bet · GE01JoU8 · 1990-10-23 00:00:00 — Syftet med lagen är att bevara hotade djur-och växtarter genom att skydda deras livsmiljöer.Människan kan utrota en art utan att direkt ta livet av enenda individ genom att förstöra dess livsmiljö. I har vii dag regler som förbjuder att man dödar hotade djur ellerplockar fridlysta blommor.1 Naturvårdslagen ger också möjlighet att avsätta storaområden till nationalparker, naturreservat ochnaturvårdsområden. Dessa former tar att administreraoch ger inget direkt biotopskydd. Det finns ingen direktkoppling mellan förekomst av hotade arter och skydd avnaturmiljön. Någon regel som gör det möjligt att skydda ettlitet område som är av betydelse för hotad djur- eller växtartfinns inte . I lagen om skötsel av jordbruksmark ochskogsvårdslagen finns hänsynsregler. Men dessa hänsynsregler ärför allmänna och kopplingen till naturvårdslagen för dålig föratt de skall ha någon större betydelse för skyddet av hotadearter. Det här lagförslaget gör det möjligt att skydda mindreområden på ett snabbt och effektivt sätt.Sverige saknar ett biotopskydd trots att vi skrivit underBernkonventionen,2 vilken uttryckligen kräver attmedlemsstater ska vidta lämpliga lagstiftande åtgärder för attskydda kritiska områden, art. 4. Texten i fjärde artikeln lyder:1. Varje avtalsslutande part skall vidtaga lämpliga ochnödvändiga lagstiftande och administrativa åtgärder för attsäkerställa ett skydd för de vilda djur- och växtarternasmiljöer, framför allt de arter som anges i bilagorna 1 och 2,samt ett skydd av hotad naturlig miljö.2. De avtalsslutande parterna skall i samband med planeringoch vid uppdragandet av riktlinjer för utveckling taga hänsyntill skyddskraven för de områden som är skyddade enligtföregående punkt för att undvika eller så långt som möjligtbegränsa en försämring av sådana områden.3. De avtalsslutande parterna åtager sig att särskilt tagahänsyn till skyddet av sådana områden som är av betydelse för deflyttande arter som anges i bilagorna 2 och 3 och som ärlämpligt belägna i förhållande till flyttningsvägar, såsomövervintrings-, rast-, närings-, häcknings- ellerruggningsområden.4. De avtalsslutande parterna åtager sig att på lämpligt sättsamordna sina åtgärder för att skydda naturlig miljö som avses idenna artikel, då denna befinner sig i gränsområden.Exempel på lagar som innehåller ett biotopskydd finns i andraländer. I finns "Endangered Species Act" och i finnsbiotopskydd i Naturfredningsloven.HotbildUtarmningen av artrikedomen går mycket snabbt och hotbilden ärkomplicerad. Det är inte bara genom mer eller mindre direktpåverkan, som t.ex. skogsbrukets metoder, dikning ochvägbyggnationer, som arterna hotas. Naturmiljön förändras ocksåstarkt av miljöfarliga utsläpp av olika slag både till luft ochvatten. Den nuvarande miljölagstiftningen tar hänsyn till dentotala föroreningssituationen i olika områden i allt för litengrad, eftersom den koncentreras till utsläppen från varjeenskild föroreningskälla. För att komma till rätta med dettakrävs ändring av miljölagstiftningen genom införande avkvalitetsnormer. Det hjälper inte att skydda olika markområdenoch ställa krav på försiktighetsmått vid olika typer avverksamhet om miljöfarliga utsläpp försämrarlivsförutsättningarna.Orsakerna till utarmningen är flera. Bl.a. har det modernaskogsbruket haft en stor inverkan på växt- och djurartersmiljöer. Skogarna kalhuggs, dikas och återplanteras. Vi får ettbestånd som är enhetligt och likåldrigt i ett väl dräneratområde. Ur naturvårdssynpunkt skall ett bra skogsbestånd varaolikåldrigt, ha en hög procent av döda eller döende träd samtinslag av naturliga bäckar och kärr. Kalhyggesbruket, som är denenda tillåtna avverkningsformen enligt Skogsvårdslagen,3kan medföra drastiska förändringar i naturmiljön och gerupphov till relativt enhetliga och likåldriga bestånd.Skogsvårdslagen är exploateringsinriktad och medger intetillräcklig hänsyn till naturvården. Visserligen finns 21§ somkräver att viss hänsyn skall tas till naturvårdens intressen,men regeln är tandlös och får ingen verkan om inteskogsvårdsstyrelsen först meddelat föreläggande i enlighet med24§.