bet · GE01SoU4 · 1990-10-25 00:00:00 — I avsnittet Preventivmedelsanvändningen ochpreventivmedelsrådgivningen beskrivs hur användningen avpreventivmedel har förändrats . En minskning harframför allt skett i användandet av p-piller. I rapportenframhålls ungdomsmottagningarnas roll i det abort- ochSTD-förebyggande arbetet (STD = sexually transmitted diseases,sexuellt överförbara sjukdomar). Enligt rapporten behöverstuderandehälsovården finansiellt stöd för att utveckla sinabort- och STD-rådgivning. Över huvud taget ansersocialstyrelsen att abortrådgivningen behöver förstärkas.Preventivmedelsrådgivning bör ges både före och efter abort.Efterkontroller bör införas, anser man också. Socialstyrelsenföreslår också att kostnaderna för p-piller bör utredas medsyftet att undersöka ungdomars priskänslighet och prioriteringarpå olika varor, däribland olika preventivmedel.Socialstyrelsen redovisar att landstingen alltmer uppmärksammat abortproblemet och planerarförebyggande insatser. Flera landsting har gjorthandlingsprogram för STD-förebyggande insatser, där man betonatvikten av att samordna STD med abortförebyggande åtgärder.Enligt behöver dock storstäderna upprättaspeciella handlingsprogram.När det gäller målsättningen framhåller i detföreslagna handlingsprogrammet att det abortförebyggande arbetetäven bör syfta till att minska antalet oönskadegraviditeter och inte i huvudsak aborter. Målgrupperna förabortförebyggande insatser sammanfaller till stora delar medmålgrupperna för STD- och HIV-förebyggande insatser. Ensamordning av framför allt de generella upplysningsinsatsernaanses därför mycket viktiga. uttalar också enavsikt att med ta upp en diskussion om attett utvecklingsbidrag bör införas med syftet att stimuleraabortförebyggande arbete och hitta nya metoder i arbetet med attnå specifika målgrupper. Ett utvecklingsbidrag skulle enligtsocialstyrelsen kunna uppmuntra initiativ av mer experimentellnatur.Landstingsförbundet har i samverkan medrepresentanter för olika verksamheter som arbetar medabortförebyggande arbete och sexuellt överförbara sjukdomarutarbetat skriften Landstingen till offensiv mot sexsjukdomaroch aborter. I skriften skisseras bl.a. två modeller för enbättre samordning av resurser för STD- och abortförebyggandeverksamhet. har vid sammanträdeden beslutat rekommendera landstingen att aktivtverka för en bättre samordning av resurser för STD- ochabortförebyggande verksamhet. Som underlag för sådana insatserhar förbundet överlämnat den nämnda skriften.När det gäller särskilda ungdomsmottagningar kan följanderedovisas.För att få mer kunskap om hälso- och sjukvårdshuvudmännensarbete för att bekämpa sexuellt överförbara sjukdomar men ocksåi syfte att minska antalet aborter har isamverkan med genomfört en enkät som besvaratsav samtliga hälso- och sjukvårdshuvudmän. fanns totalt 117ungdomsmottagningar och 11 var under uppbyggnad. Det enda länsom saknade ungdomsmottagning var län. Definitionen avbegreppet ungdomsmottagning varierade mellan landstingen. 17landsting sade att de ensamma ansvarar för ungdomsmottagningar.Detta innebar dock inte att landstingen ensamt ansvarar för allaungdomsmottagningarna i ett län. I t.ex. varlandstinget ensamt ansvarigt för två ungdomsmottagningar mendelade huvudmannaskapet med bl.a. kommunerna för 21mottagningar. I fanns sju ungdomsmottagningar. Förfem av dem var huvudmannaskapet delat mellan kommuner ochlandsting. Barnmorskan var den yrkesgrupp som var mestrepresenterad vid ungdomsmottagningarna. Därnäst utfördekuratorer och socialsekreterare, den senare gruppen särskilt iStockholm, flest antal arbetstimmar på ungdomsmottagningarna.Landstingsförbundet påpekar i sin redovisning av enkäten att,även om enkätsammanställningen ger en positiv bild av hälso- ochsjukvårdens arbete med att bekämpa sexuellt överförbarasjukdomar och minska antalet aborter, insatserna ofta varierarmellan olika kliniker, mödravårdscentraler och andra enheterinom samma landsting. Enligt redovisningen har många huvudmän