bet · GE01UU8 · 1990-11-22 00:00:00 — Samma sakgäller enligt yrkande 4 beträffande en anslutning till ellerharmonisering med Kol- och stålunionens artikel 59:3 och enligtyrkande 5 beträffande en anslutning till eller harmonisering medEuratoms artikel 52:1.Enligt yrkande 6 i motion U518 (c) måste neutralitetspolitikenskrav vara en viktig utgångspunkt för fortsatta inställningtill den europeiska integrationen. Det innebär enligt motionärernaatt inte kan bli medlem i ett som utvecklas till envästeuropeisk politisk union. Neutralitetspolitikens trovärdighetmåste också säkerställas genom bibehållande av en rimlig grad avekonomisk självständighet.UtskottetUtskottet noterar att förutom de ovan refererademotionerna också har att ta ställning till regeringens skrivelse1990/91:50, i vilken regeringen uttalar sin strävan att få till ståndett nytt riksdagsbeslut, som tydligare och i mer positiva ordalaguttrycker ambition att bli medlem i den Europeiskagemenskapen. Skrivelsen kommer att i sin helhet behandlas avfinansutskottet. Utskottet vill emellertid som eget initiativ ta uppfrågan om medlemskap i har ett antal gånger tidigare behandlat frågan omförhållandet mellan neutralitetspolitiken och deltagande idet västeuropeiska integrationsarbetet. I det senaste betänkandet(l988/89:UU19) konstaterades att neutralitetspolitik inteär fastlagd i något fördrag utan att vi själva bestämmer dessinnehåll. Neutralitetspolitikens syfte är ytterst att minskasannolikheten för att vi blir indragna i krig. Den bygger på att vihos omvärlden skapar respekt och förtroende för vår förmåga attorubbligt hålla fast vid den valda linjen. Det sker främst genom enaktiv utrikespolitik och ett starkt försvar.Det är inte möjligt att i förväg definiera vilka krav somneutralitetspolitiken och dess trovärdighet i varje given situationställer på vårt handlande. Inför varje avgörande utrikespolitisktställningstagande måste en självständig svensk bedömning äga rum. Såskedde t.ex. när på l940-talet sökte medlemskap i , och så var också fallet när vi under l960- och 1970-talenövervägde våra relationer till EG. Så måste även ske införl990-talets svenska närmande till EG.Riksdagen har fastslagit (l990/91:UU4) att de krav visjälva ställer på neutralitetspolitikens utformning inte betyder attden skulle vara statisk eller omöjlig att anpassa till en föränderligverklighet. När den grundläggande politiska situationen i vår omvärldundergår genomgripande förändringar, ändras också förutsättningarnaför utformningen av vår egen fredstida politik. Allteftersom enfungerande, alleuropeisk säkerhets- och samarbetsstruktur växer framblir möjligheter att utan förfång för neutralitetspolitikendelta i ett närmare samarbete av även utrikespolitisk ochsäkerhetspolitisk karaktär självfallet större än . Detta kan ske som neutralitetspolitikens centralasyfte ligger fast, nämligen att genom ett konsekvent avstående frånmilitär samverkan med andra stater framgångsrikt kunna hävda vårneutralitet i händelse av krig. Ett undantag som denna linje medgerär deltagande i de sanktioner som enligt FN:s stadga kan beslutas avsäkerhetsrådet.Utskottet har i inledningen till detta kapitel redovisathuvuddragen av de djupgående förändringar som den politiskasituationen i genomgått under de senaste två åren.En upplösning har skett av det gamla europeiska mönster vilketunder hela efterkrigstiden dominerats av de två militäralliansernaoch som vilat på ekonomiska, ideologiska och militära motsättningarmellan dessa, och då i synnerhet mellan de två supermakterna. Dennapolarisering har upphört, och betydelsefulla steg har tagits moten ny europeisk samarbets- och säkerhetsordning. Av särskildbetydelse är de ansträngningar i denna riktning som görs inom ESK:sram. I stället för konfrontation domineras av nyasamarbetssträvanden på många områden och inom många organisationer,strävanden vilka kompletterar och förstärker varandra.Från svensk sida har under en följd av år uttalats attneutralitetspolitiken