bet · GE01LU13 · 1990-11-22 00:00:00 — Lagrådet har också sommotionären påpekat funnit att den föreslagna benämningen inte ärgodtagbar som ersättning för termen erkännande av faderskap.Erkännande av faderskap kan sägas innefatta ett slags förklaringatt den som avger denna tar på sig faderskapets konsekvenser,bl.a. i rättsligt hänseende, medan termen bekräftelse inte kananses innefatta en sådan förklaring och inte ens behöver avseden som avgivit bekräftelsen. Ordet bekräftelse för dessutomlätt tanken till bestyrkande, kvitto eller till bevis, vilketåskådliggörs av de gängse uttrycken orderbekräftelse ellerbokningsbekräftelse. Utskottet anser mot bakgrund av det anfördaatt propositionens förslag i denna del inte kan godtas.En betydligt bättre benämning än bekräftelse är enligtutskottets mening det i motion L10 föreslagna ordetfaderskapsförklaring. I 1 kap. 2 § FB används emellertidförklaring för de fall rätten skall besluta att mannen iäktenskapet inte är far till barnet, och i 1 kap. 5§ FBanvänds samma term i de fall ett faderskap skall fastställasgenom dom. Inte heller faderskapsförklaring kan därför komma ifråga som ett ersättningsord för faderskapserkännande.Utskottets ställningstagande innebär att utskottet tillstyrkerbifall till motion L3 samt avstyrker dels propositionens förslagsåvitt det avser ändring av termen faderskapserkännande, delsmotion L10 yrkande 14.dels att utskottets hemställan under moment 22 bort haföljande lydelse:22. beträffande termen faderskapserkännandeatt med bifall till motion 1990/91:L3 och med avslagpå motion 1990/91:L10 yrkande 14dels avslår regeringens förslag till lag om ändring iföräldrabalken såvitt avser 1kap. 2--4§§, 2kap. 1 och 3§§, lag om ändring i lagen (1985:367) ominternationella faderskapsfrågor, lag om ändring i lagen(1979:1001) om erkännande av nordiska faderskapsavgöranden,lag om ändring i lagen (1958:642) om blodundersökning m.m. vidutredning av faderskap samt lag om ändring i lagen (1969:620) omersättning i vissa fall för utgivna underhållsbidrag,dels beslutar att i 6kap. 4§ i regeringens förslagtill lag om ändring i orden "enfaderskapsbekräftelse" skall bytas ut mot orden "ettfaderskapserkännande".15. Termen faderskapserkännande (mom. 22)och (båda fp) anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 30börjar med "En terminologisk" och på s. 31 slutar med "yrkande14" bort ha följande lydelse:En terminologisk ändring bör enligt utskottets mening ta siktepå vad rättshandlingen i själva verket avser, nämligen ettintygande om att mannen är far till barnet och tar på sigfaderskapets alla konsekvenser, såväl rättsliga som andra.Benämningen får inte heller upplevas som känslo- ellervärdeladdad av föräldrarna. Den i motion L10 föreslagnabenämningen faderskapsförklaring uppfyller enligt utskottetsmening betydligt bättre dessa krav än den i propositionenföreslagna termen faderskapsbekräftelse. Motion L10 yrkande 14tillstyrks därför, och propositionens förslag i denna delavstyrks.dels att utskottets hemställan under moment 22 bort haföljande lydelse:22. beträffande termen faderskapserkännandeatt med bifall till motion 1990/91:L10 yrkande 14och med avslag på motion 1990/91:L3dels antar regeringens förslag tilllag om ändring i , såvitt avser 1kap. 2--4§§,2kap. 5§ och 3 kap. 1 och 3§§, lag om ändring i lagen(1985:367) om internationella faderskapsfrågor,lag om ändring i lagen (1979:1001) om erkännande av nordiskafaderskapsavgöranden, lag om ändring i lagen (1958:642) omblodundersökning m.m. vid utredning av faderskap samt lag omändring i lagen (1969:620) om ersättning i vissa fall förutgivna underhållsbidrag med den ändringen att 1kap. 2--4§§,2kap. 5§ och 3kap. 1 och 3§§ i förslaget till lag omändring i erhåller i bilaga 3 såsomReservanternas förslag betecknade lydelse samt att i deövriga lagförslagen ordet "bekräftelse" i olika böjningsformerbyts ut mot ordet "förklaring" i motsvarande form,dels beslutar att i 6 kap. 4 § i regeringens förslag tilllag om ändring i ordet "faderskapsbekräftelse"skall bytas ut mot "faderskapsförklaring".16. Faderskapspresumtion vid samboförhållanden (mom. 23)(), () och ElisabetFranzén (mp) anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 31börjar med "Motioner om" och på s. 32 slutar med "yrkande 15 "bort ha följande lydelse:Enligt utskottets mening är det mycket angeläget att man påolika sätt ytterligare söker stärka den ogifte faderns rätt. Detkan nämligen inte uteslutas att det finns ett samband mellan detalltför låga engagemang som en del av dessa fäder visar för sinabarn och den undanskymda roll som lagstiftningen ger den ogiftefadern jämfört med den gifte fadern. Ett stärkande av den ogiftefaderns ansvar, rättigheter och skyldigheter borde därför varatill gagn även för barnet.Utskottet vill också erinra om att införten rättslig reglering av samboförhållanden genom antagandet avlagen om sambors gemensamma hem (prop. 1986/87:1, bet. LU18).Någon form av faderskapspresumtion för fader som är sambo medbarnets moder ligger klart i linje med den genomfördalagstiftningen. Dessutom skulle en sådan presumtion tillgodosebehovet av ett särskilt skydd för gemensamma barn isamboförhållanden, något som kraftigt betonades i nämndautskottsbetänkande under reservation nr 8.Utskottet anser att en faderskapspresumtion kan tillskapas påolika sätt. En väg är att införa en lagregel om direktfaderskapspresumtion som motsvarar regeln för gift fader. Ettannat sätt är att inte bara påbörja utan även avsluta nuvarandefaderskapsutredning redan före barnets födelse. I dessa fallskulle -- under förutsättning av att parterna är överens --fadern direkt vid barnets födelse anses vara rättslig fader tillbarnet. För att bryta en sådan faderskapspresumtion skulle sammaregler som gäller i fråga om barn som föds i äktenskap kunnatillämpas.Vad utskottet sålunda anfört bör som sin mening geregeringen till känna. Ställningstagandet innebär att utskottettillstyrker bifall till motionerna L402 och L10 yrkande 15.dels att utskottets hemställan under moment 23 bort haföljande lydelse:23. beträffande faderskapspresumtion vid samboförhållandenatt med bifall till motionerna 1989/90:L402 och1990/91:L10 yrkande 15 som sin mening ger regeringen till kännavad utskottet anfört.17. medverkan i vårdnadsutredning (mom. 25)() anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 35börjar med "Som utskottet" och slutar med "är tillgodosedda"bort ha följande lydelse:Utskottet anser visserligen att det är angeläget atttidsåtgången för vårdnadsutredningar nedbringas och attutredningsförfarandet effektiviseras och påskyndas. Förslaget ipropositionen att helt frikoppla socialnämnden från denna typ avutredningar kan emellertid inte godtas. Inom socialnämnden finnsnämligen i de allra flesta fall en betydande och värdefullkompetens som bör tas till vara.Utskottet tillstyrker mot bakgrund av det anförda motion L4yrkande 4 samt avstyrker propositionens förslag och motion L416i denna del.dels att utskottets hemställan under moment 25 bort haföljande lydelse:25. beträffande socialnämndens medverkan ivårdnadsutredningatt med bifall till motion 1990/91:L4 yrkande 4 samtmed avslag på propositionen i denna del och motion 1989/90:L416i denna del godkänner vad utskottet anfört.18. Förslag i vårdnadsutredningar (mom. 28)och (båda fp) anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 37börjar med "I likhet" och slutar med "avstyrks därför" bort haföljande lydelse:I likhet med departementschefen ser utskottet att det finnsbåde för- och nackdelar med att den av socialnämnden utseddetjänstemannen inte skall behöva göra något ställningstagande isamband med utredningen. Bland fördelarna vill utskottetsärskilt nämna att föräldrarna inte behöver uppfattautredningsresultatet som helt avgörande för utgången i målet.Detta kan i sin tur leda till att motsättningarna mellanparterna åtminstone kan dämpas. I ställetblir det domstolen som får dra slutsatserna avutredningsmaterialet, och parterna kan koncentrera sig på attföra fram sin