bet · GE01KU13 · 1990-10-25 00:00:00 — Vissa fri- och rättigheter m.m. I betänkandet behandlas ett antal motioner som innefattaryrkanden om översyn eller ändring av regeringsformens regler omde grundläggande fri- och rättigheterna m.m., däribland frågorom beskattningsmakten. Utskottet har i annat sammanhang --betänkandet 1990/91:KU6 -- behandlat yrkanden om grundlagsskyddför den negativa föreningsrätten. Framställningen i dettabetänkande har delats upp på följande avsnitt:1. Straffliknande administrativa påföljder7. Närings- och yrkesfrihetUtskottet har avstyrkt alla motionsyrkanden utom ett, somansetts besvarat. Vid betänkandet fogas sju reservationer. 1989/90:A14 av () vari yrkas2. att hos regeringen begär förslag så att dengrundlagsfästa rätten att vidta fackliga stridsåtgärder ges ettstarkare skydd.1989/90:K201 av () vari yrkas att riksdagenhos regeringen begär en skyndsam utredning om vad som ärretroaktivitet i skatte- och avgiftslagstiftningen i enlighetmed vad i motionen anförts.1989/90:K205 av m.fl. (m) vari yrkas2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts beträffande utredning och förslag om förbudetmot retroaktiv skattelagstiftning.Motiveringen återfinns i motion 1989/90:Sk802.1989/90:K206 av m.fl. (m) vari yrkas9. att hos regeringen begär utredning omgrundlagsskyddad äganderätt och avtalsfrihet i enlighet med vadi motionen anförts,11. att hos regeringen begär utredning omgrundlagsskyddad näringsfrihet i enlighet med vad i motionenanförts,12. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om stärkt minoritetsskydd.1989/90:K208 av m.fl. (c) vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär en utredning om egendomsrättens,närings- och yrkesfrihetens reglering i grundlag i enlighet medvad i motionen anförts.1989/90:K209 av () vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär utredning syftande tillförfattningsmässig reglering av familjerätten i grundlagen.1989/90:K214 av m.fl. (fp) vari yrkas3. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om en översyn av förbudet mot retroaktivskattelagstiftning.Motiveringen återfinns i motion 1989/90:Ju803.1989/90:K218 av och (båda v) variyrkas att hos regeringen begär förslag till ändring av2 kap. 10 § regeringsformen så att retroaktivitetsförbudetenligt ordalydelsen även innefattar straffliknandeadministrativa påföljder.1989/90:K220 av och (båda m) variyrkas att hos regeringen begär att en utredningtillsätts med uppgift att framlägga förslag till ändringar igrundlagen beträffande beskattningsmakten och förbudet motretroaktiv lagstiftning i enlighet med vad som anförts imotionen.1989/90:K222 av m.fl. (fp, m och c) vari yrkasatt hos regeringen begär förslag till grundlagsskyddadnärings- och yrkesfrihet i enlighet med vad som i motionenanförts.1989/90:K229 av och (m resp.fp) vari yrkas att beslutar anta följande nya lydelseav 2 kap. 18§ regeringsformen:Varje medborgare har rätt till sin egendom. Han får dock avdet allmänna frånhändas egendom genom beslut om skatt ellerannan pålaga eller genom beslut om brottspåföljd eller vite,förutsatt att åtgärden inte genom omfattning, syfte eller eljestframstår som uppenbart oskälig i ett demokratiskt samhälle. Iövrigt får han inte berövas egendom annat än genom föreskrift ilag för tillgodoseende av viktigt allmänt intresse och underförutsättning att ersättning för förlusten är tillförsäkradhonom genom lag.I medborgarens rådighet över sin egendom får inskränkninggöras genom föreskrift i lag för att tillgodose viktigt allmäntintresse eller enskilt intresse av särskild betydelse. För däravföranledd förlust eller skada skall ägaren vara tillförsäkradersättning enligt föreskrift i lag.Beträffande begränsning enligt första stycket tredje meningenoch andra stycket första meningen gäller vad som föreskrives i12 § andra stycket.1989/90:K238 av () vari yrkas att somsin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omatt allemansrätten skall skyddas i