bet · GE01UU6 · 1990-11-08 00:00:00 — 1989/90:U606 av och ()vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om diplomatiska insatser för att få tillstånd fredsförhandlingar i Mellanöstern.1989/90:U625 av Per och () vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att utrikeshandelsdepartementetshandelsavdelning bör få i uppdrag att utarbeta förslag till stödför direkthandel mellan och ,2. att hos regeringen begär att regeringen i FNväcker frågan om sanktioner mot på grund av dessuppenbara nonchalans och brott mot om skyddför civilbefolkningen i ockuperade områden,3. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att bör höja PLO-kontoretsdiplomatiska status,4. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att den i lämplig form bör markera att denanser staten utgöra den rättmätiga förvaltaren av denarabisk-palestinska stat som upprättades av FN i november 1947.1989/90:U642 av m.fl. (c) vari yrkas12. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om insatser för att medverka ifredsprocessen i Palestina.1989/90:U647 av () vari yrkas att somsin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omatt bör verka internationellt och i internationella foraför att stödja en process mot fred och demokratisk utveckling iMellanöstern.BakgrundKonflikten i har stått på FNsdagordning och kommit att domineras av relationerna mellanstaten och det palestinska folket. Palestinierna,ättlingar till kanaaniterna, filistéerna och andra stammar, harkunnat påträffas i under i princip all historisk tid.Palestina erövrades av araberna och ingick i detottomanska imperiet 1517--1917. styrdes landet genomett av till givet mandat framtill staten bildande 1948.Judisk bosättning har också förekommit i undermycket . Ett judiskt kungadöme som etablerades 1050f.Kr. Babylonierna försökte driva ut judarnaår och romarna gjorde detsamma år Inget avförsöken lyckades helt. fanns emellertid endast ca11000 judar i . uppgick de till 85000.Under det reducerades antalet något på grundav att det tvingade judar som var medborgare i"fientligt sinnade länder" att emigrera. Vid det förstavärldskrigets slut utgjorde den judiska delen av Palestinastotala befolkning eller ca 56000 personer.Den brittiska regeringen förklarade i den s.k.Balfour-deklarationen av 1917 (efter Storbritanniensutrikesminister ), att den stödde tanken påetablerandet av ett judiskt nationalhem ("a national home") iPalestina. Enligt deklarationen skulle ingenting göras som kunde"inverka menligt på de civila och religiösa rättigheterna hosdet existerande icke-judiska samfundet i ".Efter det lämnade Nationernas förbundmandat åt vissa stater till administration av de områden somfrånhänts . 1922 gavs mandat attadministrera . I mandatet ingick implementering avBalfour-deklarationen. Effekten härav blev att araberna iPalestina i praktiken förvägrades självstyre undermandatperioden. Arabisk vägran att acceptera en begränsadautonomi motiverades med det omfattande arabiskamotståndet mot Balfour-deklarationens innehåll.I mandat från ingick ävenatt underlätta den judiska immigrationen. Till att börja med,--1932, var immigranternas antal relativtblygsamt, ca 85000 personer. Efter nazisternas makttillträde iTyskland ökade invandringen kraftigt. Den arabiska delen avPalestinas befolkning protesterade häftigt mot den snabbatillväxten av icke-araber i landet. regeringförklarade därför att man inte skulle tillåta störreinvandring än högst 75000 personer under påföljandefemårsperiod samt att skulle omvandlas till ensjälvständig stat . Efter den första femårsperiodenskulle ingen judisk immigration tillåtas utan arabisktmedgivande. Våldsamma judiska protester, påtryckningar frånFörenta Staterna och internationella reaktioner mot nazisternasfolkmord ledde emellertid till att mandatärmakten överlämnadefrågan om till 1947.En av FN bildad () rekommenderadesamma år en uppdelning av i två stater, en judisk ochen arabisk. antog FNs