bet · GE01KrU7 · 1990-10-25 00:00:00 — I betänkandet behandlas motionsförslag som avser dels frågorom återförande av vissa äldre kulturföremål till länder somomfattar områden varifrån föremålen ursprungligen kommit tillSverige, dels skärpning av reglerna i kulturminneslagen om skyddmot utförsel av vissa äldre kulturföremål.Utskottet avstyrker motionerna.En reservation (mp) och ett särskilt yttrande (m) har fogatsvid betänkandet. 1989/90:Kr215 av m.fl. (v) vari yrkas2. att hos regeringen begär förslag till skärpningav bestämmelserna om skydd mot utförsel av vissa kulturföremål ilagen om kulturminnen m.m.1989/90:Kr323 av m.fl. (mp) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om återställande av vissa kulturskatter tillTjeckoslovakien i samband med president /90:Kr356 av Per m.fl. (mp) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna attsvenskt krigsbyte generellt betraktas som stöldgods som skallåterlämnas om demokratiskt valda företrädare för de bestulnafolken gör anspråk därpå,2. att som sin mening ger regeringen till känna attTjeckoslovakien bör återfå de av svenska trupper stulna biblarman önskar få tillbaka.1989/90:Kr357 av Per () vari yrkas att hosregeringen begär att Tartu-universitetets stiftelseurkundsnarast överlämnas till detta universitet.Lagregler om skydd mot utförsel av vissa äldre kulturföremålI 5 kap. lagen (1988:950) om kulturminnen m.m.(kulturminneslagen) finns bestämmelser om skydd mot utförsel avvissa äldre kulturföremål. Kapitlet motsvarar, med vissaredaktionella ändringar i några av paragraferna, bestämmelsersom fanns i den tidigare gällande lagen (1985:1104) om skydd motutförsel av vissa äldre kulturföremål. Dock har en bestämmelseangående avgiftsbeläggning av tillstånd till införsel införts(14§). Förslag till sistnämnda lag -- utförsellagen --förelades genom proposition 1984/85:179. Lagförslagetgodtogs med en mindre ändring i fråga om mynt och medaljer avriksdagen efter förslag av kulturutskottet i betänkandet KrU1985/86:7. Här bör anmärkas att tidigare hade avslagiten proposition med förslag till en lag i ämnet (prop.1981/82:82, bet. KrU20, rskr. Ett av skälen härtill varatt lagförslaget inte innefattade skydd för i utlandetframställda föremål.Bestämmelserna i 5 kap. kulturminneslagen har i huvudsakföljande innehåll.Äldre svenska och utländska kulturföremål som anges i kapitletoch som är av stor betydelse för det nationella kulturarvet fårinte föras ut ur landet utan särskilt tillstånd (1§). Medsvenska kulturföremål avses föremål som är eller kan antas varaframställda i eller i ett annat land av en svensk. Medutländska kulturföremål avses föremål som är framställda i ettannat land av annan än svensk (2§).Den som vill föra ut ett kulturföremål ur landet skall hatillstånd till utförseln, om föremålet är av det slag som angesi 4 och 5§§.De sistnämnda paragraferna har följande innehåll.4§Svenska kulturföremål: 1. Föremål, som har framställts före år1600, oavsett värde: a) tryckta skrifter, kartor och bilder samtb) handskrifter på pergament eller papper. Mer än 100 årgamla föremål oavsett värde: a) dryckeskärl, seldon ochtextilredskap, om de är av trä och har målad eller skuren dekor,b) folkdräkter och broderad eller mönstervävd folklig textil, c)bonadsmåleri, d) möbler, speglar och skrin, e) golvur, vägguroch bordsur, f) signerade fajanser, g) musikinstrument samt h)skjutvapen, blankvapen och skyddsvapen. Mer än gamlaföremål med ett värde , i den mån föremåletinte kan hänföras under punkt 2: a) målningar, teckningar ochskulpturer, b) föremål av keramik, glas och porfyr, c) föremålav guld, silver och brons med undantag av mynt och medaljer samtd) ljuskronor och vävda tapeter. Mer än föremålmed ett värde , i den mån föremålet inte kanhänföras under punkt 1 eller 2: a) samiska föremål, b) icketryckta protokoll, brev, dagböcker, manuskript, noter ochräkenskaper, c) handritade kartor och ritningar samt d) tekniskamodeller och prototyper samt vetenskapliga instrument.5§Utländska kulturföremål, som