bet · GE01JuU2 · 1990-10-23 00:00:00 — I detta betänkande behandlas ett regeringsförslag omlagstiftning på kriminalvårdens område. Ett syfte med förslagetär att åstadkomma delegering av beslutsbefogenheter inomkriminalvården. Den föreslagna lagstiftningen innebär ocksåbl.a. att sysselsättningsplikten för intagna i anstalt utvidgastill att avse arbetsträning och vidare att hälso- ochsjukvårdspersonal vid häkte utan hinder av eljest gällandesekretess -- på motsvarande sätt som vid en kriminalvårdsanstalt-- skall kunna lämna uppgift till chefen för häktet om intagenlider av t.ex. HIV-smitta. Regeringsförslaget innebär vidare enskärpning av lagregleringen i fråga om avskildhet underutredning av ett disciplinärende.Utskottet behandlar också ett antal motionsyrkanden medanknytning till regeringsförslaget.Utskottet tillstyrker regeringens förslag och avstyrkermotionsyrkandena. Utskottet föreslår en konsekvensändring iutlänningslagen.Ett antal reservationer -- bl.a. i fråga omsysselsättningsplikten och sjukvårdssekretessen samt rörandestramare permissionsbestämmelser och särbehandling avlångtidsdömda -- har fogats till betänkandet.Propositionen m.m.I proposition 1989/90:154 har regeringen() efter hörande av lagrådet föreslagitriksdagen att anta genom propositionen framlagda förslag till1. lag om ändring i lagen (1974:202) om beräkning avstrafftid m.m.,2. lag om ändring i lagen (1974:203) om kriminalvård ianstalt,3. lag om ändring i lagen (1976:371) om behandlingen avhäktade och anhållna m.fl.,4. lag om ändring i ,5. lag om ändring i lagen (1963:193) om samarbete medDanmark, , och angående verkställighet avstraff m.m.,6. lag om ändring i lagen (1964:542) om personundersökning ibrottmål,7. lag om ändring i passlagen (1978:302),8. lag om ändring i lagen (1978:801) om internationelltsamarbete rörande kriminalvård i frihet,9. lag om ändring i smittskyddslagen (1988:1472).Propositionens huvudsakliga innehåll redovisas på s. 22.I samband med propositionen behandlar utskottet sex medanledning av propositionen väckta motioner samt en motion frånden allmänna motionstiden . Motionsyrkandena redovisas på s.21.Lagförslagen är av följande lydelse.3 Förslag tillLag om ändring i lagen (1976:371) om behandlingen av häktadeoch anhållna m.fl.Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1976:371) ombehandlingen av häktade och anhållna m.fl.Läkares anvisning rörande vården av häktad som är sjuk skalliakttagas. Behöver den häktade sjukhusvård, skall sådan beredashonom så snart det kan ske.Läkares anvisning rörande vården av häktad som är sjuk skalliakttagas. Behöver den häktade sjukhusvård, skall sådan beredashonom så snart det kan ske. Får hälso- och sjukvårdspersonalinom kriminalvården kännedom om att en häktad lider av sådansmittosam sjukdom som enligt smittskyddslagen (1988:1472) utgören samhällsfarlig sjukdom, skall chefen för förvaringslokalenunderrättas om detta, om det behövs med hänsyn till fara för attsmittan skall spridas.Kan det befaras att transport medför skada för den häktadeshälsa, skall läkares medgivande till transporten inhämtas.Förlossning av häktad kvinna skall såvitt möjligt ske påsjukhus.Om anledning föreligger därtill, skall den som enligt andraeller fjärde stycket vistas på sjukhus stå under bevakning.7 §35 Förslag tillLag om ändring i lagen (1963:193) om samarbete med ,, och angående verkställighet av straff m.m. Motioner väckta med anledning av propositionen1989/90:Ju47 av () vari yrkas att riksdagenger regeringen i uppdrag att återkomma med förslag om attuppgiftsskyldighet rörande smittsamma sjukdomar skall bligenerellt tillämplig även i fråga om polisarrester i enlighetmed vad som i motionen anförts.1989/90:Ju48 av m.fl. (fp) vari yrkas1. att med ändring av regeringens förslag beslutaratt klientärenden beslutade på lokal nivå först skall prövas avregional myndighet innan de når ,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om permissionsreglerna och deras tillämpning,3. att