bet · GE01NU5 · 1990-10-25 00:00:00 — Kärntekniklagens förbud mot vissa förberedande åtgärder 1990/91NU5ÄrendetI detta betänkande behandlas yrkanden om att 6§ lagen(1984:3) om kärnteknisk verksamhet (kärntekniklagen) skallupphävas. Yrkandena har framställts i en motion och i en motion med anledning avproposition 1989/90:90 om forskning. I kärntekniklagen finns en bestämmelse (6§) om förbud motvissa förberedande åtgärder som någon skulle kunna vidta i syfteatt uppföra ytterligare en kärnkraftsreaktor inom landet.Utskottet redogör för paragrafens innebörd och avstyrkermotionsyrkanden (m) om att den skall upphävas. Motionerna fårstöd i en reservation (m, fp). YrkandenDen motion från allmänna motionstiden som behandlas här är1989/90:N415 av m.fl. (m) vari yrkas attriksdagen1. som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts angående rätten att fritt redovisa konkreta alternativ iden demokratiska debatten,2. beslutar att upphäva 6§ i lagen om kärntekniskverksamhet.Den motion med anledning av proposition 1989/90:90 sombehandlas här är1989/90:N40 av m.fl. (m) såvitt gäller yrkandet --med motivering i motion 1989/90:Ub125 -- (4) att riksdagenbeslutar att upphäva 6§ i lagen om kärnteknisk verksamhet.MotiveringI motion 1989/90:N415 (m) anförs att den ifrågavarandelagbestämmelsen är en skam för ett land som vill hävdayttrandefrihet och den demokratiska debattens ideal. Denstrider, hävdar motionärerna, mot varje medborgares rätt attformulera och underbygga åsikter och är därigenom ett uttryckför politisk maktfullkomlighet. Den är ett exempel på hursymbolpolitik kan undergräva rättsstatens respekt för denenskilde. Frågan huruvida skall avveckla kärnkraftentill , behålla den eller bygga nya reaktorer måste, sägsdet vidare, avgöras genom öppen debatt, inte genom att enmajoritet i stryper utveckling och projektering somskulle kunna vara inlägg i det öppna samhällets fria diskussion.Förbudsbestämmelsen betecknas som ett intrång i de demokratisktvalda organens integritet, eftersom dess syfte skulle vara attföregripa en framtida prövning av svensk energipolitik genom attförhindra att konkreta kostnadsberäknade alternativ presenteras.Det berörda yrkandet i motion 1989/90:N40 (m) motiveras påhuvudsakligen följande sätt. Forskning måste präglas av realismoch inte av politiskt önsketänkande. forskningsprojektbör utvärderas och resultaten ligga till grund för bedömning avvilka insatser som bör ske . Förbudsbestämmelsen i6§ kärntekniklagen innebär en otillbörlig inskränkning iforskningens frihet och bör "självfallet" upphävas.Uppgifter i anslutning till motionernaGällande bestämmelse6§ lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet har följandelydelse:Ingen får utarbeta konstruktionsritningar, beräkna kostnader,beställa utrustning eller vidta andra sådana förberedandeåtgärder i syfte att inom landet uppföra en kärnkraftsreaktor.Bestämmelsens bakgrund och innebördKärntekniklagen kompletterades genom riksdagsbeslut hösten1987 (prop. 1986/87:24, NU 1986/87:13) med en bestämmelse (i5§) om att tillstånd att uppföra en kärnkraftsreaktor inte fårmeddelas. Moderata samlingspartiet och motsatte sigdetta beslut och hävdade att statsmakternas övergripandereglering av energiproduktionen även fortsättningsvis borde skegenom av godkända riktlinjer.I anslutning till ändringen i 5§ föreslogs en ny 6§ -- istället för en tidigare bestämmelse om krav för tillstånd attsätta en kärnkraftsreaktor i funktion -- av ungefärligen denlydelse som har angetts i föregående avsnitt. Liksom tidigareskulle enligt 25§ gälla straffbestämmelsen att den som brytermot 6§ döms till böter eller fängelse i högst . Enligt29§ får brott mot kärntekniklagen åtalas av allmän åklagareendast om det anmäls till åtal av tillsynsmyndigheten, dvs.statens kärnkraftinspektion.I propositionen motiverades den nya 6§ sålunda:För att ytterligare klargöra att de energipolitiskariktlinjerna ligger fast bör det i kärntekniklagen införas ettförbud mot att vidta sådana förberedelseåtgärder som direktsyftar till att uppföra ytterligare reaktorer inom landet.Därigenom betonas också att