grundlag.1989/90:K243 av m.fl. (m) vari yrkasatt hos regeringen begär förslag om grundlagsskydd förnäringsfriheten.Motiveringen återfinns i motion 1989/90:L717.1989/90:K255 av m.fl. (fp) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om grundlagsskydd av näringsfriheten.Motiveringen återfinns i motion 1989/90:N346.1989/90:K621 av m.fl. (fp) vari yrkas1. att hos regeringen begär grundlagsförslag tillskydd för egendomsrätten i enlighet med vad i motionen anförts,2. att hos regeringen begär förslag om preciseringav skattebegreppet i regeringsformen. Fackliga stridsåtgärderMotionenI motion 1989/90:A14, yrkande 2 av ()begärs, mot bakgrund av det sedermera av avvisaderegeringsförslaget (prop. 1989/90:95) om allmäntlönestopp och viss fredsplikt för arbetsmarknadens parter, attden grundlagsfästa rätten att vidta fackliga stridsåtgärder gesett starkare skydd. Därvid nämns som exempel på möjliga åtgärderkrav på särskilda villkor eller på en kvalificerad majoritet förett inskränkande beslut.BakgrundI 2 kap. 17 § regeringsformen (RF) föreskrivs att förening avarbetstagare samt arbetsgivare och förening av arbetsgivare ägerrätt att vidta fackliga stridsåtgärder, om annat inte följer avlag eller avtal. Bestämmelsen, dåvarande 2 kap. 5 § RF, infördesvid riksdagsbehandlingen av förslaget till ny regeringsform (KU1973:26, s.51f. ).Fri-och rättighetsutredningen fann -- bl.a. efter samråd medfackliga organisationer -- att rätten att vidta fackligastridsåtgärder inte kunde förstärkas (SOU 1975:75, s.151 ff.);därvid anfördes att det inte var möjligt att någorlunda kortbeskriva alla de ändamål för vilka inskränkningar i denna rättfick beslutas eller avtalas. Förslaget om utvidgade ochförstärkta medborgerliga fri- och rättigheter innebar att regelnom rätten till stridsåtgärder bibehölls oförändrad och att defackliga friheterna i övrigt lämnades utanför regeringsformensrättighetsskydd (prop. 1975/76:209, s. 123 och s. 158). Vidriksdagsbehandlingen erinrade utskottsmajoriteten om att defackliga friheterna det gällde är de som tar sikte påförhållandet mellan arbetmarknadens parter, och således inteopinionsfriheterna -- rätten att organisera sig, hålla möten,demonstrera etc. -- som också har stor betydelse på det fackligafältet. Vidare framhölls att LO, TCO och /SR hade anslutitsig till utredningens förslag (KU 1975/76:56, s. 33).Vänsterpartiet kommunisternas företrädare reserverade sig bl.a.till förmån för en utvidgad strejkrätt. följdeutskottet (rskr. 414).Vad härefter angår formerna för inskränkning genom lag avrätten till stridsåtgärder kan först erinras om att det s.k.kvalificerade förfarandet för beslutsfattande enligt2 kap. 12 § RF är förbehållet vissa fri- och rättigheter vilkahar det gemensamt att de gäller förhållandet mellan enskilda ochdet allmänna, således inte enskilda emellan. Utanför dennareglering faller inte bara bestämmelsen om fackligastridsåtgärder (2 kap. 17 § RF), utan också det likasåcivilrättsligt inriktade stadgandet till skydd förupphovsrätten m.m. (2 kap. 19§ RF). Vidare finns i 2 kap.12§ tredje stycket RF -- i anslutning till stadgandet om detkvalificerade förfarandet -- regler om vilandeförklaring påbegäran av en riksdagsminoritet jämte en bestämmelse om att, fördet fall fem sjättedelar av de röstande förenar sig om beslutet,vilandeförklaring kan undvikas. Regler om att riksdagsbeslut kaneller skall fattas med kvalificerad majoritet är mindre vanligai regeringsformen (jfr 4 kap. 5 § RF).Det kan i detta sammanhang också nämnas attförhandlingsformerna och spelreglerna på den svenskaarbetsmarknaden ses över (dir. 1990:26) av ensärskild utredare som skall redovisa sitt arbete under hösten.Utskottets bedömningUtskottet vill erinra om att bestämmelserna i regeringsformensrättighetskapitel, däribland avgränsningen av de rättigheter somfått ett särskilt skydd enligt 2 kap. 12 § RF, har avfattatsunder bred politisk enighet. Mot den bakgrunden finns enligtutskottets mening inte