Övergång sker successivt från hagmark till skog. Statsbidragutgår för skogsplantering efter avverkning av lågproducerandebestånd (s.k. 5:3-skog). Utbetalning av bidrag kommer ifortsättningen inte att utgå till plantering på marker avhagmarkstyp, glesa äldre och medelålders lövträdsbestånd ellerglesa bestånd i det fjällnära skogsområdet, vilketförhoppningsvis kommer att leda till större varsamhet medkänsliga biotoper. Men problemet med statsbidraget kvarstårfortfarande till en del. Ett exempel på detta är miljögruppen"Steget före":s fynd av mycket intressanta och artrikaurskogsbiotoper nedanför de fjällnära skogarna där bidragfortfarande utgår.5 Även om större delen av dessa skogar ärrelativt högproduktiva ingår även s.k. 5:3-skog i de nyupptäcktaurskogsområdena.Även jordbruksmetoderna har ändrats under de senastedecennierna. Intensiv kvävegödsling förändrarkonkurrensförhållandena mellan olika växter och leder till enmer ensidig flora och användning av bekämpningsmedel till enartfattigare ogräsflora. För att ytterligare rationaliserajordbruket får många viktiga biotoper stryka med. Åkerholmarschaktas bort, lövdungar huggs ner, stenrösen röjs undan,våtmarker dikas ut och gamla öppna diken fylls igen.6De miljöerna hotas. Havet övergöds av kväve och fosfor.Den ökade näringstillgången leder till algblomning ochefterföljande syrebrist. Havet förgiftas av utsläpp av kloreradeorganiska föreningar.7,8 Rovfisket tömmer haven. Fiskensbarnkammare, de kustnära strandsträckorna, hotas av utbyggnad avsmåbåtshamnar, sandsugning och dumpning.9, 10, 11Vi måste bevara den genetiska mångfalden i naturen. Det räckerinte med intentioner eller med att underteckna internationellaöverenskommelser som sedan inte förankras rättsligtnationellt.12 Vad vi behöver är ett regelsystem som ställerkrav på fullgoda beslutsunderlag då naturområden skall tas ianspråk, som gör det möjligt att skydda viktiga mindre områdenpå ett snabbt och effektivt sätt. Väsentliga bevarandeintressenmåste ges ett effektivt skydd.DefinitionerFör att lagen skall vara klar och tydlig har vi bland deinledande bestämmelserna definierat en rad begrepp som är avbetydelse för lagens innehåll och förståelse. Definitionernasvarar mot begreppens betydelse i just den här lagen. Skulletvist uppstå om visst begrepps betydelse är det i första handbland lagens definitioner svaret skall sökas.Med hänsyn till att lagen inte skall bli stel och oflexibelhar vi, då det gäller olika biotoper, delegerat till statensnaturvårdsverk att definiera de olika naturtyperna. Detta är enförutsättning eftersom kunskapsunderlaget ständigt förändras ochatt stora regionala skillnader förekommer.Lagen är delvis uppbyggd kring olika arbetsformer som redan äretablerade. Detta gäller bland annat för artdatabanken. () medverkar genom uppdrag till forskare vidSveriges () i framtagandet av nationellabedömningar rörande hotade djur- och växtarter i Sverige.Verksamheten utförs inom projektet databank för hotade arter --flora respektive fauna.De olika hotklasserna i kap. 1 utgör alltså de av databank förhotade arter definierade hotkategorierna 0--4.2. KravreglerAllmäntKravreglerna i andra kapitlet innehåller bland annat en allmänhänsynsregel som gäller för alla och envar, 1§. Hänsynsregelnmedför inte i sig att någon förpliktigas att göra något aktivtmen däremot en skyldighet att vidta vissa försiktighetsmått.Vad gäller de strängare kravreglerna har miljöskyddslagens(ML) tillåtlighetsregler13 fått utgöra förebild dels för attde efter lång tids användande har fungerat någorlundaändamålsenligt och medgett en flexibel tillämpning, dels för attmedverka till att kravreglerna inom miljölagstiftningen utformaspå ett enhetligt sätt.Lagen