bet · GE01KU1 · 1990-10-09 00:00:00 — I betänkandet behandlas 42 motionsyrkanden från allmännamotionstiden . Till betänkandet harfogats 20 reservationer och ett särskilt yttrande.Framställningen har delats upp i följande avsnitt:1. Övergång till republik2. Förstärkt lagprövningsrätt, författningsdomstol m.m.3. Mandatperiodens längd och den gemensamma valdagen6. Antalet ledamöter i m.m.9. Mångsyssleriet i politiken10. Val av statsminister m.m.11. Behörighetskrav för statsråd12. Åtal mot domare m.m.13. Etikregler för politiker m.m.14. 1989/90:K203 av () vari yrkas att hosregeringen begär förslag innebärande att efter ett riksdagsvalden nya alltid får pröva frågan om statsminister.1989/90:K204 av () vari yrkas att riksdagenbeslutar att slopa begreppet "uppenbart" i 11 kap. 14§regeringsformen.1989/90:K206 av m.fl. (m) vari yrkas1. att hos regeringen begär utredning om ökademöjligheter till personval i enlighet med vad i motionenanförts,2. att hos regeringen begär utredning om minskatantal riksdagsmän i enlighet med vad i motionen anförts,3. att hos regeringen begär utredning om vidgademöjligheter till rådgivande folkomröstningar i enlighet med vadi motionen anförts,4. att hos regeringen begär förslag till ändring iregeringsformen för att skydda utlandssvenskarnas rösträtt,5. att som sin mening ger regeringen till känna attfyraåriga mandatperioder och skilda valdagar för riksdags- ochkommunalval bör införas,13. att , för att vidga lagprövningsrätten, beslutaratt ändra 11 kap. 14§ regeringsformen i enlighet med vad imotionen anförts,14. att hos regeringen begär utredning om införandetav en författningsdomstol i enlighet med vad i motionen anförts.1989/90:K210 av tredje vice talman m.fl. (c)vari yrkas att beslutar att 3 kap. 2§regeringsformen skall ha följande lydelse: Rösträtt vid val tillriksdagen tillkommer svensk medborgare som är eller någon gångvarit bosatt i riket. Den som icke har uppnått adertonårs ålder har ej rösträtt.1989/90:K215 av m.fl. (fp) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om förbättrade möjligheter till personval,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om införandet av fyraåriga mandatperioder ochskilda valdagar,3. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om ökade möjligheter till folkomröstningar,4. att beslutar att som vilande anta följandelydelse av 3 kap. 2§ regeringsformen: Rösträtt vid val tillriksdagen tillkommer svensk medborgare som är eller någon gånghar varit bosatt i riket. Den som icke har uppnått aderton årsålder senast på valdagen har ej rösträtt. Fråga huruvidarösträtt enligt första stycket föreligger avgöres på grund av enföre valet upprättad röstlängd.,6. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om lagprövningsrätt,12. att begär att regeringen tillsätter en nygrundlagsutredning.1989/90:K216 av och (vpk) vari yrkasatt hos regeringen begär förslag till sådan ändring avregeringsformen att ombudsman ensam får rätt attväcka åtal eller talan mot ledamot av högsta domstolen ellerregeringsrätten.1989/90:K217 av m.fl. (vpk) vari yrkas att riksdagenbeslutar att såsom vilande anta följande förslag till lag omändring i regeringsformen: Endast den får vara statsråd som ärsvensk medborgare. Statsråd får icke utöva allmän eller enskildtjänst. Han får ej heller inneha uppdrag eller utöva verksamhetsom kan rubba förtroendet för honom.1989/90:K219 av () vari yrkas1. att beslutar att mandatperioden för ,och kommunfullmäktige skall vara ,2. att beslutar att val till sker vid etttillfälle och att val till landsting och kommun sker två årdärefter.1989/90:K223 av m.fl. (mp) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna attinvandrare/flyktingar skall få rösträtt även i riksdagsval utanatt vara svenska medborgare, enligt vad som anförts i motionen.Motiveringen återfinns i motion 1989/90:Sf615.1989/90:K226 av () vari yrkas att riksdagenbegär att regeringen låter utarbeta förslag till handbok i