beslutar om sådan ändring i tillämpliga lagaratt förutsättningarna ökar att särbehandla intagna dömda tillfängelse i lägst två år.1989/90:Ju49 av () vari yrkas att riksdagenbeslutar att personal vid polisarrester skall omfattas avuppgiftsskyldighet om en intagen lider av en som samhällsfarligbetecknad sjukdom, enligt motsvarande regler som föreslås gällaför häktespersonal.1989/90:Ju50 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom tillämpningen av vissa ändrade regler ikriminalvårdslagstiftningen.1989/90:Ju51 av m.fl. (mp) vari yrkas1. att avslår förslaget om utvidgadsysselsättningsplikt för intagna i kriminalvårdsanstalt,2. att avslår förslaget om utvidgad avskildhet vidutredning i ett disciplinärende.1989/90:Ju52 av () vari yrkas1. att avslår förslaget om ändringar i 26, 29 och30 §§ i Kval och den nya 17 a § i HäL,2. att hos regeringen begär förslag om regler somtillgodoser kravet på att den intagne alltid har rätt tillkontakt med advokat.Motion väckt under den allmänna motionstiden 19901989/90:Ju512 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om översyn av beslutsprocessen i rutinärendeninom kriminalvården. InledningI propositionen läggs fram förslag om ändringar ikriminalvårdslagstiftningen, dvs. lagen (1974:202) om beräkningav strafftid m.m. (StidL), lagen (1974:203) om kriminalvård ianstalt (KvaL) och lagen (1976:371) om behandlingen av häktadeoch anhållna m.fl. (HäL). Till grund för ställningstagandena ipropositionen ligger olika framställningar frånkriminalvårdsstyrelsen och remissbehandlingen av dem ävensomframställningar från ombudsmän () och FöreningenSveriges frivårdstjänstemän.Propositionens huvudsakliga innehållI propositionen läggs fram förslag till de lagändringar sombehövs för att åstadkomma delegering av beslutsbefogenheter inomkriminalvården.Även andra ändringar i kriminalvårdslagstiftningen föreslås.De innebär bl.a. att en intagen i kriminalvårdsanstalt skallkunna åläggas, förutom som att utföra arbete eller delta iundervisning eller utbildning, att delta i arbetsträning ellerha någon annan sysselsättning.Vidare föreslås att hälso- och sjukvårdspersonal vid häkte, påmotsvarande sätt som vid en kriminalvårdsanstalt, skall kunnalämna ut uppgift till chefen för häktet om någon som är intagendär är bärare av en smittsam sjukdom som är samhällsfarlig,t.ex. HIV-infektion, utan hinder av den sekretess som annarsgäller inom hälso- och sjukvården.Det föreslås också att en intagen i kriminalvårdsanstalt,under utredningen av ett disciplinärende, skall få hållasavskild, förutom som från övriga intagna, från andrapersoner när det gäller kontakter genom brev, telefon ellerbesök.I propositionen föreslås slutligen att benämningenskyddskonsulent skall ersättas av begreppet frivårdsmyndighet.De nya reglerna föreslås träda i kraft den 1 januari 1991.Utskottets ställningstagandenDelegering inom kriminalvårdenI budgetproposition (prop. 1989/90:100, bil. 4, s.85--91) bereddes tillfälle att ta del av vadjustitieministern anfört om grundläggande principer för endecentralisering av beslutsbefogenheter inom kriminalvården.Samtidigt aviserades lagändringar som behövs för att genomföraden nya ordningen. lämnade utan erinran vadjustitieministern anfört (1989/90:JuU22, rskr. 155).I propositionen läggs sådana lagförslag fram.De förändringar inom kriminalvården som ställt sigbakom innebär sammanfattningsvis att tyngdpunkten inomkriminalvården förskjuts nedåt i organisationen. Huvuddelen avklientarbetet skall skötas lokalt vid kriminalvårdsanstalter,häkten och skyddskonsulentdistrikt. Den regionala organisationenkoncentreras till kraftfullare enheter och förstärks iförhållande till . Denna organisation fårsom uppgift att bl.a. leda kriminalvården i regionerna enligtstyrelsens riktlinjer och att stödja verksamheten vid de lokalamyndigheterna.I motion Ju512 begärs ett tillkännagivande om översyn avbeslutsprocessen i rutinärenden inom kriminalvården. Motionärenanser att beslutsbefogenheten i