bet · GE01JuU1 · 1990-09-27 00:00:00 — Tillför man inte mer resurser utan istället konstaterar att resurserna är begränsade -- och man fårväl intrycket av att de kommer att ytterligare begränsas-- då kan jag inte se annat än att då måste vissa brottsområdenbli eftersatta, och det vore självfallet välgörande att få enordentlig diskussion om detta.Om jag fortsätter med några marginella synpunkter, så är detju sagt att vad polisen skall göra det är att förebygga ochförhindra brott. Det är huvuduppgiften. Ett intryck är väl dock,att har polisen fått mera ägna sig åt att försvåraoch kanske rent av enbart registrera anmälningar om brott, ochdärigenom kommit att inta en ganska passiv i stället för aktivhållning, som ju är vad som förväntas.Ytterligare en fundering i marginalen. Här sägs på någotställe i propositionen, att inte mindre än 1 harpolisens arbete ägnats åt trafikövervakning. Jag har ingen säkeruppfattning om hur det här förhåller sig till övrigpolisverksamhet, men jag tror mig ändå ha förstått -- efter attha läst propositionen -- att det är en mycket stor del avpolisens verksamhet som ägnas åt detta. Och vad man då undrarär: är det en rimlig avvägning som sker, när man ser på allannan verksamhet som då får en litet mer styvmoderligbehandling?Om jag återvänder till den prioritering som förordas, och därdå särskilt nämns t.ex. ekonomisk brottslighet och där harinkluderats miljöbrott, så kan man väl konstatera att inom detområdet sker praktiskt taget ingen preventiv verksamhet. Därkommer ju polisen ständigt i efterhand, och jag anser att skallman göra allvar av den här prioriteringen, då får man satsa heltandra resurser på att utbilda inte bara polis utan måhända ävenåklagare och domstol i dessa frågor. Annars blir det bara frommaförhoppningar om vad man kan och bör göra inom detta område.Riksdagsledamot: en fråga till rikspolischefen: konkreta, avgörande punkter hade den här propositionensett annorlunda ut, det här med tjänsteförslagsnämnd om du hadeskrivit den? Och till från : Detsaknades en polispolitik här i landet, sade du. Hur skulle duför en sådan vilja formulera det övergripande målet?Lars Bentelius: Det är klart vi kan diskutera vem som fickden svåraste uppgiften. Om jag skall formulera en övergripandepolispolitik, vilket man har misslyckats med enligt min mening i20 år, då tycker jag att man tillägger enmycket stor och intressant roll. Jag avstår från att besvarafrågan.Björn : Jag har svårt att ge mig in i de härvärderande resonemangen, för det är ju sådant som skall göra, inte myndighetschefer. Det är klart att detfinns vissa observationer som man alltid gör som representantför en verksamhet, och jag sade ju inledningsvis, att jag voreväl en ganska konstig rikspolischef, om inte jag hävdade att jagtyckte min verksamhet var värd mer pengar. Det ligger ju isakens natur. I övrigt tror jag att jag duckar frågeställningen,för det du far efter litet grand det är väl vilka strategiskabedömningar och prioriteringar som skulle så att säga ske frånvår sida, och det är ju precis det som är en fråga för sig.Riksdagsledamot: fråga var föranledd därav att viskall behandla denna proposition i utskottet, och det voreintressant att få veta också din uppfattning här. Var denbrister, alltså -- förutom tjänsteförslagsnämnd, förutomregional struktur, förutom mer pengar.Björn : Som jag sade, så tycker jag attpropositionen kännetecknas väldigt mycket av att vara ett kvittotill polisväsendet att vi är på rätt väg. Det andrakännetecknande draget i propositionen är att man aviserar olikafrågor man vill utreda och borra sig ner i. Och jag har ingeninvändning mot den uppläggningen. Den är ju logisk och den är,tycker jag, viktig att gå vidare med. Sedan kunde man i och försig ha önskemålet att en del av det där utredningsarbetet hadehunnit längre, men så är icke fallet.Riksdagsledamot: frågor till rikspolischefen.Rikspolischefen säger att det finns särskilda problem iglesbygden med rekrytering, och det vet vi ju. Men det finnsockså en del