ienkätsvaren uttryckt behov av en sammanhållen organisation förarbetet med att förebygga sexuellt överförbara sjukdomar ochaborter.Socialstyrelsen har i sitt arbete med att utvärderasocialtjänstlagstiftningens tillämpning beträffande barn ochungdom, det s.k. , även behandlatungdomsmottagningarna och framhållit att dessas verksamhet ärviktig och bör stödjas.Bestämmelser om ändamålet och förvaltningen av allmännaarvsfondens medel finns i lagen (1928:281) om allmännaarvsfonden. Enligt 1 § denna lag skall de medel som tillfallerfonden i arv eller genom gåva eller testamente utansammanblandning med andra medel förvaltas av kammarkollegietsåsom en särskild fond för främjande av vård och fostran av barnoch ungdom samt omsorg om handikappade. Understöd ur fondenutdelas av regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer(2 §).Tidigare utskottsbehandlingUtskottet behandlade senast i betänkandet 1988/89:SoU14motionskrav på en förbättrad abortförebyggande verksamhet.Utskottet anförde därvid följande (s. 15):Utskottet anser -- -- -- att ökningen av antalet aborterfrämst bland unga kvinnor är oroande. Det är enligt utskottetsmening nödvändigt att vidta åtgärder för att bromsa ökningen ochfå till stånd en minskning av antalet aborter. Detabortförebyggande arbetet på lokal nivå är därvid av den störstabetydelse. Åtskilliga tecken tyder emellertid på att dettaarbete i landstingen inte längre bedrivs i samma omfattning somtidigare.Bakgrunden härtill torde bl.a. vara de ökade insatser sombarnmorskor m.fl. har måst göra som en följd av det ökadebarnafödandet, den ökade uppmärksamheten på sexuellt överförbarasjukdomar och den utvidgade undersökningsaktiviteten för atttidigt upptäcka cancer hos kvinnor.Det är enligt utskottets mening mycket angeläget att landstingoch kommuner noga analyserar behovet avpreventivmedelsrådgivning och andra åtgärder för att minskaantalet aborter och vidtar kraftfulla åtgärder för attåstadkomma en minskning. Dessa åtgärder är angelägna av fleraskäl, framför allt med tanke på att en abort utgör en traumatiskupplevelse för kvinnan.Framför allt , men även SÖ och försvaretssjukvårdsstyrelse, har viktiga roller i det abortförebyggandearbetet på central nivå. Utskottet ser positivt påsocialstyrelsens arbete med att utarbeta ett program för detabortförebyggande arbetet.Utskottet ansåg de då aktuella motionskraven i huvudsaktillgodosedda genom arbete med ettabortförebyggande program. Motionsyrkandena avstyrktes därför. (Reservation fp, c och mp)När det gäller skolans sex- och samlevnadsundervisning kanutskottets uttalanden sammanfattas så att utskottet understrukitnödvändigheten av att sex- och samlevnadsundervisningen iskolan, vari även informationen om HIV och aids ingår, kanförstärkas. Utskottet har också framhållit vikten av attutbildningen av personalen vid grund- och gymnasieskolan kanförbättras. Under de senaste årens budgetberedning har utskottettillstyrkt bidrag över socialbudgeten till fortbildningsinsatserför lärare. Vid sin senaste behandling av frågan, i betänkandet1989/90:SoU17, då ytterligare medel för sådan fortbildningtillstyrktes, uttalade dock utskottet att medel för en fortsattreformering av skolans sex- och samlevnadsundervisning iframtiden borde beviljas över utbildningsbudgeten.En utförligare redovisning av utskottets uttalanden i fråga omskolans sex- och samlevnadsundervisning finns i det nämndabetänkandet. Utskottet kommer i ett senare betänkande underinnevarande höst att behandla motioner om inriktningen avarbetet med HIV/aids inkl. informationen till ungdomar om HIVoch aids.Ungdomsmottagningarna behandlades av utskottet ibetänkandet 1988/89:SoU14 (s. 13 f.). Utskottet framhölldärvid vikten av att ungdomsmottagningarnas verksamhetförstärks och byggs ut. Utskottet ville dock inte förorda ettinitiativ från sida i fråga om inrättande av sådanamottagningar i varje kommun. Den då aktuella motionen avstyrktesdärför. (Reservation mp)I samband med 1990/budgetberedning behandlades ettmotionsyrkande om