rutinärenden inom t.ex. enanstalt inte bör ligga på chefen.Av en framställning från tillregeringen , vilken bl.a. ligger till grund förpropositionen, framgår i fråga om organisations- ochdimensioneringsfrågor på lokal nivå att målet måste vara att igörligaste mån frigöra ledningen för mer arbetsledande uppgifteroch för uppgifter att företräda enheten utåt. Tillsyns- ochvårdpersonalen bör, enligt framställningen, i någon form fåbeslutanderätten i merparten av klientärenden tillsammans medbl.a. Ett arbete har därför initierats medsyfte att få fram ett mer ändamålsenligt arbetssätt än detnuvarande. Arbetet pågår, och något förslag i den delen hardärför inte lagts fram.Den översyn som efterlyses i motionen pågår således redan, ochutskottet anser att motionen därmed får anses tillgodosedd.Utskottet vill tillägga att de i propositionen föreslagnalagändringarna, såvitt avser delegeringen av beslutsbefogenheterinom kriminalvården, också öppnar möjlighet till sådandelegation som motionären eftersträvar. Motionsyrkandetavstyrks.När det gäller överklagande av beslut på lokal nivå har ipropositionen (s. 25 f), i enlighet med de tidigare fastlagdariktlinjerna, förordats att sådana beslut skall överklagasdirekt till och inte till regional nivå(jfr prop. 1989/90:100, bil. 4, s. 88). Den nya ordningenåterspeglas i 61 § förslaget till lag om ändring i KvaL.I motionerna Ju48 och Ju50 tas denna fråga upp. I motion Ju48begärs att lokala beslut skall överklagas till regionalmyndighet. I motion Ju50 begärs att regional myndighet skallkunna ges ansvar att följa upp lokala beslut och i vissa falländra lokala beslut.I enlighet med de tidigare överväganden som lämnats utanerinran av talar regionkansliernas nya funktion somstödjande organ i förhållande till den lokala organisationen motatt de också skall överpröva lokala beslut. Därtill kommer, ävenenligt utskottets uppfattning, att den centralaförvaltningsmyndigheten bör vara ansvarig för att praxis iklientärenden utvecklas lika i hela landet. I likhet medjustitieministern anser utskottet också att det är mindrevälbetänkt att beslut i klientärenden skall kunna prövas av feminstanser. Detta skulle bli fallet om beslut som fattas på lokalnivå kan överklagas först till regional och därefter tillcentral nivå. De flesta beslut av iklientärenden kan nämligen överklagas till kammarrätt och ivissa fall även prövas av regeringsrätten. Utskottet tillstyrkersåledes det i propositionen framlagda förslaget att beslut somfattas på lokal nivå skall överklagas direkt till central nivå.Yrkandena i motionerna Ju48 och Ju50 avstyrks i motsvarandedelar.Delegering vid upptagande av nöjdförklaringEnligt 4 § StidL får den som är häktad avge nöjdförklaringsåvitt angår den ådömda påföljden inför styresmannen vid denkriminalvårdsanstalt där han är intagen eller föreståndaren fördet häkte eller chefen för den rättspsykiatriska klinik där hanförvaras. Om den som sålunda får motta nöjdförklaringen inte ärnärvarande, får förklaringen avges inför den som är i hansställe. Även den som är på fri fot får avge nöjdförklaring införbl.a. styresmannen vid en kriminalvårdsanstalt ellerföreståndaren för ett häkte (6 § StidL).Som ett led i decentraliseringen inom kriminalvården föreslåsi propositionen att befogenheten för ovannämnda myndighetscheferatt motta nöjdförklaring får överlåtas på andra tjänstemän vidmyndigheten (4, 6 och 10 §§ StidL).I motion Ju50 begärs ett uttalande om vikten av tillräckligkompetens hos berörd personal med hänsyn till de konsekvenser ennöjdförklaring får för den dömde.En nöjdförklaring beträffande en dom på fängelse innebär attfängelsestraffet kan börja verkställas trots att domen ännu intevunnit laga kraft. En nöjdförklaring får inte återtas, och dömde redan fullföljt talan mot domen anses nöjdförklaringenutgöra en återkallelse av denna talan. Nöjdförklaringen harsåledes en stor betydelse för den dömde, och utskottet delaruppfattningen att det är viktigt att den personal som skall