speciella problem just i glesbygden, som kanskeinte finns på samma sätt i storstaden. Vi har juglesbygdsdistrikt som är på tusentals kvadratkilometer. Detfinns många sådana, och det finns ochdet finns kanske ännu större. Det är klart att har man då en bili tjänst -- eller kanske två, men i vissa fall ent.o.m. -- så är det klart, att händer det någonting i ena ändenav distriktet och någonting i den andra änden avdistriktet, eller att man rent av ringer till polisen ochanmäler felaktigt eller falskt en älgolycka i ena änden avdistriktet för att få polisen att köra dit, och sedan gör manrånet i den andra änden av distriktet, då blir det ju storaproblem, och inte minst också ur polismännens egensäkerhetssynpunkt, därför att om polismännen kommer i underlägei ena änden av distriktet, så kan de ju inte förvänta sig någonsnabb hjälp -- knappast någon hjälp alls -- inom någon tid somär värd att få hjälp. Och det skapar väl en otrygghet, och jaghar varit ute på många sådana polisdistrikt och förstått det attpoliserna känner sig rätt otrygga och är kanske rent av tvungnaatt agera på ett annat sätt i dessa distrikt än vad man skullegöra i ett storstadsdistrikt. Man får backa mera på något sätt,och kanske faktiskt inte bli lika effektiv. Det här gör att jaghar funderat litet grand på just det här som civilministernsade, att det kanske från regeringens sida inte har funderats såmycket, nämligen att kanske skapa flera distrikt osv. Mencivilministern har ju inte sagt att man har bestämt sig för attabsolut inte tänka över det vidare, utan jag vill bara ha någratankar från rikspolischefen på denna punkt, om man frånrikspolisstyrelsen har funderat -- det har man naturligtvisgjort, men om man mera konkret funderat på vad man egentligenskulle kunna göra. Detta är ett speciellt problem. För säga vadman vill om storstaden -- nu kanske länspolismästarna härreagerar, men det är ju ändå så att smäller det på Hornsgatanoch polismännen där hamnar i underläge, så kommer det ganskasnabbt ytterligare ett par bilar från angränsande polisdistrikt,och den möjligheten har man inte i vissa delar av Östergötlandeller uppe i . Det var den första frågan.Sedan har jag ett par korta frågor till. Hur många poliseranser rikspolischefen att det skulle behöva utbildas under entreårsperiod framöver?Och vad kan vi göra för att polisutbildningen skall kunna ökaytterligare, om vi skulle vilja öka den utöver de 800? Kanpolishögskolan ta fler än 800? Finns det möjligheter tillutbyggnader? Hur mycket skulle man kunna bygga ut den nuvarandepolishögskolan? Hur mycket skulle den då kunna ta? Och sedan detsom står i den här propositionen, nämligen attpraktiktjänstgöringen skall minska och den teoretiskautbildningen skall öka, och då frågar jag: Vad betyder detegentligen för polisens insatser i stort? Det måste jurikspolisstyrelsen ha någon synpunkt på.Och en avslutande fråga till riksåklagaren som har varit medmånga år som åklagare: riksåklagaren någon synpunkt på hursamarbetet mellan polis och åklagare har förändrats ?Riksdagsledamot: Jag skall återkomma till minaadministrativa tjänster, där det inte finns vakantapolistjänster. Mot bakgrund av att sade att detbehövs ytterligare tillskott för att man skall kunna ha enverksamhet skall jag ställa denna fråga: Kan man prioritera inomde polisdistrikt som inte har vakanta tjänster så att man kan fåråd att ha administrativa tjänster? Mot bakgrund av ökadekostnader nu som läggs på verksamheten -- momshöjningen påbensinen t.ex. -- klarar ni det, eller behöver ni extratillskott till just de administrativa tjänsterna? Och för detandra: När det nu gäller prioriteringar -- precis så somBentelius sade -- så ingår då inte brott som drabbar enskilda,typ egendomsbrott och skadegörelse, i prioriteringarna. Hur serni på att detta har en lägre prioriteringsgrad än de övrigabrotten?Riksdagsledamot: Jag har två frågor till rikspolischefen.Den första gäller jämställdheten, eller den påstådda bristen påjämställdhet. För rektorn på polisskolan sade