bet · GE01FiU3 · 1990-11-15 00:00:00 — Höjning av kvot i , m.m.(prop. 1990/91:9) I betänkandet tillstyrker utskottet en i proposition 1990/91:9föreslagen höjning av kvot i Internationellavalutafonden. Utskottet godtar också ett i propositionenredovisat förslag till ändring av valutafondens stadga. Genomstadgeändringen öppnas möjlighet för valutafonden att suspenderarösträtten för samarbetsovilliga medlemsländer med långvarigabetalningseftersläpningar.Tre motioner har väckts i ärendet, vilka avstyrks avutskottet. Detsamma gäller en under allmänna motionstiden väcktmotion om valutafonden och Världsbanken.Företrädare för , och miljöpartietreserverar sig till förmån för sina resp. motioner. I proposition 1990/91:9 har regeringen ()-- efter föredragning av statsrådet -- föreslagit1. att bemyndigar regeringen att öka Sverigesinsats (kvot) i med 549,7 milj. SDRtill 1614,0 milj. SDR,2. att bemyndigar riksbank att erläggaerforderligt insatsbelopp,3. att bemyndigar regeringen att för delbiträda ändringen av Internationella valutafondens stadgar. Motioner med anledning av proposition 1990/91:91990/91:Fi4 av m.fl. (c) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om arbete i valutafonden för en nyekonomisk världsordning.1990/91:Fi5 av m.fl. (v) vari yrkas1. att avslår proposition 1990/91:9 punkterna 1 och2 gällande höjning av kvot i Internationellavalutafonden,2. att avslår proposition 1990/91:9 punkt 3gällande föreslagen ändring av valutafondens stadgar,3. att hemställer hos regeringen om initiativ tillreformer för demokratisering av IMF,4. att som sin mening ger regeringen till känna attIMF som FN-organ ovillkorligen måste efterleva av FN beslutadesanktioner mot Sydafrika.1990/91:Fi6 av () vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna attden föreslagna höjningen av kvoten måste förknippas med krav påatt den måste användas på ett ekologiskt ansvarsfullt sätt,2. att som sin mening ger regeringen till känna attregeringen ser till att Internationella valutafondens stadgarändras så att det ekologiska ansvaret lyfts fram som etthuvudskäl för att kvoter skall användas,3. att som sin mening ger regeringen till känna attvarje användning av kvoter skall föregås av ekologiskakonsekvensanalyser.Motion från allmänna motionstiden 19901989/90:Fi731 av m.fl. (v) vari -- med hänvisningtill vad som anförts i motion 1989/90:U251 -- yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att och skall återförastill de uppgifter de ålades enligt överenskommelserna i BrettonWoods och stadgorna,2. att begär att regeringen tar initiativ iVärldsbanken och IMF för att åstadkomma mer demokratiskaröstregler. Höjning av kvot i IMFI propositionen föreslås att regeringen skall bemyndigas attöka den svenska kvoten i () med549,7 milj. till 1614,0 milj. SDR. Den föreslagna höjningen ärresultatet av en allmän översyn av medlemsländernaskapitalinsatser.Propositionens förslag i denna del avvisas av imotion Fi5. I motion Fi6 godtar förslaget,men endast om höjningen förknippas med krav på att den användspå ett ekologiskt ansvarsfullt sätt (yrkande 1). I samma motionbegärs också att skall verka för en ändring av IMFsstadgar "så att det ekologiska ansvaret lyfts fram som etthuvudskäl för att kvoter skall användas" (yrkande 2). Riksdagenskall enligt motionen dessutom uttala "att varje användning avkvoter skall föregås av ekologiska konsekvensanalyser" (yrkande3).Utskottet får med anledning härav anföra följande. Enligtvalutafondens stadgar skall en översyn göras av medlemsländernaskvoter minst . Den nu avslutade översynen är dennionde i ordningen sedan valutafondens tillkomst år 1945.Kvothöjningen innebär att valutafondens ordinarie resurser ökasfrån 90 miljarder till 135 miljarder SDR. Den svenska kvotenföreslås öka med eller med ett belopp motsvarande 4,4miljarder kronor.En av valutafondens huvuduppgifter är att bistå medlemsländersom hamnat i betalningsbalansproblem med temporärt