bet · GE01LU9 · 1990-11-06 00:00:00 — I betänkandet behandlar utskottet en motion vari framställsönskemål om lagstiftning och andra åtgärder i syfte attförbättra kronofogdemyndigheternas arbetsvillkor.Remissyttranden över motionen har inhämtats frånriksskatteverket, kronofogdemyndigheterna i ,, , och samt Sverigesadvokatsamfund, och FöreningenSveriges kronofogdar. En sammanställning av remissvaren harintagits som bilaga till betänkandet.I samband med studiebesök, ett i och etti , har utskottet inhämtat ytterligareinformation om de i motionen aktualiserade frågorna frånföreträdare för kronofogdemyndigheterna i samtGöteborgs och län.Utskottet avstyrker bifall till motionen. 1989/90:L304 av m.fl. (s) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av ny lagstiftning ochADB-utveckling inom kronofogdemyndigheternas verksamhetsområde.Allmän bakgrundKronofogdemyndigheternas organisation och arbetsuppgifterKronofogdemyndigheterna utgör tillsammans med riksskatteverketlandets exekutionsväsende. har den övergripandeledningen och ansvaret för verksamheten.Kronofogdemyndigheterna är regionala myndigheter för frågor omverkställighet enligt utsökningsbalken (UB) och andraförfattningar. Som verkställande myndighet skallkronofogdemyndigheten enligt förordningen (1988:784) medinstruktion för exekutionsväsendet verka för attbetalningförpliktelser och andra förpliktelser, som kan bliföremål för verkställighet, fullgörs i rätt tid.Riksskatteverkets övergripande ledning gäller bådekronofogdemyndigheternas fullgörande av exekutiva uppgifter ochadministrativa frågor. Verket har härvid bl.a. att genomallmänna råd och uttalanden verka för lagenlighet,följdriktighet och enhetlighet vid rättstillämpningen samt attlämna direktiv om organisationen och arbetsformerna.Riksskatteverket har också på grund av ett särskilt bemyndigandeen generell befogenhet att meddela tillämpningsföreskrifter tillUB angående förfarandet hos kronofogdemyndigheterna utöver demsom regeringen meddelar. Sådana föreskrifter är bindande förkronofogdemyndigheterna på samma sätt som bestämmelserna i finns en kronofogdemyndighet i varje län med säte i denort som anges i förordningen (1987:1314) om lokaliseringen avkronofogdemyndigheterna. Kronofogdemyndigheterna bedriver ocksåi betydande utsträckning sin verksamhet vid s.k. kronokontor påolika orter inom resp. län. Till varje kronofogdemyndighet ärknuten en styrelse med lekmän.Till frågor om verkställighet enligt UB hör i första handverkställighet av domar och andra exekutionstitlar, t.ex. enskiljedom, en förbindelse angående underhållsbidrag eller enhandling som enligt särskild föreskrift får läggas till grundför verkställighet. Om exekutionstiteln avserbetalningsskyldighet verkställs den genom utmätning och i frågaom vissa fordringar genom införsel. Kronofogdemyndighetenverkställer också beslut om avhysning och annan handräckning.Till kronofogdemyndighetens uppgifter hör också att svara förexekutiv försäljning av fast egendom och tomträtt, registreratskepp eller skeppsbygge eller registrerat luftfartyg ochintecknade reservdelar till luftfartyg.Utöver de exekutiva uppgifterna enligt UB harkronofogdemyndigheterna att handlägga verkställighetsärendenenligt lagen (1978:880) om betalningssäkring för skatter, tullaroch avgifter samt mål om återtagande av gods som köpts på kreditenligt konsumentkreditlagen (1977:981) och lagen (1978:599) omavbetalningsköp mellan näringsidkare. Kronofogdemyndigheterna ärockså med undantag för kronofogdemyndigheterna i ochBlekinge län tillsynsmyndigheter enligt 7 kap. 25 § konkurslagen(1987:672) och har i denna egenskap att utöva tillsyn överförvaltningen i de konkurser som handläggs vid tingsrätterna ilänet. Vidare har kronofogdemyndigheterna enligt lagen(1970:741) om statlig lönegaranti vid konkurs att pröva bl.a.frågor om statens ansvar för betalning av arbetstagares fordranhos arbetsgivare som försatts i konkurs. Enligt lagen (1986:436)om