bet · GE01UU5 · 1990-12-06 00:00:00 — 1989/90:U611 av m.fl. (s) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att bör upprättadiplomatiska förbindelser med republiken ,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att bör verka för att republikenKambodja upptas som medlem i FN,3. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att i FN bör verka för att PolPot-regimens folkmord med skärpa fördöms och att offren fördetta folkmord får bistånd och upprättelse genom verksammaekonomiska och andra åtgärder från FN-medlemmarnas sida,4. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att bör verka för en lösning avflyktingarnas och krigsfångarnas situation,1989/90:U633 av () vari yrkas att somsin mening ger regeringen till känna att regeringeninternationellt och då möjligheter därtillges verkar för att fria val genomförs i under medverkanav FN.1989/90:U644 av m.fl. (v) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att skall verka aktivt för enfredslösning i som garanterar landets oberoende ochtryggar folkets fred mot de röda khmererna,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att skall stödja kraven på attKambodjas plats i FN vakantställs till dess val hållits,3. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att skall arbeta i FN för attbefria gränslägren från de röda khmerernas terror,4. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att erkänner när valhållits.BakgrundGenom amerikanska bombningar av delar av kambodjansktterritorium och vietnamesiskt utnyttjande av den s.k. Ho ChiMinh-leden drogs på ettolyckligt sätt in i det utvidgade . En statskuppledd av general 1970 åtföljdes av ett femårigtinbördeskrig, genom vilket , de röda khmererna, togmakten. --1979 styrdes av KhmerRouge med en oerhörd brutalitet. Stora delar av befolkningenutrotades, torterades och/eller tvångsförflyttades under dennatid. invaderades av vietnamesiska styrkor, ochen ny regim installerades i . De vietnamesiskastyrkorna drog sig tillbaka i september 1989.Sedan 1979 har den Vietnamstödda regeringen i ståttunder ständig attack av tre stridande parter: , KPNLF("the People's ") och prinsSihanouks Nationella Armé.Parterna har kontrollerat olika delar av Kambodjasterritorium, och ingen part har sedan den vietnamesiskainvasionen haft fullständig kontroll över landet. På många hållhar uttryckts farhågor för att är på väg attåtererövra makten och att nya folkmord därmed står för dörren.Fraktionens verkliga styrka är svår att uppskatta och kan därförha överdrivits mot bakgrund av det skräckvälde den tidigare varansvarig för. Detta skräckvälde, gerillataktik ochfortsatta strävan att återerövra makten har varit en bidragandeorsak till den svåra flyktingsituation som råder vid framförallt gränsområdet mellan och . Av ca 300000flyktingar vistas endast en liten del i ett läger administreratav UNHCR. De övriga har inte full flyktingstatus men lever underförhållanden som långt ifrån kan betraktas somtillfredsställande. Hur många flyktingar som lever under resp.stridande parts administration är på grund av de rådandeomständigheterna svårt att helt korrekt bedöma. Utöverflyktingarna finns emellertid även ett stort antal krigsfångarpå kambodjanskt territorium under främst de röda khmerernaskontroll.En lösning av konflikten försvårades länge avstormaktsintressen i regionen. Bl.a. ansåg och längeatt den kambodjanska regeringen under premiärminister legitimitet, eftersom den tillkom i samband med denvietnamesiska invasionen 1979. stödde medvapenleveranser, medan den amerikanska hållningen var att deröda khmerernas militära officerare gjorde mindre skada i enkoalitionsregering än i en väpnad konflikt med en lagligregering. gav därför sitt stöd till en koalitionsregering iexil, bestående av de parter som representerades av prinsSihanouk, Son och . Denna koalitionsregeringfick plats i FN.Den amerikanska regeringen förespråkade i själva verket enfyrpartslösning, där regimen Hun Sen skulle upplösas ochi väntan på fria val ersättas av en lös koalition av fyraparter, nämligen den tidigare