generalförsamlingrekommendationen och förklarade att dess mandatöver skulle upphöra . Förutom att detvå staterna skulle bildas önskade majoriteten i FN även attstaden med omgivningar skulle göras till en s.k.corpus separatum, en speciell enhet under FN-administration.Syftet var att skydda de "andliga och religiösa intressen somdelas av stadens tre monoteistiska religioner".De palestinska araberna och de omgivande arabstaternaopponerade sig mot delning, som ansågs illegal och ejbaserad på demokratiska principer. Arabiska försök att få dessafrågor prövade av den i lyckadesinte vinna gehör.Vid tidpunkten för föreslagna delning i två staterutgjorde den judiska befolkningen ungefär en tredjedel av dentotala befolkningen i området. Även i den av dessa två statersom avsågs utgöra den judiska bestod majoriteten av araber(509780 araber mot 499020 judar enligt FNs statistik). dominerades i än högre grad av araberna,och den judiska minoritet som kontrollerade över tvåtredjedelar av territorium svarade förPalestinas föreslagna delning för av det privatamarkinnehavet.De omgivande arabiska staterna angrep den nya judiska statenmilitärt efter det brittiska mandatets upphörande.Den 22 maj 1948 krävde eld upphör i striderna.Greve utnämndes till FN-medlare, men mördadesav judiska extremister . Ett eldupphöravtalundertecknades av , , Transjordanien och Syrien.Överenskommelsen innebar att nya gränser drogs "utan inverkan påendera partens rättigheter, krav eller positioner, vad denslutliga lösningen av den palestinska frågan beträffar".FNs generalförsamling överlät den mördade svenske medlarensfunktioner till en särskild , som den 12 maj1949 lyckades få parterna att underteckna det s.k.Lausanne-avtalet, enligt vilket FNs uppdelning av Palestinaskulle utgöra den grund på vilken fortsatta diskussioner skulleföras. misslyckades emellertid att förafrågan vidare, eftersom vägrade tillåta palestinskaflyktingar att återvända och heller inte avsåg återlämna deterritorier som erövrats och som hamnade utanför denursprungliga judiska statens egentliga territorium. De arabiskastaterna, å sin sida, accepterade inte staten existens.Ett stort antal araber tvingades lämna sina hem och vid UNRWAs(U.N. Relief and for Refugees in the NearEast) bildande beräknades 960000 palestinier haflyktingstatus.Det inledande kriget mellan och dess grannar har följtsav flera väpnade konflikter i området ("" ioktober--, "sexdagarskriget" och"oktoberkriget" 1973).År 1964 bildades PLO (), meden styrande exekutivkommitté och ett nationalråd. PLOaccepterades 1974 av som den enda legitimarepresentanten för den palestinska befolkningen. I oktober 1974tillät FN PLO att deltaga i generalförsamlingens debatt, ochorganisationen gavs även framgent rätten att deltaga somobservatör. vägrade att befatta sig med den nyaorganisationen, som betecknades som en terroristorganisation medsyfte att utplåna den judiska staten.I november 1967 antog resolution 242 i avsiktatt etablera en "rättvis och varaktig fred" i Mellanöstern.Resolutionen krävde att skulle dra tillbaka sina väpnadestyrkor från områden som ockuperats, attde existerande staternas territoriella integritet och politiskaoberoende skulle respekteras, samt att staterna i regionenskulle få leva utan hot och våldsaktioner innanför säkra ocherkända gränser. Efter kriget antog säkerhetsrådetresolution 338, som införde eld upphör, som parternamanades att acceptera resolution 242.Den 26 mars 1979 tecknades ett fredsavtal mellan ochEgypten baserat på den s.k. Camp David-överenskommelsen av 1978.Israel drog sig slutgiltigt tillbaka från , men ockuperadefortsättningsvis , , östra ochGolanhöjderna. invaderade israeliska styrkor Libanoni avsikt att driva ut PLO ur detta land. Så skedde och PLOflyttade sitt högkvarter från till Tunis.Sedan december 1987 pågår intifadan, en folkresning, blandpalestinierna på de ockuperade områdena. Den 15 november 1988beslöt PLOs högsta organ, det