kan antas ha kommit till Sverigeföre , och som har ett värde : a)möbler, speglar och skrin, b) golvur, väggur och bordsur, c)musikinstrument, d) skjutvapen, blankvapen och skyddsvapen, e)målningar, teckningar och skulpturer, f) föremål av keramik,glas och elfenben, g) föremål av guld, silver och brons medundantag av mynt och medaljer samt h) ljuskronor och vävdatapeter.I 7§ görs vissa generella undantag från kravet på tillståndvid utförsel. Undantagen görs av hänsyn till den enskildespersonliga förhållande och för att underlätta viss offentligverksamhet, bl.a. utställningsverksamhet i utlandet.Tillstånd till utförsel av kulturföremål skall ges, omföremålet inte är av stor betydelse för det nationellakulturarvet. Även om föremålet har stor betydelse för detnationella kulturarvet får tillstånd ges till utförsel, omföremålet förvärvas av en institution i utlandet (8§). Även omett kulturföremål är av stor betydelse för det nationellakulturarvet, får regeringen, om synnerliga skäl föreligger,medge att föremålet förs ut ur landet (16§).I 5 kap. regleras vidare handläggningen av tillståndsärenden(11--14§§), överklagande (15§) och ansvar (17§).Med hänsyn till att det i motion Kr215 framläggs förslag omatt utförselreglerna skall skärpas på det sättet att de bör avseäven kulturföremål av senare datum finns skäl lämna följanderedovisning i fråga om åldersgränserna. Föredragande statsrådetanförde följande i proposition 1984/85:179 (s. 17).De i proposition 1981/82:82 föreslagna åldersgränserna avsågsvenska föremål. För flertalet föremål föreslogs en åldersgränsom . Sådana föremålskategorier som möbler, musikinstrumentoch vapen måste således vara äldre än för att omfattas avutförselskydd. Vissa andra föremålsgrupper, bl.a. samiskaföremål, bedömdes vara i behov av mer omfattande skydd. Fördessa föremål föreslogs en åldersgräns . Slutligenansågs skyddet för föremål som tryckta skrifter kunna begränsastill tiden . Jag finner de föreslagnaåldersgränserna relevanta för de svenska föremålen.Kungl. har i sin samrådsskrivelse återkommit medförslaget att svenska författares och tonsättares efterlämnademanuskript och andra handlingar bör skyddas oavsett ålder.Kungl. förslag har fått stöd av vissaremissinstanser. Förslaget har i proposition 1981/82:82 avvisatsmed hänsyn till de svårigheter en sådan ordning skulle medföraför . Även jag avvisar förslaget av samma skäl.När det gäller de utländska föremålen föreslårriksantikvarieämbetet och statens historiska museer att endastföremål som har kommit till skall omfattasav utförsellagen. och statens historiskamuseer motiverar sitt förslag med att importen av unikautländska föremål minskar en bit in . Anledningenär bl.a. den begynnande industrialismen. Flertalet av deremissinstanser som har kommenterat förslaget, däribland statenskulturråd, ger det sitt stöd. och länsmuseernassamarbetsråd anser dock att samma tidsgränser bör fastställasför de utländska som de svenska föremålen. Någon motivering harinte lämnats. Om man fastställer att föremålen skall ha kommittill i stället för att ange att de skallvara äldre än begränsar man omfattningen avlagstiftningen betydligt. bör inte åläggasatt granska föremål från åtskilliga ytterligare årtionden utanatt det är kulturpolitiskt motiverat. Även av hänsyn till denenskilde bör tillståndsprövningen så långt möjligt begränsas.Jag förordar således att fastställs som tidsgräns för deutländska föremålen.Här finns slutligen skäl hänvisa till att föredragandestatsrådet i samma proposition -- efter att ha redovisat vissasynpunkter i fråga om vilka föremål som borde omfattas av lagen-- anförde följande (s. 14).Den lag som jag föreslår är således mycket begränsad ochanpassad till dagens situation. Jag har valt denna uppläggningför att jag är angelägen att så långt möjligt begränsatillståndsprövningen. Handeln med kulturföremål är emellertidkänslig för olika konjunkturer. Jag utgår därför från att deblivande tillståndsmyndigheterna noga följer utvecklingen inomsina