argumentation vid den egentliga processen idomstolen. Detta leder till, såsom det också framhålls ipropositionen, att funktionsuppdelningen mellan socialainstanser och domstolar blir mer renodlad. I vissa fall kan detockså vara direkt olämpligt med ett ställningstagande frånutredarens sida. Detta gäller särskilt i de fall då föräldrarnai första hand är inställda på att någon av dem ensam skall havårdnaden men i andra hand kan tänka sig gemensam vårdnad. I ettsådant fall kan det vara olyckligt om vårdnadsutredaren skallvara skyldig att uttala sig vem av föräldrarna som bör anförtrosvårdnaden. Självfallet finns det emellertid situationer då detkan vara av stort värde om utredaren redovisar sina egnaståndpunkter. Ett sådant fall är det som tas upp i motion L10.Som motionärerna är inne på kan ett uttalande från utredarenssida om vem av föräldrarna som är lämpligast som vårdnadshavarei ett slutskede av en vårdnadsprocess helt förändra dessförutsättningar. Enligt utskottets mening är det därför viktigtatt alla vårdnadsutredare i varje särskild utredning nogaöverväger och är observanta på frågan om de bör avge ett förslagi syfte att undvika sådana situationer. Kommer en utredare framtill att risk föreligger för att han kan hamna i den situationsom beskrivs i motionen bör han enligt utskottets mening ocksåavge ett förslag, vari han klart anger sin ståndpunkt. Ettsådant förslag kan också få positiva effekter på så sätt attparterna avbryter processen och i samförstånd följer utredarensförslag.Vad utskottet sålunda anfört bör med bifall tillmotion L10 yrkande 5 ge regeringen till känna.dels att utskottets hemställan under moment 28 bort haföljande lydelse:28. beträffande förslag i vårdnadsutredningaratt med bifall till motion 1990/91:L10 yrkande 5 medanledning av propositionen i denna del godkänner vad utskottetanfört.19. Lydelsen av 6 kap. 19 § (mom. 30)Under förutsättning av bifall till reservation 17Elisabeth () anser att utskottets hemställan undermoment 30 bort ha följande lydelse:30. beträffande lydelsen av 6 kap. 19 § föräldrabalkenatt antar 6 kap. 19 § i regeringens förslag till lagom ändring i med den ändringen att paragrafenerhåller i bilaga 3 såsom Reservantens förslag betecknadelydelse.20. S.k. snabbyttranden (mom. 31)och (båda fp) anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 40börjar med "Utskottet vill" och på s. 41 slutar med "yrkande 6"bort ha följande lydelse:Enligt utskottets mening är det viktigt att de interimistiskabesluten fattas med tillgång till ett så fullständigtbeslutsunderlag som möjligt. Det får inte ens förekomma risk föratt värdefulla upplysningar från t.ex. en socialnämnd intekommer till domstolens kännedom inför ett så betydelsefulltbeslut. Utskottet anser mot den bakgrunden att den gällandebestämmelsen om s.k. snabbyttranden har en mindre lyckadutformning genom att den innebär att det lagts i domstolens handatt i det enskilda fallet bestämma om ett snabbyttrande skallinhämtas. Från domstolens utgångspunkter måste ocksåbestämmelsen synas svårtillämpad, eftersom yttrandets innehållinte går att förutse. I likhet med motionärerna anser utskottetatt domstolen alltid skall vara skyldig att inhämtasnabbyttrande inför interimistiska beslut i vårdnads- ochumgängesmål.På anförda skäl tillstyrker utskottet bifall till motion L425yrkande 2 i denna del och motion L10 yrkande 6.dels att utskottets hemställan under moment 31 bort haföljande lydelse:31. beträffande s.k. snabbyttrandenatt med bifall till motionerna 1989/90:L425 yrkande2 i denna del och 1990/91:L10 yrkande 6 beslutar att 6 kap. 20 §andra stycket i regeringens förslag till lag om ändring iföräldrabalken skall erhålla i bilaga 3 såsom Reservanternasförslag betecknade lydelse.21. Barnkompetensen inom (mom. 32)och (båda fp) anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 38börjar med "Utskottet erinrar" och slutar med "yrkande 8" bortha följande lydelse:Enligt utskottets mening innebär det nya förfarandet vidvårdnadsutredningar att det