statsbidrag till ungdomsmottagningar.Utskottet erinrade därvid (1989/90:SoU17 s. 72) ombetydelsen av att barnens och ungdomarnas situation i dagenssamhälle uppmärksammas och diskuteras och vikten av att desärskilda ungdomsmottagningarnas verksamhet stärks och byggs ut.Utskottet framhöll att det för att nå ett gott resultat iarbetet med att förebygga spridning av könssjukdomar och abortbland ungdomarna behövs samverkande insatser från samhälletsolika organ. Utskottet delade uppfattningen att särskildaungdomsmottagningar med en bred kompetens hos personalen och ettarbetssätt inriktat på en helhetssyn på ungdomarna och derasproblem har stora fördelar. Utskottet var dock inte berett attställa sig bakom motionskrav på ett särskilt statsbidrag för attstimulera utbyggnaden av de särskilda ungdomsmottagningarna ochavstyrkte därför den då aktuella motionen. följdeutskottet (rskr. 1989/90:172). (Reservation mp)Vad gäller abortförebyggande arbete genom alternativarådgivningsbyråer ansåg utskottet i betänkandet1988/89:SoU14 (s. 16) att det ännu saknades tillräckligerfarenhet av det abortförebyggande arbete som bedrevs vid dealternativa rådgivningsbyråerna för att ge underlag för ettinitiativ till regeringen. Det då aktuella motionsyrkandetavstyrktes. (Reservation fp, c, mp)Motionsyrkanden om p-pillrens betydelse i detabortförebyggande arbetet har behandlats av utskottet vidflera tillfällen (se bl.a. SoU 1987/88:2 och 19 och1988/89:SoU14). Utskottet har därvid förutsatt attregeringen följer p-pillerförsäljningen och att erforderligaåtgärder vidtas om abortfrekvensen skulle öka som en följd avhöga kostnader för p-piller. Även socialförsäkringsutskottet harprövat frågan (SfU 1987/88:22) och därvid delatsocialutskottets bedömning.Utskottet har tidigare (se bl.a. 1988/89:SoU14 s. 17)avstyrkt krav på att ett specialdestinerat statsbidrag förpreventivmedelsrådgivning skulle införas vid sidan av systemetför ersättningar till sjukvårdshuvudmännen.Utskottets bedömningUtskottet har med stigande oro kunnatkonstatera en årlig ökning av antalet aborter. En vissstagnering har dock ägt rum . Utskottetvill framhålla att det abortförebyggande arbetetmåste bedrivas aktivt. Kommuner och landsting måste nogaanalysera behovet av åtgärder för att åstadkomma en minskning avaborterna och avsätta resurser för detta arbete. Arbetet måste iförsta hand syfta till att minska antalet oönskade graviditeter.Detta förutsätter framför allt en väl fungerandepreventivmedelsrådgivning.Ungdomarna är en mycket viktig grupp att nå i detabortförebyggande arbetet. I likhet med motionärerna ochsocialstyrelsen i det nya handlingsprogrammet vill utskottetframhålla ungdomsmottagningarnas roll. Mottagningarna har visatsig kunna nå ungdomarna och få dem att ta itu med problemen. Detär viktigt att finna nya vägar i det abortförebyggande arbetet.Alternativa rådgivningsmottagningar håller nu på att växa fram.Dessa mottagningar kommer förhoppningsvis också att kunnautveckla goda metoder för att nå kvinnor i abortsituationer.Utskottet har inte minst i HIV- och aidssammanhang framhållitbetydelsen av sex- och samlevnadsundervisningen i skolan. Det ärviktigt att denna undervisning kan utvecklas och nå fram tilleleverna. Utskottet har också tillstyrkt särskildastatsbidrag till utveckling av sex- ochsamlevnadsundervisningen.Utskottet behandlar i ett särskilt betänkande åtgärder mot HIVoch aids. Det finns dock anledning att även i förevarandesammanhang betona att arbetet med att förebygga de sexuelltöverförbara sjukdomarna har ett nära samband med detabortförebyggande arbetet.Vid sin senaste behandling av abortfrågan noterade utskottetatt arbetade med att ta fram ett särskilthandlingsprogram för att förebygga aborter. Detta program är nuklart. Programmet innehåller en rad olika förslag till åtgärder.Socialstyrelsen betonar att det lokalt förankrade arbetet ilandstingen måste förstärkas. Även haruppmanat landstingen att verka för en bättre samordning avresurser för STD- och abortförebyggande