bet · GE01TU2 · 1990-08-25 00:00:00 — I betänkandet behandlas 14 motionsyrkanden, huvudsakligen iyrkestrafikfrågor, från den allmänna motionstiden vid 1989/90års riksmöte.Riksdagen beslutade vid 1987/om enomfattande avreglering av yrkestrafiken och stiftade i sambanddärmed en ny yrkestrafiklag. Avregleringen innebär främst en iprincip fri konkurrens för taxitrafiken, förbeställningstrafiken med bussar och för bussuthyrningsrörelser.Linjetrafiken med buss berörs i begränsad omfattning avavregleringen. Den nya yrkestrafiklagen trädde i kraft den 1januari 1989. För taxitrafiken trädde dock avregleringen i kraftförst innevarande år.I m- och fp-motioner begärs en ytterligare avreglering avyrkestrafiken. Lämplighetsprövningen bör enligt motionärernainte omfatta sådana faktorer som vilja och förmåga att fullgöraskyldigheter mot det allmänna utan endast vad som är avbetydelse för passagerarnas säkerhet och för trafiksäkerheten.Utskottet avstyrker motionsyrkandena. M-, fp- och c-ledamöternareserverar sig. I de nämnda motionerna begärs vidare attyrkestrafiklagens regler om konkurrensskydd för SJsjärnvägstrafik och för trafikhuvudmännens trafik upphävs.Utskottet avstyrker även dessa motionsyrkanden. M- ochfp-ledamöterna reserverar sig.Vidare avstyrker utskottet ett yrkande i en m-motion somsyftar till att så långt möjligt begränsa att trafikhuvudmännenutför den trafik som de har ansvaret för i egen regi. M- ochfp-ledamöterna reserverar sig även i den frågan.M-ledamöterna reserverar sig mot att utskottet avstyrker ettm-yrkande om att landstingen inte bör engagera sig ilänstrafiken.M-, c-, v- och mp-ledamöterna reserverar sig mot attutskottet avstyrker motionsyrkanden om dispenser från kravet påatt taxibilar från skall vara försedda medkvittoskrivande och registrerande taxametrar.C-, v- och mp-ledamöterna reserverar sig mot att utskottetavstyrker ett yrkande i en c-motion om att bl.a. endast de somhar tillstånd till yrkesmässig trafik bör få tillstånd att hyraut tunga bussar.Slutligen reserverar sig v- och mp-ledamöterna mot attutskottet avstyrker ett yrkande i en mp-motion om att bussar börvara försedda med anordningar för att transportera cyklar.Till betänkandet har förutom de nämnda reservationerna fogatsett särskilt yttrande av c- och mp-ledamöterna om en för de bådaSkånelänen gemensam trafikhuvudman. Motioner framlagda under den allmänna motionstiden i januari19901989/90:T212 av m.fl. (fp) vari yrkas20. att beslutar att endast kontroll av kompetensoch säkerhet på trafikområdet skall utgöra grund vid prövning avansökan om trafiktillstånd.1989/90:T215 av m.fl. (m) vari yrkas20. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om den regionala och lokala trafiken,21. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om yrkestrafiken,22. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om trafikhuvudmännens trafik i egen regi,23. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om landstingens engagemang ilänstrafikbolagen.1989/90:T243 av m.fl. (c) vari yrkas1. (delvis) att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motion 1989/90:N347 anförts om nödvändigheten avoffensiva insatser för att utveckla infrastrukturen i Skåne.1989/90:T342 av m.fl. (mp) vari yrkas4. att som sin mening ger regeringen till kännaatt cyklar skall kunna medföras på bussar i enlighet med vad imotionen anförts.1989/90:T432 av m.fl. (c) vari yrkas5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ökad säkerhet i busstrafiken.1989/90:T905 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom behovet av en översyn i skärpande riktning av brott mot 4kap. 1 § yrkestrafiklagen.1989/90:T907 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom behov av dispensmöjligheter från att ha kvittoskrivare itaxi.1989/90:T923 av och (båda s) variyrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om försöksverksamhet med beställningstrafikunder icke ordinarie trafiktider.1989/90:T924 