föreskriver krav på att välja bästa möjliga plats förföretag eller åtgärd som kan medföra negativ påverkan på växt-eller djurarters livsförutsättningar, 5 §. Referensområdet inomvilket plats kan väljas skall för åkerbruk, skogsbruk ochbetesdrift ske med beaktande av företagarens egnaförutsättningar att välja plats.AvvägningarDen som utövar verksamhet eller på annat sätt vidtar åtgärdsom kan medföra negativ påverkan på växt- eller djurarterslivsförutsättningar måste dämpa sin verksamhet så att påverkanblir så liten som möjligt. En avvägning måste göras mellannyttan av att vidta åtgärden och skadan av densamma.Krav ställs på att använda sig av vad som är tekniskt möjligtvid verksamhet av slag som är i fråga, 6 §. Då menas teknik somanvänds kommersiellt någonstans i världen.När vi använder termen "tekniskt möjligt", har vi använt ossav en rättslig standard. Metoden att anknyta en prestandanormtill en rättslig standard leder till en relativt höggradigobjektivering, dvs. ett mycket litet utrymme lämnas tillbeslutsfattarens eget skön. Ju mer beslutsfattaren känner sigbunden på grund av regeltexten, desto högre objektiveringsgradhar kravreglerna. En annan fördel med att använda sig av enrättslig standard är att man förenar bundenhet ochflexibilitet.14 Lagen behöver inte skrivas om utan anpassarsig automatiskt till ändrade tekniska förhållanden.Vid en bedömning av vad som är ekonomiskt möjligt skall mangöra en objektiv bedömning och se på vad som är möjligt för ettbranschgenomsnittligt företag.FörbudLagen är utformad så att vissa naturtyper som i lagtextensärskilt angivits omfattas av ett generellt förbud mot ingreppsom kan medföra att den för naturtypen säregna karaktärenförändras, 2§. Vid fastställande av naturvårdsplan kan statensnaturvårdsverk förordna att visst naturområde som omfattas avförbud kan undantas. Om ett område skall kunna undantasförutsätts att det är uppenbart att området saknar betydelse fördjur- eller växtarter i artdatabanken (2:13).Ambitionsnivån i lagen är hög. Bevarandeintresset avbetydelsefulla områden är centralt. Det har därför varitnödvändigt att införa en regel om generellt förbud. Vidareskyddas olika områden genom naturvårdsplanerna. Det är intesäkert att det alltid är samma områden inom kommun som måsteskyddas, därför skall naturvårdsplanerna revideras med jämnamellanrum.Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer hardessutom genom lagen fått en möjlighet att meddela föreskriftertill skydd för ytterligare naturtyper då så erfordras, 3§.TillståndFör verksamhet som kan medföra skadliga ingrepp i vissanaturtyper krävs tillståndsplikt, 8§. Tillståndsplikt krävsför ingrepp i de naturtyper som särskilt angivits somtillståndspliktiga i naturvårdsplan samt i de naturtyper som ärtillståndspliktiga genom 2 kap. 8 och 9§§.Tillståndsmyndigheten skall se till att kravreglerna äruppfyllda. Som en extra säkerhetsventil har vi förbjuditbeslutsfattaren att meddela tillstånd i de fall då det vidmiljökonsekvensanalys15 visar sig att det aktuella områdetär biotop eller har väsentlig betydelse för växt- eller djurartvilken tillhör artdatabankens hotkategori 1 eller 2.BevisbördaLagförslaget innehåller en allmän hänsynsregel som ställerkrav på försiktighetsmått för att begränsa skador som kanuppkomma. Bevisbördan är omvänd, dvs. den ligger på den som villvidta en viss åtgärd. Utövaren måste hålla sig informerad omgällande naturvårdsplan och se till att eventuellt handlandeinte strider mot planen. I de fall myndighet beslutar läggarestriktioner på visst område eller viss naturtyp skallbevisbördan i stället vila på myndigheten.3. PlanerAllmäntFör att lagens mål skall kunna uppnås har vi ansett detnödvändigt att införa regler om olika typer av plankrav.Planerna kopplas till varandra i ett enhetligt system. De harrättsverkan och skall bl.a. fungera som beslutsunderlag.Planerna kopplar ihop lagstiftarens mål och det