kräver att i sin utrikespolitik avstårfrån sådana bindningar som kan få vår förmåga att genomföra dendeklarerade politiken att framstå som illusorisk. Denna synpunkt harhaft särskild tyngd i tider av starka stormaktsmotsättningar och djupmisstänksamhet mellan blocken, understundom även riktad mot dealliansfria och neutrala länderna. Mot denna bakgrund uttaladeutskottet i föregående EG-betänkande (1988/89:UU19) att ettdeltagande i utrikespolitiska samråd EPS skulle kunnapåverka trovärdigheten i vår neutralitetspolitik.Det finns all anledning för att stödja och att deltaga i enutveckling som kan leda till att alla länder blir såsammanflätade med varandra på samhällslivets alla områden att krig ivår världsdel framstår som alltmer otänkbart. En sådan situationföreligger redan mellan de nordiska länderna och, inte minst tillföljd av just EG:s integration, mellan de västeuropeiska länderna.Den mångfald samarbetsrelationer som utvecklas över de tidigareblockgränserna inom ramen för eller i anslutning till ESK, EG,och även på det subregionala planet bidrar alla till attfördjupa denna integration. Det fortsatta ESK-arbetet efter toppmöteti innebär att samarbetet om säkerheten i nu förs vidaremed en fastare och bredare struktur och på en kvalitativt ny nivå.Institutioner för konfliktlösning håller på att utvecklas så attmotsättningar mellan alla länder kan lösas innankonfrontationer uppstår.De två militäralliansernas roll och ställning har radikaltförändrats som ett resultat av den pågående utvecklingen.Warszawapakten har i praktiken upphört som militärt samarbetsorgan.Också beträffande dess fortsatta bestånd som politiskt samrådsorganråder det starkt skiftande åsikter bland medlemsstaterna. Åtminstoneett land har redan tillkännagivit sin avsikt att lämna organisationenhelt. Vid NATO:s senaste toppmöte förutskickades enanpassning av NATO till den nya situationen genom bl.a. enförstärkning av organisationens politiska roll i syfte att etableranya samarbetsrelationer med de tidigare motståndarna iWarszawapakten. Den tidigare blockuppdelningen är förbi. Härtillbidrar också det förhållandet att så gott som samtliga stater iCentral- och strävar efter att etablera inte baraekonomiska utan även politiska samarbetsrelationer med EG.Inom kort inleds mellan EG:s medlemsstater två regeringskonferensermed avsikt att träffa överenskommelser om förändringar av och tilläggtill dels , dels den Europeiska Enhetsaktenfrån 1987. Den ena konferensen gäller frågan om en politisk union ochden andra frågan om en ekonomisk och monetär union.Vad gäller det utrikespolitiska samarbetet kommerregeringenskonferensen om en politisk union att ge ökad klarhet. Enökad samordning av det utrikespolitiska agerandet kan förutses.Samtidigt tyder det mesta på att de tankar som funnits bland någramedlemsländer inom EG att utveckla det utrikespolitiska samarbetet iriktning mot militära frågor eller mot majoritetsbeslut i centralasäkerhetspolitiska frågor inte vinner gehör. En sådan förändringskulle kräva beslut med enhällighet bland EG:s samtligamedlemsländer.Det finns dessutom skäl att utgå från att NATO även ifortsättningen kommer att vara den organisation i vilken huvuddelenav de västeuropeiska staterna tillsammans med och bedriversitt försvarspolitiska samarbete. Den vikt som dessa västeuropeiskanationer fäster vid de säkerhetspolitiska banden till talarstarkt för att så kommer att förbli fallet under överskådlig tid.Sammantaget innebär dessa förhållanden att förutsättningarna ärväsentligt annorlunda än tidigare vad beträffar förhållandetill EG bortom de pågående EES-förhandlingarna. Ett svensktmedlemskap i bör enligt utskottets mening mot den skildradebakgrunden kunna förenas med de krav som även fortsättningsvis måsteställas på neutralitetspolitikens utformning.Utskottet delar regeringens uppfattning att ett svenskt medlemskapi EG med bibehållen svensk neutralitetspolitik ligger i vårt landsnationella intresse. ekonomi och samhälle är redan