bet · GE01AU1 · 1990-10-10 00:00:00 — Det förestår enligt motionärerna ett intensivtinformationsarbete, både på den offentliga och enskilda sektorn.Även jämställdhetslagen behöver skärpas till skydd för kvinnligaarbetssökande, framför allt sådana som söker sin förstaanställning efter genomgången utbildning.Som framhålls av jämställdhetsministern i åretsbudgetproposition har det visat sig att flickor med teknisktinriktad yrkesutbildning i gymnasieskolan möter storasvårigheter att få anställning i de yrken som de är utbildadeför. Mot den bakgrunden är det naturligt att unga flickor, trotsstarkt intresse, tvekar inför sådana studieval.Jämställdhetsministern anför att hon i samråd med chefen förarbetsmarknadsdepartementet kommer att ta initiativ som kan gedessa flickor ett mer aktivt stöd i samband med övergången frånutbildning till arbete. När det gäller eventuella ändringar ijämställdhetslagen bereds, som utskottet konstaterat, sakenför närvarande inom regeringskansliet.Utskottet vill tillägga följande. För att bryta det motståndsom på sina håll alltjämt finns mot att anställa kvinnor imansdominerade yrken krävs olika slag av insatser på flerafronter. Med anledning av de mål som satts upp påarbetsmarknadsområdet i den förut nämnda handlingsplanen hararbetsmarknadsstyrelsen (AMS) valt ut ett antal yrkesområden därsärskilda ansträngningar skall göras i syfte att åstadkomma enjämnare könsfördelning. Enligt vad som framgår avbudgetpropositionen har AMS även haft överläggningar medarbetsmarknadens parter och () om vilkainsatser som kan vidtas för att bredda kvinnors och mänsyrkesval i den riktning som handlingsplanen anger. Som ett led idenna verksamhet har styrelsen färdigställt ett antalvideofilmer som visar kvinnor och män i för dem otraditionellayrken -- en kvinnlig tryckare, en manlig laboratorieassistentosv. Filmerna är tänkta att användas i samband medarbetsförmedlingarnas information till olika kategorierarbetssökande.Med hänvisning till det anförda avstyrks motion A807.LönefrågorFrågan om kvinnors löner och arbetsvärdering återkommer iflera motioner.Folkpartiet anser i motion A802 att de s.k. kvinnojobben måsteuppvärderas. Lönens storlek påverkas inte bara av tillgång ochefterfrågan utan styrs också av värderingar. Kraven för olikabefattningar jämförs, men framför allt görs bedömningar av vilkaarbetsuppgifter som anses vara de viktiga. Sådana värderingarkan i många fall vara otydliga. Vid en systematiskarbetsvärdering blir de tydliga. Enligt motionen bör ett kravuppställas i jämställdhetslagen att en överenskommenarbetsvärdering beträffande arbete av lika värde skallfinnas tillgänglig.Centern framför i motion A815 att de kvarstående och t.o.m.växande löneskillnaderna mellan kvinnor och män motiverar enparlamentarisk kommitté med direktiv att genomföra enarbetsvärdering av olika yrkessektorer för att kartläggaskillnader och analysera bakgrunden till att kvinnodomineradeyrken oftast värderas lägre än yrken där män dominerar. Förslagbör läggas fram om hur missförhållandena skall åtgärdas utan attdet inkräktar på det ansvar som parterna på arbetsmarknaden har.Även och (båda c) uppehåller sig imotion A817 vid det förhållandet att yrken som av traditiondomineras av kvinnor är lågt betalda. Lika lön till kvinnor ochmän för arbete av lika värde är enligt dem en av 90-taletsviktigaste frågor. De instämmer i det i kommittémotionframförda kravet på en utredning.Lars m.fl., vpk, begär i motion A724 att 4 § punkt 1jämställdhetslagen ändras så att arbete skall kunna betraktassom lika eller likvärdigt efter en fri bevisprövning. Dennuvarande regeln är i det närmaste helt oanvändbar för att kommatill rätta med könsdiskriminerande arbetsvillkor. Lagen behöveräven regler mot kollektiv könsdiskriminering, eftersom denfaktiska lönediskrimineringen av kvinnor huvudsakligen skergenom att kvinnodominerade yrken betalas sämre än motsvarandeyrkesgrupper där män dominerar. Efter förebild från börregler finnas som möjliggör