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom behovet av konkurrens i utbildningen för att erhållatrafiktillstånd.1989/90:T931 av Hans Nyhage (m) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om dispenser från kravet på taxameter ifordon, som används i taxitrafik,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om tvånget att fr.o.m. den 1 juli 1990använda kvittoskrivande taxametrar i fordon, som används itaxitrafik.1988 års riksdagsbeslut om avreglering av yrkestrafikenYrkestrafiklagen (1988:263) avser sådan yrkesmässig trafik sominnebär att bl.a. personbilar, lastbilar och bussar jämte förareställs till allmänhetens förfogande för transport av personeroch gods. Yrkesmässig trafik kan enligt lagen bedrivas somlinjetrafik, taxitrafik och beställningstrafik med buss, såvittgäller persontransporter, samt såsom godstrafik.1988 års yrkestrafiklag ingår som ett led i den avregleringav yrkestrafiken som beslutade om i samband medbehandlingen av trafikpolitiska proposition. Deviktigaste inslagen i avregleringen är att den s.k.behovsprövningen, som tidigare hade slopats för godstrafiken,avvecklades också för taxitrafiken och för beställningstrafikenmed bussar. Dessutom slopades genom riksdagsbeslut(prop. 1987/88:50 bil. 1 och prop. 1987/88:78, bet. TU15, rskr.166) behovsprövningen av bussuthyrningsrörelser enligt lagen(1979:561) om biluthyrning i sin då gällande lydelse. 1988 årsriksdagsbeslut innebär sålunda att inte bara godstrafik på vägutan också taxitrafik, beställningstrafik med bussar ochbussuthyrning i princip kan bedrivas i fri konkurrens.Den nya yrkestrafiklagen och ändringarna i lagen ombiluthyrning trädde i kraft . Avregleringen avtaxitrafiken trädde dock i kraft först innevarandeår.Huvuddragen i lagstiftningen om trafikhuvudmänEnligt lagen (1978:438) om huvudmannaskap för viss kollektivpersontrafik skall det -- för att främja en tillfredsställandetrafikförsörjning -- i varje län finnas en huvudman som ansvararför den lokala och regionala linjetrafiken förpersontransporter.Enligt lagen (1985:449) om rätt att driva viss linjetrafikfår en trafikhuvudman inom sitt län fr.o.m. den 1 juli 1989driva linjetrafik enligt yrkestrafiklagen utanlinjetrafiktillstånd. upphörde -- i princip -- allatidigare meddelade trafiktillstånd att gälla.Lämplighets- och skadlighetsprövning enligtyrkestrafiklagstiftningen1988 års riksdagsbeslut innebar inte bara en avreglering avyrkestrafiken utan också en skärpning av reglerna omlämplighetsprövning av den som söker trafiktillstånd ellertillstånd till uthyrningsrörelse enligt biluthyrningslagen.Sålunda utvidgades i fråga om juridiska personer den personkretssom skall prövas. Vidare förstärktes den uppföljande prövningenav lämpligheten.Lämplighetsprövningen enligt yrkestrafiklagen innebär främstatt trafiktillstånd får ges endast till den som med hänsyn tillyrkeskunnande, ekonomiska förhållanden, vilja och förmåga attfullgöra sina skyldigheter mot det allmänna, laglydnad i övrigtsamt andra omständigheter av betydelse bedöms vara lämplig attdriva verksamheten. I fråga om juridiska personer skallprövningen avse den eller dem som är trafikansvariga. Prövningenskall därutöver, utom när det gäller yrkeskunnande, avse bl.a.verkställande direktör, andra ledande befattningshavare ochstyrelseledamöter. Trafiktillstånd kan återkallas om det i denyrkesmässiga trafiken eller i övrigt vid driften avtrafikrörelsen eller i annan verksamhet som tillståndshavarendriver har förekommit allvarliga missförhållanden eller omannars förutsättningarna för tillstånd inte längre föreligger.Lämplighetsprövningen enligt biluthyrningslagen har enutformning som motsvarar yrkestrafiklagens.I och med att den nya yrkestrafiklagen fullt ut trätt ikraft kan, som nämnts, inte bara godstrafik på väg ochbeställningstrafik med bussar utan också taxitrafik i principbedrivas i en fri konkurrens. Tillstånd till linjetrafik fåremellertid ges endast om den avsedda trafiken inte kan antas blitill