mycketnära knutna till det övriga . Det förefaller klart att EG ochdess medlemsländer kommer att spela en central roll i den fortsattautvecklingen av europeiskt samarbete. Våra möjligheter att påverkaoch bidra till denna process, politiskt, socialt och ekonomiskt,skulle självfallet förbättras genom fullt deltagande igemenskapsarbetet. På det internationella området skulle ett sådantdeltagande kunna öka möjligheten att vinna gehör för våra nationellaståndpunkter, däribland traditionella strävan att verka förbättre villkor för tredje världens länder.Enligt utskottets mening bör därför eftersträva att blimedlem i den Europeiska gemenskapen med bibehållenneutralitetspolitik. Endast som medlem kan vårt land fullt ut delta ioch få inflytande på den Europeiska gemenskapens samarbete. Efter ensamlad bedömning av de utrikes- och säkerhetspolitiska faktorerna ochefter samråd i utrikesnämnden bör regeringen kunna lämna in en svenskansökan om medlemskap. Utskottet bedömer det sannolikt att så kan skeunder 1991.I bedömningen ingår självfallet hänsyn till den fortsattautvecklingen i , inkl. EG:s regeringskonferenser,EES-förhandlingarna och säkerhetspolitiskt viktiga skeenden inom ESK.Av betydelse är också hänsyn till samarbetet med de nordiska ländernaoch de övriga EFTA-länderna.Regeringen bör återkomma till i frågan omförhandlingarnas uppläggning och konstitutionella aspekter påmedlemskapet. Det är enligt utskottets uppfattning angeläget attarbetet med att på olika områden belysa konsekvenserna av ettmedlemskap i inleds . Enligt utskottets meningbör en parlamentarisk arbetsgrupp ges möjligheter att efter slutfördaEES-förhandlingar löpande följa framtida medlemskapsförhandlingar ochderas förberedelser.Ett svenskt medlemskap i ligger enligt utskottets uppfattning ilinje med strävandena mot en allsidig utveckling av samarbetet mellanSverige och samtliga länder i inom ramen för olikaalleuropeiska och regionala sammanslutningar. Med hänsyn till deteuropeiska samarbetets mångskiftande karaktär är det naturligt attdetta tar sig flera olika uttryck, liksom att dessa under nyapolitiska villkor kompletterar och förstärker varandra. För strävanatt förverkliga målet om en alleuropeisk gemenskap är som utskottettidigare understrukit också ESK en naturlig grund.Utskottet avstyrker härmed yrkande 3 i motion U515 (v), yrkandena 2och 3 i motion U519 (mp) samt yrkandena 1, 3, 4 och 5 i motion U523(mp) och föreslår att i anledning av yrkande 1 och berörddel av yrkande 3 i motion U501 (fp), yrkandena 1 och 7 i motion U503(m), yrkandena 1 och 2 i motion U515 (v), yrkandena 6 och 11 i motionU518 (c) och yrkande 1 i motion U519 (mp) som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört.II. Rättsliga och institutionella frågorMotionernaUnder denna rubrik behandlas, i anslutning till väckta motioner,främst frågan om den rättsliga utformningen av det samarbete med EGsom nu diskuteras mellan EG och EFTA-länderna samt detparlamentariska samarbetet.I motion U515 (v) anges att skall verka mot attEFTA-länderna utan översättning och debatt skall godkänna EG:s redanbeslutade regelverk (l'acquis communautaire).I motion U522 (mp) anförs att varje EG-regel som avses införlivasmed det svenska regelverket måste föreläggas somproposition på svenska språket i vanlig ordning förutskottsbehandling, kammardebatt och beslut. Vidare sägs i motionenatt "osmos" inte är en godtagbar ersättning för verkligtmedinflytande för inom ramen för varje eventuellt avtal omgemensamt beslutsfattande med EG. Motionen yrkar också på att detinte skall ingå i förhandlingsmandatet med EG att ingå avtal somkräver ändring av den svenska grundlagen.I motion U554 (m) framförs att olika former avparlamentarikersamverkan bör övervägas inom ramen för ett EES- avtal.Regeringen bör ta initiativ i frågan. Observatörsskap förparlamentariker från de olika EFTA-länderna i börövervägas enligt motionen.UtskottetInledningsvis vill utskottet framhålla att de rättsliga ochinstitutionella