finansielltstöd. Stödet är avsett att motverka en kris och underlätta ennödvändig ekonomisk anpassning. För att befrämja detta syfte ärIMFs långivning vanligtvis förenad med ekonomisk-politiskavillkor som är anpassade till låntagarnas ekonomiska, politiskaoch sociala förutsättningar. Betalningsbalansstödet finansierasi första hand med fondens ordinarie resurser, dvs. medmedlemsländernas insatser.Utskottet delar den i propositionen gjorda bedömningen attSverige bör medverka i den förestående kvothöjningen.Valutafonden har en central roll i det internationellabetalningssystemet och kan genom sin långivning motverkastörningar som uppkommer i detta system. Såsom framgår avpropositionen har efterfrågan på finansiellt stöd frånvalutafonden varit stor alltsedan den s.k. skuldkrisens början,och detta torde bli fallet även under de närmaste åren.Valutafondens långivning är av stor betydelse för att komma tillrätta med de internationella skuldproblemen. För mångamedlemsländer har nämligen de av valutafonden stöddaanpassningsprogrammen varit en förutsättning för att få låneller annat stöd såsom skuldreglering även från andrakreditgivare. Därtill kommer att valutafonden under kommande årdessutom måste kunna hålla en finansiell beredskap för att klaraav eventuellt uppkommande betalningsbalanskriser. Det är enligtutskottets mening därför av stor vikt att valutafondenspermanenta resurser blir så stora att fonden kan fortsätta attspela en viktig roll i den internationellaanpassningsprocessen.Mot denna bakgrund tillstyrker utskottet den föreslagnakvothöjningen på 549,7 milj. SDR. Utskottet avstyrker därmedsamtidigt motion Fi5 (v) yrkande 1.Valutafondens långivning är, i enlighet med stadgarna, av merkortfristig natur och har i första hand inriktats på attundsätta länder med akuta betalningsbalansproblem. mening ter det sig därför inte ändamålsenligt attförknippa vare sig den svenska kvothöjningen eller IMFslångivning med villkor av sådan speciell art som förordas imotion Fi6 (mp) yrkandena 1--3. Utskottet avstyrker därför ävendenna motion.Ändring av IMFs stadgarI propositionen begär regeringen också ett bemyndigande attför del biträda en ändring av valutafondens stadgar.Ändringen syftar till att göra det möjligt att suspenderarösträtten och därmed sammanhängande rättigheter förmedlemsländer som har varit ibetalningsdröjsmål till valutafonden och som inte är beredda attsamarbeta med fonden för att komma till rätta med dessadröjsmål.Förslaget avvisas av i motion Fi5.Centerpartiet framhåller i motion Fi4 att det är oklartvilka länder som skulle komma att beröras av den tilltänktastadgeändringen. Om det är fråga om fattiga länder medskuldproblem är det enligt viktigt att de fårbehålla sin rösträtt, även om de inte har råd att betala.Utskottet vill för egen del anföra följande. Ett förvalutafonden tilltagande problem har varit attett mindre antal medlemsländer inte fullgjort sinabetalningsförpliktelser gentemot fonden. En rad åtgärder harvidtagits för att hjälpa dessa länder att återfå normalarelationer till valutafonden, och en särskild samarbetsstrategihar utformats för ändamålet. Denna strategi grundas på attberörda medlemsländer är beredda att i samråd med IMF finnalösningar på sina dröjsmålsproblem gentemot fonden. I några fallhar strategin varit framgångsrik. Det finns emellertid exempelpå länder som fortsatt att ställa sig avvisande till samarbetemed IMF trots den assistans de blivit erbjudna.För närvarande kan ett medlemsland som inte fullgör sinaåtaganden gentemot valutafonden avstängas från att nyttjafondens allmänna resurser. Ett sådant beslut följs avregelbundet återkommande diskussioner i direktionen, vid vilkauppmaningarna till landet i fråga gradvis skärps om inteförpliktelserna fullföljs. I ytterst grava fall kan slutligenstyrelsen, av rösterna, uppmana ett samarbetsovilligtland att utträda ur organisationen.Den nu föreslagna stadgeändringen syftar till att ge fonden