uppvärdering av hela kollektiv.I motion A806 av och ()pekar motionärerna på att olika vetenskapliga undersökningarvisar tecken på att kvinnors arbete värderas lägre än mäns. Föratt få svar på frågan om kvinnor efter utjämningen under 60- och70- talen åter igen är på väg att bli diskriminerade påarbetsmarknaden behövs mer forskning och mer exakt statistikom kvinnors och mäns löner, enligt motionärerna.Motion A810 av () rör kvinnolönernasutveckling inom den statliga sektorn. Enligt henne ger den nyaanställnings- och lönepolitiken inom den statliga sektornanledning att mycket noggrant följa utvecklingen och att varamedveten om faran för kvinnodiskriminering. Risken finns attlämpligheten för en tjänst avgörs med utgångspunkt itraditionellt manliga omdömen. Subjektiva värderingar kan blivägledande då individuella marknadsmässiga löner skalltillämpas. Unga män, som enligt mångas uppfattning inte behöverta ansvar för barnen, blir mer eftertraktade än unga kvinnor.Lokalt bundna redan anställda kvinnor blir förlorare ilönematchen. Motionären anser att därför hosregeringen bör begära en redogörelse och analys avkvinnolönernas utveckling inom den statliga sektorn.Utskottet vill för egen del anföra följande. En viktig orsaktill inkomstskillnaderna mellan kvinnor och män är, vilketpåpekas i flera av de nu behandlade motionerna, atttraditionellt kvinnligt arbete avlönas sämre än traditionelltmanligt arbete. Även om löneskillnaderna i är mindre ijämförelse med många andra länder visar tillgänglig statistikfrån olika avtalsområden att den tidigare successivalöneutjämningen mellan kvinnor och män har avstannat under1980-talet. På vissa områden kan ökade löneskillnaderiakttas. forskning visar t.ex. att jämförbar utbildninggenomsnittligt betalar sig bättre för män än för kvinnor. Inomcivildepartementet har påbörjats ett arbete för att ökakunskaperna om dessa löneskillnader och deras orsaker. Bl.a.genom ett större nordiskt projekt om likalön ökar kunskaperna omkvinnors resp. mäns löner. Lönestatistiken är givetvis avsärskild betydelse i sammanhanget, liksom forskning på området.Utskottet anser att en utjämning av löneskillnaderna mellankvinnor och män är en av de viktigaste jämställdhetsfrågornaunder 90-talet. Kunskaper saknas i stor utsträckning t.ex.i fråga om lönebildning och löneskillnader ur ett könsperspektivsamt om hur dessa skillnader kan relateras till förhållandensåväl på arbetsmarknaden som i familjen. Frågans centralabetydelse i den framtida politiken för jämställdhet understryksav att godkänt ett förslag iforskningspropositionen om inrättande av en professur avseendeekonomisk forskning med inriktning på kvinnors och mänsinkomster och löner (prop. 1989/90:90, UbU25). Det särskildaspörsmålet om lönediskriminering och arbetsvärdering behandlasför närvarande i bl.a. i samband medberedningen av jämställdhetsutredningens betänkande. Medhänvisning till det anförda saknas enligt utskottet anledningför att nu ta några initiativ i frågan. MotionernaA724, A802, A806, A815 och A817 avstyrks därför i berörda delar.Utvecklingen av kvinnors resp. mäns löner i statsförvaltningenföljs av SAV och av den vid SCB inrättade lönestatistiknämnden.Dessutom har parterna på det statliga området redan själva tagitinitiativ till ett gemensamt arbete för att utvecklaarbetsvärderingssystem m.m. Parterna har därvid uttalat attsåväl manliga som kvinnliga värderingsgrunder skall beaktas isamband med arbetsvärdering. På nu anförda grunder avstyrks ävenmotion A810.FöräldraledighetI sin motion A802 tar uppjämställdhetsaspekterna på föräldraledigheten. För attkvinnor inte skall bli bortkopplade från förvärvslivet underlång tid måste föräldrarna dela på ansvaret. Partiet arbetar föratt stegvis bygga ut mäns fristående rätt till ersättning isamband med barns födelse. Det kan förhoppningsvis vara en vägatt locka fler män att ta en större del av föräldraledigheten.Staten måste som arbetsgivare försöka stimulera föräldrarna attdela på ansvaret. Verksamheten