etikför politiker.1989/90:K230 av tredje vice talman m.fl. (c)vari yrkas1. att hos regeringen begär tillsättandet av enparlamentarisk grundlagsutredning med de uppgifter som angetts imotionen.1989/90:K233 av m.fl. (mp) vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna att rösträttsåldern börsänkas till 16 år.Motiveringen återfinns i motion 1989/90:L412.1989/90:K240 av m.fl. (s) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en övergång från ärftlig monarki i Sverigetill ett republikanskt styrelseskick.1989/90:K242 av m.fl. (fp) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om folkrörelsernas roll för demokratinsutveckling och för ett vitalt samhällsklimat.1989/90:K245 av m.fl. (mp) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om mandatperiodens längd samt om skilda valtill riksdag resp. landsting och kommuner.1989/90:K247 av Hans Leghammar och () variyrkas1. att beslutar sådan ändring av regeringsformen ochövriga berörda författningar att ordinarie domare skall kunnaskiljas från sin tjänst endast genom dom i brottmål samt attpåföljd för åsidosättande av tjänsteåliggande skall kunna ådömasdomare endast genom dom i brottmål,2. att, om hemställan under 1 ej bifalls, hosregeringen begär utredning och förslag om sådanaförfattningsändringar.1989/90:K248 av m.fl. (mp) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om ekonomiska hinder för nya partier,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att spärrarna till skall sänkas.1989/90:K251 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en svensk författningsdomstol.1989/90:K254 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna att frågan om ökademöjligheter till direkt medborgerligt inflytande, utökat skyddför individuella rättigheter och en förbättrad kontroll av denpolitiska makten bör utredas mot bakgrund av vad som ovananförts.1989/90:K257 av och () variyrkas1. att hos regeringen begär åtgärder för att hosoffentliga institutioner, myndigheter etc. stimulera tillåtgärder för att ge etiska värderingar utrymme imyndighetsutövningen,2. att beslutar, på samma sätt som olikayrkesgrupper, att utarbeta etiska normer för politiker på sättsom föreslås i motionen.1989/90:K304 av och ()vari yrkas att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om talmannens befogenheter.1989/90:K307 av m.fl. (mp) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om utredning och lagförslag för att begränsamångsyssleriet i politiken,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om utredning och lagförslag för att begränsaantalet mandatperioder för politiska uppdrag.1989/90:K323 av () vari yrkas att hosregeringen begär en utredning av det förslag till förändradriksdag som skisserats i motionen.1989/90:K804 av och () vari yrkasatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om stöd till vissa gruppers engagemang.1989/90:K807 av m.fl. (c) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om vikten av att ta till vara den resurs sominte minst folkrörelser, kyrkor och samfund utgör när det gälleratt slå vakt om och konkretisera de normer och värderingarsom är en förutsättning för en fungerande samhällsgemenskap.1989/90:K813 av Per () vari yrkas1. att beslutar föranstalta om en kartläggning avgällande praxis beträffande insyn, kontroll, granskning ochsanktioner i form av etiska kommittéer, etiska normer,parlamentariska förhör etc. beträffande höga makthavare inäringsliv, politik och offentlig tjänst i ett antaldemokratier i olika delar av världen, däribland ,och ,2. att beslutar föranstalta om en sammanställning avinträffade fall av maktmissbruk för privatekonomisk inomprivat och offentlig sektor i (av typde aktuella fallen SE-Banken-Palmstierna och ). Övergång till republikMotionenI motion K240 av m.fl. (s) hävdas attmonarkin för länge sedan har spelat ut sin roll i ochsnarast bör ersättas med ett demokratiskt statsskick, därstatsöverhuvudet väljs av folket. Formerna för