resp. ansvarsområden och vid behov kommer med förslag tilländringar.Vissa bestämmelser om statens egendomGrunderna för hur statens egendom får disponeras finns i 9kap. 8 och 9§§ regeringsformen. Statens medel och dess övrigatillgångar står med vissa här icke aktuella undantag tillregeringens disposition. fastställer i den omfattningsom behövs grunder för förvaltningen av statens egendom ochförfogandet över den. kan därvid föreskriva attåtgärder av visst slag ej får vidtas utan tillstånd.Några särskilda föreskrifter har inte utfärdats som hindrarregeringen att deponera eller på annat sätt förfoga överkulturföremål. Tilläggas bör att exempelvis statliga museer kanha fått donationer med förbehåll som förhindrar avyttring avföremålen (se härom bl.a. bet. 1988/89:KrU5).Vissa beslut på 1970-taletRiksdagen avslog på förslag av statsutskottet -- sominhämtat yttrande från och -- motioner om återlämnande av den tronhimmel som avDanmark beställt till , men som efterfreden i förts till (bet. SU 1970:159).År 1970 medgav Kungl. Maj:t att en bronskanon, som bärgats påsvenskt territorialvatten från det sjunkna danskaamiralsskeppet , fick överlämnas till danska statensom gåva.Vidare medgav Kungl. Maj:t att en rulle med en måladframställning av intåg i (den s.k.polska rullen eller Krakówtapeten), som av år 1902deponerats i livrustkammaren, fick överlämnas som gåva tillpolska staten (se härom frågedebatt i den 16 maj 1974och bet. KU 1975:12 s. 18).Fårbrevsärendet 1989I sitt av godkända betänkande 1989/90:KrU7behandlade utskottet fyra motioner som avsåg frågan omåterförande av vissa kulturföremål till föremålensursprungsländer. Tre av motionerna syftade till att det exemplarav det s.k. fårbrevet som fanns på kungl. Innehållet i yrkandet i den fjärdemotionen (Kr320) var dels att en inventering av både profana ochkyrkliga konstskatter borde genomföras för att utröna ursprungettill andra äldre kulturföremål än dem som angavs i motionen,dels att kulturföremål som vi, för att använda motionärensuttryck, "stulit" skulle återlämnas till de ursprungliga ägarna.I motionen nämndes ett tiotal kulturföremål, bland demSilverbibeln (Codex argenteus), av Danmarktronhimmel för och vissa föremål som finns påDrottningholm.Efter en redovisning för de i det föregående angivnabestämmelserna i regeringsformen och en hänvisning tillinnehållet i 5 kap. kulturminneslagen anförde kulturutskottet ifråga om sistnämnda motionskrav följande.Den inställning hitintills intagit till frågan omåterförande av kulturföremål till ursprungsländer är att enbedömning bör göras i varje enskilt fall. Det finns inte någonkonvention som förpliktar att återlämna kulturföremål,och har liksom en rad andra av västerländska länder,bland dem , intagit en restriktiv ståndpunkt dååterförandefrågan varit aktuell på det internationella planet.Utskottet anser att det finns starka skäl som talar för denståndpunkt som hitintills intagit.Då det gäller de nu aktuella föremålen finns skäl anföraföljande. Föremålen torde så gott som utan undantag varakulturföremål som blivit en del av det svenska kulturarvet, ochmånga av föremålen torde ha större betydelse för vårt land änför ursprungslandet. Det kan i många fall vara svårt elleromöjligt att avgöra vilket det egentliga ursprungslandet skallanses vara liksom under vilka omständigheter föremålet kommit isvensk ägo. Det kan också på grund av exempelvisdonationsvillkor finnas inskränkningar i statensdispositionsrätt.Ett exempel på det sagda är Silverbibeln, som första gångenkom till från . Den anses ha sitt ursprung i500-talets , troligen utförd i eller föröstgoternas konung -- av -- som tidigarehaft sin boplats i Donauprovinser. vägmellan Teoderiks rike och 1600-talets är till större delenokänd, men med stor sannolikhet har ,kanske , förvarats i klostret iWestfalen i . Kort fanns den i , där densåledes kom att stanna kanske endast omkring . SedanSilverbibeln kommit till , fördes den snart ut igen avdrottning bibliotekarie, som fått den i gåva. IHolland