i ,att den manliga principen och männen har varit helt förhärskandeinom polisen, och civilministern sade att nu var tionde polis ärkvinna. Jag vill fråga: Stämmer det att kvinnliga polisermotarbetas och mobbas av manliga kolleger, och om svaret är ja,vill jag veta vad ni kan göra inom polisen för att lösaproblemet?Sedan läste jag i att till polisförbundetskongress föreslås i ett par motioner att anmälningar motpolisen bör utredas av icke-poliser, och vi har det också ipropositionen, och jag skulle gärna vilja få synpunkter på demotionsförslagen.Björn : Det är riktigt att man kan säga attattityden blir annorlunda i glesbygdsdistrikt. Man får backamera, man får använda talets förmåga mer än muskelkraft ochannat när man hamnar i en skogsdunge och är ensam. Så är det. Nuhar jag väl från mitt resande noterat samma oro men också enganska hög grad av stolthet över att vara i ett sådant distrikt,så det är inte enbart negativt. Det finns en del positivt i det.Det finns ett antal saker som jag tror man kan fundera över.En var jag inne på när jag hade mitt anförande, och det ärförgubbningsrisken, dvs. att vi får en förlorad generation iglesbygden. Det håller inte att skicka in en karl eller kvinna i55--60-årsåldern med en guldkedja runt halsen och påstå att deskall vara narkotikaspanare i en mindre stad. Det är intetrovärdigt. Vi tappar med andra ord den yngre delen. Alltsåmåste nya poliser tillföras även de här distrikten för att få enjämn utveckling.Det andra -- och det skall jag återkomma till, för det lågäven i frågan kring de administrativa resurserna. Det som sker ide mindre distrikten är att man tar in poliser att varaarrestantbevakare och allt annat, för man har inga rörligapengar kvar. Så utvecklingen i mindre distrikt går tvärtemot denvi predikar, både från vår sida och , att detborde vara, och det har att göra just med bristen för dagen pårörliga pengar.Övriga förslag då. Ja, vad vi predikar när vi är ute ärväldigt mycket att se inte samverkan som första steget motnedläggning. Samverkan är något positivt. Det borde inte varaotänkbart i vissa distrikt, och här förs en del resonemang, attexempelvis stänga vissa stationer , för det viktiga förmedborgare är att poliser är ute bland människor. Att det sitteren massa poliser eller andra i polishus och bemannar dem utanatt det förekommer polisproduktion utomhus är inte till gagn förnågon. Här tror jag att det väldigt mycket handlar om att vädjatill förnuftet -- att detta är vägen att gå, om man skallundvika de eljest ofrånkomliga distriktsnedläggningarna. För vibetalar ju kanske extra föratt ha denna struktur, och då måste vi inom polisväsendet så attsäga ta till vara dess fördelar.En annan historia, apropå en av frågorna: det måste bli så,och är på väg i många distrikt, att gå den vägen att man åker ini grannens distrikt. Ligger tätorten ellerbefolkningskoncentrationen närmare grannen, så skall grannenkunna åka in, och jag tror att vi inte kan lägga ner nog kraftpå att prata kring detta. Det finns projekt -- bl.a. iVästerbotten, det finns i , det finns i , detfinns även här i -- som försöker ta tag idetta genom att hitta konstruktiva lösningar, och dem gäller detatt stimulera fram.När det gäller antal poliser har jag en enkel filosofi. harvi kommit till 800 poliser. Det innebär att det behövs 2--3antagningar innan vi är i balans med antalet accepteradepolistjänster. Jag tror att det är viktigt att ligga kvarstabilt, så att man framöver ligger på 800poliser, så att vi i lugn och ro kan planera efter det, för vihar ändå ett tapp på ca 500 poliser avpensioneringsskäl och allt möjligt annat, och det är viktigt attdenna siffra är stabil.När det gäller våra möjligheter att expandera, klarar viframöver ungefär 200 till genom att bygga till de kaserner ochannat vi har ute på , vilket ger mig anledning attsäga -- apropå den tidigare diskussionen -- att vi inte ärfanatiska motståndare på något sätt till ett slags successivutlokalisering av utbildning. Den sker , vad gällerfunktionsutbildningen. Däremot