detta bör enligtmotionärerna utredas.Utskottets bedömningUtskottet har tidigare vid ett stort antal tillfällenbehandlat frågan om övergång till republik. Senast skedde dethösten 1989 (1989/90:KU12) då ett motionsyrkande från LarsWerner m.fl. (v) liksom tidigare avstyrktes under erinran omden ståndpunkt angående statsformen som intogs vid 1974 årsförfattningsreform. Utskottet gör samma bedömning nu ochavstyrker motion K240.2. Förstärkt lagprövningsrätt, författningsdomstol m.m.MotionernaEnligt 11 kap. 14 § regeringsformen gäller att om domstoleller annat offentligt organ finner att en föreskrift står istrid med bestämmelse i grundlag eller annan överordnadförfattning, eller att stadgad ordning i något väsentligthänseende har åsidosatts vid dess tillkomst, får föreskrifteninte tillämpas. I flera motioner påpekas att det finns enbegränsning i denna lagprövningsrätt. Om ellerregeringen beslutat om föreskriften skall tillämpningen nämligenunderlåtas endast om felet är uppenbart.Den nuvarande regleringen har enligt motion K206 yrkande 13 avCarl Bildt m.fl. (m) skapat utrymme för lagstiftning somstämmer mindre väl överens med regeringsformens krav. Enutvidgad lagprövningsrätt bör därför införas. Motionärerna menaratt lagprövning bör kunna ske även om avvikelsen inte äruppenbar. I motionen hemställs att detta ges regeringen tillkänna.Lagprövningsrätten berörs också i motion K230 yrkande 1 avBertil Fiskesjö m.fl. (c). Enligt motionärerna bör man på grundav den kritik som framförts mot den gällande restriktionenöverväga att ta bort den. Ingen kan vara betjänt av att det kanhävdas att riksdag och regering har ett visst utrymme förolagliga beslut, som inte kan påtalas i efterhand. Motionärernavill dock betona att ett tillstånd, därlagprövningsrätten kommer till vidsträckt användning, inte ärönskvärt. Prövningen kommer i efterhand, ibland långt efter detatt en omstridd bestämmelse antagits. Ett underkännande kansåledes få omfattande konsekvenser. Lagprövningsrättensutformning tillhör de frågor som enligt motionen bör behandlasav en ny grundlagsutredning. Yrkandet om en sådan behandlasunder punkt 14 i detta betänkande.Ett slopande av begreppet "uppenbart" i 11 kap. 14§ begärs imotion K204 av ().Även i motion K215 yrkande 6 av m.fl. (fp)hävdas att en förstärkning av lagprövningsrätten är nödvändig.Hur lagprövningsrätten skall konstrueras bör dock bli föremålför ytterligare utredning. En tänkbar lösning är enligtmotionärerna att införa en författningsdomstol, en annan är attlagprövningsrätten för de allmänna domstolarna blir mer generellgenom att uppenbarhetsrekvisitet avskaffas i 11 kap. 14§regeringsformen.I motion K251 av () framhålls attbehovet av inrättandet av en svensk författningsdomstol noga börövervägas. Författningsdomstolens maktbefogenhet skall vara attdomstolen har rätt att upphäva ett beslut som den finnergrundlagsstridigt. Antalet domare i domstolen skulle kunnabestämmas till nio, varav fem skall utses gemensamt av högstadomstolen och regeringsrätten. De återstående fyra bör enligtmotionen utses av riksdagen.Enligt motion K206 yrkande 14 av m.fl. (m) kan dettänkas att en utvidgad lagprövningsrätt inte skulle varatillräcklig för att garantera en grundlagsenlig lagstiftning ochtillämpning. Frågan om lämpligheten av att inrätta enförfattningsdomstol, dess kompetens, sammansättning ochverksamhet bör göras till föremål för en allsidig ochinträngande utredning.I motion K230 yrkande 1 av m.fl. (c) gesdäremot en rad argument mot införande av en författningsdomstol.Enligt motionärerna skulle man med en särskildförfattningsdomstol knappast kunna ha kvar lagprövningsrätten isin nuvarande form. Författningsdomstolen skulle i så fall bliett med högsta domstolen och regeringsrätten konkurrerandeorgan. Även lagrådets position skulle förändras med en särskildförfattningsdomstol. Även frågan om inrättande avförfattningsdomstol bör enligt motionen behandlas av en