inköptes den senare av de somdonerade den till universitetsbiblioteket i till "enewig warande possession".Utskottet vill också framhålla att -- om inte ursprungslandetframställer önskemål därom -- det endast undantagsvis finns skälpröva frågan om återförande av kulturföremål tillursprungslandet.Av det sagda följer att det inte kan komma i fråga att riksdageller regering skulle fatta ett sådant övergripande beslut omåterförande av kulturföremål till ursprungsländer som motionKr320 synes syfta till. Med hänsyn härtill är det inte hellermotiverat att tar något initiativ till en sådankartläggning som förordas i motionen. Denna avstyrks således.Utskottet erinrade i det följande om att det då på kungl.biblioteket förvarade fårbrevet ingår i en laghandskrift påpergament, som brukar betecknas . Vidare erinradeutskottet om att det på universitetsbiblioteket i förvarasen pergamenthandskrift, vilken innehåller bl.a. en något yngreversion av fårbrevet. Efter en närmare presentation av fårbrevetoch i övrigt, anförde utskottet följande.Enligt vad utskottet inhämtat har under hand starka önskemålom överförande av -- vari fårbrevet ingår -- tillFäröarna framförts till från färöisksida.Utskottet konstaterar att det nu inte finns några medeltidahandskrifter på och att de båda fårbrev som finns iSverige torde -- jämte några diplom i -- vara de endakända medeltida färöiska handskrifterna av officiell karaktär.Ett överförande av med det äldsta av fårbreven skulleotvivelaktigt ha stor betydelse för från en radsynpunkter. Utskottet vill härvidlag särskilt framhålla densymboliska betydelsen det skulle ha för om handskriftenfunnes där, eftersom den innehåller text som visar att detmycket tidigt fanns ett särskilt färöiskt språk; det harframförts att överförandet av till skullebidra till att stärka den nationella och kulturella identitetenför det färöiska folket. skulle ett beslut omöverförande av handskriften till utgöra en starkmarkering av den samhörighetskänsla som finns mellan människornai och människorna på och av den betydelsekulturarvet har för alla människor.Vid sina överväganden har utskottet kommit till slutsatsen attdet är motiverat att den på kungl. förvaradeKungsboken med fårbrevet överförs till . Det bör ankommapå regeringen att pröva i vilket sammanhang detta skall ske. Detbör också ankomma på regeringen att pröva om handskriften skalldeponeras eller om den skall överlämnas som gåva till Färöarna.Regeringen beslöt att skulledeponeras hos landsarkivet i på Färöarna.Beslutet har -- i kulturutskottets närvaro -- verkställts avutbildningsminister ilagtingsbyggnaden i sitt betänkande i ärendet anförde utskottet slutligenföljande.Utskottet vill starkt understryka att utskottetsställningstagande i fråga om har skett mot bakgrundenav de mycket speciella förhållandena i ärendet och attställningstagandet därför inte kan tas till intäkt för att enändring av praxis i frågor om återlämnande av kulturföremål tillursprungsländer bör komma till stånd.Svenskt krigsbyte under stormaktstidenBeståndet av konst, böcker, smycken och medaljer i Sverigeökades starkt genom deltagande i trettioåriga kriget.Det skedde i någon mån genom inköp, men framför allt genomerövring av väldiga konstskatter som ägdes av de rika tyskastäderna och furstehusen. Det värdefullaste krigsbytet föll isvenskarnas händer i samt i 1648.Kejsar (1552--1612) hade gjort till ett av1500-talets främsta konst- och kulturcentra. Många konstnärerlockades dit och den konstsamling han sammanbragte varenastående i fråga om omfång och kvalitet. stormadede svenska trupperna under befäl av vonKönigsmarck (1600--1663) Lilla sidan i , varvid bl.a. RudolfIIs konstkammare och bibliotek i borgen Hradschin ochBelvedereplatset föll i erövrarnas händer. Av de konstskatteroch dyrbarheter som därigenom hamnade i svensk ägo tillföll denojämförligt värdefullaste andelen drottning själv.De mest kända av de föremål som togs som krigsbyte i Pragtorde vara Silverbibeln som finns påuniversitetsbiblioteket