är vårt stora problem just ,att få stockholmare att bli poliser i , och därför ärdiskussionen just nu att diskutera utflyttning inte särskiltlämplig, eftersom det är just stockholmare vi vill skall sökasig till jobbet att vara Stockholmspoliser.När det gäller praktiktjänstgöringen är det riktigt attteoridelen går upp, och det finns naturligtvis inompolisväsendet litet olika syn på detta, men jag tror att dendominerande majoritetsuppfattningen är att om vi skall göraallvar av att detta är en högskoleutbildning och träna vårapoliser att ha en god beredskap för ett långt yrkesliv, då ärdet rätt väg att gå. Sedan kan det ibland finnas anledning attkorrigera pendeln tillbaka, om vi har missat något pågreppteknik och annat. Men färdriktningen tror jag är riktig.Och vad rektorn på arbetar väldigtmycket med, det är att försöka ta in nya undervisningsformer iform av föreläsningsserier, seminarieverksamhet och annat, föratt ge detta ett professionellt och fullödigt utbildningssystem.Jag fick inte frågan om sambandet mellan åklagare och polis.Den gick till en representant för riksåklagaren. Men det hindrarmig inte från att säga att jag tycker visst att vi harutvecklats ganska mycket. Jag slås när jag är ute och reser avhur pass bra det i själva verket går runt om i landet. Problemet-- som ett litet memento inför de härprioriteringsdiskussionerna -- är att vi löser en del avdessa prioriteringssituationer genom att låta saker och ting gåi preskription och med andra tekniker för att hålla nerebalanserna. Det pratas aldrig om det, men det är så det går tillute i landet. Och tycker jag naturligtvis att öppna, rakaprioriteringar från regering och riksdag -- vad man skallprioritera -- måste vara bättre än att man löser dessa frågorbakvägen genom preskriptionstekniken.När det gäller frågan om administrativa tjänster så är alltsåsituationen den, att det vore väldigt bra för oss om vi hadelitet pengar att kunna stoppa in i just dessa distrikt. Det måvara från vakansmedelspolisdistrikt eller eljest, beroende påatt ute finns det 40--50 distrikt som går tvärs emot denofficiella tesen, nämligen att ta in poliser, för det är slut påde administrativa pengarna. Och för en väldigt liten summaskulle man kunna få ut väldigt mycket poliskraft i dem somalltså har ett "överskott" av polistjänster. Jag tror att detvore bra, för det skulle också bli en signal in tillpolissystemet, att även de skall vara rationella. För litet går man ute och gnölar över att man tvingas varairrationell. Så vi får väl se framöver -- men fanns det någonmöjlighet att fördela en aning av en i och för sig given summatill dem, så tror jag att det vore av godo. Och jag tänkernaturligtvis väldigt mycket på vakansmedelsdelen.Momshöjningen skall jag inte yttra mig om. Säg den verkschefsom inte talar om att han inte kan klara av det. Det liggerliksom i systemets natur. Och det är självklart att för ossbetyder det mycket. Det är mycket bensinkörning det handlar om.Det betyder 13 milj.kr. ungefär för oss som så att säga måsteprioriteras bort, om vi skall klara denna del.När det gäller egendomsbrott och annat kan jag besvaraprioriteringsfrågan på två sätt: Ett är att vi ju själva inomrikspolisstyrelsen i samråd med landets polisdistrikt hararbetat ut fyra prioriteringsgrunder som vi uppfattar ligger isamklang med statsmakternas intresse. Det ena är detnarkotikamanifest vi arbetat fram. räknar vimed att lägga fram vårt ungdomsmanifest, som kommer att fåungefär samma uppläggning som narkotikamanifestet. Det räknar vimed att göra på en mässa här i tillsammans med bl.a.statens ungdomsråd och regeringens delegation för ungdomsfrågor.Vi räknar med att lägga fram ett manifest för de yrkeskriminellanågon gång och vi räknar med att klara detförebyggande manifestet ett halvt till senare.Då kan det verka, som det sägs här, att en del brott fallerbort. Ja, det är riktigt, men är välen vanlig polisiär uppfattning, att det kanske är viktigare attgå efter dem som begår egendomsbrotten än