taemot nöjdförklaringen har de kunskaper som krävs för att deskall kunna fullgöra sina åligganden på ett korrekt sätt. Enligtvad utskottet inhämtat planeras inom kriminalvårdsstyrelsenutbildningsinsatser för att möta detta behov. Något särskiltuttalande från sida påkallas inte. Utskottetavstyrker med det anförda bifall till motion Ju50 i nu behandladdel.En nöjdförklaring som avges enligt StidL gäller enbart denådömda påföljden, och den dömde kan trots nöjdförklaringenfullfölja talan mot domen i andra avseenden, t.ex. såvitt gällerutvisning.Den dömde kan emellertid avge nöjdförklaring också beträffandeutvisning. Regler härom finns i utlänningslagen (1989:529).Enligt 7 kap. 13 § första stycket 3 utlänningslagen kan sådannöjdförklaring avges inför styresmannen vid enkriminalvårdsanstalt eller föreståndaren för ett häkte eller densom tjänstgör i stället för styresmannen eller föreståndaren. Avpraktiska skäl bör denna bestämmelse nu ändras på motsvarandesätt som föreslås i fråga om StidL. Utskottet lägger i detföljande fram förslag om sådan ändring.Sysselsättningsplikten för intagna i anstaltI propositionen föreslås att en intagen utöver vad som följerav den nuvarande s.k. arbetsplikten skall vara skyldig att deltai arbetsträning eller ha den sysselsättning i övrigt som anvisashonom. Ålderspensionärer skall dock inte kunna åläggas att hanågon sysselsättning, och den som har förtidspension ellersjukbidrag skall få åläggas sysselsättning bara av den art och iden omfattning som kan anses lämplig. Regleringen upptas iförslaget till 12 § KvaL.I motion Ju51 yrkas avslag på propositionen i denna del.Sammanfattningsvis ifrågasätter motionärerna om den utvidgadesysselsättningsplikten är av den karaktären att det kan främjade intagnas anpassning i samhället.Enligt motion Ju50 bör i nuvarande sammanhangförtidspensionärernas situation särskilt uppmärksammas. Enligtmotionären är det angeläget att dessa erbjuds lämpligsysselsättning.Utskottet, som i likhet med vad som uttalas i motion Ju50finner det angeläget att intagna med förtidspension ellersjukbidrag i så stor utsträckning som möjligt kan erbjudaslämplig sysselsättning, ställer sig bakom förslaget ipropositionen. Något sådant riksdagsuttalande som begärs imotion Ju50 påkallas inte. Utskottet avstyrker bifall tillmotionerna Ju50 och Ju51 i nu berörda delar.Sjukvårdssekretessen i verksamheten vid häktenEnligt 37 § Kval skall hälso- och sjukvårdspersonal inomkriminalvården -- utan hinder av den sekretess som annars gällerinom hälso- och sjukvården -- underrätta styresmannen vidanstalten om en intagen lider av en smittsam sjukdom, som enligtsmittskyddslagen är en samhällsfarlig sjukdom, t.ex.HIV-infektion. Detta gäller om det behövs med hänsyn till faraför att smittan skall spridas. Bakgrunden till bestämmelsen äratt det skall kunna vidtas erforderliga skyddsåtgärder (prop.1986/87:2, SoU 9, rskr. 82).I propositionen föreslås att en motsvarande bestämmelse omuppgiftsskyldighet införs i HäL (4 §).I motionerna Ju47 och Ju49 föreslås att en motsvarandereglering skall gälla beträffande intagna i polisarrester.Enligt motionärerna har polisarrestpersonalen lika stort behovav att ha möjlighet att skydda sig mot smitta somhäktespersonalen.Som påpekas i propositionen (s. 31) omfattar den föreslagnabestämmelsen i HäL formellt sett även polisarrester. I praktikenfår emellertid uppgiftsskyldigheten inte någon funktion härannat än undantagsvis, eftersom den hälso- och sjukvårdspersonalsom anlitas för sjukvårdsinsatser vid polisarrester inte, imotsats till vad som är fallet vid häktena, är anställd inomkriminalvården. Den föreslagna regeln träffar således endasthälso- och sjukvårdspersonal inom kriminalvården och inte t.ex.den reguljära sjukvården, som normalt anlitas vidsjukvårdsinsatser i polisarrester.Som justitieministern anför finns det naturligtvis också hospolisarrestpersonal intresse av att ha information om vilkaintagna som är smittade med t.ex. HIV-infektion. Emellertid