anledning att på grund av den nu aktuellamotionen hos regeringen begära förslag om ett starkare skydd igrundlagen för rätten att vidta fackliga stridsåtgärder. MotionA14 yrkande 2 avstyrks.2. MinoritetsskyddMotionenI anslutning till motion 1989/90:K206, yrkande 12 anför CarlBildt m.fl. (m) att den svenska författningen har ett, jämförtmed många andra länder, begränsat skydd för en minoritet iriksdagen. Ett förbättrat sådant skydd skulle vara av betydelsesärskilt när det gäller prövningen av lagar som angår demedborgerliga fri- och rättigheterna. Motionärerna hyseremellertid tvekan inför att ha en ordning med krav påkvalificerad majoritet i frågor som kan komma upp tämligen ofta;de pekar på möjligheten att -- därest de under avsnitt 5redovisade yrkandena när det gäller äganderätt och avtalsfrihetinte vinner gehör -- ge en minoritet i rätt att skjutafram beslut i viss viktig fråga.Utskottets bedömningSom berörts under avsnitt 1 är huvudregeln att det krävs, ochräcker med, absolut majoritet -- dvs. mer än hälften av deröstande -- vid en omröstning i (4 kap. 5 § RF).Bortsett från vissa procedurfrågor enligt riksdagsordningen kanen minoritet avgöra utgången i två fall; dels beslut att ettförslag till rättighetsbegränsande lag skall vila (2kap. 12§tredje stycket RF), dels folkomröstning om ett vilandegrundlagsförslag (8 kap. 15§ tredje stycket RF).Mot bakgrund av ett motsvarande motionsyrkande vid föregåenderiksmöte beskrevs framväxten av den rådande regleringen igrundlagen av de medborgerliga fri- och rättigheterna. Därvidframhöll utskottsmajoriteten att skyddet för dessa fri- ochrättigheter hade fått en tillfredsställande utformning samtbetonades att det ligger ett särskilt värde i att förändringarnai huvudsak hade kunnat genomföras i enighet mellan partierna;eftersom det inte förelåg några förutsättningar för att undersamma grad av enighet ytterligare förstärka minoritetersmöjligheter att i förhindra eller uppskjuta beslutavstyrktes yrkandet om förstärkt minoritetsskydd (1989/90:KU12,s. Utskottet kvarstår vid denna uppfattning och avstyrkermotion K206 yrkande 12.3. FamiljerättMotionenI motion 1989/90:K209 framhåller ()att familjen är basen i vår samhällsordning och av grundläggandebetydelse för ett barns utveckling. Det är viktigt att samhälletvärnar om familjen som sådan och stöder den somintegriteten respekteras. Föräldrarnas ansvar för barnensfostran är en grundläggande rättighet och skyldighet.Föräldrarna måste ha det yttersta avgörandet när det gällerbarnens uppväxtmiljöer; det behövs bl.a. olika former avbarnomsorg och skolor. Ekonomisk styrning från politikernaförsvagar familjerna -- staten skall i sin bidragsgivning intaett neutralt förhållningssätt. Skattepolitik och vårdnadsstödför olika kategorier skall vidare utformas till familjens skydd;hänsyn måste tas till försörjningsbördan och tillvårdnadsansvaret för små barn, därutöver måste ensamföräldrarssvårigheter beaktas. Genom ekonomisk diskriminering av vissaboendeformer fråntas familjer dessutom en av de viktigasteförutsättningarna för att själva skapa starka familjer. Engrundlagsfäst familjerätt skulle ha ett symbolvärde när detgäller att stärka familjens roll i samhället, familjensansvarstagande och familjens roll i barnens liv.Utskottets bedömningUtskottet har, som också konstateras i motionen, förutbehandlat frågan om grundlagsskydd för föräldrarätten. Senasthösten 1988 gjorde utskottsmajoriteten (1988/89:KU11, s. 4)samma bedömning som tidigare av svårigheterna att utforma engrundlagsregel om föräldrars rätt till vårdnaden om sinaminderåriga barn på ett sådant sätt att den ger ett verkligtskydd för vårdnadsrätten men ändå inte kommer i konflikt varesig med regler om vårdnad eller med föreskrifterom samhällsvård; beträffande frågans bakgrund i övrigt hänvisastill betänkandet KU 1987/88:9, s. 10.När det gäller en grundlagsstadgad familjerätt avstyrkteutskottets majoritet vid det förra ett motionsyrkandesom det nu