varje enskilt brott,för ofta är det en liten krets människor som begår just dessa.Och kan vi jaga dem, så är det inte alltid mest viktigt om vikan bevisa 20, 40, 60 eller 80 olika inbrott.Jag fick frågor om jämställdhet. De är riktiga de siffror somcivilministern säger. Vi uppfattar inte -- generelltsett i alla fall -- att kvinnorna har det besvärligt ute, utanvi uppfattar det som så, att när det sker en förändring kan detklämma. Det kan gälla karlar också. Men när det finns en"minoritet" på en arbetsplats, så kan den polisiära atmosfärenibland vara rå mot den som representerar en minoritet. Och detgäller det att bryta. har vi alldeles extraordinäramöjligheter att få detta utrett, för de fall som jag antarfrågeställaren framför allt syftar på, var den undersökning somgjordes i , och eftersom vi har tidigarepolismästare här i form av tror jag att jagskickar den frågan till för ett mer fördjupat svar.Men jag tycker nog, att det där är ett problem vi skall kunnaklara av.När det gäller anmälningar mot polisen har jag denuppfattningen -- det hade jag innan jag kom till polisväsendetoch har det sedan jag kom dit -- att i och för sig vore detskönt för oss, om någon annan kunde utreda, men jag ser interiktigt vilken denna annan kan vara. Det viktiga är att det äråklagare som leder detta, och jag har inte sett möjligheten attbygga upp en konkurrerande apparat så att säga. Men det är ingetsjälvändamål för polisen att ha detta. Till detta skall fogas,att vi inom polisen ser två problem. Det ena problemet är detsom ofta förekommer i massmedia, dvs. poliser som begåroegentligheter, slår fyllerister osv. Det har vi inget som helstförbarmande med. Men sedan har vi ett annat problem som följerav våldsmonopolet, nämligen när poliser ingriper i stökigasituationer, kanske med en viss portion rädsla i botten. Det kanbli något slag för mycket. Och kan vi inte stödja i det fallet-- detta möjligen för mycket slag i en ingripande situation --då får vi poliser som tittar bort när någon attackerarmedborgarna. Och det kan vi inte heller ha. Så vi ärkonfronterade med ett dubbelt problem, där man, tycker jag,ibland litet för litet diskuterar det andra problemet, nämligenhur vi skall stötta de poliser som i ingripandesituationen iefterhand måhända har gjort något slags fel. Det är dubblaproblem här.Bitr. riksåklagaren : Ja, det var frågan omsamarbetet mellan polis och åklagare genom årens lopp, och därkan jag väl säga att jag reser rätt mycket ute i olika distrikt,och den bild man får är att samarbetet lokalt och regionalt utei landet fungerar i huvudsak gott. Det är klart att detinträffar fall när man kommer till olika meningar omsamarbetssvårigheter, men det förändrar ändå inte den härtotalbilden. Det som är gott kan dock naturligtvis göras ännubättre. Jag har alltså, när det gäller de härprioriteringsfrågorna, pekat på vissa områden, där jag tror skulle kunna komma fram till en bättre ordning än . Jagtror att ett gemensamt problem med polisen har vi åklagare, ochdet gäller att få de mål utredda som vi bedömer som väsentliga,så att vi inte får gamla mål utredda och de nyaanmälningar och nya brott som kommer tar innan de blirutredda. Där måste vi nog försöka komma fram till någon sortsgemensam lösning. Men, som sagt var, huvudintrycket är attsamarbetet fungerar bra.Generaltulldirektören : Den här propositionenberör ju egentligen bara marginellt tullens verksamhet, så jagkan därför vara ganska kortfattad och egentligen bara säga tvåsaker. För det första att vi från vår sida är tillfredsställdamed det uttalande som görs i propositionen om gränsdragningenmellan polisen och andra verksamheter. För det andra att detviktiga i varje fall när det gäller förhållandet mellan polisenoch tullen naturligtvis framför allt är den lokala samverkan,och möjligheterna och intresset för en ökad samverkan diskuterasför närvarande i två sammanhang, dels inom ramen för denaktionsgrupp som regeringen tillsatt när det gäller kampen motnarkotika, där vi också specifikt tittar