är-- som justitieministern också framhåller -- frågan omuppgiftsskyldighet här mer komplicerad med hänsyn till atthälso- och sjukvårdspersonalen inte är anställd hos huvudmannenför förvaringslokalen. Tillräckligt underlag saknas därför förnärvarande för att ge uppgiftsskyldigheten en sådan omfattningatt den blir generellt tillämplig även i fråga ompolisarrester.Såsom justitieministern anför kan det dock finnas anledningatt återkomma till frågan. Utskottet förutsätter att så skerutan något särskilt uttalande från sida och avstyrkerbifall till motion Ju47. Av det anförda följer att yrkandet omlagstiftning i nu berört hänseende i motion Ju49 avstyrks.Avskildhet vid utredning i ett disciplinärendeUnder utredning av ett disciplinärende får enligt 50 § KvaL enintagen tillfälligt hållas avskild från andra intagna i den måndet är oundgängligen nödvändigt för att syftet med utredningeninte skall äventyras. Åtgärden får bestå i högst fyra dygn.I propositionen föreslås att den intagne under ett sådantavskiljande också får hållas avskild från andra personer såvittgäller kontakter genom brev, telefonsamtal eller besök. Somgrund för ställningstagandet ligger en framställning från JO, ivilken påtalas bristerna i den nuvarande lagstiftningenhärvidlag. Regleringen föreslås intagen i 26, 29 och 30 §§ KvaLsamt i en ny 17 a § i HäL.I motionerna Ju51 och Ju52 yrkas avslag på propositionen idenna del. Enligt den första motionen är de skäl som anförs ipropositionen för en ökad avskildhet inte tillräckliga, ochförslaget kan också motverka återanpassningssyftet. I den andramotionen begärs att regeringen skall återkomma med förslag omregler i nu aktuellt avseende, vilka ger den intagne enovillkorlig rätt att alltid få kontakt med advokat. I motionJu50 slutligen begärs ett uttalande om en restriktiv användningav avskildhet enligt de aktuella bestämmelserna.Som påpekas i propositionen (s. 32) kan det i ett visstdisciplinärende beträffande den som är intagen ikriminalvårdsanstalt i vissa fall finnas ett stort behov av attkunna hindra den intagne från att kommunicera även med andrapersoner än intagna, vilket den nuvarande lagstiftningen integer utrymme för. De föreslagna ändringarna undanröjer dessabrister. Med hänsyn till den korta tid det är fråga om i dettasammanhang anser utskottet att den ytterligare inskränkning avden intagnes möjligheter att kommunicera med andra som denföreslagna lagändringen skulle medföra inte möter någraallvarliga betänkligheter från t.ex. humanitär synpunkt. uttalat i annat sammanhang (JuU 1980/81:8 s. 14) rördet sig här uteslutande om mycket kortvariga avskiljanden därriskerna för negativa effekter för den intagnes psykiska ellerfysiska tillstånd eller för hans samhällsanpassning måstebedömas som små. vill utskottet gärna understryka --såsom också görs i motion Ju50 -- att reglerna om avskildhetsjälvklart inte får användas som bestraffning samt att de nyareglerna inte skall utnyttjas så snart en intagen hålls avskildfrån andra intagna. En noggrann prövning måste naturligtvis ägarum i varje enskilt fall och beträffande varje kontaktform försig.Med dessa uttalanden tillstyrker utskottet propositionen i nuberörd del och avstyrker bifall till motionerna Ju50, Ju51 ochJu52 i motsvarande delar.När det gäller begäran i motion Ju52 om ett nytt förslag frånregeringen med en sådan utformning av de nya reglerna omavskildhet som tillgodoser kravet på att den intagne alltid harrätt till kontakt med advokat vill utskottet endast erinra omatt den nuvarande lagstiftningen inte uttryckligen ger denintagne en ovillkorlig sådan rätt till kontakt. Det är förövrigt självklart -- redan av praktiska skäl -- att en intageninte kan medges att "alltid" ta kontakt med advokat i form avbesök eller telefonsamtal hur ofta som helst och oavsetttidpunkt . Däremot följer av bestämmelserna om besökoch telefonsamtal avseende intagna i anstalt enligt 29 och 30 §§Kval en rätt att i all den utsträckning det lämpligen kan ske