas , med hänsyn till den ökadebetydelse den nu tillmäts som underlag för utvärdering.Utskottet konstaterar att motsvarande förslag framfördes vid1988/(1988/89:UbU7, rskr. 95) och då avslogs.Det står kommunerna fritt att om de finner det lämpligtfastställa skolplanen . Utskottet anser självfallet attskolplanen skall vara aktuell, men finner inte en lagföreskriftom årlig fastställelse behövlig. Motion 1990/91:Ub6 yrkande 2avstyrks.I motion 1990/91:Ub5 (m) yrkande 16 begärs en preciseringav kommunens ansvar för vuxenutbildning. Enligt motionärernager regeringens förslag till formulering av 1 kap. 9 §skollagen utrymme för tolkningen att kommunens åtagande intehar någon gräns. Lagstiftningen kan därmed komma att få sammaeffekt som socialtjänstlagen, dvs. definitionen av detkommunala ansvaret kan komma att fastställas av domstol. Imotion 1989/90:Ub321 (mp) yrkande 2 föreslås att kommunalvuxenutbildning skall finnas i alla kommuner, bl.a. för attskapa förutsättningar att mjuka upp skolplikten på grundskolanshögstadium.Utskottet erinrar om att den i propositionen föreslagna 9 § i1 kap. skollagen anger ändamålet med den kommunala utbildningenför vuxna. Det framgår av propositionen att regeringen avseratt återkomma till med förslag till lagreglering avkommunens skyldighet att erbjuda såväl gymnasieskolutbildningsom vuxenutbildning. Hela förslaget till nyttstatsbidragssystem bygger på idén att varje kommun skall varaskyldig att -- i en ännu inte närmare preciserad omfattning --erbjuda dem som är kyrkobokförda där utbildning förvuxna, men att kommunen skall ha möjlighet att uppfylla dennaskyldighet genom samverkan med andra kommuner och intenödvändigtvis genom att anordna utbildningen själv. Utskottethar i sitt betänkande 1990/91:UbU1 avstyrkt ett annat yrkande imotion 1989/90:Ub321 om uppmjukning av skolplikten. Medhänvisning till det anförda föreslår utskottet att riksdagenavslår motionerna 1990/91:Ub5 yrkande 16 och 1989/90:Ub321yrkande 2 samt antar det i propositionen framlagda lagförslagetsåvitt avser 1 kap. 9 § skollagen.I motion 1990/91:Ub14 (v) yrkande 5 begärs förslag om ändringav skollagen så att eleverna garanteras rätt till enkostnadsfri utbildning. Detta kräver enligtmotionärerna fria skolmåltider, fria läromedel, fri tillgångtill skolhälsovård och andra skolsociala resurser samt friaskolskjutsar.Utskottet erinrar om att skollagen garanterareleverna fria läromedel, fri skolhälsovård och förgrundskoleeleverna fria skolskjutsar. Även gymnasieelever sombor från skolan har rätt till fria resor. Attgällande bestämmelser på dessa punkter efterlevs är enligtutskottets mening av fundamental betydelse för att målet likatillgång till utbildning, oavsett social och geografiskhemvist, skall kunna uppnås. När det gäller läromedel,skolhälsovård och skolskjutsar är motionärernas yrkande alltsåtillgodosett.När det gäller skolmåltiderna är situationen någotannorlunda. Trots att det inte är obligatoriskt för kommunernaatt erbjuda skolmåltider anordnar samtliga kommuner sådana.Utskottet anser detta värdefullt och utgår från att kommunernaäven fortsättningsvis anordnar skolmåltider. Utskottet ärdäremot inte nu berett att lagstifta om skolmåltider. Liknandeyrkanden som det nu aktuella har behandlats av vidflera riksmöten (UbU 1985/86:6 s. 13--14, UbU1986/87:2 och 12, 1988/89:UbU4 samt 1989/90:UbU1) och dåavslagits. Även motion 1990/91:Ub14 yrkande 5 avstyrks.Enligt propositionen är utrymmet för att användaicke-kommunala lärare ytterst begränsat, eftersombetygsättning är att betrakta som myndighetsutövning och sådanenligt regeringsformen inte får överlåtas på annan utan stöd avlag. I motion 1990/91:Ub35 (fp) yrkande 20 hävdas att det ivissa fall kan vara motiverat att använda icke-kommunalalärare.Utskottet hänvisar till skollagens 12 kap. 2 § som gerregeringen eller myndighet som regeringen bestämmer rätt attmeddela föreskrifter om möjlighet att låta enskilda och andrautomstående svara för enstaka inslag i verksamheten inom detoffentliga skolväsendet. Det finns enligt utskottets meninginte anledning att nu föreslå någon ändring i detta avseende,varför motion 1990/91:Ub35 yrkande 20 avstyrks.I förslaget till lag om ändring av skollagen avseruttrycket kommun ibland både kommun och landsting och iblandbara kommun. Detta är inte tillfredsställande, i synnerhet närdet följer skyldighet av paragraferna. I 2 kap. 3 och 7 §§upptas således inte landstingskommun när det gäller enskyldighet att för undervisningen använda adekvat utbildadelärare och att anordna fortbildning för den personal som harhand om utbildningen. Enligt utskottets mening bör lagtextenvara konsekvent utformad. bör därför anta 2 kap. 3och 7 §§ med den ändringen att paragraferna erhåller i bilaga 2som Utskottets förslag betecknade lydelse.Utskottet föreslår avslutningsvis att antarlagförslaget i övrigt i propositionen.3. Utformningen av läroplanerI propositionen framhålls att en mål- och resultatorienteradstyrning av skolan ställer delvis andra krav på utformningen avläroplanerna än dagens styrning genom ett omfattande regelverk.Målen i läroplanerna skall enligt föredragande statsrådetutformas så, att de kan konkretiseras på lokal nivå. Lärarnaskall, med utgångspunkt i bl.a. de centrala målen, ställa upppreciserade mål för sin undervisning. Dessa bör vara såformulerade att lärarna kan konstatera om de mål som de harsatt upp för undervisningen har uppnåtts. Det är enligtföredragande statsrådet nödvändigt att målen beskrivs på ettsådant sätt att de kan utvärderas.Detta sätt att utforma planerna ställer enligt föredragandestatsrådet lärarnas ansvar för planeringen och genomförandet avundervisningen i fokus. Detta understryks ytterligare av attbudskapet i läroplaner och kursplaner kommer att riktashuvudsakligen direkt till lärarna. Detta anses vara en storfördel, därför att lärarens yrkesroll därmed konkretiseras ochstärks.Det skall i läroplanerna även finnas riktlinjer för arbetetsom alla lärare är skyldiga att följa. Dessa skall behandlabl.a. frågor om saklighet och allsidighet i undervisningen ochom respekt för och hänsyn till personlig integritet och skildapersonliga förutsättningar. Andra riktlinjer har samband medelevernas inflytande över planeringen av undervisningen ochsamarbetet med hemmen och med arbetslivet.Budskapen i läroplanerna bör enligt föredragande statsrådetvara tydliga. Alla förklaringar och motiv skall utelämnas iplanerna. Dessa skall i stället finnas i särskilda dokument,som inte skall vara normativa.