näringsförbud utövas tillsynen över att näringsförbud ochtillfälliga näringsförbud efterlevs av de kronofogdemyndighetersom är tillsynsmyndigheter i konkurs. Tillsynen ankommer på denkronofogdemyndighet som är tillsynsmyndighet för konkurser somhandläggs vid tingsrätten i den ort där den som är underkastadförbudet är bosatt. Denna kronofogdemyndighet skall även svaraför att misstänkta fall av överträdelse av näringsförbud anmälstill åklagare. Lagen (1990:746) om betalningsföreläggande ochhandräckning innebär att den summariska processen, dvs.nuvarande mål om lagsökning och betalningsföreläggande enligtlagsökningslagen (1946:808) samt handräckning enligthandräckningslagen (1981:847), kommer att flyttas fråntingsrätterna till kronofogdemyndigheterna. Det ankommer påregeringen att besluta när lagen skall träda i kraft. Siktet ärinställt på ett genomförande (se prop.1989/90:746 och bet. 1989/90:JuU 31).Överinstans i utsökningsmål i förhållande tillkronofogdemyndigheten är hovrätten och högsta domstolen. Iöverklagade utsökningsmål och tvister som har hänskjutits tilldomstol företräds staten av riksskatteverket.Allmänna och enskilda målEnligt 1 kap. 6 § UB skall utsökningsmål handläggas somenskilt mål eller allmänt mål. Allmänt mål är mål om uttagandeav böter, vite, skatt, tull, avgift och liknande medel somtillkommer staten och som får utsökas utan föregående dom samt,enligt vad regeringen föreskriver, annan liknande fordran somtillkommer staten eller en kommun. I lag kan föreskrivas attäven mål om uttagande av annan fordran är allmänt mål.Utsökningsmål som inte är allmänna är enskilda. I allmänna målhar kronofogdemyndigheten två funktioner, dels att i egenskap avföreträdare för den borgenär för vars fordran verkställighetskall ske tillvarata borgenärens rätt, dels att som exekutivmyndighet handlägga målet. svarar också förledningen av kronofogdemyndigheternas verksamhet såsomföreträdare för staten som borgenär vid indrivning av skatteroch allmänna avgifter.Till följd av kronofogdemyndighetens ställning i allmänna målhar vissa bestämmelser i undantagits från tillämpning isådana mål. Detta gäller i första hand bestämmelser om målensanhängiggörande och om redovisning (2 kap. 30 § och 13 kap. 3 §UB). Föreskrifter i dessa ämnen finns beträffande skatter ibl.a. förordningen (1983:167) om användning av automatiskdatabehandling inom exekutionsväsendet, uppbördsförordningen(1967:626), kungörelsen (1964:886) om medelsförvaltning ilänen och bötesverkställighetsförordningen (1979:197). I övrigtavser undantagen ränta på medel som skall återbetalas,exekutionstitlarna, tidsfrister för utmätning och för exekutivförsäljning samt kostnader.En praktiskt sett viktig konsekvens av attkronofogdemyndigheten företräder staten som borgenär i allmännamål är att kronofogdemyndigheten som regel behåller målet ävenefter ett misslyckat försök till utmätning eller införsel, medanenskilda mål i sådana fall redovisas till sökanden. Ett allmäntmål är alltså anhängigt hos kronofogdemyndigheten till dessfordringen blivit betald eller preskriberad.Kronofogdemyndighetens borgenärsfunktioner i allmänna målVid indrivning av skatter och avgifter -- i praktiken de mestbetydelsefulla fordringarna i allmänna mål -- är det allmännasborgenärsfunktion delad mellan kronofogdemyndigheten,länsskattemyndigheten och . Föreskrifter omkronofogdemyndighetens borgenärsuppgifter finns i ett flertalolika författningar.I ett allmänt mål avgör kronofogdemyndigheten självständigtvilka åtgärder som skall vidtas under verkställigheten, ochmyndigheten har också behörighet att medge uppskov medbetalningen (4 kap. 36 § UB). Uppskov kan innebära attgäldenären får betala sin skuld genom avbetalningar. I fråga omböter kan kronofogdemyndigheten också medge avbetalning enligt7 § bötesverkställighetslagen (1979:189). Enligt 1 § lagen(1978:882) om säkerhet för skattefordringar fårkronofogdemyndigheten i samband med uppskov ta emot säkerhet