frågor som aktualiserats inom ramen för etteuropeiskt ekonomiskt samarbetsområde (EES) är föremålför förhandlingar mellan EG och EFTA-länderna. Hur de slutligalösningarna kommer att utformas vad gäller frågor som exempelvisgemensamt beslutsfattande eller upprättande av institutioner gårdärför inte att fastslå. Däremot kan en generelldiskussion föras om dels de rättsliga grundförutsättningarna, dels omSveriges intressen och mål i detta sammanhang.I samband med den uppkommande diskussionen om ett utvidgat ochbreddat samarbete mellan EG och EFTA-länderna angav EG-kommissionensordförande 1989 behovet av en ny och mer strukturerad relation medgemensamma institutioner för beslutsfattande och administration.Efter att EFTA-sidan svarat positivt på förslaget har ett omfattandeförberedande kartläggningsarbete gjorts också vad gäller de rättsligaoch institutionella frågorna. En särskild arbetsgrupp för dessafrågor inrättades. I och med att de formella förhandlingarna inleddesi omvandlades denna grupp till en gemensamförhandlingsgrupp.EFTA-länderna har uttalat som mål om att medinflytandet ibeslutsprocessen som rör EES skall stå i proportion till de åtagandensom görs i avtalet. Någon form av gemensam mekanism förbeslutsfattande rörande utformning av gemensamma regler skulle därförkrävas.Med utgångspunkt från det arbete som gemensamt gjorts av EG ochEFTA-länderna i arbets- resp. förhandlingsgrupper går det att i vissutsträckning redan nu skissera den sannolika rättsligagrundstrukturen i det som förutses. Det bör återigenbetonas att den slutliga lösningen är föremål för de nu pågåendeförhandlingarna.Parterna är överens om att grunden i avtalet skall vara de för EESrelevanta delarna av (l'acquis communautaire).Identifiering av dessa relevanta delar har visat att det rör sig omca 1 400 rättsakter. Dessa avses således införlivas med svensk rätt.Med denna utgångspunkt skulle ett kunna se ut på följandesätt. Avtalets huvuddel skulle ange övergripande mål och medel,bestämmelser om de fyra friheterna och angränsande politikområdensamt reglering av eventuella institutioner. I bilagor till avtaletskulle de relevanta delarna av EG:s sekundära regelverk tas in föratt på detta sätt integreras i avtalet. Eventuellt kan det här blifråga om en referensteknik, dvs. att bestämmelserna inte tas in ifulltext i själva avtalet. Utskottet har inhämtat att dessabestämmelser skall föreläggas på svenska språket ochpubliceras i sin helhet på svenska. Utskottet vill betona vikten avatt så sker senast vid beslutstillfället. Översättningsarbetet av deaktuella rättsakterna har enligt vad utskottet erfarit redanpåbörjats.Enligt bestämmelserna i 10 kap. 2 § regeringsformen (RF) måsteEES-avtalet som sådant underställas för godkännande. Detformella omsättandet av EES-reglerna till svensk rätt bör därefter ivanlig ordning ske på den konstitutionella nivå som är naturlig medhänsyn till EES-reglernas innehåll. Vissa av de EES-regler vartillhänvisas i de olika bilagorna till avtalet skulle sålunda komma attinförlivas med svensk rätt genom av beslutade lagar medanandra kan införlivas genom regeringsförordningar ellermyndighetsföreskrifter.Under de förberedande och undersökande samtalen mellan EG och EFTAhar det kommit att framstå som alltmer klart att de beslut som avsesfattas i EES inte kommer att bygga på överlåtelse avnormgivningskompetens utan ålägga de avtalsslutande parternafolkrättsliga förpliktelser. Detta medför att beslut tagna i etteventuellt EES-organ för del inte blir direkt tillämpliga iSverige och gällande för enskilda och myndigheter på nationell nivå.För att detta skall ske krävs en mellankommande nationell rättsakt.Det är regeringen som ingår överenskommelser med främmande stateroch mellanfolkliga organisationer (10 kap. 1 § RF). Regeringen måstedock inhämta godkännande bl.a. om överenskommelsenföranleder lagändring eller om överenskommelsen är av större vikt(10 kap. 2 § RF). I vad mån framtida beslut om nya EES-regler, ellerändringar av