regeringen, de tvåicke-kommunistiska fraktionerna och . Under dennaplan skulle ha erbjudits delvis kontroll över deviktiga försvars-, inrikes- och utrikesministerierna.Sedan i slutet av 1989 har emellertid såväl som USAuttryckt stöd för ett förslag från den australiensiskaregeringen (det s.k. Evansinitiativet) i vilket FN, snarare ände fyra parterna tillsammans, skulle ges ansvaret för Kambodjasadministration, till dess att fria val kunde hållas och enlaglig regering tillsättas. En ändring av den amerikanskaadministrationens inställning till förmån för detaustraliensiska förslaget blev särskilt tydlig , dåden amerikanske utrikesministern bl.a. förklaradeatt var berett att förhandla med regeringen . Denamerikanska regeringen uppställde tre målsättningar för sin nyaKambodjapolitik: att åstadkomma ett vietnamesiskttillbakadragande av ockupationstrupperna, att förhindra att deröda khmererna återtar makten samt att få till stånd fria val ilandet. Vid tillkännagivandet konstaterades att den förstamålsättningen redan hade förverkligats. De amerikanska ochkinesiska regeringarnas attitydförskjutning i frågan fick storbetydelse för det förslag som senare skulle presenteras av FN:ssäkerhetsråds fem permanenta medlemmar.I juni 1990 träffades representanter för de kinesiska ochvietnamesiska regeringarna på relativt hög nivå i . Det varförsta gången direkta kontakter togs på denna nivå ,då och utkämpade ett kort men blodigt gränskrig.Det praktiska resultatet av detta möte visade sig i det faktumatt senare förklarade att man hade för avsikt att upphöramed vapen- och andra leveranser till . å sinsida intog en mer flexibel hållning vad gäller frågan om denfolkrättsliga ställning Hun Sen-regeringen skulle ha och tillKhmer Rouges roll i framtida interimsarrangemang.De fem permanenta medlemmarna av FN:s säkerhetsrådpresenterade en fredsplan med huvudsakliginnebörd att ett Högsta nationellt råd (SNC, "Supreme NationalCouncil") med ansvar för administration skulleinrättas och fria val under FN:söverinseende hållas mot slutet av . Förslagetinnehöll också militära arrangemang under övergångsskedet, skyddför mänskliga rättigheter samt internationella garantier förKambodjas självständighet.Vid ett möte i den 9--, där ävenFrankrike och deltog, godtog de fyra kambodjanskaparterna detta förslag till lösning av konflikten. Ursprungligenvar tanken att SNC skulle bestå av sammanlagt tolv medlemmar.Sex av dem skulle representera Phnom Penh-regeringen, medanövriga tre fraktioner skulle erbjudas två platser var. Allamedlemmar av SNC skulle dock ha sina platser i personligkapacitet. har parterna diskuterat inrättandet av entrettonde plats, en särskild ordförandepost, och även enfjortonde plats för balansens skull. Jakartamötethölls ett nytt möte mellan de fyra parterna i . Eftersområdet skall fatta beslut baserat på consensus och oenighet råddeom ordförandefrågan försenades SNC:s verkliga bildande.Den 20 september 1990 antog resolution 668,i vilken stöd gavs för de fem permanenta medlemmarnas ramförslagtill en fredsplan för och en allomfattande lösning avkonflikten. Den 9--möttes de s.k. externaintressenterna i , där ytterligare detaljer ifredsuppgörelsen diskuterades. Detta arbete fullföljdes vid ettmöte mellan säkerhetsrådets fem permanenta medlemmar i slutet avnovember 1990 i Paris.Frankrike och kommer med anledning av att ramen förfredsuppgörelsen är klar att inbjuda de kambodjanska parternatill en ny , den andra i ordningen, där enligtavsikterna fredsuppgörelsen skall kunna undertecknas.Väpnade konflikter mellan de kambodjanska fraktionernastrupper fortgår emellertid alltjämt, trots fredsplanen. Ihuvudsak är det stridigheter som utkämpas mellan Rougeoch regimen i . De röda khmererna tillämpartraditionell gerillataktik i förening med tvångsförflyttningarav civila, och har omfattande vapenlager. deklareradeemellertid att leveranserna av utrustningoch vapen till stridande part i hade upphört till följdav de permanenta medlemmarnas fredsplan. Utskottet konstaterar att den komplicerade Kambodjakonfliktengenom de fem permanenta