nygrundlagsutredning (jfr punkt 14).Till detta kommer enligt motionen att en författningsdomstoltill sin funktion vanligen blir en extra och iblandbetydelsefull politisk instans. De känsligaste frågorna enförfattningsdomstol får ta ställning till är sådana som detråder politisk strid kring. En politisering av tillsättningen avdomare är därför svår att undvika. Motionärerna hävdar att det iprincip alltid måste anses diskutabelt att lägga politisk maktpå instanser av vilka det inte kan utkrävas politiskt ansvar.Utskottets bedömningUtskottet avstyrkte liksom tidigare motioner omsåväl förstärkt lagprövningsrätt som införande avförfattningsdomstol. Beträffande motiveringarna hänvisas tillutskottets betänkande 1989/90:KU12.Utskottet gör samma bedömning . Motionerna K206 yrkandena 13och 14, K230 såvitt nu är i fråga, K204, K215 yrkande 6 samtK251 avstyrks.3. FolkomröstningsinstitutetMotionernaEnligt motion K206 yrkande 3 av m.fl. (m) talarstarka skäl för att låta en del av ledamöter,exempelvis en tredjedel, kunna kräva att rådgivandefolkomröstning anordnas. Det är dock, enligt motionärerna,självfallet att sådan omröstning inte skall kunna ske i allafrågor. Exempelvis bör renodlade budgetfrågor vara undantagna. Imotionen sägs också att det finns anledning öppna möjlighetertill folkomröstning på initiativ av medborgarna. En tänkbarlösning är att om etthundratusen väljare kräver folkomröstningskall rådgivande sådan anordnas. Frågan om ett ökat användandeav folkomröstningsinstitutet bör enligt motionärerna utredassnarast.Ett motsvarande krav framförs i motion K215 yrkande 3 av BengtWesterberg m.fl. (fp). Enligt motionen är skälen för att utökamöjligheterna till folkomröstning flera. Nya frågor kan bliaktuella där de politiska organisationerna inte kan göraanspråk på att tala för en samlad folkopinion. Vissa frågor skärgenom partilinjerna eller följer inte traditionella skiljelinjeri politiken. Inriktning för en beredning av frågan bör enligtmotionärerna vara att låta en minoritet på förslagsvis entredjedel av ledamöter få till stånd folkomröstning.Även andra former för att utlösa en sådan omröstning, t.ex.folkinitiativ, bör utredas.Även i motion K230 yrkande 1 av m.fl. (c)berörs frågan om ett utökat folkomröstningsinstitut. I motionenerinras om att riksdagsupplösning och extra val ibland brukarförordas som en bättre metod än folkomröstning för att lösatvister i påträngande viktiga politiska sakfrågor. Motionärernaär av annan mening. Enligt dem är det bästa sättet för att låtamedborgarna direkt ta ställning i viktiga tvistefrågor attanordna folkomröstning. Utöver att ge medborgarna direktbeslutanderätt kan folkomröstningsinstitutet enligt motionenfungera som ett skydd för minoriteters åsikter och rättigheter.Av betydelse härvidlag är hur institutet utformas.Motionärerna vidhåller sina tidigare framförda krav att deerfarenheter som vunnits i vårt land och i andra länder underefterkrigstiden skall sammanställas, utvärderas och utgöra grundför nya regler för folkomröstningar. Även denna uppgift bör ingåi uppdraget för den parlamentariska utredning som förordas imotionen (jfr punkt 14). Utredningen bör i denna del bl.a.överväga att göra de nu rådgivande folkomröstningarnabeslutande, att ge en riksdagsminoritet rätt att få enomröstning till stånd samt att tillskapa en ordning som gör attflera olika alternativ inte kan förekomma i samma omröstning.