somgäldenären eller annan erbjuder sig att ställa.Kronofogdemyndigheterna har också borgenärsfunktioner när detgäller konkurser. För skatteindrivning förordnarlänsskattemyndigheten enligt 62 § uppbördslagen (1953:272)kronofogdemyndigheten att göra konkursansökan.Länsskattemyndigheten kan också uppdra åt kronofogdemyndighetenatt själv avgöra om konkursansökan skall göras. Sådana generellabemyndiganden har lämnats till i stort sett allakronofogdemyndigheter. Uppbördslagen är också tillämplig när detgäller vissa avgifter som tillkommer staten (64 §), och genomhänvisningar i andra skatte- och avgiftsförfattningar äruppbördslagens bestämmelser om konkursansökningar tillämpliga ifråga om ett stort antal fordringar som hoskronofogdemyndigheterna handläggs som allmänna mål. När detgäller böter beslutar kronofogdemyndighet själv enligt 10 §bötesverkställighetslagen om ansökan om konkurs för indrivningav sådana fordringar. I fråga om indrivning av tullar,införselavgifter och stämpelskatt, dvs. medel som återredovisastill den uppdragsgivande myndigheten, har kronofogdemyndigheteninga borgenärsfunktioner i fråga om konkursansökningar.I konkurs bevakar kronofogdemyndigheten i det län därkonkursgäldenären har sitt hemvist fordran på obetald skattenligt 36 § uppbördsförordningen (1967:626). Också statensfordran på studiemedelsavgift i konkurs bevakas enligt 8 kap.7 § studiestödsförordningen (1973:418) av kronofogdemyndighetenom avgiftsbeloppet är föremål för indrivning.I egenskap av tillsynsmyndighet i konkurs ärkronofogdemyndigheten enligt 16 kap. 8 § konkurslagen (1987:672)behörig att överklaga beslut om konkursförvaltare, arvode m.m.till förvaltare och vissa andra beslut rörande konkursenshandläggning.I kronofogdemyndigheternas borgenärsfunktioner ingår också atti vissa fall besluta om att indrivningsarbetet skall avbrytas(avskrivning). Detta gäller beträffande punktskatter enligt 5kap. 16 § lagen (1984:151) om punktskatter ochprisregleringsavgifter samt felparkeringsavgifter enligt 7 §förordningen (1976:1128) om felparkeringsavgift.Enligt 12 § bötesverkställighetslagen (1977:189) fårkronofogdemyndigheten i vissa fall besluta om eftergift av böteroch andra därmed jämställda fordringar. Förutsättningen härförär att indrivningen skulle vara till synnerligt men för denbötfällde eller någon som är beroende av honom för sinförsörjning. Eftergift får dock inte meddelas om det är påkallatfrån allmän synpunkt att indrivningen fortgår.Till borgenärsuppgifterna under indrivning hoskronofogdemyndighet hör också åtgärder i syfte att förhindrapreskription. Enligt 7 § lagen (1982:188) om preskription avskattefordringar m.m. görs ansökan om förlängning avpreskriptionstiden för bl.a. skattefordringar till länsrätten avden kronofogdemyndighet hos vilken målet är anhängiggjort.Kronofogdemyndigheterna har också att ta ställning till frågorsom gäller förvandling av böter. Av 17 §bötesverkställighetsförordningen (1979:197) följer attkronofogdemyndigheten, när indrivning av böter har slutförtsutan att full betalning har erlagts, skall bedöma om det finnsanledning att anta att böterna skall förvandlas och i sådantfall sända en redogörelse för förhållandena till åklagaren.Till de ytterligare borgenärsfunktioner som tillkommerkronofogdemyndigheten i allmänna mål hör frågor om avräkningenligt 3 § lagen (1985:146) om avräkning vid återbetalning avskatter och avgifter.Eftergift av skatter och avgifterSkatter och avgifter kan i allmänhet inte efterges i annanform än genom ackord. Enligt 62 § uppbördslagen kanlänsskattemyndighet anta ackordsförslag som rör skatt,arbetsgivaravgifter och vissa andra fordringar om det kan ansesvara till fördel för det allmänna.Länsskattemyndigheterna medger endast i undantagsfall ackordför fysiska personer. Obeståndet måste då ha orsakats avomständigheter som personen inte kunnat påverka själv,exempelvis om skuldbördan uppkommit till följd av oförutseddallvarlig sjukdom eller