aktuella. Motivet var att det, jämfört medföräldrarätten, förelåg än större svårigheter att lagreglera detvidare begreppet familjerätt (1989/90:KU12, s. 13). Utskottetfinner inte skäl att frångå den bedömningen och avstyrker därförmotion K209.4. AllemansrättMotionenJan () erinrar i motion 1989/90:K238 om attallemansrätten är en urgammal sedvanerätt som först komtill uttryck i naturvårdslagen. Denna rätt saknar motsvarighet ide flesta andra länder, men samhällsutvecklingen gör att deninte heller i vårt land alltid kan betraktas som självklar.Eftersom allemansrätten är en förutsättning för god naturvårdoch rätten har grundläggande betydelse föreslås attregeringsformens rättighetskapitel kompletteras med enbestämmelse om att naturen är tillgänglig för varje medborgareenligt allemansrätten.BakgrundI 1 § första stycket naturvårdslagen (1964:822) anges attnaturen utgör en nationell tillgång som skall skyddas och vårdassamt att den är tillgänglig för alla enligt allemansrätten.Stadgandet fick denna lydelse med verkan efter det attnaturvårdskommittén hade föreslagit en föreskrift om att rättenatt färdas fritt i naturen skall respekteras. Det föredragandestatsrådet noterade att förslaget hade fått ett blandatmottagande under remissbehandlingen samt att det på flerapunkter rådde oklarheter om vad allemansrätten innebär. I stortbrukar man med allemansrätten avse friheten för envar att färdastill fots över och att uppehålla sig påannans mark, om det inte är fråga om tomt eller plantering elleröver huvud om mark som kan skadas av beträdandet, samt att därplocka blommor, bär och svamp. Departementschefen fann att enlagstiftning om denna rätts innehåll skulle kunna leda tillmånga svårbedömda tvister i skälighetsfrågor där olägenheternainte ansågs vara större än att de kunde övervinnas medupplysning och uppmaning till hänsyn. Han ansåg det emellertidvärdefullt att markera allemansrättens betydelse inaturvårdslagens inledande bestämmelse och därför gjordestillägget varigenom -- utan någon precisering av allemansrättensinnebörd -- slås fast att naturen är tillgänglig för alla ienlighet med allemansrätten (prop. 1974:166, s.92).Vid behandling av regeringsförslaget i denna delreserverade sig en m-ledamot. Denne ville inte att tillägget i 1§ naturvårdslagen skulle antas eftersom det frånrättssäkerhetssynpunkt var otillfredsställande att inteinnebörden av ett begrepp, vartill hänvisas i lagtexten, ocksåfinns fastlagd i lag (JoU 1974:52). följde utskottet(rskr. 405).Naturvårdslagsutredningen, med huvuduppgift att se övernaturvårdslagen i syfte att kartlägga om den nuvarandelagstiftningen tar till vara naturvårdens intressen itillräcklig omfattning, har inte föreslagit någon ändring inaturvårdslagens inledande paragraf (SOU 1990:38).Utskottets bedömningAllemansrätten har tagits upp iriksdagen som en fri- och rättighetsfråga utan att yrkandetvunnit gehör (motion 1973:1885, KU 1973:26, rskr. Det kanhär också erinras om att allemansrätten, hur den än närmaredefinieras, i grunden avser förhållandet mellan enskilda; detskydd som bereds genom regeringsformens kapitel om fri- ochrättigheter gäller i huvudsak gentemot det allmänna (jfr prop.1975/76:209, s.85f.). Vidare kan nämnas attutskottsmajoriteten vid föregående avstyrkte motionerpå ett angränsande område, nämligen om grundlagsskydd för vissaoutbyggda älvar samt för nationalparkerna. Utskottet anförde attdet skulle bryta grundlagens principiella uppläggning att därinföra särskilda bestämmelser till skydd för dessa objekt(l989/90:KU12, s. 20). Av samma skäl bör enligt utskottetsmening inte ta något initiativ med anledning av motionK238, som således avstyrks.5. Egendomsrätt m.m.MotionernaI motion 1989/90:K206, yrkande 9 av m.fl. (m)begärs en utredning om grundlagsskyddad äganderätt ochavtalsfrihet. Motionärerna framhåller att 2 kap. 18 § RF inteföreskriver full ersättning vid expropriation och liknandeförfoganden samt att bestämmelsen inte omfattar