i , Djävulsbibeln som finnspå kungl. i och bronsskulpturerna avden holländske skulptören , vilka placerades iDrottningholmsparken . Vissa avskulpturerna i parken kommer dock inte från utan frånDanmark. De togs som krigsbyte av frånFrederiksborgs slott sydväst om under kriget motDanmark 1658--1660. hade sammanbragts av ChristianIV. före donerades en serieavgjutningar till av de skulpturer svenskarna tagit istaden tidigare.Beträffande Silverbibeln (Codex Argenteus) har utskottet iett tidigare avsnitt lämnat vissa uppgifter, bl.a. om dess ödenunder århundradena. Härutöver finns skäl redovisa följande. Denvästgotiske biskopen översatte under senare hälften av300-talet till gotiska. Han skapade därmed ett gotisktskriftspråk. Den germanska språkstammen gjorde sitt inträde ilitteraturen. Silverbibeln är en prakthandskrift somursprungligen innehöll de fyra evangelierna i Wulfilasöversättning. Ursprungligen innehöll den enligt beräkning 336blad, varav 187 är i behåll. Den är skriven på purpurfärgatpergament. Bokstäverna är präntade dels med silverbläck, dels,mera sparsamt, med guldbläck. Sedan boken i bands den in i ett band av silver.Djävulsbibeln eller "bokjätten" (Codex gigas) innehållerbl.a. Gamla och i latinska översättningar fråntiden före , Josephos judiska historieverk (i latinskövers. ), , böhmiska krönika m.m. Denskrevs på 160 åsnehudar ibenediktinerklostret i . Enligt en sägen utfördesden med bistånd av en till cellstraff dömd munk.Namnet Djävulsbibeln har den efter en i handskriftenförekommande bild av . Redan i slutet av 1200-taletjämställdes boken enligt en anteckning i densamma med världenssju underverk. Efter växlande öden kom den till , därden som redan angetts blev svenskarnas byte.Handskriften har tillhört kungl. biblioteket.Utskottet har inhämtat att -- i motsats till vad som anges imotion Kr323 -- den tjeckoslovakiske presidenten gjort någon framställning till om återlämnande avDjävulsbibeln till Tjeckoslovakien.Gustav II Adolfs stiftelsebrev för i har från inhämtat följande informationom stiftelsebrevet.Brevet ingår numera i samling Livonica II, sominnehåller dels skrivelser till den svenska regeringen1561--1710 från de baltiska provinserna , Livland (=södra delen av nuvarande och större delen av nuvarandeLettland), Ingermanland och Ösel, dels utredningshandlingarrörande dessa provinser och dels vissa till överfördadelar av de lokala arkiven där. Brevet, som har beteckningensignum Livonica II:75, är skrivet på latin och består av ettpergamentsblad, vid vilket konungens lilla rikssigill i svarvadträdosa hängts i snöre draget genom uppvecket. Detundertecknades av i högkvarteret vid Nürnbergden 30 juni 1632.Det första i (numera Tartu) invigdes den15 oktober och verkade sedan till 1656 då lärare ochstudenter flydde till Reval undan rysk invasion. Där bedrevprofessorerna en mera begränsad undervisning till 1665 då desökte sig andra banor.Först 1690 kunde ett nytt universitet invigas i Dorpat. Pågrund av försörjningssvårigheter beslöts dock snart att detskulle flyttas till Pernau, där det invigdes på nytt 1699.Verksamheten hann dock bara pågå till 1710, då lärare ochstudenter återigen måste fly inför hotande invasion ochuniversitetet upplösas. Det nuvarande i av den ryske kejsaren och är alltsådet tredje i ordningen (se : svenska tiden, 1932).Arkiven efter de två första universiteten evakuerades,tillsammans med deras bibliotek, från Pernau innan staden föll1710 och överfördes sedan till kungl. , varför detill skillnad från andra evakuerade lokala arkiv undgick attutlämnas till 1727 enligt bestämmelserna iNystadsfreden. överlämnade arkiven tillriksarkivet 1879 men har fortfarande kvar biblioteken.En förteckning över universitetsarkiven hade på 1820-taletvisats för några studenter från Dorpat som bedrev studier ikungl. Den begärde då, medhänvisning till bestämmelserna i , arkivenutlämnade. Detta avslogs av den med den avkungl. dåvarande chef formulerade motiveringen endast borde lämna ut sådana handlingar