bet · GE01AU6 · 1990-10-04 00:00:00 — brister det oftai samordningen mellan skyddsombudens arbetsmiljöbevakning å enasidan och fackstyrelsen och kontaktombudens övriga fackligaarbete å andra sidan.De flesta fackligt aktiva är rörande ense om att deanställda inte fått den information, det inflytande och detmedbestämmande på arbetsplatserna som man hoppades på när MBLoch övriga lagar kom.Det är en politisk huvudfråga att de demokratiskarättigheterna i arbetslivet skall sättas i centrum under1990-talet, i första hand för att arbetslivets förhållandenbestämmer människors villkor och förutsättningar isamhällslivet.Som mål för kommissionens arbete anger motionärernaatt en demokratisk arbetsorganisation skapasvuxenstudiestöd för kompletterande utbildning åtkorttidsutbildaderätt för arbetslaget (motsvarande) att utse lokal arbetsledarelagstadgad miniminivå för kompetenshöjande fortbildning inompersonalutbildningenrätt för den lokala fackföreningen att påverka och förändraarbetsorganisationen vid hälsoriskerförbud mot ackordslöner vid riskfyllda arbetenökade möjligheter för den anställde att själv påverka sinarbetstaktförstärkt inflytande för det lokala facket och de anställdanär det gäller arbetsprocesser, investeringar och andraövergripande beslutvidgad möjlighet för de offentliganställda att påverkaarbetets inriktning, mål och omfattningstärkt facklig vetorättobegränsad tillträdesrätt för regionala fackliga förtroendemäntill arbetsplatsernarätt till fackliga möten under förslagsvis tiotimmar per årgaranterad verklig jämställdhet mellan kvinnor och män påarbetsplatsernasex timmars arbetsdag med full lön till år 2000.Motionärerna anser vidare att kommissionen i en sammanhållenlagstiftning bör föra samman de områden som finns imedbestämmandelagen, arbetsmiljölagen, förtroendemannalagen ochlagen om styrelserepresentation för privatanställda.Kommissionen bör också lägga fram förslag till stödåtgärder föruppbyggnad av fungerande regionala arbetsmarknader över helalandet för en allsidig spridning av arbetsplatserna. Slutligenförordas i motionen att det görs en kartläggning av behov ochfördelning av extra resurser till den offentliga sektorns vård-och föreslås vara sammansatt avrepresentanter för de fackliga organisationer som bildar enmajoritet i kommissionen och i övrigt av representanter förarbetsmarknads-, industri- och finanspolitiken. kan knytas en referensgrupp med representanter förarbetsgivarna.I motion A291 av m.fl. (vpk) föreslås ettriksdagsuttalande om betydelsen av demokratiska rättigheter påarbetsplatserna för lokala fackföreningar och anställda förekonomins utveckling. Ett liknande yrkande framställs ivpk-motion A17. Vidare föreslås i motion A291 att riksdagenskall uttala sig mot tvångsmedling i avtalsrörelserna, ökadestrejkböter m.fl. statliga beslut som kan hindra delönearbetande att tillkämpa sig rättmätiga löneökningar.Utskottets övervägandenNär motsvarande utredningskrav har förts fram imotioner till har utskottet inledningsvis konstateratatt det har funnits en bred uppslutning kring huvudtankarna ivår arbetsrättsliga lagstiftning. Utskottet har vidareframhållit att utvecklingen inom denna lagstiftning och inomavtalsområdet har varit till gagn för såväl arbetstagarna somnäringslivet och samhället i dess helhet.Det bör vidare beaktas att de arbetsrättsliga lagarna iviktiga delar består av ganska allmänt hållna grundregler somkan jämkas och utvecklas genom avtal, så att tillämpningarna kananpassas till förhållandena i en viss bransch eller på en vissarbetsplats. Det kan här erinras om den avtalsreglering somskett på så betydelsefulla områden som medbestämmande,arbetsmiljö, arbetstid och semester.Den arbetsrättsliga lagstiftningsprocess som inleddes under1970-talet har fortsatt, låt vara i ett lugnare tempo. Under detsenaste decenniet har sålunda bl.a. de tidigare lagarna omarbetstid, anställningsskydd och styrelserepresentation förprivatanställda ersatts med ny lagstiftning. Arbetstids- ochsemesterfrågorna har