enmellanform av sanktioner mot länder som fortsätter att ställasig avvisande till samarbete. Sanktionsinstrumentet är sålundainte avsett att användas mot medlemsländer som inte fullföljersina inbetalningar av föreslagna kvotökningar enbart av detskälet att de saknar betalningsförmåga.Det bör enligt utskottets mening också uppmärksammas att detför valutafondens vidkommande är av största betydelse attmedlemsländerna fullgör sina betalningsförpliktelser för lån somtagits upp i fonden. Valutafonden är nämligen inte en bank itraditionell mening. Den lånar inte upp pengar från deninternationella kreditmarknaden och arbetar inte heller med envinstorienterad räntesättning. Valutafondens utlåningskapacitetgrundas i första hand på de egna resurserna och på att dessamedel återcirkuleras. Fondens möjligheter att biståandra behövande medlemsländer begränsas således av att vissaländer inte sköter sina förpliktelser och återbetalar de lån somtagits upp i fonden. Till följd av dessa försummelser får andramedlemsländer också ökade kostnader för sina lån i fonden.Våren 1990 uppgick de samlade betalningsdröjsmålen till drygt3 miljarder SDR, vilket var en ökning sedan föregåendeår. Beloppet kan jämföras med IMFs tillgängliga allmännaresurser som uppgick till 41,2 miljarder SDR.I likhet med vad som sägs i propositionen anser utskottet attdet övergripande målet alltid måste vara att nå en lösning utanatt tillgripa sanktionsåtgärder. De tilltagande dröjsmålen kanemellertid få allvarliga konsekvenser för valutafondensfortsatta verksamhet. Dröjsmålen försvagar fondens möjligheteratt upprätthålla sin monetära roll och bidrar till att framtidakvothöjningar kan bli svåra att få till stånd.Även om en självklar utgångspunkt alltid måste vara att man iförsta hand försöker finna lösningar som är godtagbara för allaparter, är det som utskottet ser det också rimligt att man kantillgripa ytterligare sanktionsåtgärder mot samarbetsovilligamedlemmar utan att behöva gå så långt som till uteslutning. Avmedlemskapet följer ju inte bara rättigheter utan ocksåskyldigheter. Länder som under en följd av år inte fullgör sinaförpliktelser mot fonden och som dessutom inte är villiga attmed IMF diskutera någon lösning på problemet bör sålunda, somett steg i en sanktionsskala, kunna tillfälligt gå miste om sinrätt att rösta. Liksom riksbanksfullmäktige och föredragandestatsråd stödjer alltså utskottet en ändring av stadgarna isyfte att ge valutafonden vidgade sanktionsmöjligheter. Med detanförda avstyrker utskottet också bifall till motion Fi5 (v)yrkande 2.Centerpartiet anser det viktigt att fattiga länder medskuldproblem får behålla sin rösträtt även om de inte haft rådatt betala sin andel till valutafonden. Utskottet delar dennauppfattning. Som framgått av vad utskottet anfört är det nuaktuella sanktionsinstrumentet inte avsett att användas motsådana medlemsländer utan endast mot dem som under en följd avår vägrat att samarbeta med valutafonden för att komma fram lösning. Motion Fi4 (c) påkallar därför inte någon åtgärdutan bör enligt utskottets mening i berörd del avstyrkas avriksdagen.Övriga motionsyrkanden rörande Internationella valutafondenoch VärldsbankenValutafonden och en ny ekonomisk världsordningCenterpartiet föreslår i motion Fi4 att skallgöra ett tillkännagivande om att regeringen bör eftersträva enbreddning av kompetensen hos våra representanter i valutafonden,liksom i och andra Bretton Woods-institutioner.Sveriges agerande i valutafonden bör enligt motionärernavägledas av de biståndspolitiska målen, dvs. resurstillväxt,ekonomisk och social utjämning, ekonomisk och politisksjälvständighet, demokratisk samhällsutveckling samt framsynthushållning med naturresurser och omsorg om miljön imottagarländerna.Utskottet vill med anledning härav framhålla attvalutafondens verksamhet på intet sätt står i strid med de målsom lagt fast för biståndspolitiken. Som monetärinstitution måste emellertid