säkerhetsrådsmedlemmarnas i FN agerandehar tagit ett viktigt steg närmare en slutgiltig och fredliglösning. Det är en glädjande utveckling som till viss del kanhänföras till den stärkta roll har fått underde . är det med beklagande utskottetnoterar att stridshandlingar, brist på respekt för mänskligarättigheter och brott mot folkrätten fortfarande präglarKambodjakonflikten. Särskilt oroande är det faktum att de rödakhmererna inte har tagit avstånd från sin tidigarefolkmordspolitik och att de ännu utgör ett reellt hot motcivilbefolkningen. De röda khmererna har ännu inte klart visatatt de inte har för avsikt att undergräva förutsättningarna förverkligt fria val.I motion U611 (s), yrkandena 1 och 2, föreslås att Sverigesnarast bör upprätta diplomatiska förbindelser med republikenKambodja och att republiken skall upptas som medlem iFN-organisationen. I motion 1989/90:U633 (m) föreslås attregeringen internationellt och vid varje givet tillfälle skallarbeta för att fria val under FN:s medverkan äger rum iKambodja. I yrkandena 1, 2 och 4 i motion U644 (v) föreslås attSverige aktivt skall verka för en fredslösning i somgaranterar landets oberoende och tryggar folkets fred mot deröda khmererna, att skall stödja kraven på att Kambodjasplats i vakantställs till dess val hållits samt att Sverigeerkänner när dessa val har genomförts.Utskottet konstaterar att utvecklingen innebär attyrkandena i de citerade motionerna redan till stora delar hartillgodosetts. Fria val under FN:s överinseende och syftandetill ett oberoende är en del av de fem permanentasäkerhetsrådsmedlemmarnas fredsplan, plats i FN är förnärvarande vakant och kommer med stor sannolikhet attupprätta förbindelser med det nya som framträder efterde fria valen. En förutsättning för detta är, enligt gängsekriterier, att den aktuella regeringen kan påvisa effektivmyndighetsutövning över det egna territoriet. erkänner inte någon av de kambodjanska parterna som representant fördet kambodjanska folket.Därmed får yrkandena 1 och 2 i motion U611 (s), motion U633(m) samt yrkandena 1, 2 och 4 i motion U644 (v) anses varabesvarade.Yrkande 3 i motion U611 (s) föreslår att i FN verkarför att Pot-regimens folkmord med skärpa fördöms och attoffren för detta folkmord får bistånd och upprättelse genomverksamma ekonomiska och andra åtgärder från FN-medlemmarnassida.Utskottet konstaterar att vid upprepade tillfällen hartagit avstånd såväl från den främmande militära inblandningen iKambodja som från de upprörande kränkningarna av de mänskligarättigheterna i landet. Inte minst i FN-sammanhang har Sverigekonsekvent arbetat för att kränkningar av mänskliga rättigheteruppmärksammas och fördöms, oavsett vem som bär ansvaret fördessa kränkningar. verkade också under ett flertal årför att säkerhetsrådet skulle ta upp Kambodjafrågan tillbehandling. Möjligheten att ge bistånd till offren förkränkningarna av de mänskliga rättigheterna är en fråga som ärberoende av förverkligandet av den helhetslösningsäkerhetsrådets fem permanenta medlemmar nu har presenterat.Utskottet anser att det är naturligt att bistånd och upprättelseges där så är påkallat och där formerna för sådana åtgärder kandefinieras.I yrkande 4 i motion U611 (s) föreslås att bör verkaför en lösning av flyktingarnas och krigsfångarnas situation. Iyrkande 3 i motion U644 (v) föreslås att i FN skallarbeta för att gränslägren befrias från de röda khmerernasterror.Såsom framgår av bakgrundsredogörelsen i detta betänkande ärflyktingarnas och krigsfångarnas situation i gränsområdenamellan och värd all uppmärksamhet. Enkomplicerande faktor är att majoriteten av flyktingarna intebefinner sig under UNHCR:s administration. Utskottet anser detangeläget att i FN-sammanhang och i andra fora ävenfortsättningsvis verkar för att mänskliga rättigheter, inkl.flyktingars och krigsfångars situation, får den uppmärksamhetsom är påkallad. En förbättring av flyktingarnas ochkrigsfångarnas situation är i likhet med övriga berörda aspekterav denna konflikt till stor del beroende av att FN:s fredsplanförverkligas.Därmed får