palestinska nationalrådet, vid ettmöte i att utropa en palestinsk stat och att godtaga FNsresolution 242 i förening med krav på självbestämmanderätt fördet palestinska folket. beslut innebär ett defacto-erkännande av existens, samt att PLO beslutatinrikta sig på en tvåstatslösning. harifrågasatt trovärdigheten i dessa ställningstaganden ochbetraktar fortfarande PLO som en terroristorganisation.Det palestinska nationalrådets beslut att erkänna Israelsexistens, och den förhandlingsvilja som detta ställningstagandeinternationellt uppfattades vara ett uttryck för, ledde genombl.a. svensk förmedling till att inledde endirekt dialog med PLO i syfte att åstadkomma en lösning påkonflikten. På grund av en palestinsk terroristattack mot Israeloch ett, enligt amerikanskt förmenande, alltför lamtavståndstagande från PLOs lednings sida, avbröt den amerikanskaregeringen detta år denna dialog.Till skillnad från världssamfundets kraftiga fördömande avIraks invasion av , har PLO inte klart tagitställning mot denna aktion. Detta har ytterligare försvårat PLOsmöjligheter till samtal med den amerikanska regeringen. Irakspresident har gjort det egna landets tillbakadragandefrån avhängigt av tillbakadragande från deockuperade områdena och från . Detta förfarandehar med få undantag förkastats av världssamfundet.Samtidigt som den israeliska regeringen motsatte sig PLOsmedverkan i förhandlingar i konflikten mellan och denpalestinska befolkningen, lade fram ett egetförhandlingsförslag. Enligt detta förslag skall, som ett förstaskede i en tvåstegsprocess, lokala val hållas på de ockuperadeområdena i avsikt att utse en palestinsk förhandlingsdelegation.Denna delegation skall, enligt den israeliska planen, förhandlaom självstyre för palestinierna. Någon självständig palestinskstat vill den israeliska regeringen av nationella säkerhetsskälinte acceptera. Ej heller ger stöd till förslagen om eninternationell fredskonferens i FNs regi.PLO å sin sida har krävt att förhandlingarna också måsteomfatta upprättandet av en självständig palestinsk stat.Organisationen har inte förkastat förslaget om lokalval.I syfte att sammanjämka de israeliska och palestinska kravenhar den egyptiska regeringen presenterat en tiopunktsplan för deföreslagna valen och en israelisk-palestinsk dialog. I detegyptiska förslaget ingår krav på att även östra skall få deltaga i valen. Det egyptiska förslagetinnehåller även krav på att i förväg accepterar principenom land-mot-fred, säkerhet för alla stater i regionen ochpalestiniernas politiska rättigheter. Det egyptiska förslagethar inte accepterats av den israeliska regeringen.I december 1989 presenterade utrikesminister denamerikanska regeringens s.k. fempunktsprogram. I dessa punkterförklarade den amerikanska regeringen att man hyste förståelseför att en israelisk delegation skulle föra en dialog med enpalestinsk delegation i ("eftersom och hararbetat hårt med fredsprocessen"), att interepresenterade palestinierna och därför skulle konsultera medpalestinierna om dialogens alla aspekter, samt att kommeratt deltaga i dialogen endast efter det att en"tillfredsställande lista" över den palestinska delegationen harpresenterats. Utrikesminister sade också att han förstodatt skulle komma till dialogen på basis av sittmajinitiativ, medan palestinierna skulle deltaga i dialogen medberedskap "att diskutera val och förhandlingsprocessen ienlighet med initiativ".Den israeliska koalitionsregeringen splittrades på grund avatt delade meningar rådde kring detta initiativ. Sittandeisraeliska regering har ställt sig avvisande till en dialog ochfredsprocessen har för tillfället avstannat.Under intifadan har närmare tusen palestinier dödats avisraelisk militär och polis. Den inträffade massakern iJerusalem i en rad av dödsskjutningar av palestinier under detsenaste året har föranlett att besluta sända till . Detta har emellertidmotsatt sig. Ett flertal israeliska medborgare har likaledesmist