valutafonden ta andra hänsyn än ettrenodlat biståndsorgan, bl.a. i fråga om säkerheten för att dessresurser återflödar.Sveriges representant i valutafondens styrelse ärriksbankschefen. De nordiska länderna är företrädda av engemensam representant i valutafondens direktion. I sitt arbeteerhåller denne fortlöpande instruktioner från de nordiskaländerna och kan på så sätt agera som nordisk talesman i frågorsom rör valutafondens löpande verksamhet. I den interna svenskaberedningen sker dessutom kontinuerligt samråd mellan berördainstanser. I detta samråd deltar inte enbart ochfinansdepartementet utan även utrikesdepartementet.De nordiska ländernas uppfattning stämmer väl överens i deflesta frågor, inkl. synen på biståndspolitiken. Genom att tainitiativ tillsammans med likasinnade länder och även verka förkompromisslösningar kan de nordiska länderna arbeta för attvalutafondens verksamhet styrs i önskad riktning.Utskottet anser att kompetensen hos våra representanter ivalutafonden är till fyllest. Med hänvisning härtill avstyrkerutskottet motion Fi4 (c) i berörd del.IMF och SydafrikaVänsterpartiet begär i motion Fi5 att skall göraett tillkännagivande om att IMF som FN-organ ovillkorligen måsteefterleva av FN beslutade sanktioner mot Sydafrika.Utskottet vill med anledning härav anföra följande. Sverigehar länge varit pådrivande i FNs bojkott mot . Densvenska synen i denna fråga ligger fast. Det bör dockuppmärksammas att är medlem av valutafonden och harvarit det alltsedan institutionen grundades i december 1945.Några lån har inte beviljats av valutafonden undersenare år, och fonden har inte heller några uteståendelånefordringar på . Enligt vad utskottet inhämtat ärdet inte heller aktuellt för fonden att lämna landet någotfinansiellt stöd. Utskottet kan med hänsyn härtill inte finnadet motiverat med ett uttalande av den innebörd som motionärernabegär. Utskottet avstyrker således motion Fi5 (v) yrkande 4.Demokratisering av IMFI samma motion begär också att regeringen skallta initiativ till reformer för en demokratisering av IMF. Ettsnarlikt motionsyrkande återfinns även i den av vänsterpartietunder allmänna motionstiden väckta motion 1989/90:Fi731. Därbegär att regeringen skall ta initiativ iVärldsbanken och IMF för att åstadkomma mer demokratiskaröstregler. I samma motion uttalas också att ochIMF skall återföras till de uppgifter de ålades enligtöverenskommelserna i Bretton och stadgorna.Utskottet får i dessa frågor anföra följande. Såsom redovisasi motionen är valutafonden inte uppbyggd kring principen ettmedlemsland, en röst. Ett lands röststyrka grundas i stället påkapitalinsatsens storlek. Förklaringen härtill står bl.a. attfinna i att varje medlemslands kapitalinsats utgören del av landets valutareserv och att man genom den valdaröstprincipen har velat skapa rimlig balans mellan å ena sidanrättigheten att få låna och rösta och å andra sidan skyldighetenatt tillskjuta kapitalinsats. Frågan om öppenheten ivalutafonden och har behandlat vidupprepade tillfällen, . I ett av riksdagengodkänt betänkande framhöll utrikesutskottet då (1989/90:UU15)bl.a. att det var helt naturligt att alla dokument som rör t.ex.Världsbankens samarbete med olika länder inte kan ges allmänspridning. Det skulle försvåra dialogen mellan banken ochenskilda länder, vilket skulle leda till ett sämrebeslutsunderlag och inte vara i mottagarländernas intresse.Däremot är naturligtvis samtliga dokument som utges avVärldsbanken och IMF tillgängliga för institutionernasbeslutande organ och därmed också för medlemsländerna.Finansutskottet instämmer i utrikesutskottets sålunda gjordabedömning. Något skäl till ett riksdagsuttalande i fråganföreligger inte enligt utskottets mening. Utskottet finner detinte heller motiverat att gör ett uttalande omvalutafondens och ursprungliga uppgift av deninnebörd motionärerna begär. Med hänvisning härtill avstyrkerutskottet motionerna 1989/90:Fi731 (v) och Fi5 (v) yrkande 3. beträffande höjning av kvot i IMFatt med bifall till proposition 1990/91:9 mom. 1och 2 samt med avslag på motionerna 1990/91:Fi5 yrkande 1och 1990/91:Fi6 yrkandena 1--3dels bemyndigar regeringen att öka insats (kvot)i med 549,7 milj. SDR till1614,0 milj. SDR,dels bemyndigar riksbank att erlägga erforderligtinsatsbelopp,res. 1 (v)res. 2 (mp)2. beträffande ändring av IMFs stadgaratt med bifall till proposition 1990/91:9 mom. 3och med avslag på motionerna 1990/91:Fi4 i berörd del och1990/91:Fi5 yrkande 2 bemyndigar regeringen att för Sverigesdel biträda ändringen av Internationella valutafondensstadgar,res. 3 (v, mp)3. beträffande valutafonden och en ny ekonomiskvärldsordningatt avslår motion 1990/91:Fi4 i berörd del,res. 4 (c,mp)4. beträffande IMF och Sydafrikaatt avslår motion 1990/91:Fi5 yrkande 4,res. 5 (v)5. beträffande demokratisering av IMFatt avslår motionerna 1989/90:Fi731 och1990/91:Fi5 yrkande 3.res. 6 (v)den 15 november 1990På finansutskottets vägnarHans GustafssonNärvarande: (), (), RolandSundgren (s), (), Per (), RuneRydén (m), (), (), (), (), (), (), (), (), Ing-BrittNygren (m), () och (). Höjning av kvot i IMF (mom. 1)() anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 3 börjarmed "En av" och på s. 4 slutar med "denna motion" bort haföljande lydelse:Innan fattar beslut om att höja sin kvot ivalutafonden är det nödvändigt att studera vad IMF-lånenhittills medfört för de skuldtyngda länderna i tredje världen.U-länderna uppmanades att ta dessa lån . IMF,och kommersiella banker drev på och lockade med bravillkor och låga räntor. Efter det att skuldkrisen kulminerade1982 har skulder snabbt vuxit till en katastrofalnivå. Många länder har tvingats att betala mer i skuldtjänst änden ursprungliga skulden.Skuldkrisen har medfört att kapital pumpas från u-ländernatill i-länderna. --uppgicknettotransfereringarna av kapital från Syd till Nord till mellan200 och . är det i praktikenu-länderna som ger bistånd till i-länderna. Skuldkrisen harresulterat i gigantiska nedskärningar i budgetar,vilket leder till en social utarmning som bl.a. kan mätas i ökadbarnadödlighet.Det finns inget som tyder på att IMF avser att förändra sinpolitik mot tredje världen. Man torde inte heller kunna räknamed en bättre politik mot de tilltänkta nya medlemmarna iÖsteuropa.En höjning av kvot i IMF framstår enligt utskottetsmening inte som motiverad mot bakgrund av de mål harlagt fast för biståndspolitiken, nämligen resurstillväxt,ekonomisk och social utjämning, ekonomisk och politisksjälvständighet, demokratisk samhällsutveckling och omsorg ommiljön. I enlighet med vad som förordas i motion Fi5 (v) anserutskottet sålunda att bör avvisa regeringens förslagtill höjning av kvoten i Internationella valutafonden.dels att utskottets hemställan under 1 bort ha följandelydelse:1. beträffande höjning av kvot i IMFatt med bifall till motion 1990/91:Fi5 yrkande 1avslår proposition 1990/91:9 mom. 1 och 2 samt motion1990/91:Fi6 yrkandena 1--3,2. Höjning av kvot i IMF (mom. 1)() anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 3 börjarmed "Utskottet delar" och på s. 4 slutar med "denna motion" bortha följande lydelse:Utskottet delar den i propositionen gjorda bedömningen attSverige bör medverka i den förestående kvothöjningen.Valutafonden har en central roll i det internationellabetalningssystemet och kan genom sin långivning motverkastörningar som uppkommer i detta system. Enligt utskottetsmening bör emellertid liksomVärldsbanken och andra internationella biståndsorgan lyfta framett ekologiskt synsätt i sina bedömningar. bör verka föratt en sådan nyordning kommer till stånd. I enlighet med vad somförordas i motion Fi6 (mp) bör således det resurstillskott somden nu aktuella svenska kvothöjningen ger upphov till få tas ianspråk bara om medlen används på ett ekologiskt ansvarsfulltsätt. Enligt utskottets mening bör regeringen också arbeta föratt få till stånd en ändring