fåkontakt med advokat som biträder den intagne i rättsligangelägenhet. I praktiken tillämpas också reglerna generöst.Enligt utskottets uppfattning bör de nu föreslagna reglerna tillbegränsning i kontakter med yttervärlden ej lägga några hinder ivägen för kontakt mellan den intagne och hans advokat, om intesituationen är sådan att advokaten själv är berörd avutredningen i disciplinärendet. Rörande denna situation börerinras om att de nya begränsningsreglerna för sin tillämpningkräver att begränsningen är oundgängligen nödvändig för attsyftet med utredningen inte skall äventyras. Motionsyrkandetavstyrks.ÖvrigtI motion Ju48 begärs ett tillkännagivande om att reglerna förpermissioner inom kriminalvården bör stramas upp framförallt vid misskötsamhet av den intagne.Frågan om stramare permissionsbestämmelser har tidigare vidflera tillfällen behandlats av och (se1989/90:JuU22 s. 14 f och där gjord hänvisning). Utskottet hardå, i sina av godkända betänkanden, konstaterat attkriminalvårdens nya permissionsföreskrifter, vilka trädde ikraft , i stort sett tillgodoser de önskemål somframförts i motionerna.Regeringen uppdrog åt att seöver tillämpningen av permissionsbestämmelserna för intagna ikriminalvårdsanstalt. I uppdraget sägs attkriminalvårdsstyrelsen fortlöpande skall vidta de åtgärder sombedöms motiverade för att minska andelen misskötta permissioner.Uppdraget skall redovisas till regeringen före utgången avdecember 1990.I uppdraget redovisas viss statistik när det gällermisskötsamhet av permissioner som beviljats under budgetåret1988/89. Bl.a. framgår att andelen misskötta regelbundnapermissioner varierar mellan de olika anstaltskategorierna ochatt de slutna lokalanstalterna har den högsta andelen missköttapermissioner . Det redovisas vidare att de särskildapermissionerna, som är betydligt fler än de regelbundna, intemissköts i samma omfattning (). Därutöver anförs att det ärmycket stora skillnader i fråga om andelen misskötta regelbundnapermissioner mellan olika anstalter inom samma kategori,särskilt vad gäller de slutna lokalanstalterna. Av statistikenframgår att andelen misskötta permissioner vid vissa sådanaanstalter uppgått till . Det framhålls attskälen till att en permission anses som misskött varierar; frånatt den intagne återkommer till anstalten påverkadav alkohol till att han är avviken ellerbegår nya brott. Det går inte att ur statistikeneller av andra uppgifter utläsa vari misskötsamheten i sambandmed permissioner består.Från har utskottet inhämtat att mangenom informationsinsatser försöker få de nya reglerna atttillämpas med konsekvens och stramhet.Utskottet vill för sin del uttrycka oro för den redovisademisskötsamheten när det gäller de regelbundna permissionerna,särskilt från de slutna lokalanstalterna. I sammanhanget böremellertid noteras att nu angivna uppgifter rörförhållanden som rådde innan nyapermissionsföreskrifter trädde i kraft. Gjorda bedömningar tyderpå att andelen misskötta permissioner därefter minskat inteobetydligt.Som tidigare anser utskottet att de permissionsbestämmelsersom nu finns väl tillgodoser de krav som motionärerna ställer ifråga om beviljande av ny permission efter misskötsamhet. Fråganom tillämpningen av dessa bestämmelser är dessutom, som framgåttovan, föremål för en översyn inom sombl.a. går ut på att minska antalet misskötta permissioner. Motbakgrund av det anförda avstyrker utskottet bifall till motionJu48 i nu behandlad del.I motion Ju48 efterlyses vidare en ordning som innebär attsärbehandling jämlikt 7 § tredje stycket KvaL skall kunnaske av intagen i kriminalvårdsanstalt, som dömts till fängelse ilägst oavsett brottslighetens karaktär. Allmänhetensskyddsintresse bör här, enligt motionärerna, sättas i främstarummet.Nämnda bestämmelse gäller intagen som undergår fängelse ilägst och den som i annat fall har dömts till fängelse ilägst för grov narkotikabrottslighet.I samband med att bestämmelsen fick sin nuvarande lydelse(prop. 1987/88:130, JuU43, rskr.