sina liv till följd av hämndaktioner utförda avpalestinier, bland vilka enighet om politiska metoder ochmotståndets villkor inte alltid föreligger.Under det senaste året har en intensifierad invandring tillIsrael från inletts. Judiska nationalister harsträvat efter att de nya immigranterna till stor del skallbosätta sig på . De israeliska bosättningarna på deockuperade områdena är folkrättsstridiga och har lett tillnegativa reaktioner från världssamfundet, som menar att deendast förvärrar en redan infekterad situation.Befolkningen i uppgick enligt officiell israeliskstatistik till 4,5 miljoner invånare. Härtillkom 1,5 miljoner människor på de ockuperade områdena. Av dessa 6miljoner människor var ungefär 4 miljoner judar. Ca 300000 avdessa återfinns på de ockuperade områdena, de flesta i östraJerusalem. Av de 2 miljoner araberna bodde 1,3 miljoner påVästbanken, i och i . 125000 av den arabiskabefolkningen är kristna. Många av dessa deltar också i detpalestinska upproret.Ett amerikanskt intresse har länge varit att motarbeta attSovjetunionen får ett alltför stort inflytande i Mellanöstern.Av bl.a. den anledningen har den amerikanska regeringen ställtsig avvisande till en internationell fredskonferens i regionen.Med de omvälvande förändringarna i ochdet politiska närmandet mellan de två supermakterna framstårSovjetunionen emellertid inte längre som det direkta hot dettidigare har gjort. Under toppmötet i mellanpresident och president i årdiskuterades bl.a. en möjlig roll för iMellanöstern.Möjligheterna att få till stånd en internationellfredskonferens i FNs regi har därmed ökat. Den svenskaregeringen deltar aktivt i de fredssträvanden som förekommer,och enligt svensk uppfattning bör dessa inkludera eninternationell fredskonferens. Utskottet konstaterar att inställning till konflikteni baseras på principen om folkens rätt tillsjälvbestämmande. erkänner staten , men erkännerockså palestiniernas rätt till en egen stat och deras rätt attsjälva välja sina politiska representanter. ger sittsjälvklara stöd till FNs säkerhetsråds resolutioner 242 och 338,som erkänner de existerande staternas rätt att existera inomsäkra och erkända gränser, men också av kräver etttillbakadragande från ockuperade områden efter förhandlingar.Den israeliska ockupationspolitiken innebär ett brott motgrundläggande rättigheter enligt folkrätten och strider motflera punkter i den 4:e av 1949.I yrkande 1 i motion 1989/90:U606 (fp), yrkande 12 i motion1989/90:U642 (c) samt i motion 1989/90:U647 (m) föreslås attSverige internationellt skall verka för förhandlingar som kanleda till en utveckling mot fred och demokrati för alla folken iregionen.Sverige har i olika skeden av haftviktiga medlingsuppdrag och i internationella fora verkat för enfredlig lösning av konflikten. Det är utskottets uppfattning attregeringen även fortsättningsvis, i den utsträckning somomständigheterna medger, skall verka för att uppnå enförhandlingslösning på konflikten.Därmed får yrkande 1 i motion 1989/90:U606 (fp), yrkande 12 imotion 1989/90:U642 (c) samt motion 1989/90:U647 (m) anses varabesvarade.I yrkande 1 i motion 1989/90:U625 (mp) föreslås attutrikesdepartementets handelsavdelning bör få i uppdrag attutarbeta förslag till stöd för direkthandel mellan ochPalestina.Utrikesdepartementets handelsavdelning undersöker förnärvarande möjligheterna till direkthandel mellan ochde ockuperade områdena. I arbetet tas hänsyn till de åtgärdersom har tagits av EG. Ett frihandelsavtal mellan EG och Israeltecknades 1975. Avtalet omfattar emellertid inte de ockuperadeområdena, varför unilateraltbeslöt att importen från dessa områden skulle omfattas av sammaimportbestämmelser som gällde för övriga medelhavsländer, dvs. iprincip tullfrihet för industriprodukter och preferensbehandlingför vissa jordbruksprodukter. De större kommersiellaimportörerna har inte funnit att de palestinska produkternahåller konkurrenskraftig kvalitet. EG