kommer att ställas betydligt störrekrav på personal än . Attsocialnämnderna frikopplas från vårdnadsutredningarna innebärnämligen att tjänstemännen i många fall tvingas till egnaställningstaganden som tidigare gjorts av socialnämnden. Medhänsyn till att betydelsen av sådana ställningstaganden också iframtiden kommer att få en nära nog avgörande betydelse förutgången i vårdnadsprocessen är det naturligt att tjänstemännenskompetens utvecklas ytterligare. Som motionärerna är inne påfinns det med den nya ordningen all anledning att uppmärksammadetta förhållande, och enligt utskottets mening är detanmärkningsvärt att saken inte ens berörts i propositionen. Denlösning som föreslås i motion L10 med ett särskiltåtgärdsprogram med inriktning att stärka barnkompetensen inomsocialtjänsten synes enligt utskottets mening mot bakgrund avdet anförda i hög grad ändamålsenlig. Med hänsyn till frågansvikt bör programmet föreläggas senast under år 1991.Utskottet tillstyrker med det anförda bifall till motion L10yrkande 8.dels att utskottets hemställan under moment 32 bort haföljande lydelse:32. beträffande barnkompetensen inom socialtjänstenatt med bifall till motion 1990/91:L10 yrkande 8 somsin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört.22. Motivering av vårdnadsavgöranden (mom. 35)() anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 41börjar med "Bestämmelser om" och slutar med "yrkande 2" bort haföljande lydelse:Bestämmelser om motivering av domar och beslut finns irättegångsbalken (RB). Enligt 17 kap. 7 § RB skall dom avfattasskriftligen och i skilda avdelningar ange bl.a. domslutet,parternas yrkanden och invändningar, de omständigheter varådessa grundas samt domskälen med uppgift om vad i målet ärbevisat. I fråga om beslut som inte är slutliga, bl.a.interimistiska beslut, gäller att de skall tas upp i domstolsprotokoll om de inte skall sättas upp särskilt, och enligt 17kap. 13 § RB skall de i den mån det erfordras ange de skäl varåde grundas. Dessa bestämmelser är tillämpliga i alla typer avtvistemål. När det gäller mål om vårdnad och umgänge finns detmed hänsyn till målens karaktär enligt utskottet meninganledning att bygga ut RBs regler i syfte att förmå domstolarnaatt vara ännu mera omsorgsfulla i fråga om motiveringarna. Ensådan ordning skulle innebära flera fördelar. Parterna skulleför det första få lättare att acceptera utgången och därmedavstå från att överklaga. För det andra skulle parterna vid ettöverklagande få betydligt lättare att angripa underinstansensavgörande. Till detta kommer att domstolarna också skulletvingas att i varje särskilt mål noga överväga beslutet.Utskottet är inte berett att nu ta ställning till vilkalagstiftningsåtgärder som bör vidtas i syfte att förbättramotiveringen av beslut i vårdnads- och umgängesmål. En lämpligordning skulle dock kunna vara att införa särskilda regler i FB.Enligt utskottets mening bör frågan övervägas av regeringen ilämpligt sammanhang.Vad utskottet sålunda anfört bör med bifall tillmotion L415 yrkande 3 som sin mening ge regeringen till känna.Någon åtgärd med anledning av motion L12 yrkande 2 ärdäremot inte påkallad, eftersom syftet med motionen redan ärtillgodosett i gällande regler.dels att utskottets hemställan under moment 35 bort haföljande lydelse:35. beträffande motivering av vårdnadsavgörandenatt med bifall till motion 1989/90:L415 yrkande 3och med avslag på motion 1990/91:L12 yrkande 2 som sin meningger regeringen till känna vad utskottet anfört.23. Barns ställning i mål om vårdnad och umgänge (mom. 36)() anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 43börjar med "Enligt utskottets" och slutar med "till känna" bortha följande lydelse:Enligt utskottets mening är det anmärkningsvärt attpropositionen inte redovisar regeringens ståndpunkt till deförslag som lagts fram av utredningen om barnens rätt och sominnebär att barn fr.o.m. skall få talerätt och rätttill ombud i mål om vårdnad och umgänge. Som framhålls i bl.a.motion L12 borde det vara en