setts över av statliga utredningaroch ledde till förändringar i semesterlagstiftningen.Stridsåtgärderna på arbetsmarknaden och därmed sammanhängandeproblem har kartlagts av två utredningar, konfliktutredningenoch förhandlingsutredningen.Det fortsatta förändringsarbetet under innevarande år harfrämst gällt arbetsmiljö- och jämställdhetsområdena.Arbetsmiljökommissionen redovisade resultatet avsitt arbete i betänkandet (SOU 1990:49) Arbete och hälsa medförslag om ändringar i bl.a. arbetsmiljölagen. Ändringar i dennalag föreslås också i två betänkanden (Ds 1989:48 och 1990:6)från en departemental arbetsgrupp. Jämställdhetslagen är föremålför en bred utvärdering i betänkandet (SOU 1990:41) medjämställdhetslagen. Frågor om stridsåtgärder ochförlikningsväsendet tas upp på nytt av den utredning somregeringen tillsatte om förhandlingsformer ochspelregler på den svenska arbetsmarknaden.När nu yrkanden om en översyn av den arbetsrättsligalagstiftningen på nytt förs fram i motioner från de treborgerliga partierna och, med andra utgångspunkter, frånvänsterpartiet vill utskottet utöver de ovan gjorda noteringarnapåpeka följande.Den arbetsrättsliga förnyelseprocessen har som ovan redovisatsfortsatt med ny lagstiftning. Därutöver harparterna på arbetsmarknaden utnyttjat sina möjligheter attavtalsvägen komplettera lagreglerna eller anpassa reglerna tillbranschvisa förutsättningar. Det oaktat utgör 1970-taletsregelverk fortfarande hörnstenarna i vår arbetsrättsligalagstiftning. Med tanke på de allt snabbare tekniska ochekonomiska förändringarna och den allt större betydelsen avsamverkan över nationsgränserna som präglar vårt arbetsliv ärdet naturligt att, såsom sker i motionerna, väcka frågan om enmer allmän översyn av denna lagstiftning. Utskottet vill härskjuta in att arbetsmiljökommissionen förutsätter att en allmänöversyn av det arbetsrättsliga regelsystemet kommer till stånd.Kommissionen anser att en bättre samordning av arbetsmiljölagenoch medbestämmandelagen är nödvändig , sedan man gjort ennärmare analys av förhållandet mellan dessa båda lagar.Kommissionen anser vidare att möjligheten att öka inflytandetför den enskilde arbetstagaren bör övervägas vid den kommandeöversynen liksom vissa specifika arbetsmiljöfrågor.Utskottet påminner om att arbetsrättsreform tog sinutgångspunkt i uppfattningen att arbetet är grunden för allvälfärd och att folkets vilja till arbete är nationensviktigaste tillgång. Reformen byggde alltså på uppfattningen attarbetet är en social rättighet och en väg tillsjälvförverkligande och ett meningsfullt liv. Den präglades avinsikten att arbetet ger människorna mycket av deras identitetoch självkänsla i det utvecklade industrisamhället (se prop.1975/76:105 s. 6--7).Som utskottet ser det äger dessa allmänna utgångspunkteroförändrad giltighet. Behovet av kunskapsförnyelse ochkompetensutveckling hos anställda i näringsliv och förvaltningarför att möta 1990-talets ändrade villkor för produktion av varoroch tjänster ställer nya krav på arbetets organisation ochinnehåll. En alltmer kunskapsintensiv produktion kommer att ökabehovet att ge breda personalgrupper möjligheter till utvecklingoch utrymme för inflytande över och ansvar för arbetetsutförande och för arbetsmiljön. Nya krav kommer att ställas påmer flexibla villkor för arbetstiderna och deras förläggning,semestrar etc.Detta är vad utskottet ser som grundläggande frågeställningarför en mer allmän översyn av det arbetsrättsliga regelverket medsyfte att främja en fortsatt förnyelse av arbetslivet i riktningmot vad som börjat kallas "det goda arbetet" och underlätta enanpassning till de nya förutsättningar som kommer att gälla på1990-talets arbetsmarknad. I denna utveckling kan man vänta sigen ökad integrering av vad som räknas som medbestämmande-,arbetsmiljö- och jämställdhetsfrågor och hanteras i skildaregelsystem. Till de förändringar som behöver beaktas hör vidareutvecklingen mot en alltmer automatiserad industriproduktion,den växande tjänsteproduktionen med