måste anpassas till att bådekvinnor och män kommer att vara borta under längre och kortaretider. För att uppmuntra männen att ta ut föräldraledighetföreslår att staten skall gemännen en extra semesterdag för varje ledig månad.Utskottet har redan i det inledande avsnittet framhållitföräldraförsäkringens betydelse för att nå ett jämställtsamhälle. Det är självfallet önskvärt att staten somarbetsgivare går i spetsen både genom att ge kvinnor och mänpraktiska möjligheter att kombinera förvärvsarbete med hemarbeteoch föräldraskap och genom att uppmuntra männen att utnyttja sinrätt till föräldraledighet. På vilka sätt detta lämpligen börske är enligt utskottets mening i första hand en fråga förstatens arbetsgivarverk (SAV) och berördaarbetstagarorganisationer. Utskottet vill i sammanhanget erinraom att SAV numera har fått ett utökat ansvar förjämställdhetsfrågorna i statsförvaltningen. Med hänvisning tilldet anförda saknas anledning att bifalla nu behandlademotionsyrkanden.Arbetstid och arbetsorganisation m.m.Folkpartiet framför i sin motion A802 synpunkter påarbetstiderna. Det är enligt partiets mening bättre att arbetaför mer flexibla arbetstider än sex timmars arbetsdag.Arbetsdagens eller arbetstidens längd behöver inte regleras mergenom politiska beslut. Offentliga arbetsgivare bör gå i spetsenför en mer flexibel arbetsorganisation och arbetstider som gerstörre möjlighet till individuell anpassning för alla kategorieranställda. I motionen berörs även det ofrivilligadell>tidsl>arl>bel>tet. Många arbeten har avlönsamhetsskäl organiserats som deltidsarbete, vilket lett tilldeltidsarbetslöshet. Samhället måste träda in medarbetslöshetsstöd, socialbidrag osv. Detta är olyckligt och ståri direkt strid med jämställdhetssträvandena, menar motionärerna,särskilt som det framför allt är unga kvinnor som drabbas. Måletborde vara att de flesta tjänster som inrättas ärheltidstjänster med möjlighet för den anställda att välja hurmycket hon vill arbeta.I motion A817 av och (båda c)framförs att en nyckel till rättvisa levnadsförhållanden mellankvinnor och män är förkortad arbetsdag för alla där skall vara det normala. Givetvis kommer det att finnasmänniskor som yrkesarbetar . Enligt motionärerna finnsdet inget motsatsförhållande mellan sextimmarsdagen och flexibelarbetstid. Det handlar i stället om arbetsorganisation.Frågor om valfrihet och flexibilitet när det gällerarbetstider bereds i arbetsmarknadsdepartementetmed anledning av arbetstidskommitténs betänkande (SOU 1989:53)Arbetstid och välfärd. Något initiativ från sida ärdärför inte påkallat enligt utskottets mening. Med anledning avden i motion A817 framförda synpunkten att frågan omsextimmarsdag eller flexibel arbetstid egentligen är en fråga omarbetsorganisation har utskottet inhämtat att det under hösten1990 på initiativ av arbetsmiljöfondens KOM-program, "Kvinnoroch män i samverkan", kommer att startas försök med bl.a. enarbetsorganisation som mer utgår från kvinnors behov samt medförläggning av arbetstider som underlättar förenandet avförvärvsarbete med föräldraskap. Vidare skall den av regeringeni tillsatta utredningen (Dir. 1990:25) omkompetensförsörjnings- och personalutbildningsfrågor särskiltbelysa hithörande frågor.Deltidsarbetslösheten och olägenheterna med den -- både förden enskilde och för samhället -- har uppmärksammats alltmerunder senare tid. Utskottet har erfarit att diskussioner pågårmellan AMS och de arbetsmarknadsorganisationer som framför alltberörs om hur problemet lämpligen bör lösas. Resultatet av dessadiskussioner bör avvaktas enligt utskottets mening. Det ärdärför inte heller i denna fråga påkallat med någon åtgärd frånriksdagens sida. behandlade motioner, A802 och A817, avstyrksalltså i berörda delar.Kartläggning av kvinnors situation på arbetsmarknadenI motion A811 av m.fl. (s) begärs enkartläggning av kvinnors situation på arbetsmarknaden.Motionärerna framför att kvinnornas bristande fackliga ochpolitiska inflytande har lett till att deras