eventuella förberedelser förytterligare reaktorer utgör ett onödigt slöseri med resurser.Ett sådant förbud får dock inte inkräkta på möjligheterna attfortlöpande bedriva tekniskt utvecklingsarbete, som bl.a. kanvara av betydelse för säkerheten vid de kärnkraftverk som äri drift. Förbudet får inte heller inverka på svenskt deltagandei internationellt samarbete på det kärntekniska området.Förbudet bör vara straffsanktionerat och väl avgränsat. Dettauppnås genom att endast sådana åtgärder omfattas som har endirekt inriktning på att uppföra en ny reaktor inom landet. Förstraffansvar bör det krävas att gärningsmannen har ett direktsyfte att uppföra en viss kärnkraftsreaktor. För att ett sådantsyfte skall kunna anses vara för handen torde i allmänhet krävasatt konkreta åtgärder vidtas, t.ex. anställning av personal,beställning av material e.d. Även åtgärder påprojekteringsstadiet, såsom att utarbeta konstruktionsritningaroch kostnadskalkyler, kan komma att omfattas avstraffbestämmelsen. Detta förutsätter dock att åtgärderna i sittsammanhang framstår som en förberedelseåtgärd inför uppförandetav en viss reaktor. Generellt bör för straffansvar gälla attåtgärder sker i syfte att uppföra en ny reaktor inom landet.Med denna utformning kommer bestämmelsen inte att inkräkta påvare sig det tekniska utvecklingsarbetet eller möjligheternatill fri opinionsbildning.Näringsutskottet anförde först enhälligt följande:I propositionen sägs att det för straffansvar bör krävas "attgärningsmannen har ett direkt syfte att uppföra en visskärnkraftsreaktor", något som i lagtexten klarare skulle framgåenligt utskottets omformulering. Ett dylikt syfte syneshuvudsakligen kunna tillskrivas ett kraftföretag -- i vid mening-- med sådan inriktning och sådana resurser att det är tänkbartsom reaktorinnehavare. Talan skulle i förekommande fall få förasmot den som enligt sedvanliga principer bär ansvar förföretagets verksamhet. Personer som inom företaget sysselsättsmed projekteringsarbete etc. kan däremot inte ha syftet attsjälva uppföra en kärnkraftsreaktor och skulle följaktligen intekunna ställas till svars på grundval av den avseddabestämmelsen. Detsamma gäller personer ansvariga för ellerverksamma vid företag -- ingenjörsfirmor, tillverkare avreaktorer och reaktorkomponenter, byggnadsentreprenörer etc. --som ett kraftföretag eller motsvarande kan anlita förförberedande åtgärder av angivet slag. Än mer uppenbart är attandra personer som icke är presumtiva reaktorinnehavare inte kantillskrivas det direkta syftet att uppföra en kärnkraftsreaktor.Den tilltänkta bestämmelsen skulle således inte kunna direktåberopas mot exempelvis personer ansvariga för inlägg imassmedia eller andra opinionsyttringar till förmån för byggandeav nya kärnkraftsreaktorer, och detta inte ens omopinionsyttringen skulle avse en viss bestämd reaktor.Ett ingående resonemang utmynnade i slutsatsen att den avseddabestämmelsen inte heller indirekt skulle kunna läggas till grundför talan mot någon utanför den tidigare angivna kretsen avpotentiella gärningsmän. Därefter anfördes:Sammanfattningsvis finner utskottet alltså att 6§kärntekniklagen med den utformning som här är aktuell skullekunna åberopas endast mot medlemmar av den begränsadepersonkrets som just har angivits. Och även personer inom dennakrets, t.ex. verkställande direktörer för kärnkraftsbolag,skulle liksom vara oförhindrade att muntligen ochskriftligen plädera för fortsatt och ökad kärnkraftsanvändning,inkl. uppförande av ytterligare kärnkraftsreaktorer. Vad som äravsett att förhindras och som skulle bli straffbart är endastatt en sådan person föranstaltar om något slags resurskrävandeförberedande åtgärder i syfte att uppföra en visskärnkraftsreaktor. På möjligheterna till forskning ochutvecklingsarbete på det kärntekniska området och till svensktdeltagande i internationellt samarbete på detta område skulle,såsom också sägs i propositionen, det tilltänkta förbudet inteinkräkta.Därefter kom utskottet fram till sin bedömning av omlagförslaget i berörd del borde antas av . Förslagettillstyrktes med hänvisning bl.a. till att det