verksamhet. Utskottetanser det angeläget att handlingsprogram meddess omfattande förslag till insatser verkligen kan föras ut ipraktiskt arbete i landstingen. Utskottet förutsätter attregeringen snabbt prövar de förslag i socialstyrelsenshandlingsprogram som förutsätter regeringens medverkan.Vad utskottet anfört med anledning av motionerna So459 (fp)yrkandena 3, 4 och 6, So513 (fp) yrkandena 1 och 2, So436 (c)yrkande 3, So541 (vpk) yrkandena 3 och 5 samt So448 (s) börriksdagen som sin mening ge regeringen till känna.I motion So541 (vpk) yrkas att 30 milj.kr. från allmännaarvsfonden anslås till utbyggnad och utveckling avungdomsmottagningar. Eftersom det ankommer på regeringen ochinte på att pröva frågor om understöd ur allmännaarvsfonden avstyrker utskottet motion So541 (vpk) yrkande 6.KvinnosjukvårdHälso- och sjukvårdens insatser för misshandlade kvinnorI motion 1989/90:So212 av m.fl. (fp)begärs ett tillkännagivande till regeringen om vad som anförs imotionen om registrering av kroppsskador (yrkande 1).Motionärerna påtalar att misshandlade kvinnor är en vanligpatientgrupp vid kirurgiska akutmottagningar. Trots attskadebilden är typisk förblir bakomliggande misshandel oftaodiagnostiserad. Motionärerna hänvisar till vissa erfarenheterfrån en kirurgavdelning i . I motionen hänvisas ocksåtill beslut om att en länsvis registrering avsamtliga skadefall som kommer i kontakt med hälso- ochsjukvården i syfte att förbättra underlaget för förebyggandeinsatser i samhället. Motionärerna anser det vara av stor viktatt de kunskaper om skador på grund av våld som kan erhållas viaregistrering tillvaratas på ett konstruktivt sätt. Enuppföljning av verksamheten bör ske ur den aspekten.I motion 1989/90:So320 av m.fl. (vpk)hemställs att hos regeringen begär att socialstyrelsenfår i uppdrag att utarbeta program för hur hälso- och sjukvårdenskall möta misshandlade kvinnor och misstänkta fall av våld motkvinnor (yrkande 1). Motionärerna hänvisar till att mångakvinnor av olika skäl är obenägna att anmäla att de blivitmisshandlade och att en stor del av alla anmälningar försvinnerpå vägen till åtal och dom. Motionärerna framhåller bl.a. attingen misshandlad kvinna skall behöva gå från ensjukvårdsinrättning utan att ha givits ordentlig möjlighet attfå berätta vad som hänt.Utskottet har behandlat motionskrav somgällt behovet av åtgärder och t.ex. utbildning av personal närdet gäller skador uppkomna på grund av misshandel och sexuellaövergrepp. I betänkandet SoU 1986/87:27 uttalade utskottetföljande (s. 9 f.).Utskottet vill -- -- -- understryka vikten av att all personaloch inte minst personalen inom hälso- och sjukvården hartillräckliga kunskaper för att kunna stödja och hjälpa demisshandlade kvinnor och barn som de kommer i kontakt med ivården.Utskottet konstaterar att ett antal projekt nugenomförts och pågår för att förbättra vårdpersonalensmöjligheter att ge en god vård. Utskottet vill i sammanhangetockså erinra om de värdefulla insatser som görs frånkvinnojourernas sida för de misshandlade kvinnorna och barnen.Det är angeläget att arbetet med dessa frågor fortsätter ochinte stannar vid enstaka insatser. Utskottet förutsätteremellertid att liksom andra berörda myndigheternoga följer utvecklingen och tar de initiativ som behövs.Utskottet ansåg att det inte fanns något behov av åtgärderfrån sida och avstyrkte de då aktuella motionerna.Utskottet vidhöll denna uppfattning i betänkandet SoU1987/88:22. Utskottet tillade endast att kunskaperna omproblemen kommer att kunna förbättras, och därmed ävenunderlaget för de fortsatta insatserna, genom den registreringav alla skadefall som kommer i kontakt med hälso- ochsjukvården, som utreder på uppdrag avregeringen.Frågor om våld mot kvinnor och barn behandlades senast ibetänkandet 1989/90:SoU5. För en redovisning av olikaprojekt, skrifter, försöksverksamheter m.m. hänvisas till dettabetänkande. Här kan tilläggas att nyligenpublicerat -- hälso- och sjukvårdensförebyggande möjligheter. Skriften utgör en dokumentation