befintliga EES-regler, kommer att föranledariksdagsbehandling beror således av de aktuella EES-beslutens sakligainnehåll.Frågan om medinflytande i framtida beslut som rör EES gäller inteenbart den formella beslutsprocessen. EFTA-ländernas utgångspunkt iförhandlingarna har också varit att uppnå delaktighet genomdeltagande i utarbetandet av förslag bl.a. inom ramen för dekommittéer som verkar inom EG. Detta gäller såväl ändring avexisterande regler som utarbetandet av helt nya regler med bäring påEES-samarbetet.Det finns vidare behov av en rättslig prövning på internationellnivå av tvister som kan uppkomma parterna emellan om tolkningen ochtillämpningen av avtalet. Hur tvistelösnings- ochövervakningsmekanism sker är föremål för förhandlingar.Utskottet vill mot ovanstående bakgrund erinra om de målsättningarsom formulerats av EFTA-länderna gemensamt om att uppnå ettmedinflytande i beslutsprocessen som skall stå i proportion till deåtaganden som görs i ett . Detta är viktigt, dels för attavtalet skall vara politiskt acceptabelt för de nationellaparlamenten, dels för avtalets effektivitet.Med det ovan anförda får yrkande 5 i motion U515 (v) och yrkandena14 och 15 i motion U522 (mp) anses besvarade.I samband med diskussionen om de rättsliga aspekterna av ettEES-avtal har frågan uppkommit om avtalet skulle kräva en svenskgrundlagsändring. har i endepartementspromemoria (Ds 1990:58), Ett europeiskt ekonomisktsamarbetsområde (EES) och den svenska grundlagen, belyst hur ettEES-avtal skulle förhålla sig till regeringsformen.Remissbehandlingen av promemorian avslutas . Skullefortsatta överväganden visa att en grundlagsförändring krävs, måsteen sådan ändring enligt huvudregeln anhängiggöras i senast14 för att kunna träda i kraft efter nästkommande val.Det resonemang som förts i departementspromemorian gäller EES. Viden svensk medlemskapsansökan i EG måste självfallet en ny genomgånggöras av de rättsliga aspekterna inkl. frågan om grundlagsändring.Härmed avstyrks yrkande 16 i motion U522 (mp).Utskottet ansluter sig till vad som i motion U554 (m) anförts omvikten av kontakter med Europaparlamentet.Utskottet har erfarit att inom ramen för diskussionerna om ettEES-avtal har båda parter anfört att parlamenten skall delta iintegrationsarbetet. Målsättningen är att någon form avsamarbetsprocedurer skall etableras för parternas parlament, liksomför arbetsmarknadens parter. Den slutliga utformningen avparlamentarikersamarbetet är dock för parlamenten själva att avgöra.Inom ramen för förs diskussioner omutformningen av det parlamentariska samarbetet mellan EG och EFTA.Kommittén har regelbundna kontakter med EG-parlamentet i denna fråga.Utan att föregripa den slutliga utformningen av ett sådant samarbetevill utskottet för sin del understryka den stora betydelsen av attEG/EFTA-samarbetet ges en parlamentarisk dimension. Ett närasamarbete i någon form är av stor betydelse såväl för atttillförsäkra demokratisk kontroll och insyn i samarbetet som för attunderlätta flödet av information mellan ochEFTA-ländernas parlamentariker. Utskottet noterar attEuropaparlamentets roll och ställning inom EG väntas bli stärkt genomden författningskonferens om den politiska unionen som inleds idecember. Det kan också nämnas att det inom förs diskussioner om kommitténs framtida rolloch verksamhet inkl. en eventuell utvidgning av kommittén införEES-avtalets ikraftträdande.Några svenska riksdagspartier har genom kontakter med resp.partigrupper i givits möjlighet att delta somobservatörer i deras möten. Inom ramen för den svenskaEFTA-delegationens verksamhet utgår ekonomiskt stöd till samtligariksdagspartier för att underlätta deras kontakter medEuropaparlamentet. Vidare kan nämnas att harregelbundna kontakter med Europaparlamentet.Med det ovan anförda får motion U554 (m) anses besvarad.III. Handeln med industrivarorHandelspolitik och frågan om tullunionMotionernaI motion U503 framförs att för att undanröja gränshinder ochavskaffa gränskontrollerna