tilltänktastadgandet -- såsom både lagrådet och konstitutionsutskottethade uttalat -- inte skulle komma att inkräkta på vare sig dettekniska utvecklingsarbetet eller på möjligheterna till en friopinionsbildning. betecknade den nyaförbudsbestämmelsen som ett naturligt och välmotiveratkomplement till stadgandet att det inte fick lämnas tillståndtill uppförande av en kärnkraftsreaktor. Attkärnkraftinspektionen skulle övervaka efterlevnaden av förbudet-- inom ramen för sin allmänna uppgift som tillsynsorgan enligtkärntekniklagen -- och att åtal för brott mot förbudet skulle fåske endast efter anmälan av inspektionen kunde enligt utskottetbetraktas som en extra garanti mot att bestämmelsen skulle kunnakomma att åberopas i andra sammanhang än lagstiftaren hadeavsett.Enligt reservationer (m, fp) borde utskottet ha avstyrktregeringens förslag såvitt gällde båda de aktuella paragraferna.Det föreslagna förbudet mot vissa förberedande åtgärder innebar,sade reservanterna, att ett artfrämmande element infördes ikärntekniklagen. Åtgärder som på intet sätt medförde någrarisker för säkerheten i kärnteknisk verksamhet blevkriminaliserade. I strid mot de marknadsekonomiska principer somvårt ekonomiska system bygger på präglas lagförslaget, fortsattereservanterna, av ett planekonomiskt tänkande, enligt vilketnormaltillståndet är att det råder förbud. Förslaget spegladesålunda ett förmyndartänkande som inte hörde hemma i endemokrati. Ytterst skulle medborgarnas rätt att med demokratiskamedel verka för sin åsikt komma att påverkas.Pågående utredningUtredningen (ME 1989:03) om översyn avkärntekniklagstiftningen (särskild utredare: ) är sysselsatt med en översyn av i första hand lagen omkärnteknisk verksamhet. En rad frågor om definitioner, villkoroch regler av annat slag anges i direktiven (dir. 1989:10).Föreskriften i 6 § berörs emellertid inte, utom indirekt i såmåtto att utredaren skall överväga om det är lämpligt attbestämmelsen i 29§ om åtalsanmälan bibehålls.Enligt direktiven kan utredaren inom ramen för sin allmännaöversyn ta upp även andra frågor om kärntekniklagstiftningen ände som anges i direktiven. Utredningsarbetet beräknas bliavslutat . Lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet (kärntekniklagen)innehåller en bestämmelse (6§) enligt vilkeningen får utarbeta konstruktionsritningar, beräkna kostnader,beställa utrustning eller vidta andra sådana förberedandeåtgärder i syfte att inom landet uppföra en kärnkraftsreaktor.I två motioner, 1989/90:N40 (m) och 1989/90:N415 (m), riktaskritik mot förbudet från principiell utgångspunkt. Det strider,hävdar motionärerna sammanfattningsvis, mot kravet påyttrandefrihet och mot den demokratiska debattens ideal. I denförstnämnda motionen betecknas förbudet som en otillbörliginskränkning i forskningens frihet. Båda motionerna utmynnar ikrav på att 6§ kärntekniklagen skall upphävas. Enligt motion1989/90:N415 (m) skulle dessutom göra ett uttalande,riktat till regeringen, till förmån för rätten att frittredovisa konkreta alternativ i den demokratiska debatten.Det nämnda förbudets funktion är, såsom utskottet enhälligtslog fast i samband med dess tillkomst, att motverka attpersoner inom en begränsad krets -- ansvariga för kraftföretagvilka är tänkbara som reaktorinnehavare -- föranstaltar omresurskrävande förberedande åtgärder i syfte att uppföra en visskärnkraftsreaktor. Såväl dessa personer som andra är liksomtidigare oförhindrade att muntligen och skriftligen plädera förfortsatt och ökad kärnkraftsanvändning, inkl. uppförande avytterligare reaktorer. Inte heller inkräktar förbudet påmöjligheterna till forskning och utvecklingsarbete påkärnkraftsområdet och till svenskt deltagande i internationelltsamarbete på detta område.Av det sagda framgår, menar utskottet, att det saknas grundför sådana invändningar mot 6§ kärntekniklagen som framförs ide båda motionerna. Utskottet betraktar fortfarande dennabestämmelse som ett naturligt komplement till det föregåendestadgandet i 5§ att det inte får meddelas tillstånd till attuppföra en kärnkraftsreaktor. Motionsyrkandena avstyrks sålunda. Utskottet