yrkandena 3 och 4 i motion U611 (s) samt yrkande 3i motion U644 (v) anses vara besvarade. beträffande erkännande av och diplomatiska förbindelsermed Kambodjaatt förklarar yrkandena 1 och 2 i motion1989/90:U611, motion 1989/90:U633 samt yrkandena 1, 2 och 4 imotion 1989/90:U644 besvarade med vad utskottet anfört,2. beträffande mänskliga rättigheter, flyktingars ochkrigsfångars situation i Kambodjaatt förklarar yrkandena 3 och 4 i motion1989/90:U611 och yrkande 3 i motion 1989/90:U644 besvarade medvad utskottet anfört.res. 1 (v)den 6 december 1990På utrikesutskottets vägnarPär GranstedtNärvarande: (), (), Jan-ErikWikström (fp), (), (), AxelAndersson (s), (), (), Karl-GöranBiörsmark (fp), (), Per (), ViolaFurubjelke (s), (), (), GertrudSigurdsen (s), () och (). Mänskliga rättigheter, flyktingars och krigsfångars situationi (mom. 2)() anserdels att den del av utskottets yttrande som på s.5börjar med "Såsom framgår av" och slutar med "vara besvarade"bort ha följande lydelse:Större delen av 400000 flyktingar, de flestakvinnor, barn och åldringar, finns i läger som kontrolleras avde röda khmerernas, Son Sanns och Sihanouks trupper.Flyktingarna lever under mycket svåra omständigheter. I vårasrapporterade medborgarrättsorganisationen att de rödakhmererna vägrar ge invånarna mat och sjukvård om de intearbetar åt dem. Terror rapporteras också från Son Sanns ochSihanouklägren. I alla lägren rekryteras barnsoldater.Thailand har föreslagit att lägren skall demilitariseras, attflyktingar och soldater skall åtskiljas. Det har emellertid intelett till något resultat.Det är utskottets mening att aktivt verkar i FN och iandra internationella sammanhang för att gränslägren befriasfrån de röda khmerernas terror, att flyktingar och soldaterskiljs åt och att lägren demilitariseras.Med anledning av ovanstående föreslås bifall till yrkandena 3och 4 i motion U611 (s) och yrkande 3 i motion U644 (v).dels att utskottets hemställan i moment 2 bort ha följandelydelse:2. beträffande mänskliga rättigheter, flyktingars ochkrigsfångars situation i Kambodjaatt med bifall till yrkandena 3 och 4 i motion1989/90:U611 och yrkande 3 i motion 1989/90:U644 som sin meningger regeringen till känna vad utskottet anfört.Särskilt yttrandeDe röda khmerernaBengt () anför:Jag anser att skrivningarna i betänkandet över huvud taget ärför allmänt hållna och i några fall direkt svaga.Det bör tydligare framgå att medvetet ända sedanIndokinakrigets slut på alla sätt arbetat för att straffaVietnam. Kampucheapolitiken är en del i denna bestraffning. Ävenom exempelvis inte öppet understött de röda khmererna medvapen så har det skett utifrån vetskapen att vapen tillSihanouks och Son Sanns styrkor till stor del ändock hamnar hosPol Pots soldater, inte minst då de tre bildadekoalitionsregering. Ett annat exempel är att stöddefolkmördarregimens fortsatta representation i FN efter dess fall1979.Det bör också tydligare framgå att de röda khmererna på intetsätt ändrat sin politik sedan de som diktatorisk regim bedrevfolkmord på sitt eget folk.Skrivningarna som talar om att säkerhetsrådets medlemmarsinitiativ innebär "ett viktigt steg närmare en slutgiltig ochfredlig lösning" är kanske tyvärr fromma förhoppningar.Skillnaden mellan säkerhetsrådsmedlemmarnas resolutionstexteroch verkligheten i är betydligt större än vad somantyds i utskottets text. Frågorna som reser sig är många.Hur skall garantier skapas för att de röda khmererna inteangriper och/eller hotar civilbefolkningen inför eventuella friaval? Vilka garantier har de fem säkerhetsrådsmedlemmarna för attde röda khmererna inte bara använder planen för att skaffa sigmer tid att bygga upp sin egen militära slagkraft?Hur skall vidare 10000 FN-soldater ge skydd åt befolkningeni 11000 byar plus städernas befolkning? Hur skallFN-personalen försörjas i ett land som saknar elektricitet,telekommunikationer, rent vatten och fungerande vägar? Och vemskall betala detta FN-engagemang när FN:s egen kassa ärtom?Frågorna är många och borde leda till en betydligt merproblematiserande text från utskottets sida.