genom annan persons vållande. Enligt enav gjord enkät för /88 framgåratt av 115 antagna skatteackord avsåg 75 fysiska personer.I vissa fall förekommer det att kronofogdemyndigheternaträffar särskilda överenskommelser med gäldenären som innebäratt en del av skatteskulden skall betalas medan resten föreslåstill avskrivning (s.k. bonnackord). Avsikten är därvid att detavskrivna beloppet inte skall bli föremål för ytterligareindrivningsåtgärder. Överenskommelsen är på det sätteteftergiftsliknande. Några särskilda bestämmelser om denna typ avuppgörelser finns inte.Kronofogdemyndigheternas användning av automatiskdatabehandlingEtt viktigt hjälpmedel i kronofogdemyndigheternas verksamhetär automatisk databehandling (ADB). Bestämmelser om detta finnsi utsökningsregisterlagen (1986:617),utsökningsregisterförordningen (1986:678) och förordningen(1983:167) om användning av automatisk databehandling inomexekutionsväsendet. Utsökningsregisterlagen innebär att detskall föras ett utsökningsregister centralt för hela riket.Registret skall föras för kronofogdemyndigheternas exekutivaverksamhet enligt UB och för planering och tillsyn av denverksamheten. Härutöver skall registret användas bl.a. vidtillämpning av lagen (1985:146) om avräkning vid återbetalningav skatter och avgifter samt för kontrollverksamhet ochutredningar vid bestämmande och uppbörd av skatter, tullar ochavgifter. Förfoganderätten till utsökningsregistret, dvs. rättenatt påverka registrets innehåll, tillkommer ,såvitt avser hela registret, och varje kronofogdemyndighetbeträffande uppgifter i mål och ärende som handläggs hosmyndigheten. Registrets innehåll består av uppgifter föridentifiering och uppgifter om verkställighetsåtgärder iallmänna och enskilda mål. Dessutom får registret innehållavissa andra uppgifter som behövs för att en kronofogdemyndighetskall kunna fullgöra sina åligganden. harterminalåtkomst för hela utsökningsregistret. är terminalåtkomsten i princip begränsadtill det egna länet.Förordningen om användning av automatisk databehandling inomexekutionsväsendet avser i princip endast allmänna mål.Förordningen innebär i huvudsak att begäran om indrivning avskatter och allmänna avgifter görs centralt hos riksskatteverketmed användande av ADB. Indrivningshandlingarna framställs idatabehandlingssystemet och lämnas därefter till olikakronofogdemyndigheter, i allmänhet med hänsyn till gäldenärenshemvist. Kronofogdemyndigheterna registrerar sedan idatabehandlingssystemet uppgifter om vidtagnaindrivningsåtgärder och andra omständigheter av betydelse liksomuppgifter om influtna medel. Med utnyttjande avdatabehandlingssystemet skall vid utgången avvarje kalendermånad framställa en redovisningsrapport för varjekronofogdemyndighet samt ett sammandrag för samtligakronofogdemyndigheter.Datateknik används också av kronofogdemyndigheterna i sambandmed utredningar om utmätningsbara tillgångar. Myndigheternainhämtar därvid uppgifter från olika register som ärtillgängliga för myndigheten, t.ex. bilregistret,fritidsbåtsregistret och delar ur centrala skatteregistret.När det gäller mål enligt lagen (1990:746) ombetalningsföreläggande och handräckning har möjlighet öppnatsatt göra ansökan genom överlämnande av ett magnetband medADB-lagrade uppgifter (9 §).MotionsmotiveringI motion L304 av m.fl. (s) framhålls attkronofogdemyndigheternas arbetsbörda blivit allt större. Enligtmotionärerna fick kronofogdemyndigheten i och 90000 nya allmänna mål till ett sammanlagt värde av 760milj. och omkring 53000 nya enskilda mål /89. Vidare är vid myndigheten omkring1000 konkurser under utredning. För hela riket tordemotsvarande siffror vara tio gånger så stora. Verksamheter avdenna storleksordning kräver enligt motionärerna modernlagstiftning, genomarbetade rutiner och ett väl utvecklatADB-stöd.I motionen anförs att kronofogdemyndigheterna efterlyserreformer för en bättre uppdelning och klarare gränser när detgäller kronofogdemyndigheternas