på samarbetsfrågormellan tull och polis, bl.a. med utgångspunkt i detnarkotikamanifest som alldeles talade om,dels då också, när det gäller narkotikafrågorna, så gårriksåklagarens initiativ mellan polisen, riksåklagaren ochtullen när det gäller just hur utredningsverksamheten skall pånarkotikaområdet gå till. Och jag kan väl dessutom tillägga attnaturligtvis när det gäller de internationella frågorna, som juockså tas upp i propositionen, så försöker vi samverka mellantullen och polisen på så sätt att de s.k. sambandsmän som bådamyndigheterna har -- polisen naturligtvis flera -- fullgöruppgiften, inte bara så att säga i nordiskt avseende mellan deskilda nordiska länderna, utan också när det gäller mellan deolika myndigheterna.Överdirektören , BRÅ: Jag skall säganågot om brottsprevention. Men först skulle jag vilja säga någotom de här prioriteringarna. Det är ju så att i propositionenprioriteras inte bara narkotikabrottslighet, våldsbrottslighetoch ekobrottslighet utan också den s.k. traditionellabrottsligheten. Och där är väl min reflexion, att det kan intevara så lätt att vara polis. Dessutom sägerman att en större andel av polisresurserna skall användas förpreventiv verksamhet. Det är klart, att det tycker vi frånbrottsförebyggande rådet är väldigt bra. Man säger inte bara det-- man säger också att den preventiva verksamheten i många fallär det bästa sättet att nå resultat på. Det kan vi också hållamed om. Men det anslaget tycker väl vi skulle fordra att mantalade litet mer om bf-verksamheten i propositionen. Vi skullegärna ha sett att man beskrev vad som sker på den sidanoch -- inte minst -- att man gjorde en analys av denverksamheten för att kunna gå vidare. Man skulle göra en analysav vad som är bra, vad som kan bli bättre, vad som kanske ärdåligt.Vi har två grupper av poliser som har nämnts här,kvarterspoliserna och de poliser som arbetar i skolan med lag-och rättundervisning. Jag tycker väl för min egen del att de harfått litet väl litet utrymme i den här propositionen. De gör ettväldigt bra jobb, och jag tror att om man skall få dem attfortsätta med samma entusiasm som många av dem har, så måste defå en helt annan status än vad de har . Deras verksamhetmåste lyftas fram. De måste få utbildning.När det gäller utbildningsfrågan, så är den nämnd i någonmening i propositionen under grundutbildningsavsnittet. Man harju ett embryo till en utbildning som jag tycker är väldigt bravid för just poliser, framför allt entiopoängskurs i analys och planering. Man har bara haft tvåkurser och en tredje kommer att äga rum . Jagtror att det skulle kunna bli något bra, om man bygger ut det. Idet sammanhanget skulle jag vilja sticka in också, att jagtycker att detta med analys och planering har fått en lättsinnigbehandling, eller näst intill det, i propositionen. Det stårunder de administrativa avsnitten. Men det måste ju ändå varanågot av det viktigaste, om man skall kunna uppnå resultat i denhär svåra polisverksamheten.Vi tycker väl från BRÅs sida att tiden borde vara mogen nu attta ett ordentligt grepp, när det gäller den brottspreventivasidan och göra en satsning på den delen litet mera handfast,inte bara med uttalanden. Man säger någonstans i propositionen,att brottsförebyggande arbete förutsätter ett brett samarbete,och då skall man ju komma ihåg att om man skall få resultat idet brottsförebyggande arbetet, så måste alla vara engagerade.Det är ingen uppgift enbart för rättsväsendets myndigheter, utandet gäller lika fullt också föräldrar, skola, alla boende i ettområde, om man skall se några resultat. Alla som kan påverkatillfällena till brott och som kan påverka orsakerna till brottmåste delta i en sådan verksamhet.En annan förutsättning som är väldigt viktig, tror jag, det äratt man bedriver brottspreventiv verksamhet i geografisktavgränsade områden av väldigt självklara skäl, egentligen. Delsså ser faktiskt problembilderna hela olika ut i olika kommuner,t.o.m. i olika stadsdelar. Det ser vi klart i vårt s.k.Stockholmsprojekt.