avhändande avegendom genom uttag av skatt; i grundlagen finns inte något takför det samlade skatteuttaget. Det finns inte heller någon regeli grundlagen som hindrar staten att exempelvis förbjudabebyggelse på all mark i landet. Eftersom personlig äganderättär en viktig förutsättning i ett samhälle vars ekonomiska systemär marknadsekonomin bör det klarläggas hur äganderättensställning kan förstärkas i grundlagen. Det råder vidare ettstarkt samband mellan äganderätten och avtalsfriheten. Tendenserfinns till inskränkningar i avtalsfriheten -- t.ex. genomförköpslagen samt i hyreslagstiftningen och arbetsrättsligalagar. Eftersom även avtalsfriheten har stor betydelse för vårtsamhällsskick bör den ges ett uttryckligt grundlagsskydd;friheten kan visserligen inte vara obegränsad, men i grundlagenbör anges vilka inskränkningar som får ske.En utredning av egendomsrätten förordas också i motion1989/90:K208 av m.fl. (c). Även här berörs 2 kap.18 § RF. Motionärerna påpekar att skyddet för enskild egendom iflera västländer är starkare än det är i samt att detfinns inskrivet i om mänskliga rättigheter.Ett grundlagsskydd för egendomsrätten bör omfatta såväl fast ochlös egendom som olika förfogandeförhållanden.Allan () och () lägger i motion1989/90:K229 fram ett förslag om ändrad lydelse bl.a. av detnyss berörda grundlagsstadgandet. Innebörden och räckvidden avden nuvarande regeln är oklar och den ger även i övrigt ettsvagt skydd för äganderätten; ger ettmera långtgående skydd som de mot varandra ståendeintressena balanseras. Enligt motionärerna bör införlivaEuroparådsstadgandet med den nationella rättighetskatalogen i 2kap. regeringsformen och deras förslag innefattar en sådanöversättning och anpassning.Motion 1989/90:K621 av m.fl. (fp) tar uppbegreppet äganderätt och dess ställning. Under erinran om attdet finns ett betydande utrymme för inskränkningar iäganderätten genom snabbt påkomna politiska nykonstruktionerfinner förslagsställarna starka skäl att förstärka skyddet fördenna rätt; det bör av grundlagen framgå att envar har rätt tillsin egendom genom att en bestämmelse motsvarandeEuroparådskonventionens artikel 1 infogas i regeringsformen(yrkande 1). Enligt samma motion bör vidare skattebegreppetpreciseras i grundlagen (yrkande 2). Motionärerna anser att avmöjliga inskränkningar i äganderätten är det skatten som vållarde största problemen till följd av svårigheterna att definieravad en skatt är. Termen skatt bör ges en bestämd innebörd iregeringsformen, vidare bör anges hur långt beskattningsmaktensträcker sig; den s.k. engångsskatten på pensionssparande restedessa principiella frågor. Den aktualiserade även skyddet motretroaktiv skatt enligt 2 kap. 10 § andra stycket RF, vilkenfråga emellertid tas upp i annat sammanhang (motion1989/90:K214, se nedan).Begreppet retroaktivitet i skatte- ochavgiftslagstiftningssammanhang är ämnet också i motion1989/90:K201 av (). Denne anför, underåberopande av exempel, att det är för stor skillnad mellanlagstiftningens anda och bokstav samt yrkar att en utredningklarlägger begreppet. Liknande synpunkter bl.a. på lagändringarmed retroaktiv verkan under ett löpande beskattningsår förs frami anslutning till motion 1989/90:205, yrkande 2 av Bo Lundgrenm.fl. (m) -- motiveringen återfinns i motion 1989/90:Sk802.I den berörda motion 1989/90:K214, yrkande 3 av BengtWesterberg m.fl. (fp) påkallas en översyn av förbudet motretroaktiv skattelagstiftning -- med motiveringen i motion1989/90:Ju803. Där erinras om att skyddet mot retroaktivlagstiftning, som från början endast gällde strafflag, i sambandmed andra förstärkningar av fri- och rättigheterna 1979utvidgades med ett förbud mot retroaktiv lag om skatt ellerstatlig avgift (2 kap. 10 § andra stycket RF). Erfarenheternavisar emellertid att de tillåtna undantagen från förbudet måsteklarläggas och lagtexten preciseras. Vidare bör den formulerasom så att den innefattar en större del av den reellaretroaktiviteten.I