Även möjligheten till s.k. folkinitiativ, dvs. rätt för ett iförfattningen angivet antal medborgare att få till ståndfolkomröstning, bör enligt motionen prövas i utredningen.Utskottets bedömningMotionsyrkanden om en utvidgning av folkomröstningsinstitutetavstyrktes av utskottet (1989/90:KU12). Utskottetkonstaterade då som tidigare att frågan tagits upp avfolkstyrelsekommittén, men att dess majoritet motsatt sig någonutvidgning med motiveringen att ett ökat inslag avfolkomröstningar skulle försvaga det parlamentariskastyrelseskicket och motverka strävandena att stärka riksdagensställning.Utskottet gör samma bedömning nu och avstyrker motionerna K206yrkande 3, K215 yrkande 3 samt K230 yrkande 1 såvitt nu är ifråga.4. RösträttsreglerMotionernaGrundlagsreglering av svenska medborgares rösträtt föreslås imotionerna K206 yrkande 4 av m.fl. (m), K210 avBertil Fiskesjö m.fl. (c) och K215 yrkande 4 av . Förslaget innebär att den särbestämmelse som finns i 3kap. 2§ regeringsformen och som möjliggör förändring avutlandssvenskarnas rösträtt genom vallagen utgår.I motion K223 av m.fl. (mp) yrkas attriksdagen beslutar att utlänningar skall ges rösträtt tillriksdagsval vistelse i oavsett svensktmedborgarskap.En sänkning av rösträttsåldern från 18 till förordas imotion K233 av m.fl. (mp). I motionen erinras om attskolplikten upphör och att den obligatoriskaskolan bl.a. har till uppgift att informera om hur samhället,inkl. det politiska systemet, fungerar. En 16-åring skall alltsåha fått den information som staten anser behövs för att kunnaaktivt delta i samhällslivet. Enligt motionärerna finns detdärför ingen anledning att behöva vänta med att få rösträtt ändatill ålder.UtskottetUtskottet behandlade yrkanden omgrundlagsreglering av utlandssvenskarnas rösträtt. Utskotteterinrade om att sambandet mellan rösträtt och medborgarskapbehandlats i medborgarskapskommittén. Enligt utskottet borde denfortsatta beredningen av kommitténs förslag avvaktas innanställning togs till frågan om grundlagsreglering avutlandssvenskarnas rösträtt. Motionsyrkandena avstyrktes därför.Utskottet gör samma bedömning . Motionerna K206 yrkande 4,K210 och K215 yrkande 4 avstyrks.Utskottet avstyrkte även motioner om rösträtt iriksdagsvalen för invandrare. Även i det fallet skedde det medhänvisning till den fortsatta beredningen avmedborgarskapskommitténs förslag.Inte heller på denna punkt finner utskottet anledning frångåsitt tidigare ställningstagande. Motion K223 avstyrks.Utskottet fann det 1989 heller inte befogat med någotriksdagsinitiativ i fråga om rösträttsåldern. Utskottet erinradeom att grundlagberedningen när den föreslog den nuvaranderösträttsåldern hänvisade bl.a. till den omfattandecivilrättsliga handlingsförmåga som var knuten till 18-årsåldernsamt att värnpliktsåldern och rätt att ingå äktenskap inträddevid samma ålder.Utskottet gör samma bedömning . Motion K233 avstyrks.5. Mandatperiodens längd och den gemensamma valdagenMotionernaEn förlängning av mandatperioden vid de allmänna valen iförening med en övergång till skilda valdagar för riksdags-resp. kommunal- och landstingsvalen förordas i motionerna K206yrkande 5 av m.fl. (m), K215 yrkande 2 av BengtWesterberg m.fl. (fp), K219 yrkandena 1 och 2 av RagnhildPohanka (mp), K230 yrkande 1 av m.fl. (c) samtK245 av m.fl. (mp). Frågan berörs också i motionK624 av m.fl. (c). Den senare motionen behandlasi betänkande 1990/91:KU3.Motiveringarna i motionerna för en förlängning avmandatperioden är att med en sådan skulle förutsättningar skapasför . Med skilda valdagar skulle,enligt motionärerna, risken för att kommunalvalen kommer iskymundan för riksdagsvalen försvinna.BakgrundOrdningen med treåriga mandatperioder och gemensam valdag förriksdags-, landstings- och kommunalvalen infördes genom denpartiella grundlagsreformen som beslöts av 1968--1969.Den nya regeringsformen som antogs av 1973--1974medförde inga förändringar av valsystemet i denna del. Efterantagandet av den nya regeringsformen kom dock utredningsarbetetpå författningsområdet att fortsätta. Utredningsarbetet avsågsåväl frågorna om förstärkning av grundlagsskyddet för demedborgerliga fri- och rättigheterna som de grundläggandefrågorna kring valsystemet, mandatperiodens längd, dengemensamma valdagen m.m.1980 tillsatte regeringen en kommitté som antog namnetgrundlagskommittén. De frågor som kommittén skulle behandla varfrämst den gemensamma valdagen, mandatperiodens längd,nyvalsinstitutet, regeringsbildningsproceduren och