praktiskahandlandet.ArtdatabankVi har utgått från statens naturvårdsverks och Sverigeslantbruksuniversitets upprättade artdatabank. Artdatabankenklassificerar olika arter i skilda hotkategorier, klass 0 --försvunna, klass 1 -- akut hotade, klass 2 -- sårbara, klass 3-- sällsynta, klass 4 -- hänsynskrävande. Hotklassificeringenutgör en grund för prioritering av insatser.HandlingsprogramPå grundval av artdatabanken skall statens naturvårdsverkutforma ett handlingsprogram som beskriver hur arbetet med dehotade arterna skall bedrivas.NaturvårdsinventeringFör att få nödvändig kännedom om kommunernas mark- ochnaturförhållanden åläggs varje primärkommun genom lagen attutföra en naturvårdsinventering. Inventeringen skall göras sånoggrann som möjligt. Kommun skall vanligen ha en kommunekologanställd som ansvarar för att inventeringen utförs på ettriktigt och ändamålsenligt sätt. Lokalkännedom tas till varagenom att inventeringen skall ställas ut för offentliggranskning . Allmänhetenhar då möjlighet att peka på eventuella brister i inventeringen.Inventeringsmaterialet skall bestå av dels en textdel, dels enkartdel där de olika områdena klassats med hänsyn till sinanaturvärden. Naturvårdsinventeringen skall redovisas på ettoffentligt sammanträde.ÅtgärdsprogramNär samtliga kommuner inventerats ochnaturvårdsinventeringarna godkänts av har statensnaturvårdsverk ett gott underlag för att upprätta artinriktadeåtgärdsprogram. Åtgärdsprogram skall i första hand upprättas förarter i hotkategorierna 1 och 2. Åtgärdsprogrammen är viktigaför att målsättningen med återskapandet av livskraftigapopulationer skall förverkligas. Tanken är att arter somupptagits på hotlistan skall kunna flyttas till en lägrehotkategori då deras förutsättningar för överlevnad harförbättrats.NaturvårdsplanFör att åtgärdsprogrammen skall få någon rättslig förankring,har vi krävt att kommun, då åtgärdsprogrammen färdigställts,upprättar en naturvårdsplan med ledning avnaturvårdsinventeringen och statens naturvårdsverks handlings-och åtgärdsprogram. Naturvårdsplanen skall bland annat förklarahur man tänkt skydda områden vilka måste bevaras för att måletmed SNVs åtgärdsprogram för de hotade arterna skall kunnagenomföras. Kommun kan gå längre än vad som direkt föreskrivs ilagen för att skydda vissa områden. Man kan exempelvis bidratill aktiva åtgärder i jordbruket genom att betala ersättningtill den som åtar sig att aktivt bruka åkermark.Naturvårdsplanen skall fungera som beslutsunderlag då manfattar beslut rörande markanvändning i kommunen.Naturvårdsplanerna skall fastställas av kommunfullmäktige ochfår därefter rättskraft. Det innebär att beslut inte får fattassom strider mot naturvårdsplanen.Kommunerna kan i sin naturvårdsplan gå längre än vad lagensminimikrav föreskriver. Lagen tvingar inte fram aktivaskötselåtgärder av markägare, men ställer krav på kommunen att iarbetet med naturvårdsplanen ta fram en ekonomisk kalkyl på vadaktiva skötselåtgärder vid olika ambitionsnivåer skulle kosta.Aktiva skötselåtgärder skulle t.ex. kunna vara slåtter av ängaroch blädningsskogsbruk där detta är väsentligt för att bevarahotade arters livsmiljö.SkogsbruksplanSlutligen har vi kopplat de i 21 a§ skogsvårdslagenobligatoriska skogsbruksplanerna till naturvårdsplanerna. Tankenär att inte skall kunna upprättaskogsbruksplaner som strider mot innehållet inaturvårdsplanerna. På så vis får man en vettig koppling mellanenskilda markägare och den kommunala planeringen. Markägare bliräven skyldig att informera sig om den del i kommunsnaturvårdsplan vilken har betydelse för markägarens verksamhet.4. ErsättningsreglerAllmäntEnligt 2 kap. 18 § regeringsformen skall varje medborgare varsegendom tas i anspråk genom expropriation eller annat sådantförfogande ha rätt till ersättning för förlusten enligt grundersom bestäms i lag. Expropriationsändamålen framgår av 2kap.expropriationslagen.Genom expropriation övergår markägarens