dess ökade inslag avkunskapsintensiva verksamheter samt arbetslivetsinternationalisering och de transnationella företagen.Vad särskilt gäller de utredningsområden som framhävs i deborgerliga motionerna vill utskottet påpeka att några av demberörs av det tidigare nämnda utredningsarbete som startade ivåras, dvs. efter det att motionerna väckts. Det gällerförhandlingsformerna, fredspliktsreglerna inkl. den s.k.200-kronorsregeln och andra skadeståndsfrågor samtförlikningsverksamheten. Med utredningsresultatet kommer attföreligga nytt material för de fortsatta övervägandena av dessafrågor. Även andra i motionerna från de borgerliga partierna ochvänsterpartiet aktualiserade frågor kan antas bli prövade i enkommande övergripande översyn av arbetsrätten.När det slutligen gäller de i motionerna framställda yrkandenaom initiativ från sida för att en sådan arbetsrättligöversyn skall komma till stånd hänvisar utskottet till detutredningsarbete som redan föreligger eller blir färdigställtinom kort. Detta utredningsarbete och vad utskottet anfört pekarentydigt på behovet av en övergripande översyn. Utskottet ansersig därför ha skäl utgå från att regeringen inleder ett sådantöversynsarbete med beaktande av de allmänna synpunkter utskottethär har anlagt utan ett initiativ från sida. Medhänsyn härtill och till vad utskottet anfört i det föregåendeavstyrker utskottet de föreliggande yrkandena i motionernaA291, A723, A724, A757, A760 och A761. Utskottet vill tillfogaatt många av de arbetsrättsliga frågor som man i dessa motionerönskar få belysta i ett övergripande utredningsarbete sakprövasi den följande framställningen eller i andraarbetsrättsbetänkanden som utskottet avger med anledningav motionsledes framställda yrkanden.Negativ föreningsrätt m.m.Gällande rättMed negativ föreningsrätt avses rätten att stå utanför enförening. Nya arbetsrättskommittén (NARK) anförde i sittbetänkande (SOU 1982:60 s. 278 f.) att den i likhet med denförra arbetsrättskommittén hade funnit att det saknas anledningatt föreslå lagregler som tar sikte på den negativaföreningsrätten och föreningsrättsskyddet för arbetssökande. Närdet gäller användningen av s.k. organisationsklausuler ikollektivavtal -- som kan innebära att arbetsgivare inte fåranställa någon oorganiserad eller någon som tillhör en annanfacklig organisation -- underströk kommittén betydelsen av atten facklig anslutning skall vara frivillig och bero av denenskildes bestämmanderätt. Detta innebär emellertid inte attkommittén ville förorda ett lagfäst förbud motorganisationsklausuler.Frågan om en medlems rätt att träda ut ur en fackligorganisation har aktualiserats i arbetsdomstolen. I ett mål somgällde utträde ur (dom nr 1980) ansågdomstolen att medlemmar av det aktuella förbundet måste anses harätt att säga upp sitt medlemskap utan hinder av att förbundetsstadgar saknade bestämmelser härom. En uppsägningstid måste dockiakttas. Dess längd fick bestämmas av vad som efter en mer fribedömning var skäligt. I detta fall fastställdesuppsägningstiden till tre månader.MotionernaHithörande frågor tas upp i tre motioner med yrkanden om atten lagfäst negativ föreningsrätt skall införas. (m) anför i kommittémotion A760 att den positivaföreningsrätten, dvs. rätten att få ansluta sig till ochtillhöra en förening, finns inskriven i grundlagen och i MBL.Med rätten att tillhöra en förening bör självklart också följarätten att slippa tillhöra en förening. Vidare börorganisationsklausuler i kollektivavtal förbjudas. Även ombruket av sådana klausuler har minskat är det fråga om ett stortingrepp i enskildas förhållanden. har utträdesrätteninte varit någon självklarhet i . LO-kongressbeslutade visserligen att utträdesrätt skall medges förmedlemmar i de anslutna förbunden, men ännu återstår att utrönade konkreta effekterna av dessa beslut och de eventuella villkorsom kan bli förknippade med ett utträde ur förbunden.Därjämte anförs i motionen följande: För att garanteramedlemmarnas kontroll över inbetalningen av