har bl.a. av denanledningen beslutat bistå de palestinska odlarna med tekniskexpertis (två personer). Efter förhandlingar med de israeliskamyndigheterna har viss direkt handelsverksamhet mellan EG och deockuperade områdena nu kommit i gång, om än i blygsam skala.Sverige har inget frihandelsavtal med . Frågan om EFTAsförhållande till undersöks av . En studie kommer troligtvis att presenteras vidEFTAs ministerrådsmöte detta år. Det svenskaimportkontoret för u-landsprodukter (IMPOD) har också undersöktförutsättningarna för import av bl.a. frukt från odlare på deockuperade områdena, i huvudsak Gaza.Utskottet konstaterar att marknadsmässiga villkor måsteföreligga för att ansträngningarna att importera de ockuperadeområdenas produkter skall ge realistiska resultat. IMPOD kanuppmuntra till import, men kan exempelvis inte garantera en vissprisnivå för den importerade frukten, något som har varit ettönskemål från de palestinska odlarnas sida.Sedan EFTAs studie framlagts avser utrikesdepartementetshandelsavdelning granska de förutsättningar som kan finnas föratt innefatta de ockuperade områdena i vårt GSP-system("", ett system bestående avpreferensbehandling av produkter i i-ländernastulltaxor. Systemet varierar från land till land. ).GSP-behandling ges dock i normala fall endast till somingår i den s.k. 77-gruppen och till territorier som ärunderställda GSP-givarländer.Utskottet konstaterar också att GSP-behandling av varor frånde ockuperade områdena skulle ha liten kommersiell betydelse,eftersom de produkter som torde komma i fråga kan importerastullfritt till på MGN-basis ("Mest Gynnad Nation", ellerMFN, "Most Favoured Nation Treatment", innebär att lägstatullnivå skall gälla samtliga länder som sinsemellan kommitöverens om sådan behandling).Yrkande 1 i motion 1989/90:U625 (mp) får därmed ansesbesvarat.I yrkande 2 i motion 1989/90:U625 (mp) föreslås att iFN skall väcka frågan om sanktioner mot på grund av vadmotionärerna kallar dess uppenbara nonchalans och brott motGenèvekonventionen om skydd för civilbefolkningen i ockuperadeområden.Ehuru den vid ett flertal tillfällen, bl.a.i , har konstaterat att brott motfolkrättens krav på skydd för civilbefolkningen i de ockuperadeområdena föreligger skulle det, enligt utskottets bedömning,inte tjäna några konstruktiva syften att i detta läge i FN väckafrågan om sanktioner mot . Sådana sanktioner skulle endastskada de känsliga förhandlingsprocesser som är i gång. Sverigeger endast sitt stöd till internationella sanktioner som harbeslutats av . Till följd av den vetorättsäkerhetsrådets permanenta medlemmar besitter finns ingarealistiska förutsättningar för ett säkerhetsrådsbeslut ellerrekommendationer om sanktioner mot Israel.Yrkande 2 i motion 1989/90:U625 (mp) avstyrks därför.Frågan om i status behandlas i motion1989/90:U625 (mp), som i yrkande 3 föreslår att kontoret bör gesambassadstatus.Utskottet konstaterar att ambassads ställning av den svenskaregeringen endast kan tillerkännas beskickningar vilkarepresenterar av erkända stater. För ett svenskterkännande krävs att vissa kriterier är uppfyllda, bl.a.effektiv myndighetsutövning inom ett eget territorium. Sverigehar konsekvent eftersträvat att erkänna stater så snart defolkrättsliga förutsättningarna härför föreligger och ingasärskilda skäl talar emot ett erkännande. Ett erkännande är isig varken ett uttryck för politiskt stöd till eller sympati förstaten i fråga. Enligt samma princip innebär frånvaron av etterkännande inte nödvändigtvis att den integer sitt stöd till ett folks rätt till självbestämmande i ettterritorium som det för tillfället inte behärskar.Utskottet avstyrker därmed yrkande 3 i motion 1989/90:U625(mp).I yrkande 4 i motion 1989/90:U625 (mp) föreslås att ilämplig form bör markera att den anser staten utgöraden rättmätiga förvaltaren av den arabisk-palestinska stat somupprättades av FN i november 1947.Utskottet konstaterar att FN på sätt somframgår