problem och behovaldrig riktigt kommit till uttryck i uppbyggnaden av den svenskaarbetsmarknaden. bör undersökakvinnornas totala situation på arbetsmarknaden. Det bör gällabl.a. arbetsmiljö, arbetsorganisation, förmåga ochförutsättningar för arbete, arbetstider, ekonomi, utbildningm.m. Kartläggningen skall läggas till grund för åtgärder somunder gör kvinnor och män till likaberättigade parterpå arbetsmarknaden.Med anledning av motionsyrkandet vill utskottet anföraföljande. Liksom motionärerna anser utskottet att kvinnornassituation på arbetsmarknaden måste ägnas stor uppmärksamhet.Många förändringar som utgår från kvinnors behov och önskemålmåste komma till stånd. Arbetsmarknaden är en del av samhälletsom i hög grad formats av män och för män. Mäns tankar,förutsättningar och värderingar har i stor utsträckning varitstyrande. En ökad medvetenhet om detta och en strävan efterförbättringar har lett till att insatser pågår och förslagövervägs på en rad områden. Samlade bedömningar och analyser avkvinnors villkor i arbetslivet görs bl.a. i de propositioner omjämställdhet som regeringen lägger fram. I den senasteredovisas, som nämnts tidigare, en femårig handlingsplan förjämställdhet på arbetsmarknaden som avser flertalet av deområden som motionärerna särskilt pekar ut. Det förekommer ävenforskning med denna inriktning. Från senare tid kan nämnas endoktorsavhandling vid , "Kvinnors vardag". Iavhandlingen analyseras kvinnor i olika samhällsklasser ochderas attityder till arbetet, könsroller på arbetet,arbetsfördelningen i hemmet m.m. Med hänvisning till det anfördasaknas enligt utskottets mening behov av en kartläggning av detslag som motionärerna efterlyser. Motion A811 avstyrks därför idenna del.Kvinnors företagande och den offentliga sektornI moderata samlingspartiets kommittémotion A816 sägs att detkrävs en flexibel arbetsmarknad och att om detta skall varamöjligt måste den offentliga sektorns monopolställning inommånga områden brytas. Utrymmet för individuella variationer ärmera begränsat. Kvinnors valfrihet handlar inte bara om atttränga in på männens yrkesområden. Det gäller i lika hög gradatt utveckla de stora kvinnodominerade yrkesområdena, somsamtidigt är de hårdast reglerade på den svenskaarbetsmarknaden. Genom att möjliggöra alternativ breddasarbetsmarknaden inom bl.a. vård- och omsorgssektorerna.Konkurrensen mellan olika arbetsgivare skulle kunna medföra mermarknadsanpassade löner vilket också skulle göra arbetena merattraktiva för män. Ökad valfrihet ökar ocksåutvecklingsmöjligheterna och främjar därmed jämställdheten.Liknande synpunkter framförs i motion A803 av Ann-CathrineHaglund och (båda m). I motionen pekas påövervikten av kvinnor inom offentlig sektor, främst vård ochomsorg. För dem är det så gott som omöjligt att väljaarbetsgivare eftersom det i praktiken råder offentligt monopolpå dessa områden. Nyföretagande måste stimuleras och olika slagav hinder mot enskild verksamhet tas bort, menar motionärerna.Kersti m.fl. (c) kräver i motion 815 att det satsasmer på kvinnligt nyföretagande för att utveckla utsattaregioner och bredda kvinnors arbetsmarknad. Kvinnliga företagareinom servicenäringarna bör få bättre möjligheter till stöd viautvecklingsfonderna. Motionärerna anför vidare att centernsförslag om vårdnadsbidrag underlättar valet av olikadriftsformer inom barnomsorgen. Möjligheter öppnas till bildandeav kooperativa och enskilda tjänsteföretag. Ett nytt fält förkvinnligt företagande skapas, vilket enligt centernskommittémotion kan vara ett verksamt bidrag till förnyelsen avden offentliga sektorn.Vid behandlingen av likartade motionsyrkanden under senare århar utskottet understrukit vikten av en väl utbyggd offentligsektor för att möjliggöra kvinnors insatser i näringslivet ochäven i annat förvärvsarbete. Utskottet har framhållit att fråganom de offentliga monopolen och frågan om kvinnors företagandehar helt olika dimensioner. De offentliga monopolen tycksnämligen inte ha haft någon avgörande