och skattemyndigheternasborgenärsuppgifter samt förändringar i syfte att klara behovetav ekonomisk rehabilitering av gäldenärer. Ett annat önskemålhos kronofogdemyndigheterna är att kunna få efterge skatt avsociala skäl. Vidare efterlyses i motionen en modern ochändamålsenlig författningsreglering av borgenärsfrågorna.Motionärerna anser att borgenärsfunktionen ärofullständigt reglerad och att bestämmelserna är alltför spriddai olika författningar samt påpekar att ett så viktigt inslag iverksamheten som uppskov och avbetalningsplaner i princip ärhelt oreglerat. Motionärerna framhåller att det krävs ensärskild indrivningslag och pekar på att förslag till lösningarfinns i skatteindrivningsutredningens betänkanden (Ds Fi 1984:4)Indrivning av skatt m.m. och (SOU 1987:10) Indrivningslag.Motionärerna tar också upp frågor som gäller ADB inomkronofogdemyndigheterna. En programutveckling så att man kanlägga över bevakningen av mindre ärenden på data skulle enligtmotionärerna ge mer utrymme för behandling av de större målen.En sådan utveckling anses också vara självfinansierande eftersomman måste prioritera bort en mängd allmänna mål som gällermindre belopp. Det är dessutom demoraliserande om allmänhetenuppfattar bristande tid hos kronofogdemyndigheten som bristandeintresse menar motionärerna.Avslutningsvis framhålls i motionen attkronofogdemyndigheterna vill minska antalet gäldenärer ochförebygga att det tillkommer nya och att regeringen ochriksdagen därför bör se till att ge dem de medel som behövs föratt uppfylla dessa mål.Vissa tidigare riksdagsuttalandenKronofogdemyndigheternas uppgifter och ledning m.m.Efter förslag av regeringen i proposition 1986/87:52 omexekutionsväsendets organisation godkände (bet. LU1986/87:12, rskr. 103) principiella riktlinjer fören omorganisation av kronofogdemyndigheterna. I samband därmedunderströk utskottet med anledning av motioner om ledningen avexekutionsväsendet att kronofogdemyndigheterna fyller en viktigfunktion i vårt samhälle med främsta uppgift att i allmänna ochenskilda mål förverkliga rättsanspråk i enlighet med UB ochandra författningar. Utskottet framhöll vidare, i likhet medföredragande statsrådet i propositionen, att ett effektivtfungerande exekutionsväsende i ett vidare perspektiv skallupprätthålla en betalningsmoral i samhället som gör attkreditmarknaden och skattesystemet fungerar. Enligt utskottetmåste därför ställas krav på att verkställigheten avbetalningsanspråk är snabb, säker och effektiv samt syftar tillatt ge borgenären den betalning som gäldenärensbetalningsförmåga och tillgångar ger möjlighet till. Vidareansåg utskottet att kronofogdemyndigheternas verksamhet måstepräglas av objektivitet, enhetlighet och konsekvens om inteallmänhetens förtroende för rättssäkerheten och effektiviteten iden exekutiva verksamheten skall rubbas.Enligt utskottet var det också med hänsyn till allmänhetensförtroende för skattesystemet angeläget att den del avkronofogdemyndigheternas verksamhet som avser indrivning avskatter och avgifter bedrivs på ett förutsebart, enhetligt ochkonskvent sätt. Ett av problemen med den dåvarandekronofogdeorganisationen var enligt utskottet att det saknadesmöjligheter att från central nivå styra verksamheten på skatte-och indrivningsområdet. Mot denna bakgrund delade utskottetdepartementschefens uppfattning att det för en effektiviseringav den exekutiva verksamheten krävdes ledning från centralt hålloch att var den enda tänkbara myndighet fördetta. När det gällde att ta ställning till frågan vilkaledningsfunktioner som verket borde ha motkronofogdemyndigheterna fanns det enligt utskottets meninganledning att skilja mellan dessa myndigheters uppgifter attföreträda statens borgenärsintressen och de övriga uppgifter sommyndigheterna fullgör enligt UB och andra lagar. Utskottet ansågatt behovet av ledningsmöjligheterna var störst beträffandeborgenärsfunktionen. När det gäller den rent exekutivaverksamheten enligt