frånett seminarium anordnat av i samarbete med deövriga nordiska ländernas medicinalstyrelser och WHO.I det nämnda betänkandet SoU5 erinrade utskottet om attutskottet senast uttalat att förekomsten avvåld inom familjen, som tar sig uttryck i misshandel ochsexuella övergrepp mot kvinnor och barn, är ett stort ochbrännande problem. Utskottet anförde vidare (s. 27 f.).En rad olika åtgärder på skilda områden behövs, enligtutskottets mening, för att minska eller förebygga våld ochsexuella övergrepp mot kvinnor och barn. Av grundläggandebetydelse är att dessa övergrepp kommer till myndigheternaskännedom för erforderliga åtgärder.Barn och kvinnor som utsätts för misshandel och sexuellaövergrepp i hemmet är i stort behov av hjälp och stöd. Detkrävs, enligt utskottets mening, en bred kunskap hos berördamyndigheter om dessa särskilda problem. Personalen måste bl.a.vara väl insatt i vilka resurser som finns att tillgå och kunnainformera om dessa. Utskottet anser, att det finns behov avförnyad information och utbildning till de personalgrupper somkommer i kontakt med dessa ärenden.Stora krav ställs också på ett väl fungerande samarbete mellanberörda myndigheter. Enligt utskottet är det nödvändigt attsamordna de insatser som görs av rättsväsendet, de socialamyndigheterna och aktuella vårdinstanser, eftersom utredningarnai dessa ärenden är mycket svåra. En samverkansmodell med fastarutiner skulle bäst garantera en tillfredsställande gemensam basför såväl sociala som rättsliga åtgärder.Utskottet anser, att det är befogat med en utvärdering avsocialtjänstens handläggning av anmälda fall av misstänktaövergrepp på barn och kvinnor. Ett samlat förslag tillåtgärdsprogram bör föreläggas riksdagen.Utskottet föreslog ett tillkännagivande till regeringen omdetta. (Reservation s) följde utskottet (rskr.1989/90:15).Regeringen beslutade att inomcivildepartementet tillsätta en arbetsgrupp i frågor som rörvåld mot kvinnor. Gruppens uppgifter skall vara att sammanställa den kunskap som finns och de åtgärder somtidigare har vidtagits på området, att ta reda på var fördjupade kunskaper behövs (forskning,utredning, försöksverksamhet m.m.), att initiera försöks- och utvecklingsarbete, att undersöka hur samhällets skydd, stöd och hjälp kanstärkas, att sprida kunskaper och erfarenheter, att undersöka hur samarbetet mellan olika myndigheter liksommellan myndigheter och organisationer kan utvecklas samt spridainformation om och initiera olika lokala samarbetsformer, att lämna förslag till åtgärder som kan bidra till att göraarbetet med att motverka våld mot kvinnor mer effektivt.Arbetet bör enligt regeringsbeslutet bedrivas md sikte på attdet skall vara avslutat före utgången av år 1990.Utskottet gör följande bedömning.Utskottet erinrar om att så sent som iett tillkännagivande till regeringen efterlyste ettåtgärdsprogram för att minska våldet mot kvinnor genomförebyggande insatser bl.a. på hälso- och sjukvårdens område.Utskottet förutsätter att ansträngningar nu görs för att ta framförslag på sådana åtgärder. Därmed avstyrker utskottetmotionerna So212 (fp) yrkande 1 och So320 (vpk) yrkande 1.Kvinnomedicinskt informationscentrumI motion 1989/90:So471 av m.fl. (s)hemställs att hos regeringen begär förslag ominrättande av ett kvinnomedicinskt informationscentrum(yrkande 1). Motionärerna anför bl.a. att ett centraltbeläget kvinnomedicinskt informationscentrum skulle fylla enviktig funktion. Där skulle uppgifter om kvinnoforskning sompågått, pågår eller planeras kunna finnas liksom protokoll ochrapporter från internationella konferenser som berör kvinnorshälsa. Kvinnor skulle där kunna diskutera sina hälsofrågor medmedicinskt kunniga. Ett referensbibliotek med ett brett urval avsåväl svensk som utländsk kvinnomedicinsk litteratur jämteinformationsblad och broschyrer om hälsofrågor för kvinnorskulle kunna upprättas där. Ett kvinnomedicinskt centrum skulledock inte vara ett alternativ till den nödvändiga förstärkningenav kvinnosjukvården utan utgöra ett komplement