roll vad gäller framväxtenav nya företag drivna av kvinnor. I förra årets betänkande omjämställdhet hänvisades till en rapport som visade att denkvinnliga företagsamheten är på stark frammarsch och att dekvinnliga företagarna ofta finns på orter där det är svårt attfå arbete.Utskottet vill i sammanhanget erinra om att undervåren behandlat propositioner om regionalpolitik (prop.1989/90:76) och näringspolitik (prop. 1989/90:88). hardärvid ställt sig bakom att kravet på ökad jämställdhet skallvara en utgångspunkt för strävandena att öka det kvinnligaföretagandet. Särskilt viktigt har ansetts vara att främjamöjligheterna till kvinnligt företagande i stödområdena.Arbetsmarknadsutskottet har i sitt betänkande om regionalpolitikför 90-talet (1989/90:AU13) biträtt industriministernsuppfattning att det är angeläget att öka kunskapen om deeventuella hinder som kan möta kvinnor som vill starta företagliksom att det är önskvärt att förstärka insatserna för attskapa nätverk för kvinnliga företagare. Utskottet har sett detsom värdefullt att regeringen på olika sätt uppmärksammatbehovet av åtgärder för att främja kvinnors möjligheter tilleget företagande och har utgått från att arbetet på att utveckladessa möjligheter drivs på.När det gäller villkoren för de offentliganställda pågår ettförändringsarbete. Inom t.ex. det kommunala området sker enutveckling i riktning mot ökat inflytande och ansvar förpersonalen, mer varierande arbets- och produktionsformer samtalternativ organisation av verksamheter. Med hänvisning till detanförda avstyrks de nu behandlade motionerna A803, A815 och A816i de berörda delarna.Övergrepp och våld mot kvinnorI två motioner efterlyses insatser mot övergrepp och våld motkvinnor.Sonja Rembo m.fl. (m) framför i motion A816 atträttstrygghetsfrågorna i hög grad är en kvinnofråga.Skrämmande många kvinnor utsätts för fysiska övergrepp ochmisshandel. Påföljderna för misshandelsbrott är för milda enligtmotionärerna. Det krävs också stöd till misshandlade att skapasig en ny framtid. Motionärerna anser det otillfredsställandeatt kvinnojourerna skall vara hänvisade till tillfälliga bidrag.I kommittémotion A815 anförs att rapporterna omvåld mot kvinnor har blivit allt fler. Kvinnor sommisshandlas, trakasseras och förföljs av män måste få mer stödoch hjälp. Sekretesskyddet bör utvidgas, anser motionärerna, ochekonomiskt stöd bör ges vid flyttning på grund av förföljelse.Det måste vara möjligt att byta identitet utan alltför stortbyråkratiskt krångel. Lagen om besöksförbud måste skärpas, ochden som är utsatt för förföljelse måste få besked om när dendömde avtjänat sitt straff eller får permission.Våldet mot kvinnor är utbrett, och fortfarande utsätts kvinnorför sexuella övergrepp. I årets budgetproposition anförjämställdhetsministern att de samlade ansträngningarna mot ochsynliggörandet av detta våld har ökat insikterna om problemen.Fler fall av övergrepp leder numera till åtgärder inomrättsväsendet.Utskottet instämmer i jämställdhetsministerns uppfattning attarbetet med att på olika sätt motverka detta våld nu måsteintensifieras och kvinnors rätt till samhällets stöd stärkas.Åtgärder inom en rad olika samhällssektorer är nödvändiga. Somredan nämnts har regeringen tillsatt en arbetsgrupp (C 1989:A)inom i frågor som rör våld mot kvinnor.Gruppen består av företrädare för justitie-, social- ochcivildepartementen m.fl. Uppgiften är bl.a. att skaffa en samladbild av problemområdet, initiera försöks- och utvecklingsarbetesamt föreslå åtgärder som kan bidra till att göra arbetet meddessa frågor mer effektivt. Arbetet skall vara avslutat föreutgången av . Gruppen skall samråda med den kommission(Ju 1989:05) för att motverka våldet och förbättra stödet tillbrottsoffren som chefen för tillsatt.Jämställdhetsministern har särskilt betonat kvinnojourernasviktiga arbete, och hon utgår ifrån att både kommissionen ocharbetsgruppen närmare studerar förutsättningarna under vilkajourerna arbetar.Vad gäller de i kommittémotion mer