befogenheter tillnågon annan. Expropriationsfallen skiljer sig frånrestriktionsfallen. Vid restriktionsfallen begränsas markägarensförfoganderätt utan att någon annan tar över motsvarande rätteller befogenhet.16Genom att införa olika krav- och hänsynsregler i lagtext harlagstiftaren möjlighet att inskränka en markägares befogenheter.Markägarens rätt begränsas i och med att krav- ellerhänsynsregeln blir gällande rätt.17Ersättningsrätten till fastighetsägare eller innehavare avsärskild rätt till fastighet är beroende av hur storarestriktioner de åläggs. Någon ersättning skall inte utgå omfastighetsägaren endast måste visa allmän hänsyn. Rätten tillersättning inträder först då fastighetsägarens pågåendemarkanvändning inom brukningsenheten försvåras avsevärt.Pågående markanvändningErsättningsrätten är kopplad till den pågåendemarkanvändningen. Fastighetsägaren har inte rätt till ersättningvid ändrad markanvändning. Här skiljer sig lagen frånexpropriationslagen som inte gör någon uppdelning mellanpågående och ändrad markanvändning.Begreppet pågående markanvändning har i denna lag sammainnebörd och betydelse som i naturvårdslagen (NVL, 1964:822). INVLs förarbeten sägs att begreppet pågående markanvändning skalltolkas generöst i förhållande till markägarna. Som exempel angesatt man inte bara skall räkna det faktiska utnyttjandet iträngre mening såsom pågående markanvändning utan även nyamarkanvändningsformer som vid den aktuella tidpunkten anses somen naturlig fortsättning på eller normal och naturligrationalisering av markanvändningen.18 I motiven till plan-och bygglagen (PBL, 1987:10) betraktas avverkning i olikaformer, markberedning och plantering såsom pågåendemarkanvändning.19Begreppet pågående markanvändning är en rättslig standard somkan växla från tid till tid.20 Standardens innebörd ärberoende av samhällets syn på lämpliga bruknings- ochrationaliseringsmetoder.Avsevärt intrångFör att markägare skall ha rätt till ersättning krävs attintrånget är kvalificerat. Intrånget skall relateras till helabrukningsenheten och inte såsom i naturvårdslagen till berörddel av fastigheten.Restriktionernas omfattning skall bedömas från fall till fall.Det är inte realistiskt att sätta en generell procentsats somskall gälla för alla fall.Genom "artlagen" kan en markägare hindras i sin verksamhetgenom att viss biotop faller under lagens förbudsregel ellergenom att ingrepp i biotopen har gjorts tillståndspliktigt. Enförutsättning för att markägaren skall ha rätt till ersättning idessa fall är att den pågående markanvändningen avsevärtförsvårats. Markägaren har t.ex. inte rätt till ersättning omhan inte får tillstånd till att bygga kolonilotter inom ettvåtmarksområde. Orsaken till detta är att det rör sig om enändrad markanvändningsform.För den markägare som fått tillstånd till åtgärd inom etttillståndspliktigt område gäller även lagens övriga kravreglerfullt ut, dvs. markägaren är skyldig att välja bästa möjligaplats och använda sig av bästa möjliga teknik. Medförkravreglerna att markägaren tvingas övergå från en teknik annan, som är dyrare, har han inte någon rätt till ersättningför den ökade kostnad som lagens regler medför.Lagens kravregler gäller inte enbart för verksamheter somskall utföras inom tillståndspliktig biotop utan för allverksamhet som direkt eller indirekt kan medföra negativaförutsättningar på hotade djur- eller växtarter.Civilrättsliga avtalStat och kommun har möjlighet att ingå civilrättsliga avtalmed markägare. Markägare förbinder sig att helt eller delvisavstå från viss markanvändning under en bestämd tidsperiod.Genom att skyddet är tidsbegränsat behöver inte ersättningbetalas ut för all framtid.Denna möjlighet är fördelaktig eftersom man inte vet hur längeett visst område kommer att vara skyddsvärt. Det är vanligt attarter flyttar från ett område till ett annat.5. Tillsyns-, besvärs- och påföljdsreglerDagens tillsynssystem fungerar mycket