medlemsavgifter ochmöjligheten att förhindra att inbetalning av medlemsavgiftersker trots anmälan om utträde, bör rätt för en arbetsgivare attgöra avdrag på lönen för fackföreningsavgifter endast kunnamedges genom fullmakt från varje enskild arbetstagare.Uppsägning av fullmakten skall äga giltighet oberoende av deavtal som kan finnas mellan arbetsgivaren och den fackligaorganisationen. Motionärerna begär att vad de anfört omlöneavdrag i dessa fall skall ges regeringen till känna.Med liknande motiveringar begärs lagstiftning om negativföreningsrätt och förbud mot organisationsklausuler även imotionerna A715 av m.fl. (m, fp, c) och A732av m.fl. (fp).Utskottets övervägandenNär det gäller den negativa föreningsrätten har utskottetvid behandling i tidigare betänkanden av liknandemotionsyrkanden anfört följande (/90:AU6 s. 14):De föreningsrättsliga bestämmelserna i ger rätt åtarbetsgivare och arbetstagare att tillhöra en arbetsgivar- elleren arbetstagarorganisation. Detta är den positivaföreningsrätten. Denna rätt skall vara okränkt. Därmed förbjudsexempelvis att en arbetstagare blir uppsagd eller avskedad föratt han eller hon har anslutit sig till en facklig organisation.Den omvända rätten att utträda ur en facklig organisation ärfastslagen genom arbetsdomstolens ovannämnda dom. Detta led iden negativa föreningsrätten är därmed att anse som gällanderätt, och det krävs inte någon lagstiftning för att fastställasjälva rättsläget i den delen. Annorlunda förhåller det sig medföreningsrättsskyddet för arbetssökande och den därmedsammanhängande frågan om organisationsklausuler. Detta problemdiskuterades ingående av nya arbetsrättskommittén, som kom framtill att man borde avstå från att ingripa med lagstiftning omden negativa föreningsrätten och bruket avorganisationsklausuler. Utskottet har i tidigare betänkandenanslutit sig till denna uppfattning och vidhåller sininställning. De problem som kan föreligga och som utskottetbedömer vara av begränsad omfattning bör kunna lösas på annatsätt än genom lagstiftning.Utskottet anser att det ovan anförda äger oförändrad giltighetoch avstyrker motionerna A715, A732 och A760, i förekommandefall i aktuella delar.De i motion A760 påtalade löneavdragen förfackföreningsavgifter förutsätter att arbetsgivarna har gjortåtagande härom i kollektivavtal. Den ordning motionärernaförordar tillämpas för övrigt på så sätt att denenskilde arbetstagaren vid inträde i en facklig organisationlämnar denna en fullmakt att genom löneavdrag uppbäramedlemsavgiften. En lagreglering skulle vara en onödiginskränkning i parternas avtalsfrihet, och utskottet avstyrkermotionen även i denna del.Förhandlings- och informationsrättenMBL inom offentlig sektorBakgrundFrågan om medbestämmande i samband med de politiska besluten iregeringen och hos kommuner och landsting har diskuterats vidåtskilliga tillfällen alltsedan tillkomsten av MBL.Hösten 1981 begärde på förslag avarbetsmarknadsutskottet en utredning som skulle syfta till enklarare gränsdragning i förhandlingsfrågorna på de landstings-och primärkommunala områdena (AU 1981/82:4). Mot beslutetreserverade sig de socialdemokratiska ledamöterna i utskottet.Efter regeringsskiftet anförde densocialdemokratiska regeringen i skrivelse 1982/83:176 att manborde pröva möjligheterna att avtalsvägen lösa förekommandegränsdragningsproblem. Ytterligare åtgärder borde vidtas förstom denna väg inte var framkomlig. Utskottet instämde (AU1983/84:5). I en reservation anförde representanterna för m, coch fp att den begärda utredningen borde fullföljas och utvidgastill att omfatta även de statligt anställdas förhandlingsrätt.I maj 1984 uttalade att en omprövningav MBLs förhandlingssystem i samband med beredningen avregeringsärendena borde komma till stånd (KU 1983/84:30). Påförslag av regeringen i proposition 1986/87:147 (AU18) godkänderiksdagen ett mellan statens arbetsgivarverkoch de statsanställdas huvudorganisationer träffat avtal ommedbestämmande vid beredningen av regeringsärendena. Avtalet,som