preciserade kravenpå lagändringar -- frågor som inte hör tillarbetsmarknadsutskottets beredningsområde -- hänvisar utskottettill justitieutskottets behandling av motsvarande frågor underföregående , 1989/90:JuU5. På förslag avjustitieutskottet har bl.a. skärpt lagen ombesöksförbud. Utskottet noterar också att regeringen iproposition 1989/90:158 om utvidgad rätt till målsägandebiträde,m.m. föreslår att rätt till målsägandebiträde i princip alltidskall finnas i mål om sexualbrott.De nu behandlade frågornas prioritet i regeringens arbeteunderstryks av att statsministern i den avgivnaregeringsförklaringen deklarerat att särskilda åtgärder planerasför att stärka skyddet för hotade och utsatta kvinnor. Medhänvisning härtill och vad som anförts i övrigt anser utskottetinte att några särskilda initiativ är påkallade från riksdagenssida. Motionerna A815 och A816 får i berörda delar ansestillgodosedda med det anförda.Utredningar m.m.I motion A808 av m.fl. (s) begärs en samladutredning om kvinnors situation i storstaden. Man vet intesärskilt mycket om hur kvinnors arbets- och livsvillkor istorstad förändras och hur den snabba samhällsomvandlingenpåverkar kvinnans traditionella roll som den som harhuvudansvaret för hem och barn. Som en komplettering tillstorstadsutredningen skulle en rad frågor behöva belysas: Hurpåverkar arbetsresor, arbetstider, barnomsorg, offentlig ochannan service, föreningsliv, sociala nätverk, kulturellmångfald, omflyttning i bostadsområden etc. kvinnornassituation?Utskottet instämmer i att det finns ett omfattande behov avkunskap på de områden som motionärerna nämner, inte minst förden framtida samhällsplaneringen. Genom storstadsutredningensarbete, som avslutats i och med betänkandet (SOU 1990:36)"Storstadsliv. Rika möjligheter -- Hårda villkor" har villkorenför människorna i storstaden blivit belysta. Enligt vadutskottet inhämtat ligger i förlängningen av utredningens arbeteett forskningsprogram i vilket frågan om kvinnornas situationsärskilt bör uppmärksammas. Någon utredning av det slag sommotionärerna efterlyser är därför enligt utskottets mening intepåkallad. Motion A808 avstyrks således.Inflytande i offentliga organKvinnors inflytande i offentliga organ, särskilt statligastyrelser, har behandlats av utskottet under tidigare riksmöten.Utskottet har understrukit vikten av att kvinnorepresentationenökar. Målet skall vara att kvinnor och män skall vara likarepresenterade i dessa organ. Staten har i den inledningsvisberörda handlingsplanen för jämställdhet formulerat konkreta ochtidsbestämda mål: Kvinnorepresentationen i statliga organ bör haökat till och till år 1995.Utskottet kan konstatera att kvinnorepresentationen i deindirekt valda statliga organen är låg. Den 1 juli1989 var kvinnor och män av ordinarie ledamöter i decentrala lekmannastyrelserna. 14 av 123 ordförande var kvinnor.Det kan nämnas att på område -- detdepartement som har ansvar för jämställdhetsfrågor -- var ingenav de 11 ordförandena kvinna. Bland 334 styrelseordförande iregionala myndigheters styrelser fanns 41 kvinnor, dvs. 12 %.Kvinnorna utgjorde där av de ordinarie ledamöterna. Ettvälkänt mönster är att det finns en förhållandevis stor andelkvinnor i styrelser som ägnar sig åt sociala frågor ochutbildningsfrågor -- i försäkringskassornas styrelser var 43 %kvinnor och i studiemedelsnämnderna . Som jämförelse kannämnas länsvägnämnderna där kvinnorepresentationen var ochfiskenämnderna kvinnor bland ledamöterna.Att kvinnorepresentationen alltjämt är låg är dock inteliktydigt med att arbetet med att öka den inte skulle ha varitframgångsrikt. Som exempel kan nämnas att andelen kvinnligaledamöter i regionala myndigheters styrelser ökat från 15 till22 % . Jämställdhetsministern anför i åretsbudgetproposition att hon har goda förhoppningar att målet om kvinnor i de statliga styrelserna skall kunna vara uppnåtttill . återstår emellertid mycket arbete omen jämn könsfördelning i dessa organ skall kunna uppnås inom entioårsperiod.