regeringensbeslutsformer. I det betänkande som kommittén lade fram 1981föreslog den borgerliga majoriteten att skilda valdagar förriksdagsval och kommunala val skulle införas och attmandatperioderna skulle förlängas till . Någon ändring imöjligheterna att anordna nyval föreslogs inte av majoriteten.De socialdemokratiska ledamöterna reserverade sig. De ansågatt kritiken mot den gemensamma valdagen var överdriven. Enligtderas mening krävdes ytterligare utredning innan tiden varmogen för ett definitivt ställningstagande. I avvaktan härpå varde socialdemokratiska ledamöterna dock beredda medverka till eneffektivisering av nyvalsinstitutet. Även vpk-ledamotenreserverade sig. Han förordade att ordningen med gemensam valdagoch treåriga mandatperioder skulle behållas.Sedan grundlagskommitténs betänkande remissbehandlats höllshösten 1981 överläggningar mellan riksdagspartierna för attdiskutera den fortsatta behandlingen av frågorna. Vidöverläggningarna enades man om att det arbete somgrundlagskommittén hade inlett skulle fortsätta med sikte på enreform som kunde ta ställning till i samband med 1985års val. Beredningen skulle ske i underledning av justitieministern och tillsammans med företrädare förde fem riksdagspartierna. De frågor som i första hand skulle tasupp var desamma som grundlagskommittén hade behandlat.Den arbetsgrupp som tillsattes kom under sitt arbete in på enrad andra författningsfrågor som hade samband med huvudfrågorna.Bland dessa kan nämnas ökade möjligheter att anordnafolkomröstningar, förstärkt skydd för en riksdagsminoritet,vitalisering av arbetsformer och avskaffande elleruppmjukning av fyraprocentsspärren vid riksdagsval.I början av 1984 stod det klart att det inte fannsförutsättningar för att uppnå enighet i huvudfrågorna föratt ett förslag till grundlagsändringar skulle kunna läggas framför riksdagsbehandling i samband med val. Arbetsgruppenvar emellertid enig om att de frågor som hade behandlats avgruppen borde utredas ytterligare med sikte på att enförfattningsreform skulle kunna beslutas i parlamentariskenighet. Det fortsatta arbetet borde enligt arbetsgruppenbedrivas i en parlamentarisk kommitté.Även framhöll i ett betänkande våren1984 att det var angeläget att utredningsarbetet påförfattningsområdet fortsatte på det sätt som arbetsgruppenföreslagit. uttalade vissa önskemål omvilka frågor som skulle tas upp i det kommandeutredningsarbetet. ställde sig bakom utskottet.I juni 1984 beslöt regeringen tillkalla den kommitté somarbetsgruppen och hade förordat. Kommittén skulle hatill huvuduppgift att överväga förutsättningarna för enförfattningsreform med syfte att förbättra folkstyrelsensvillkor. Bland kommitténs uppgifter ingick att utredaförutsättningarna för en förlängning av mandatperioden förriksdagen, landstingen och kommunfullmäktige från tre till fyraår liksom frågan om gemensamma eller skilda valdagar förriksdagsval, landstingsval och kommunalval. Kommittén antognamnet folkstyrelsekommittén. Dess slutbetänkande (SOU 1987:6)avgavs i januari 1987.I folkstyrelsekommittén enade sig de fyra största partierna omatt föreslå en förlängning av mandatperioden till fyra år.Däremot rådde det delade meningar i kommittén om huruvidariksdagsvalen och de kommunala valen skulle äga rum samtidigteller ej. Kommitténs majoritet bestående av desocialdemokratiska ledamöterna förordade att den gemensammavaldagen bevarades. Företrädarna för de borgerliga partiernaföreslog däremot att valen till och till de kommunalaförsamlingarna skulle hållas åtskilda med mellanrum.Vpk-ledamoten förespråkade ett bibehållande av detdittillsvarande systemet. Mot denna bakgrund avstod regeringenfrån att lägga fram förslag i denna fråga.Utskottet har därefter , (1989/90:KU12), behandlat motioner med förslag om en övergångtill fyraåriga mandatperioder och skilda valdagar. Utskottetbeklagade vid båda tillfällena att folkstyrelsekommittén intekunde enas om en lösning i denna fråga.