skada för redan etablerad järnvägstrafik eller för denlokala och regionala busstrafik som drivs av trafikhuvudmännen.Undantag från denna bestämmelse gäller så till vida somtillstånd får ges, om sökanden gör sannolikt att en avsevärtbättre trafikförsörjning därigenom skulle uppnås. Fortsatt avreglering av yrkestrafikenI motion T215 (m) framhålls att lämplighetsprövningenendast bör omfatta faktorer av betydelse för passagerarnassäkerhet och för trafiksäkerheten. Att av bl.a. fiskala skäl taandra hänsyn vid bedömningen säger sig motionärerna inte kunnagodta. Vidare framhåller motionärerna att den lokala ochregionala kollektivtrafiken bör avregleras. Bestämmelserna omlinjetrafiktillstånd i yrkestrafiklagen innebär enligtmotionärerna ett otillbörligt konkurrensskydd för SJ och förtrafikhuvudmännen. Dessa bestämmelser bör därför upphävas. Allainnehavare av yrkestrafiktillstånd bör ha samma rätt att drivabusslinjetrafik som trafikhuvudmännen har.I motion T212 (fp) yrkas att beslutar att endastkontroll av kompetens och säkerhet på trafikområdet skall utgöragrund vid prövning av ansökan om trafiktillstånd.Utskottet finner det för sin del angeläget att denyrkesmässiga trafiken bedrivs på ett ansvarsmedvetet och lojaltsätt.Som utskottet framhållit i tidigare betänkanden gäller föryrkestrafiksektorn, förutom yrkestrafiklagen, bestämmelser ombl.a. lastvikt, arbetstid, farligt gods och hastighet.Överträdelser av sådana bestämmelser kan innebära risker förtrafiksäkerheten och snedvrida konkurrensen inomtransportmarknaden. Överlaster medför dessutom kostnader förväghållningen. Vidare har trafikföretagen naturligtvis att följade regler i fråga om beskattning, ekonomisk redovisning m.m. somgäller för all näringsverksamhet. Även överträdelser av sådanaregler innebär en osund konkurrens och ofta betydandesvårigheter för seriöst skötta företag.Yrkestrafiklagens regler om lämplighetsprövning har enligtutskottets mening givits en utformning som synes väl ägnad attmotverka lagöverträdelser av de nämnda slagen och därmed sålångt möjligt säkerställa att yrkestrafiken bedrivs på det sättsom utskottet finner önskvärt.Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottet motionT212 (fp) i den del som är i fråga och motion T215 (m)yrkande 21.I motionerna T212 (fp) och T215 (m) aktualiseras även den s.k.skadlighetsprövningen enligt yrkestrafiklagen.I den sistnämnda motionen framhålls att den lokala ochregionala kollektivtrafiken bör avregleras. Bestämmelserna omlinjetrafiktillstånd i yrkestrafiklagen innebär enligtmotionärerna ett otillbörligt konkurrensskydd för SJ och förtrafikhuvudmännen. Dessa bestämmelser bör därför upphävas. Allainnehavare av yrkestrafiktillstånd bör ha samma rätt att drivalinjetrafik som trafikhuvudmännen har.I motion T212 (fp) yrkas att beslutar att endastkontroll av kompetens och säkerhet på trafikområdet skall utgöragrund vid prövning av ansökan om trafiktillstånd.Som utskottet tidigare framhållit skulle en fullständigt frikonkurrens i fråga om linjetrafiken på väg kunna medföraskadeverkningar för den trafik som samhället bedriver. Dentrafiken syftar ofta till att upprätthålla ett visstgrundläggande trafikutbud och måste drivas även om den går medunderskott som täcks via skatterna. Detta är regelmässigt falletmed den trafik som trafikhuvudmännen svarar för. Även SJbedriver olönsam trafik som finansieras med särskilda medel överstatsbudgeten.Av det anförda följer att motionerna T212 (fp) yrkande 20,såvitt nu är i fråga, och T215 (m) yrkande 20 avstyrks.2. TrafikhuvudmannaskapsfrågorSom nämnts inledningsvis föreskriver lagen om huvudmannaskapför viss kollektiv persontrafik att det i varje län skall finnasen huvudman som ansvarar för den lokala och regionalalinjetrafiken för persontransporter. Huvudman ärlandstingskommunen och kommunerna i länet gemensamt. IStockholms län är landstingskommunen huvudman och i länkommunen. Landstingskommunen och kommunerna i ett län kan