av bakgrundsbeskrivningen rekommenderade bildandet avtvå stater på territorium, en judisk och en arabisk.Denna uppdelning ansågs illegal av majoriteten av araber iområdet, som staten expanderade utanför av FNgivna territoriella ramar och i strid mot folkrätten ockuperadedelar av det territorium som avsågs för den arabiska staten.Först genom PLOs nationalråds beslut i kanpalestiniernas representanter anses ha accepterat tanken på entvåstatslösning. Utskottet anser att palestinierna har rätt tillsjälvbestämmande och därmed också rätt att upprätta en egenstat. Att någon palestinsk stat ännu inte föreligger har ocksåkonstaterats av utskottet. Vilka gränser en palestinsk statskall ha och huruvida dessa gränser överensstämmer med FNsrekommendation av 1947 är något som parterna måste komma överensom i direkta förhandlingar.Yrkande 4 i motion 1989/)0:U625 (mp) avstyrks därför. beträffande fredsförhandlingaratt förklarar yrkande 1 i motion 1989/90:U606,yrkande 12 i motion 1989/90:U642 och motion 1989/90:U647besvarade med vad utskottet anfört,2. beträffande direkthandel med de ockuperade områdenaatt förklarar yrkande 1 i motion 1989/90:U625besvarat med vad utskottet anfört,3. beträffande sanktioner mot Israelatt avslår yrkande 2 i motion 1989/90:U625,Qres. 1 (v, mp)4. beträffande diplomatiska statusatt avslår yrkande 3 i motion 1989/90:U625,Qres. 2 (v, mp)5. beträffande frågan om en palestinsk statatt avslår yrkande 4 i motion 1989/90:U625.Qres. 3 (v, mp)den 8 november 1990På utrikesutskottets vägnarStig AlemyrNärvarande:Stig Alemyr (s),(),(),(),(),Axel (),(),(),(),Per (),(),(),(),(),(),()ochBörje (). Sanktioner mot (mom. 3)() och Per () anserdels att den del av utskottets yttrande på s. 8 som börjarmed "Ehuru den" och slutar med "avstyrks därför" bort haföljande lydelse:Utskottet har kunnat konstatera att brott mot folkrättens kravpå skydd för civilbefolkningen i de ockuperade områdenaföreligger från sida. Mot den bakgrunden finnerutskottet att hänsyn till respekten för folkrätt ochFN-principen motiverar en seriös prövning av vilkasanktionsåtgärder som kan vara lämpliga från världssamfundetssida för att förmå att efterkomma FNs beslut ochinternationell rätt. Att konkreta åtgärder behövs för att sättamakt bakom orden har på nytt illustrerats genom den israeliskaregeringens för FN förödmjukande reaktion på säkerhetsrådetsbeslut om att skicka en till medanledning av israeliska truppers massdödande av palestinier påislams heliga platser i . Utskottetinstämmer därför i motionärernas uppfattning att den svenskaregeringen i FN bör väcka frågan om sanktioner mot pågrund av dess brott mot folkrätten.Yrkande 2 i motion 1989/90:U625 (mp) bifalls därför.dels att utskottets hemställan i moment 3 bort ha följandelydelse:3. beträffande sanktioner mot Israelatt med bifall till yrkande 2 i motion 1989/90:U625hos regeringen begär att den i FN väcker frågan om sanktionermot på grund av dess uppenbara nonchalans och brott motGenèvekonventionen om skydd för civilbefolkningen i ockuperadeområden.2. diplomatiska status (mom. 4)() och Per () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 8 börjarmed "Utskottet konstaterar att ambassads ställning" och slutarmed "1989/90:U625 (mp)" bort ha följande lydelse:Utskottet har inhämtat att åtskilliga länder utan att för denskull fullt ut erkänna staten har beviljat PLO-kontorolika former av förhöjd diplomatisk status. Det gäller bl.a.Frankrike, , och . Utskottet finner motden bakgrunden motionens krav rimliga. Utskottet anser att detförutsättningslöst bör undersökas i vilken form iStockholm kan beviljas förhöjd diplomatisk status även utan ettformellt svenskt erkännande av staten . Detta bör gesregeringen till känna.dels att utskottets hemställan i moment 4 bort ha följandelydelse:4. beträffande diplomatiska statusatt med bifall till yrkande 3 i motion U625 gerregeringen till känna vad utskottet anfört om förhöjddiplomatisk status för i .