ersatte ett träffat avtal i motsvarandeämne, ger huvudorganisationerna rätt till information iviktigare frågor med möjlighet för dem att påkalla muntligöverläggning.Efter beslut av (prop. 1986/87:99, KU29, AU3y) tidigare rätten för personalföreträdare att med vissaundantag delta i styrelsebesluten hos statliga myndigheterersatts med en närvaro- och yttranderätt. Därmed har man på denstatliga sidan anslutit till den ordning som tidigare införtsnär det gäller personalföreträdare i kommunala nämnder.MotionernaSonja Rembo m.fl. (m) anför i motion A760 att deoffentliganställdas förhandlingsrätt trots de inskränkningar somgjorts ändå är utomordentligt vidsträckt. Personalföreträdarna ide statliga styrelserna har långtgående befogenheter, vartillkommer att de fackliga huvudorganisationerna har egna mandat iett antal statliga verk och styrelser. I kommunala nämnder ochstyrelser har de anställdas fackliga representanter erhållitnärvarorätt. Den vidsträckta förhandlingsrätten i kombinationmed den fackliga representationen i de beslutande organen ger defackliga organisationerna och deras företrädare möjlighet attpåverka det politiska beslutsfattandet i flera led -- de har irealiteten flerdubbel rösträtt. Detta är betänkligt fråndemokratisk synpunkt.Den socialdemokratiska regeringen har ansett attgränsdragningen mellan förhandlingsrätten och den politiskademokratin kan lösas genom avtal. Motionärerna anser att det ärprincipiellt felaktigt att frågor som rör gränsdragningen mellanförhandlingsrätten och den politiska demokratin hänvisas tillavgörande i avtal mellan arbetsmarknadens parter. De framhållervidare att den rådande oklarheten om gränserna förförhandlingsskyldighetens omfattning inom de offentligasektorerna även har andra aspekter än hänsynen till denpolitiska demokratin. Den medför nämligen risker förineffektivitet och byråkrati genom det förhandlingssystem som ärinvolverat i beslutsfattandet.I motionen föreslås mot den angivna bakgrunden engenomgripande översyn av gällande lagar och förordningar i syfteatt åstadkomma en klar gränsdragning mellan den politiskademokratin och de offentliganställdas berättigade krav påmedinflytande. En grundlig översyn av medbestämmandelagenstillämpning på den statliga sidan också i övrigt är påkallad.Syftet bör vara att åstadkomma en klar gränsdragning mellanstatens fullgörande av rollen som arbetsgivare och utövandet avde politiska ledningsfunktionerna.Även i motion A732 av m.fl. (fp) påtalas somprincipiellt felaktigt att frågor om gränsdragningen mellanförhandlingsrätten och den politiska demokratin avgörs genomavtal mellan arbetsmarknadens parter. Behovet av detutredningsarbete som tidigare begärts kvarstår och bör inledassnarast. Arbetet bör omfatta hela den offentliga sektorn.Motionärerna föreslår ett tillkännagivande till regeringen avdet anförda.Utskottets övervägandenSom utskottet konstaterat i tidigare sammanhang föreliggersedan 1980-talets början skilda ståndpunkter i fråga om behovetatt särskilt utreda gränsdragningen mellan den politiskademokratin och medbestämmandet. Några nya argument sommotiverar ett ändrat ställningstagande från utskottets sida harinte förts fram av motionärerna, och utskottet är inte berettatt initiera ett utredningsarbete som syftar till ytterligareförändringar beträffande de offentliganställdas medbestämmande.Motionerna A732 (fp) och A760 (m) avstyrks därmed i deförevarande delarna.Förhandlingar och information i privata företagArbetsgivarens informations- och förhandlingsskyldighet skallenligt MBL fullgöras i första hand mot den lokalaarbetstagarorganisationen. I fråga om förhandlings- ochinformationsrätten i mindre företag framhåller . (m) i motion A760 att det på de större företagen som regelankommer på fackklubbarna att förhandla och ta emot informationenligt MBL. På mindre företag utan fackklubb blir det decentrala och regionala fackliga organen som avgör huruvida deanställda skall representeras av ett ombud på den egnaarbetsplatsen eller inte. Detta