motion 1989/90:K220 av och (bådam) yrkas också en utredning av förbudet mot retroaktivskattelagstiftning -- syftande till att omformuleragrundlagstexten så att den även innefattar en större del avreell retroaktivitet och så att möjligheterna att undvikaformell retroaktivitet genom särskilt meddelande inskränks.Vidare bör enligt motionärerna beskattningsmakten som sådanutredas. I det senare hänseendet anförs -- med anledning avolika händelser, bl.a. engångsskatten på pensionssparande ochannat försäkringssparande -- att flera principiellt viktigafrågeställningar har aktualiserats. Det gäller egendomsskyddetsomfattning, beskattningens gränser och föreskrifters utformningm.m. ; frågeställningarna behöver belysas samt detkonstitutionella skyddet bli klarare och mera effektivt.Det bör här också nämnas att tredje vice talmannen m.fl. (c) i motion 1989/90:K230 har yrkat att dettillsätts en parlamentarisk grundlagsutredning med uppgift bl.a.att klarlägga innebörden i skattebegreppet och omfattningen avförbudet mot retroaktiv skattelagstiftning. Denna motion harutskottet behandlat i betänkandet 1990/91:KU1 om vissagrundlagsfrågor.Utskottets bedömningUtskottet har avstyrkt motionsyrkanden omett förstärkt skydd i grundlagen för egendomsrätten, senasthösten 1989. Beträffande frågans bakgrund hänvisas tillbetänkandet KU 1987/88:9. Även ett motionsyrkande omgrundlagsreglering av avtalsfriheten behandlades hösten 1989.Utskottsmajoriteten fann det inte befogat med ettutskottsinitiativ i fråga om äganderätten och avtalsfriheten(1989/90:KU12, s.11f.). Utskottet gör samma bedömning nu.Motionerna K206 yrkande 9, K208 såvitt nu är i fråga, K229 ochK621 yrkande 1 avstyrks.Utskottets majoritet har också vid upprepade tillfällen,(1989/90:KU12, s. 12), avstyrktmotionsyrkanden om utredning av beskattningsmaktens gränser ochöversyn av förbudet mot retroaktiv lag om skatt eller statligavgift. En del av frågans bakgrund redovisades i betänkandet KU1987/88:9; i samband därmed noterades att den närmare innebördenav begreppet skatt inte framgår av någon föreskrift iregeringsformen och inte heller behandlas närmare i dessförarbeten. Vidare erinrades om att stadgandet i 2 kap. 10 §andra stycket RF hade varit i kraft och att det varitförenat med svårigheter att ange vad som skall anses somretroaktiv lagstiftning på skatteområdet. En ingåendeundersökning hade emellertid företagits avrättighetsskyddsutredningen beträffande de olikatillämpningsproblem som kunde tänkas uppstå. Utskottet ansåg attytterligare erfarenheter av nuvarande grundlagsregler bordevinnas innan en översyn aktualiseras. Retroaktivskattelagstiftning behandlades också i betänkandet 1988/89:KU7.Det finns enligt utskottets mening inte heller nu någonanledning till ett riksdagsinitiativ i dessa frågor. MotionernaK201, K205 yrkande 2, K214 yrkande 3, K220 och K621 yrkande 2avstyrks.6. Straffliknande administrativa påföljderMotionenBo Hammar och (båda v) begär i motion1989/90:K218 förslag till ändring av förbudet mot retroaktivastraff och brottspåföljder m.m. i 2 kap. 10 § första stycket RF.De anför att regeln enligt ordalydelen inte täckerstraffliknande administrativa påföljder som skattetillägg,restavgift, förseningsavgift, överlastavgift etc. Ilagstiftningsärendet gjordes gällande att dessa påföljder skulleomfattas av retroaktivitetsförbudet genom analogisklagtillämpning. Bärkraften i detta synsätt är enligtmotionärerna ytterst tveksam och oklarheten oacceptabel.Bestämmelsen bör ändras så att straffliknande administrativapåföljder innefattas i tillämpningsområdet.Utskottets bedömningI anslutning till vad motionärerna berört vill utskotteterinra om att fri- och rättighetsutredning (SOU1975:75, s. 157) påpekade att retroaktivitetsförbudet åtminstonegenom analogisk lagtillämpning träffar även straffliknandeadministrativa påföljder såsom skattetillägg, restavgift ochförseningsavgift enligt olika skatteförfattningar samtöverlastavgift etc. I prop.