med uppgift attse till att arbetet verkligen bedrivs i kvinnors intresse.Motionen innehåller också en problembeskrivning när det gällerkvinnors hälsa och kvinnomedicinen.Utskottet behandlade under /87 (SoU1986/87:1) ett liknande motionsyrkande. Bland de myndigheter som yttrade sig övermotionen kan nämnas , ,och forumrörelsen för kvinnligaforskare. Flera av remissinstanserna stödde idén med ettkvinnomedicinskt informationscentrum. Olika meningar framfördesdock när det gäller utformning och innehåll i den tänktaverksamheten. Utskottet anförde följande (s. 17 f.):Utskottet konstaterar -- -- -- att motionen tar upp enangelägen och ofta förbisedd fråga, nämligen behovet avforskning och kunskapsspridning när det gäller kvinnorsspeciella hälsoproblem. Män, kvinnor och barn lever sedangenerationer i ett samhälle som i mycket domineras av männenssyn på tillvaro och livsvillkor. Detta har också återspeglatsinom medicinen. Enligt hälso- och sjukvårdslagen är målet förhälso- och sjukvården en god hälsa och en vård på lika villkorför hela befolkningen. Hälso- och sjukvården måste därförutformas och planeras så att den kan tillgodose också kvinnorsspecifika behov av medicinsk vård och service. För detta krävsbl.a. underlag i form av kvinnomedicinsk forskning ochinformation om forskningsresultat på området.Att det finns ett behov att utveckla en specifik medicinskkvinnoforskning och kunskapsspridning bekräftas också av deinhämtade remissyttrandena. Flera instanser förklarar att manställer sig bakom den problembeskrivning som finns i motionen.Utskottet delar uppfattningen att det är angeläget medfortsatt forskning med kvinnomedicinsk inriktning och att manmåste finna former för att på ett effektivt sätt föra utforskningsresultat på området. Utskottet är emellertid inteberett att i detta sammanhang ta ställning till om detta bör skegenom inrättande av ett särskilt informationscentrum eller --såsom föreslagits av flera remissinstanser -- genom enförstärkning av redan befintliga organ inom området förmedicinsk forskning. Utskottet anser därför att regeringen ilämpligt sammanhang bör överväga vilka möjligheter som finns atttillgodose de önskemål som framförts i den då aktuella motionenoch förutsätter att regeringen har sin uppmärksamhet riktad pådenna fråga.Utskottet ansåg inte att motionen borde föranleda någotinitiativ från sida. (Reservation beträffande motiveringen för avslag av utskottetsm-ledamöter)Utskottet återkom till frågan om kvinnors hälsoproblem ibetänkandet 1988/89:SoU15. Utskottet anförde därvid följande(s. 36).Motionärerna tar upp ett väsentligt spörsmål, nämligen fråganom stöd till forskning och kunskapsspridning när det gällerkvinnors hälsa. Utskottet får understryka att kunskaper omkvinnors sjukdomssymtom är en angelägenhet som sträcker sigutöver den speciella gynekologin.Utskottet delar motionärernas uppfattning att kvinnorssjukdomspanorama och kvinnliga hälsoproblem behöver fokuseras påett annat sätt . Särskilt viktigt är det att dennafråga beaktas i all utbildning för sjukvårdspersonal, dvs. igrund-, vidare- och fortbildning. Som framgått av den tidigareredovisningen har utskottet även tidigare understrukit attforskningen med kvinnomedicinsk inriktning måste drivas framåtoch att former för att på ett effektivt sätt föra utforskningsresultat på området måste sökas. -- -- --Utskottet anser sålunda att det är angeläget att såvälforskningsansvariga som utbildningsansvariga myndigheter ägnardessa frågor en skärpt uppmärksamhet. Ett särskilt ansvar åvilarsocialstyrelsen i dess egenskap av expertorgan med ansvar förkunskapsutveckling och kunskapsförmedling. Det är -- -- --viktigt att tar fram underlag för att kunskapenom kvinnors hälsa och vården för kvinnor skall kunna förbättras.Utskottet förutsätter att regeringen tar de initiativ som behövsför att problemen kring kvinnors hälsa skall kunna få den ökadeuppmärksamhet som är nödvändig.Vad utskottet anfört beslutade sedermera att som sinmening ge regeringen till känna (rskr.