av valutafondens stadgar så att detekologiska ansvaret lyfts fram som ett huvudskäl för de lån IMFbeviljar. I IMFs låneprövning bör således alltid ingå att göraekologiska konsekvensanalyser. Vad utskottet här anfört bör gesregeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 1 bort ha följandelydelse:1. beträffande höjning av kvot i IMFatt med bifall till motion 1990/91:Fi6 yrkandena1--3 och med anledning av proposition 1990/91:9 mom. 1 och 2samt med avslag på motion 1990/91:Fi5 yrkande 1dels bemyndigar regeringen att öka insats (kvot)i med 549,7 milj. SDR till 1614,0milj. SDR,dels bemyndigar riksbank att erlägga erforderligtinsatsbelopp,dels som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört om ett ekologiskt synsätt i IMFs verksamhet,3. Ändring av IMFs stadgar (mom. 2)() och () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 4 börjarmed "Utskottet vill" och på s. 5 slutar med "av " bortha följande lydelse:Utskottet vill för egen del anföra följande. En växandeinternationell opinion har vänt sig mot valutafondens ochVärldsbankens odemokratiska och slutna system. Förutomu-länderna själva har t.ex. framfört kravpå en demokratisering.I detta läge väljer valutafonden att föreslå en stadgeändringsom fråntar ett antal deras rösträtt och ger i-ländernaen än mer stärkt kontroll över verksamheten.Den föreslagna stadgeändringen har tillkommit sedan hotatmed att inte gå med på någon höjning av sin egen kvotinsats. OmSverige skulle delta i denna USAs utpressningspolitik innebärdet att vårt land än tydligare lierar sig med de rika länderna ikonflikten mellan de rika och de fattiga länderna i världen. Detskulle enligt utskottets mening vara olyckligt eftersom ,kanske mer än något annat västerländskt land, har möjlighet attspela en progressiv roll i denna växande världskonflikt. här anfört med anledning av motion Fi5 yrkande som sin mening ge regeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 2 bort ha följandelydelse:2. beträffande ändring av IMFs stadgaratt med bifall till motion 1990/91:Fi5 yrkande 2avslår proposition 1990/91:9 mom. 3 och motion 1990/91:Fi4 iberörd del samt som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört,4. Valutafonden och en ny ekonomisk världsordning (mom. 3)(), () och () anserdels att den del av utskottets yttrande på s. 6 som börjarmed "Utskottet vill med anledning härav framhålla" och slutarmed "i berörd del" bort ha följande lydelse:Såsom framhålls i motion Fi4 (c) bör internationelltverka för att skapa rättvisa mellan den rika världen ochvärldens majoritet, de icke-industrialiserade länderna. För attvalutafonden skall kunna komma med konstruktiva förslag meddenna inriktning krävs en breddad kompetens hos dessbeslutsfattare.Skuldkrisen, vilken kulminerade , har medfört att defattiga länderna hamnat i en skuldfälla som gjort dem beroendeav valutafondens herravälde. Valutafonden och Världsbankenfordrar att länderna antar strukturanpassningsprogram för att deskall få hjälp med skulderna. Också har anslutit sigtill dessa krav på . I vissa fall har vi också knutitvår u-hjälp till valutafondens krav. Detta innebär som utskottetser det en icke önskvärd policyförändring.Valutafondens recept tar inte tillräckliga hänsyn tillu-ländernas långsiktiga behov, och kan skapa allvarliga socialaproblem. Teorin bakom strukturanpassningsprogrammen måste enligtutskottets mening sättas i fråga och anpassas till situationer iicke-industrialiserade länder. Programmen måste utformas merlyhört för de organisatoriska systemen i u-länderna.Den för dagen förhärskande neoklassiska ekonomiska skolan ärinte den bästa för att få ordning på ekonomi. Enblandekonomi av beprövad svensk modell borde i många fall varaeffektivare. Sociologiska kunskaper och erfarenheter frånverksamhet i är lika viktiga kunskaper som striktekonomiska.Regeringen bör i överensstämmelse med detta synsätt verka fören breddad kompetens i valutafonden liksom i .