mellan och EG krävs att Sverigeingår en tullunion med EG. Om gränskontroller finns kvar kommersvenska företag som inte är etablerade inom EG-området aldrig attbetraktas som medlemmar av EG-familjen utan alltid som utomstående.EES-avtalet måste utformas så att det inte omöjliggör en framtidatullunion.I motion U515 (v) anförs att skall avvisa krav på tullunionmellan EG och EFTA och i stället förorda frihandelsavtal. Enligtmotionen kommer en tullunion i konflikt med svenskneutralitetspolitik.I motion U518 (c) anges att EFTA inte bara skall ses som ettinstrument för ökat samarbete inom . bör verka för attEFTA bygger upp ett utvidgat ekonomiskt samarbete också medutomeuropeiska marknader som , etc.I motion U519 (mp) framförs att samarbetet med EG bör fortsättainom frihandelsavtalets ram i syfte att underlätta för människor attstudera, resa, arbeta och forska fritt.I motion U522 (mp) begärs klarläggande om att förhandlingsmandatetmed EG inte omfattar handel med länder i förhållande till vilkariksdagen lagstiftat om bojkott.BakgrundEn tullunion mellan olika länder innebär enligt den definition somges i att tullar och andra restriktiva handelsregleringar (medvissa angivna undantag) avskaffas internt mellan länderna på i stortsett all handel. En tullunion innebär också att i stort sett sammatullar och andra handelsregleringar tillämpas utåt. Deltagande i entullunion innebär alltså gemensam yttre tullmur och medför ipraktiken gemensam handelspolitik gentemot länder utanför unionen.Begreppet tullunion definieras inte i . EnligtRomfördragets artikel 3 skall upprätta en gemensammarknad. Denna gemensamma marknad innebär att tullar och kvantitativarestriktioner liksom avgifter och åtgärder med motsvarande verkanskall avskaffas mellan medlemsländerna. Även importavgifter förjordbruksprodukter skall avskaffas inom tullunionen. Det fastslåsvidare i artikel 3 att skall införa en gemensamtulltariff och gemensam handelspolitik gentemot tredje land.Förändringar i denna tariff beslutas av som alltså övertagitmedlemsländernas kompetens på detta område liksom deras kompetens påhandelspolitikens område i övrigt. Tullunionen är i principgenomförd. För de nya medlemsstaterna och sker ensuccessiv anpassning till EG:s gemensamma yttre tulltaxa under enövergångsperiod som skall vara avslutad år 1992.Syftet med en inre marknad går emellertid långt utöver målet för entullunion. Enligt (artikel 3) är målet att skapa enekonomisk gemenskap som förutom gemensam tull- och handelspolitikäven skall avskaffa hindren för den fria rörligheten för personer,tjänster och kapital mellan medlemsstaterna, införa gemensamjordbruks- och transportpolitik, skapa ett regelsystem som förhindraratt konkurrensen på den gemensamma marknaden snedvrids, främja ensamordning av medlemsstaternas ekonomiska politik och förebyggastörningar i deras betalningsbalans, närma ländernas inhemskalagstiftning i den utsträckning som erfordras för den gemensammamarknadens funktion, skapa en europeisk socialfond, inrätta eneuropeisk investeringsbank samt ansluta översjöiska länder ochområden i syfte att öka varuutbytet och att gemensamt arbeta förekonomisk och social utveckling.Den s.k. vitbok som lade fram presenteradeförslag om hur Gemenskapens ursprungliga målsättning, sammanfattad ibegreppet inre marknad, borde kunna uppnås. Denna inre marknad skallenligt vitbokens planer vara genomförd till utgången av år 1992.1987 enades EG:s medlemsländer om den s.k. europeiska enhetsaktensom förutom en ändring av Gemenskapens beslutsregler också innehållerbestämmelser om EG:s inre marknad, valutapolitik, regionalpolitik,forskning och utveckling, utrikes- och säkerhetspolitik,socialpolitik, miljövård och förhållandet mellan EG:s institutioner.Enhetsakten skapade de institutionella förutsättningarna för attgenomföra bl.a. vitbokens målsättningFrihandelsavtalet mellan och EGÅr 1973 ingick och EG ett frihandelsavtal förindustrivaror. Liknande frihandelsavtal slöts med övriga EFTA-länder.