fördel om inte bara föräldrarnautan också barnet hade ett ombud i vårdnadstvister somuteslutande skulle agera för en lösning som är till barnetsbästa. Förslaget med ett ombud för barn i vårdnads- ochumgängestvister har så uppenbara fördelar att regeringenomgående bör förelägga ett lagförslag härom.Vad utskottet sålunda uttalat bör med bifall tillmotionerna L410 yrkande 4, L416 i denna del, L5 i denna del, L11yrkande 2 och L12 yrkande 1 samt med anledning av motionerna L4yrkande 3 och L9 yrkande 3 i denna del som sin mening geregeringen till känna.dels att utskottets hemställan under moment 36 bort haföljande lydelse:36. beträffande barns ställning i mål om vårdnad ochumgängeatt med bifall till motionerna 1989/90:L410 yrkande4, 1989/90:L416 i denna del, 1990/91:L5 i denna del, 1990/91:L11yrkande 2 och 1990/91:L12 yrkande 1 samt med anledning avmotionerna 1990/91:L4 yrkande 3 och 1990/91:L9 yrkande 3 i dennadel som sin mening ger regeringen till känna vad utskottetanfört.24. Behörig domstol i vårdnadsmål (mom. 37)() anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 45börjar med "Frågor rörande" och slutar med "avstyrks alltså"bort ha följande lydelse:Utskottet anser att det finns flera goda skäl för förslaget imotion L4 att överflytta vårdnads- och umgängestvister frånallmän domstol till förvaltningsdomstol. Med en sådan ordningskulle såväl själva sakprövningen som frågor om verkställighethelt kunna koncentreras till den instans som största socialpsykologiska kompetensen och dessutom ofta harett gott samarbete med kommunernas socialtjänst. Det finnssåledes enligt utskottets mening anledning till antagande attmöjligheterna till samförståndslösningar skulle öka om vårdnads-och umgängestvisterna fick handläggas i sin helhet iförvaltningsdomstol. Därtill kommer att de så många gångerkontroversiella verkställighetsfrågorna skulle bli föremål föruppmärksamhet både från parternas och domstolens sida redan iinledningen av en process. Vidare skulle riskerna för att behövabesluta om tvångsåtgärder för att få verkställighet komma attminimeras så långt det är möjligt. Mot denna bakgrund anserutskottet att det är olyckligt att domstolsutredningen enligtsina direktiv (Dir. 1989:56) endast har att överväga en ordningsom innebär att allmän domstol skall pröva såväl mål om vårdnadoch umgänge som frågor om verkställighet av sådana avgöranden.Enligt utskottets mening borde utredningens uppgift ha varit denomvända, ett förhållande som dock torde kunna rättas till genomtilläggsdirektiv. Vad utskottet sålunda anfört bör medbifall till motion L4 yrkande 6 som sin mening ge regeringentill känna.I avvaktan på resultatet av domstolsutredningens arbete ochregeringens ställningstaganden bör enligt utskottets meningmotion L10 yrkande 12 samt motion L425 yrkande 2 såvitt avserlänsrätts möjligheter att återförvisa mål till tingsrätt vidvägrad verkställighet inte föranleda någon vidareåtgärd. Utskottet avstyrker därför bifall till dessamotionsyrkanden.dels att utskottets hemställan under moment 37 bort haföljande lydelse:37. beträffande behörig domstol i vårdnadsmålatt med bifall till motion 1990/91:L4 yrkande 6 somsin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört.25. Verkställighet i mål om vårdnad och umgänge (mom. 38)och (båda fp) anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 45börjar med "Av samma" och slutar med "yrkande 11" bort haföljande lydelse:När det gäller de frågor om verkställighet i mål om vårdnadoch umgänge, som tas upp i motionerna L425 och L10, anserutskottet med hänsyn till frågornas vikt attdomstolsutredningens arbete inte får hindra omedelbaraställningstaganden från sida. Som framhålls i motionL425 är verkställighetsprocesser när det gäller vårdnad ochumgänge -- inte minst sett utifrån barnets synvinkel --synnerligen beklagansvärda, och de bestämmelser som reglerarförfarandet måste vara utformade med barnets bästa som endautgångspunkt. Enligt utskottets mening framstår det somanmärkningsvärt att det inte i 21 