som "i legislativteller administrativt hänseende kunde tjäna den erövradeprovinsens nya regering till rättelse eller upplysning". Tillsådana handlingar hörde, enligt hans förmenande, inteDorpat-Pernau-arkivalierna som endast hade historiskt intresse.Han ville slutligen påpeka att, om den beslötsig för att utlämna dessa handlingar, måste den förkonsekvensens skull också begära att i förvaradehandlingar rörande de förutvarande danska provinsernas äldrehistoria utlämnades till Sverige.Det kan slutligen omtalas att ihop med stiftelsebrevetförvarades förut i kungl. vissa föremål som ocksåtillhört universiteten: Två akademiska spiror, rektorskåpan,nycklar och sigillstampar. Dessa föremål överlämnades sedan tillstatens historiska museum, men är nu enligt uppgift deponerade iNordiska museet. Kopior av dem överlämnades avVitterhetsakademien genom dåvarande riksantikvarien vid300-årsjubileet till i . I betänkandet behandlas motionsförslag som avser dels frågorom överförande av vissa äldre kulturföremål till länder somomfattar områden varifrån föremålen ursprungligen kommit tillvårt land, dels skärpning av reglerna i kulturminneslagen omskydd mot utförsel av vissa äldre kulturföremål.I kulturminneslagen finns bestämmelser som innebär att vissaäldre svenska och utländska kulturföremål som är av storbetydelse för det nationella kulturarvet inte får föras ut urlandet utan särskilt tillstånd. Vissa undantag görs i lagen avhänsyn till den enskildes personliga förhållanden och för attunderlätta bl.a. för utställningsverksamhet i utlandet.I fråga om utländska kulturföremål gäller att ett föremålomfattas av lagstiftningen om det kan antas ha kommit tillSverige , om det har ett värde . ochom det tillhör vissa i lagen angivna föremålskategorier.Reglerna rörande svenska föremål är mer differentierade ifråga om såväl åldersgränser som värdegränser. Utskottethänvisar till 5 kap. 4 § kulturminneslagen, vars innehållredovisats i det föregående.Tillstånd till utförsel får ges av tillståndsmyndighet om ettföremål förvärvats av en institution i utlandet. Vidare fårregeringen medge utförsel om synnerliga skäl föreligger.Enligt motion Kr215 (v) bör begära förslag tillskärpningar av bestämmelserna om skydd mot utförsel av vissakulturföremål. Motionärerna har avstått från att närmaremotivera sina önskemål.Utskottet vill framhålla att det i den proposition som lågtill grund för den ursprungliga lagstiftningen på områdetuttalades bl.a. att med hänsyn till angelägenheten av att sålångt möjligt begränsa tillståndsprövningen den föreslagnalagstiftningen var mycket begränsad och anpassad till dagenssituation (), att det förutsattes atttillsynsmyndigheterna noga skulle följa utvecklingen inom sinaresp. ansvarsområden och vid behov komma med förslag tilländringar.Kulturutskottet, som inte fann anledning till erinran motdessa uttalanden, anser att det inte framkommit någraomständigheter som motiverar att nu tar någotinitiativ i det syfte som anges i motionen. Å andra sidan kanutskottet inte heller finna att det finns fog för enliberalisering av lagstiftningen. Utskottet -- som villunderstryka angelägenheten av att tillståndsmyndighet, om denfinner det påkallat med ändringar i utförsellagstiftningen, utandröjsmål aktualiserar frågan därom hos regeringen -- avstyrkermotionsyrkandet (yrkande 2).De motionskrav som avser frågor om utförande av vissakulturföremål till andra länder är följande.Motion Kr323 (mp) syftar till att visst svenskt krigsbyte,framför allt från stormaktstiden, skall återlämnas tillTjeckoslovakien. I motionen nämns särskilt Silverbibeln,Djävulsbibeln och skulpturer av den holländske skulptörenAdriaen de Vries, vilka placerades i islutet av . Enligt motion Kr356 (mp) bör riksdagenuttala dels att svenskt krigsbyte generellt sett betraktas somstöldgods som skall återlämnas om demokratiskt valda företrädareför "de bestulna" folken gör anspråk därpå, dels attTjeckoslovakien bör återfå de av svenska trupper "stulna" biblarsom man önskar få tillbaka.