hemställerbeträffande kärntekniklagens förbud mot vissa förberedandeåtgärderatt avslår motion 1989/90:N40 yrkande 4 och motion1989/90:N415.res. (m, fp)den 25 oktober 1990På näringsutskottets vägnarHadar CarsNärvarande: (fp), (), PerWesterberg (m), (), (), BoFinnkvist (s), (), (),(), (), (), LeifMarklund (s), (), (), LeoPersson (s), () och (). (fp), Per (), (), GunnarHökmark (m) och () anserdels att den del av utskottets yttrande på s.5 sombörjar med "Av det" och slutar med "avstyrks sålunda" bort haföljande lydelse:Förbudsparagrafen tillåter emellertid inte att konkreta ochkostnadsberäknade projekt på kärnkraftsområdet blir föremål förprövning i den allmänna debatten. De företag som skulle viljavisa på hur en ny kraftproduktion, baserad på kärnteknik, skullekunna tillföras det svenska kraftsystemet får inte göra dettautan att den ansvarige hotas med fängelse. Ävenplanering och projektering av nya forskningsreaktorer tordeomfattas av förbudet.Även om förbudsbestämmelsen har begränsad räckvidd vad gällerantalet personer som kan bli föremål för straffsanktion innebärden i praktiken, genom att den innefattar de existerandekraftföretagen, att ingen seriös aktör kan presentera ettgenomarbetat och kostnadsberäknat alternativ till prövning i denenergipolitiska debatten. Bestämmelsen -- som motverkar tekniskutveckling och som infördes mot moderata samlingspartiets ochfolkpartiets vilja -- innebär ett uppenbart ingrepp inte bara iopinionsbildningen utan också i möjligheten att redovisaalternativ. Detta gör att den framstår som oacceptabel frånprincipiell utgångspunkt. Rätten att formulera och spridaåsikter är självklar i en demokrati, liksom också rätten att påett sakligt sätt kunna underbygga ett budskap. Det nudiskuterade förbudet inskränker denna rätt för betydelsefullaaktörer på energiområdet. Det drabbar sålunda bådesamhällsdebatten och den tekniska utvecklingen.Riksdagen bör, såsom begärs i motionerna 1989/90:N40 (m) och1989/90:N415 (m), upphäva den angivna paragrafen. Ett sådantbeslut blir en viktig påminnelse till regeringen om, såsom detuttrycks i ett särskilt yrkande i den sistnämnda motionen,"rätten att fritt redovisa konkreta alternativ i dendemokratiska debatten".dels att utskottets hemställan bort ha följande lydelse:beträffande kärntekniklagens förbud mot vissa förberedandeåtgärderatt med bifall till motion 1989/90:N40 yrkande 4 ochmotion 1989/90:N415 yrkande1 och med anledning av motion1989/90:N415 yrkande2 antar följandeFörslag tillLag om ändring i lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhetHärigenom föreskrivs i fråga om lagen (1984:3) omkärnteknisk verksamhetdels att 6§ skall upphöra att gälla,dels att 1 och 25§§ skall ha följande lydelse.Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1§Denna lag gäller Denna lag gällerkärnteknisk verksamhet, kärnteknisk verksamhet.m.m.Med sådan -- -- -- -- -- -- -- regeringen föreskriver. 25§Till böter eller Till böter ellerfängelse i högst två fängelse i högst tvåår döms den som 1. år döms den som 1.bedriver kärnteknisk bedriver kärntekniskverksamhet utan tillstånd verksamhet utan tillståndenligt 5§ eller bryter mot enligt 5§ eller 2.6§, eller 2. åsidosätter villkoråsidosätter villkor eller föreskrifter someller föreskrifter som meddelats med stöd av dennameddelats med stöd av denna lag.lag.I fråga -- -- -- -- -- -- -- -- -- för varusmuggling.Denna lag träder i kraft den 1 januari 1991.Särskilt yttrandeLars () anför:Såsom utskottet anför torde personer som kan starta den typ avprojekteringsarbete som avses i 6§ lagen om kärntekniskverksamhet endast kunna återfinnas inom de företag som i dagarbetar med kärnkraft. Dessa företag är alla samhällsägda ochskall så förbli enligt de partier som i folkomröstningen år1980 stödde linje 2. Att inom dessa företag starta sådantprojekteringsarbete som avses i lagen måste därför vara attförslösa allmänna medel.Trots detta kan det inte uteslutas att någon företagsledningi sin kärnkraftsfanatism skulle kunna komma att starta ettprojekteringsarbete. Detta utgör ett starkt motiv för attmotionsyrkandena om upphävande av 6§ bör avvisas.