docköverenskomma att antingen landstingskommunen eller kommunerna ilänet skall vara huvudman. Till fullgörande av sitt ansvar förtrafiken anlitar det stora flertalet trafikhuvudmänentreprenörer. Fyra huvudmän, nämligen de i ,, och , driver emellertidtrafiken helt eller så gott som helt i egen regi.Som också nämnts inledningsvis får trafikhuvudmannen inomlänet -- fr.o.m. -- driva linjetrafik enligtyrkestrafiklagen utan linjetrafiktillstånd. upphörde-- i princip -- alla tidigare linjetrafiktillstånd att gälla.Lagen om rätt att driva viss linjetrafik, som gertrafikhuvudmännen nämnda rättighet, motiverades med önskemål omatt främja ett bättre resursutnyttjande inom kollektivtrafikengenom ökade möjligheter till en rationell trafikplanering samttill större frihet och ökad konkurrens vid huvudmännensupphandling av transporttjänster. Avsikten var inte -- betonadesdet -- att försämra förutsättningarna för entreprenadtrafikenutan att skapa ett system där fördelarna med att utnyttjafristående entreprenörer skulle bli större än dittills (prop.1984/85:168, bet. TU30, rskr. 383).I motion T215 (m) framhålls att huvudmannatrafik i egenregi innebär risker för att konkurrensen inombusslinjetrafiken snedvrids med hjälp av skattemedel. Entrepenadbör därför uppmuntras. Endast undantagsvis börtrafikhuvudmännen få driva trafik i egen regi.Med det politiska och ekonomiska ansvar somtrafikhuvudmännen har för den lokala och regionala linjetrafikenbör de enligt utskottets mening själva bestämma om -- och ivilken utsträckning -- trafiken skall utföras i egen regi ellermed hjälp av entreprenörer. Med det sagda avstyrksmotionsyrkandet.I motion T215 (m) framhålls vidare att det är olämpligt attlandstingen har ett engagemang i länstrafikbolagen. Lagenhar ändrats -- säger motionärerna -- så att det nu ärmöjligt för kommunerna i ett län att ta över ansvaret förhuvudmannaskapet. Enligt motionen bör en sådan ordning bliobligatorisk och landstingen således frigöras från ansvaret förlänstrafiken.Huvudregeln enligt huvudmannaskapslag är -- somframgår av vad utskottet anfört i det föregående -- attkommunerna och i ett län gemensamt svarar förhuvudmannaskapet. Av förarbetena till lagen framgår att detbedömdes ändamålsenligt att genom ett och samma organ sökatillgodose såväl lokala som regionala trafikintressen inomlänet. I proposition 1987/88:78 om avreglering avyrkestrafiken framhölls att man inom en del kommuner ochlandsting hade väckt frågan om inte landstingen såsom regionalaorgan i ökad utsträckning borde kunna ta på sig ansvaret för attgarantera den grundläggande trafikförsörjningen för hela länet.Rent allmänt finns det nu hos landstingen -- sades det ipropositionen -- en ambition att ägna länets trafikfrågor ettstörre intresse än vad som tidigare hade varit fallet. I den månen sådan utveckling kunde främja kollektivtrafiken borde denuppmuntras. lag föreslogs därför ändras så attlandstinget inte bara i utan i alla län ensamtkunde ta ansvaret för kollektivtrafiken. En förutsättning härförskulle självfallet vara att kommunerna och varöverens. borde möjlighet öppnas för kommunerna i länetatt gemensamt utöva huvudmannaskapet utan landstingetsmedverkan. Även i det fallet skulle krävas att ochkommunerna var överens. beslutade i enlighet medregeringens förslag (bet. /88:15, rskr. 166).Lagändringen trädde i kraft den 1 januari 1989.Den ordning som sålunda gäller synes väl ägnad att tjänasitt ändamål, varför utskottet för sin del inte vill förordanågon ändring i densamma. Motionsyrkandet avstyrks följaktligen.I motion T243 (c) framhålls att det bör finnas en för debåda gemensam trafikhuvudman.Utskottet vidhåller sin tidigare uttalade uppfattning (bet.TU 1986/87:17, bet. /88:15 och bet. 1989/90:TU3) att ettlänsvis avgränsat ansvar för den lokala och regionalakollektivtrafiken synes mest ändamålsenligt. Det förtjänarerinras om den ändring i lagen om rätt att driva visslinjetrafik som beslutade om med den nyayrkestrafiklagen och