leder ofta till attarbetstagarna representeras av en facklig ombudsman utananknytning till det egna företaget.Det finns inte heller, fortsätter motionärerna, någonskyldighet för en sådan facklig representant att samråda med deanställda. Ordningen innebär att förhandling och informationmellan parterna på ett olyckligt sätt har lyfts över huvudet pådem som känner de lokala förhållandena. Den strider mot lagenssyfte att ge ökat inflytande åt de anställda på arbetsplatserna.Motionärerna föreslår att det uppdras åt regeringen att läggafram förslag till ändring av MBL, så att de anställda på de småföretagen garanteras deltagande i och ansvar för förhandlingaroch information. Garantin bör också omfatta rätt för deanställda att anlita fackligt ombud om de så önskar.När liknande förslag har framförts har utskottetsammanfattningsvis anfört:Medbestämmandet är en del av den fackliga verksamheten, ochhur denna skall läggas upp och genomföras bör bestämmas avarbetstagarna och deras fackliga organisationer. I fråga om denprivata arbetsmarknaden har utvecklingsavtal särskiltframhållits att formerna för samverkan och medbestämmande skallanpassas till de lokala förhållandena ute på arbetsplatserna. Påmindre arbetsplatser utan lokal facklig organisation förutsätteravtalet att man utser kontakt- eller arbetsplatsombud. föreligger en av parterna träffadöverenskommelse på den nu aktuella punkten. Det finns inte skälatt genom lagstiftning sätta avtalet i denna del ur spel.Utskottet finner inte anledning att i detta sammanhang frångåsin tidigare ståndpunkt i frågan utan avstyrker motion A760 iden förevarande delen.Elver m.fl. (fp) föreslår i motion A732 förändringar iförhandlingsreglerna som ger de anställda rätt till inflytandeoch information oavsett facklig tillhörighet. Motionärernahävdar att det bör finnas ett minoritetsskydd inom arbetsrätten.Detta skall ha till syfte att ta till vara små, intekollektivavtalsbärande organisationers intressen liksom enskildamedlemmars samt inte fackligt anslutna arbetstagares intressen.I detta avseende förordar motionärerna attförhandlingsskyldigheten enligt 11 § i de s.k.företagsledningsfrågorna skall gälla mot alla organisationerutan hänsyn till om de har avtal eller inte. Det förutsättsdärvid att organisationens medlemmar på arbetsplatsen i någonväsentlig omfattning berörs av frågan. Arbetsledningsfrågor somberör enskilda fall bör leda till att arbetsgivaren blir skyldigatt i förväg informera varje enskild anställd. Är den enskildefackligt organiserad skall organisationen ha rätt tillöverläggning med arbetsgivaren.Utskottet erinrar om att arbetsgivarnas primäraförhandlingsskyldighet enligt 11 § MBL i bl.a.företagsledningsfrågorna och primära informationsskyldighetenligt 19 § gäller gentemot den eller de kollektivavtalsbärandeorganisationer som finns på arbetsplatsen. Det minoritetsskyddmotionärerna efterlyser i förhandlingsdelen finns i 13 §. Enligtbestämmelserna i den paragrafen blir nämligen arbetsgivarenskyldig att förhandla med fackliga organisationer utan avtal omde har medlemmar på arbetsplatsen och den fråga det gäller"särskilt angår arbets- eller anställningsförhållandena" fördessa medlemmar. I denna förhandlingsskyldighet anses ligga ävenskyldighet att lämna den information som är nödvändig för attgenomföra förhandlingen. Som utskottet ser det är motionärernasönskemål om minoritetsorganisationers rätt till förhandlingaroch information i individuella fall tillgodosedda enligt deregler som redan gäller. Med hänsyn härtill och då utskottetinte är berett att föreslå en mer allmän förhandlings- ochinformationsrätt för dessa organisationer eller enskildaarbetstagare avstyrker utskottet motion A732 i den nu behandladedelen.Enligt 11 § medbestämmandelagen inträder den s.k. primäraförhandlingsskyldigheten för arbetsgivaren vid beslut omviktigare förändringar av verksamheten eller av arbetet elleranställningsförhållandena för medlemmar av denkollektivavtalsbärande organisationen på arbetsplatsen.