kap. FB finns engenerell bestämmelse med ett klart och tydligt innehåll som gårut på att länsrätten alltid får vägra verkställighet som inte ärförenlig med barnets bästa.Som framhålls i motionerna L425 och L10 är det också angelägetatt försöka finna en metod som går ut på att så långt det ärmöjligt undvika fortsatta tvister i vårdnads- och umgängesmål.Enligt utskottets mening är den lösning som motionärerna anvisarväl värd att närmare överväga. Om länsrätten vid vägradverkställighet är skyldig att återförvisa målet till tingsrättenundviker man, som motionärerna också är inne på, ett destruktivtdubbelprocessande i två instanser. Vidare torde allmän domstolsmöjligheter att i ett återförvisat mål nå fram till ettavgörande som också är verkställbart öka betydligt.Sammanfattningsvis anser utskottet att det är angeläget medett system som dels i större utsträckning än det nuvarande sertill barnets bästa vid verkställighet av vårdnads- ochumgängesavgöranden, dels gör det möjligt att omprövavårdnadsavgöranden, om det visar sig att de inte kan verkställasutan tvångsåtgärder. Enligt utskottets mening torde dessa frågorlämpligen kunna tas upp till behandling i samband med attregeringen tar ställning till domstolsutredningens förslag.Vad utskottet sålunda anfört bör med bifall till motionernaL425 yrkande 2 i denna del och L10 yrkandena 11 och 12 gesregeringen till känna.dels att utskottets hemställan under moment 38 bort haföljande lydelse:38. beträffande verkställighet i mål om vårdnad ochumgängeatt med bifall till motionerna 1989/90:L425 yrkande2 i denna del och 1990/91:L10 yrkandena 11 och 12 som sinmeningen ger regeringen till känna vad utskottet anfört.26. Expertledamot i domstol (mom. 39)(), () och ElisabethPersson (v) anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 47börjar med "Utskottet erinrar" och slutar med "yrkande 10" bortha följande lydelse:I likhet med motionärerna i motionerna L425 och L10 anserutskottet att det i mål som rör barn ofta finns behov avsärskild sakkunskap i fråga om barns förhållanden. Detta behovminskar inte med den nu föreslagna ordningen.Utan barnpsykologiska kunskaper kan det vara idet närmaste omöjligt att rätt bedöma vilken lösning som är bästför barnet i mål om vårdnad och umgänge. Det är inte realistisktatt förutsätta att de domare och nämndemän som har att tabefattning med mål av denna karaktär själva skall besitta sådankunskap. Inte heller är det alltid tillräckligt att domstolenföranstaltar om utlåtanden av eller förhör med särskilt utseddasakkunniga. Enligt utskottets mening bör det därför finnas enmöjlighet att vid behov utöka rätten med en ledamot som haringående kunskaper om barns utveckling och behov. En lösning kanhärvid, som framhålls i motion L10, vara ett system medexpertledamot som deltar i rätten utan rösträtt. En sådanledamot skulle kunna fungera som en rådgivare åt domstolen i måldär ledamöterna anser sig behöva tillgång till särskildakunskaper som de inte själva besitter och inte heller kantillgodogöra sig inom ramen för en pågående process.Vad utskottet sålunda anfört med anledning av motionerna L425yrkande 1 och L10 yrkande 10 bör ges regeringen till känna.dels att utskottets hemställan under moment 39 bort haföljande lydelse:39. beträffande expertledamot i domstolatt med bifall till motionerna 1988/89:L425 yrkande1 och 1990/91:L10 yrkande 10 som sin mening ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört.27. Kompetenskrav m.m. för domare (mom. 40)och (båda fp) anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 47börjar med "När det" och på s. 48 slutar med "denna del" bort haföljande lydelse:Betydelsen av en omsorgsfull handläggning av vårdnads- ochumgängesmål i våra domstolar kan inte nog understrykas. Somframhålls i motion L5 kommer kraven på handläggaren att öka medden nya ordningen genom att domstolen i många avseenden får enmer framträdande roll . Enligt utskottets mening ärdet därför viktigt att vårdnadsmål inte handläggs av alltförorutinerade domare.