dåligt inom natur- ochmiljövården. I lagförslagets bilaga om nödvändig översyn avannan lagstiftning föreslås att en ny övervakningsorganisationmåste arbetas fram. Till dess att ett nytt övervakningssystemtagits i bruk måste den gamla organisationsformen användas.Specialmotivering1. Inledande bestämmelser1§Denna lag syftar till att långsiktigt bevara dennaturliga genetiska mångfalden i naturen genom att skydda hotadeväxt- och djurarter samt deras biotoper.Lagen inleds med en portalparagraf som sammanfattar lagenssyfte. Vi delar den syn om vikten av ekologisk grundsyn sombeskrivs i naturresurs- och miljökommitténs betänkande.21Det klargörs genom betoningen på att bevarandet skall varalångsiktigt.Det är viktigt att väsentliga bevarandeintressen ges etteffektivt skydd. Begreppet biotop i paragrafen behöver intesyfta på en naturtyp av en viss beskaffenhet utan kan ävenutgöra ett enskilt naturområde som skyddas enligt denna lagdärför att området är betydelsefullt för en eller flera hotadearter.2 § Denna lag är tillämplig på åtgärder och verksamhetervilka direkt eller indirekt kan medföra sådana negativaekologiska konsekvenser som kan få betydelse för djur- ellerväxtarters livsförutsättningar, exempelvis förändringar avbetydelsefulla naturtypers säregna karaktär.Lagens tillämpningsområde är vidsträckt för att lagen skallvara så heltäckande som möjligt och omfatta all mänskligverksamhet som kan utarma naturens mångfald. Med verksamhetavses inte pågående verksamhet somt.ex. skogsbruk utan också enstaka handlingar som att t.ex.plocka blommor under en skogspromenad. Med åtgärder avses ävenolika typer av administrativa beslut.3 §Definitioner;--biotop: en naturmiljö som svarar mot ekologiska krav från eneller flera biologiska populationer,--genetiskt särpräglad population: en grupp av organismer somfortplantar sig i huvudsak med varandra och som är knuten viss naturlig miljö,--direkt påverkan: ändringar av pågående markanvändning samtåtgärder som kan förändra markens ekologiska förutsättningar. Ibegreppet mark innefattas här även vattenområden,--indirekt påverkan: störning genom vattenförorening,luftförorening, joniserande strålning, buller, skakning, ljuseller annat sådant,--hotad art: en art, underart eller genetiskt särprägladpopulation vilken tillhör någon av nedan nämnda klasser;klass 0 -- Försvunna; taxa försvunna eller betraktade somförsvunna som reproducerande populationer.klass 1 -- Akut hotade; taxa som löper risk att försvinna somreproducerande populationer omhotfaktorerna inte undanröjes.klass 2 -- Sårbara; taxa vars överlevnad inte är säkerställdpå . Innefattar bl.a. taxa med allvarlig tillbakagångi numerär eller i geografisk utbredning och som möjligen snartkan behöva föras till kategori akut hotade.klass 3 -- Sällsynta; taxa som inte är akuthotade eller sårbara men som ändå är i riskzonen på grund av attpopulationen totalt sett är liten, geografiskt starkt begränsadeller utglesad.klass 4 -- Hänsynskrävande; taxa som inte tillhör 1--3 men somändå kräver artvis utformad hänsyn.Syftet med att använda definitioner har redovisats iallmänmotiveringen till 1. Kravregler1 §Var och en som utövar verksamhet eller på annat sättvidtar åtgärd som kan medföra negativ påverkan på hotade växt-eller djurarters livsförutsättningar skall begränsa de skadorsom kan uppstå.Paragrafen är en allmän hänsynsregel och gäller för var och ensom vidtar åtgärd som kan medföra negativ påverkan på växt-eller djurarters livsförutsättningar. Det som kännetecknar enallmän hänsynsregel är bl.a. att den inte ger någon rätt tillersättning samt att bevisbördan vilar på utövaren. För attparagrafen skall fylla någon funktion -- förutom att fungera somtolkningsunderlag -- är den i förslagetstraffsanktionerad.22Det räcker med att det finns risk för att skada kan uppstå föratt lagen skall vara tillämplig. Utövaren är skyldig att imöjligaste mån begränsa de skador som kan uppstå.