som innebär att en trafikhuvudman undervissa förutsättningar kan få driva linjetrafik också i ettangränsande län. Vidare erinras om att regeringen enligt 1978års huvudmannaskapslag kan meddela föreskrifter om samverkan ifråga om trafik mellan huvudmän i olika län. Slutligen måframhållas att regeringen tillkallat tre förhandlare --en för , en för och en förMalmöregionen -- med uppdrag att med berörda parter utarbetaöverenskommelser som skall syfta till att genom åtgärder i detsamlade trafiksystemet förbättra regionens miljösituation, ökatillgängligheten samt skapa bättre förutsättningar för regionensutveckling.Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottetmotionsyrkandet i den del som är i fråga.3. TaxifrågorI motion T905 (m) begärs bestämmelser om skärpt straff försvarttaxiverksamhet. Enligt motionären är det istorstadsområden mycket vanligt att folk ur snart sagt allasamhällsgrupper tar tillfället att genom svarttaxiverksamhetskaffa sig avsevärda inkomster skattefritt. Somliga, säkert deflesta, har den skattefria inkomsten som huvudorsak. Någraanvänder svarttaxiverksamhet som ett sätt att kunna genomförarån och ibland våldtäkter, och i nästan alla sådana sammanhangförekommer avsevärd misshandel.Utskottet erinrar om att straffet för olaga yrkesmässigtrafik är böter eller fängelse . Påföljdenkan sålunda i allvarliga fall bli ganska sträng. Om förarengjort sig skyldig till annan brottslig gärning kan hannaturligtvis straffas även för det brottet. Så kan t.ex. på råneller våldtäkt följa fängelse i högst eller -- i fall avgrovt rån eller grov våldtäkt -- i högst . Dessutomåterkallas i regel körkortet. Genom avregleringen avtaxitrafiken, som trädde i kraft innevarande år,torde utbudet av taxibilar komma att anpassas till efterfrågan ihögre grad än . Därmed torde också grunden försvarttaxiverksamheten komma att avsevärt försvagas. Med detanförda avstyrker utskottet motionen.I motionerna T907 (c) och T931 (m) erinras om att riksdagenstrafikpolitiska beslut bl.a. innebär att taxibilar frånden skall vara utrustade med kvittoskrivande ochregistrerande taxametrar.I båda motionerna framhålls att ifrågavarande taxametrar ärmycket dyra i inköp -- 30 à . -- och att dispenser frånkravet därför måste medges. Enligt c-motionen behövs dispensersärskilt i glesbygd. I m-motionen framhålls att många taxiägarei sina bilar har moderna och tämligen nyinköpta taxametrar, somkan väntas fungera fullgott i ännu . Det skulle varaen stor kapitalförstöring -- betonar motionären -- om dessataxametrar måste kasseras per . I första hand måstegälla att taxametrar, som är godkända, skall få användasäven efter . I andra hand bör gälla att utbyte avtaxametrar får ske successivt så att byte inte behöver skeförrän de nuvarande är förbrukade.I sitt av godkända betänkande /88:15framhöll utskottet att särskilda skäl skall krävas för attdispens skall kunna ges från kravet på en kvittoskrivande ochregistrerande taxameter. Som ett sådant skäl angavs att fordonetuteslutande används för avtalsbundna skolbarnstransporter.Ifrågavarande taxametrar har -- heter det i betänkandet -- ettpåtagligt konsumentintresse inte enbart för dem som har ansvaretför de samhällsbetalda resorna. Av redovisningsskäl m.m. börvidare ett införande av registrerande taxametrar ligga ibranschens eget intresse. Alltmer krävs också en utrustning sompå ett praktiskt sätt medger betalning med kreditkort e.d. Medregistreringen skapas även möjligheter till skattekontroll,något som i sin tur ökar förutsättningarna för konkurrens pålika villkor.I betänkandet underströk utskottet särskilt den storaomfattning samhällsbetalda uppdrag som taxi har, t.ex.färdtjänst och sjukresor, och som innebär att taxis ställning iSverige framstår som unik. Mer än hälften av taxis uppdraghärrör från sådana uppdrag där det alltså är någon annan änresenären som står för huvuddelen av kostnaden. Dennaomständighet var enligt utskottet ett viktigt motiv förföreskrifter