UB m.m. liksom kronofogdemyndigheternasuppgifter att exempelvis vara tillsynsmyndighet i konkurs ochpröva ärenden enligt lönegarantilagen ansåg utskottet däremotatt saken ställde sig annorlunda. Även om det också i dessaavseenden fanns behov av mera effektiva styrningsmöjligheter varenligt utskottet utrymmet för riksskatteverketsledningsfunktioner mera begränsade än när det gälldeborgenärsfunktionen.I samband med behandlingen av förslag till lagändringar m.m.med anledning av exekutionsväsendets nya organisation iproposition 1987/88:152 återkom utskottet till frågorom ledningsfunktion. I sitt av riksdagengodkända betänkande (bet. LU 1987/88:34) framhöll utskottet -- ilikhet med vad man gjort -- att det med hänsyn tillkronofogdemyndigheternas dubbla roll är viktigt attriksskatteverkets ledningsfunktioner inte utövas så attkronofogdemyndigheternas opartiskhet i den rättstillämpandeverksamheten kan ifrågasättas. Vidare borde enligt utskottetbeaktas att den rent exekutiva verksamheten liksomhandläggningen av vissa andra ärenden exempelvis inomlönegarantisystemet är uppgifter av närmast judiciell karaktärsom myndigheterna har att självständigt svara för i enlighet medgällande lagstiftning. Mot denna bakgrund ansåg utskottet ilikhet med departementschefen att riksskatteverketsledningsuppdrag när det gäller kronofogdemyndigheternasrättstillämpande verksamhet borde begränsas till att genomallmänna råd och uttalanden verka för lagenlighet,följdriktighet och enhetlighet. Härutöver borde riksskatteverketinom ramen för sin normgivningskompetens kunna meddela bl.a.verkställighetsföreskrifter. När det gäller frågor som inte harnågon direkt anknytning till den rättstillämpande verksamhetenfanns det enligt utskottet större utrymme för att geriksskatteverket en ledande roll. Verket borde således kunnameddela föreskrifter av administrativ karaktär i fråga omexempelvis organisation och arbetsformer för att åstadkommasamordning, rationalisering och enhetlighet inomexekutionsväsendet och effektivitet inom verksamheten. Också pådet administrativa området medförde emellertid kraven påopartiskhet och självständighet i den rättstillämpandeverksamheten, framhöll utskottet, att riksskatteverketsmöjligheter att leda verksamheten var något mer begränsade ännär det gäller kronofogdemyndigheternas borgenärsfunktion. Storakrav måste därför enligt utskottet ställas på attriksskatteverket i sin ledningsfunktion inte gav föreskriftereller eljest fattade beslut av administrativ karaktär som kundefå sådana effekter att kronofogdemyndigheternas självständighetatt besluta i enskilda fall i praktiken beskars. var det också angeläget att så långtsom möjligt undvek att meddela föreskrifter som kunde ge upphovtill att allmänheten ifrågasatte de handläggande myndigheternassaklighet och opartiskhet.I samband med riksdagsbehandlingen av regeringensförslag om en ny summarisk process (prop. 1989/90:85) underströklagutskottet i sitt yttrande till justitieutskottet(1989/90:LU3y) beträffande frågan om erforderligaresurstillskott till kronofogdemyndigheterna med anledning avförslagen att det var angeläget att regeringen följdeutvecklingen och tog erforderliga initiativ om det skulle visasig att ytterligare resurser måste tillföraskronofogdemyndigheterna.Prioritering av allmänna och enskilda målFrågor om prioriteringar av allmänna och enskilda mål inomexekutionsväsendet behandlades ingående av våren 1981i samband med tillkomsten av UB (se bet. LU 1980/81:23). Isamband därmed uttalades att någon prioritering av den enamåltypen på bekostnad av den andra inte får ske och att detankommer på varje kronofogdemyndighet att självständigt pröva ivilken ordning inkomna mål skall handläggas och vilkaindrivningsåtgärder som bör vidtas.I samband med behandling av propositionen om lagändringar m.m.med anledning av exekutionsväsendets nya organisation (prop. 1987/88:152) uttalade utskottet i sitt av riksdagengodkända betänkande (bet.