om kvittoskrivande och registrerande taxametrar.Transportrådet har innevarande år utfärdatFöreskrifter om undantag från kravet på att fordon som används itaxitrafik skall vara försett med taxameter (TPRFS 1990:1).Föreskrifterna innebär att en taxibil inte behöver vara förseddmed taxameter om 1. den används uteslutande för avtalsbundnaskolbarnstransporter och 2. skriftligt avtal om transporternafinns samt 3. ersättningen för transporterna bestäms på annatsätt än genom användning av taxameter och erläggs mot faktura.Regeringen har -- efter framställning frånSvenska -- meddelat ett beslut med innebörden attikraftträdandet av bestämmelserna om krav på kvittoskrivande ochregistrerande taxametrar uppskjuts till den 1 januari 1991.Utskottet finner det för sin del inte motiverat att ompröva1988 års riksdagsbeslut och avstyrker därför de båda motionerna.4. BusstrafikfrågorI motion T432 (c) framhålls att trafiksäkerhetskraven i fleraavseenden ställs högre på yrkesmässig busstrafik än på ickeyrkesmässig. De högre kraven avser viss utrustning samtföreskrifter om arbets- och vilotider som saknar motsvarigheterför icke yrkesmässig trafik. Därtill kommer naturligtvis --fortsätter motionärerna -- att bussarna i den yrkesmässigatrafiken av driftsekonomiska och marknadsmässiga skäl allmänt ärföremål för fortlöpande kvalificerat tekniskt underhåll ochförnyelse. Till säkerhetsstandarden i yrkesmässig trafik bidrarockså det personliga ansvar för trafikutövningen som är förenatmed trafiktillstånden. För att höja trafiksäkerheten med bussföreslår motionärerna att endast innehavare av tillstånd tillyrkesmässig busstrafik skall få driva uthyrningsrörelse medtyngre bussar. De bussar som används i uthyrningsrörelsen böruppfylla alla de säkerhets- och utrustningskrav som gäller förbussar i yrkesmässig trafik. Vidare förordar motionärerna skärper kontrollen av busstrafik som drivs av personer utanyrkestrafiktillstånd. Effektivt verkande påföljder bör införasnär missförhållanden uppdagas som kan äventyra trafiksäkerheteneller innefatta ekonomiska oegentligheter i konkurrensen med denyrkesmässiga trafiken.Utskottet vill med anledning av detta motionsyrkande till enbörjan erinra om att bussuthyrningsrörele enligt lagen ombiluthyrning inte får bedrivas utan tillstånd. För tillståndställs samma krav på lämplighet som i yrkestrafiklagen. Detinnebär bl.a. att krav ställs på yrkeskunnande. Transportrådetmeddelar föreskrifter om det yrkeskunnande som krävs för att fåtillstånd till uthyrningsrörelse. Den som driveruthyrningsrörelse utan tillstånd döms till böter.I förordningen (1988:1015) om biluthyrning föreskrivs att iuthyrningsrörelse får ett fordon inte lämnas ut till någon annanperson som förare än den som kan visa att han har behörighet attföra fordonet. En buss får inte lämnas ut till den som kan antassakna tillräcklig erfarenhet av busstypen.Kommittén Körkort 2000 (1989:09) har enligt sina direktiv(1989:55) till uppgift bl.a. att se över de behörighetskrav somgäller för förare av tyngre fordon.Utskottet vill också fästa uppmärksamheten på 70 §fordonskungörelsen (1972:595), vari föreskrivs att godkännandevid lämplighetsbesiktning krävs för att bl.a. bussar skall fåanvändas i yrkesmässig trafik för personbefordran. För att bevisom godkännande skall utfärdas skall bussen uppfylla vissa krav-- som fastställs av trafiksäkerhetsverket och transportrådet --på instegshöjd, kollisionsskydd och handikappanpassning. Kravetpå kollisionsskydd avser förstärkning av front- och sidopartierav karossen.Bestämmelser om arbets- och vilotider i vägtrafiken finns ikungörelsen (1972:602) om arbetstid vid vägtransport m.m.Kungörelsen gäller för vägtransporter som utförs inom landet iförvärvsverksamhet. I fråga om internationella transportergäller förordningen (1973:883) om arbetsförhållanden vid vissainternationella vägtransporter. Förordningen avser -- tillskillnad från kungörelsen -- även transporter som inte utförsyrkesmässigt.