bet · GE01JoU8 · 1990-10-23 00:00:00 — Här måste enproportionalitetsprincip gälla, begränsningarna skall stå iproportion till eventuella skadors omfattning.2 §I följande naturtyper får icke sådana ingrepp göras somkan medföra att naturtypens säregna karaktär förändras.Urskog och urskogsliknande naturskogOrörda älvar, älvsträckningar, biflöden och åarBäckravinerNaturliga källor och källpåverkad markMjukbottnar i grunda kustområdenNaturliga småvattendragSmåvatten i odlingslandskapetÅkerholmarStörre sammanhängande i allt väsentligt orörda myrarDe i första stycket nämnda naturtyperna skall definieras avstatens naturvårdsverk senast efter lagensikraftträdande.I undantagsfall får lägsta och högsta arealgräns anges idefinitionen. Arealgränser får endast sättas då biotopenskaraktär förändras på ett sådant sätt att värdet av ett skydd ärstarkt beroende av områdets storlek.Område som skall skyddas enligt internationellaöverenskommelser vilka anslutit sig till får intepåverkas på sätt som motverkar överenskommelsens syfte.Första stycketLagens utgångspunkt är att bevara arterna genom att i huvudsakskydda deras biotoper. Vissa biotoper är unika och rika påhotade arter och kräver därför ett generellt skydd. De biotopersom är föreslagna är av mycket stor vikt för naturvården. Enuppräkning av vissa naturtyper redan i lagen innebär också envägledning i arbetet med kommande naturvårdsplaner. Dessutom ärdet generella skyddet särskilt viktigt innan de kommunalanaturvårdsplanerna hunnit träda i kraft.Endast en mycket liten del av skogsareal kankaraktäriseras som urskog eller urskogsliknande naturskog,beroende på att det i harbedrivits ett intensivt skogsbruk. Till urskog räknas skog sominte bär spår av skogsbruk i form av t.ex. gamla stubbar, menäven artsammansättningen kan ge värdefull information. Ibiotopskyddet inräknas också urskogsliknande naturskog eftersomdet finns anledning att inte sätta gränsen så snävt att endastskog som inte alls är påverkad av någon typ av skogsbrukomfattas. Det finns t.ex. skogar där det bedrivits försiktigdimensionshuggning och som är unika och värdefulla biotoper förmånga arter. Vid definition av vad som kan inräknas i begreppeturskogsliknande naturskog bör tillämpa en förbiotopskyddet generös bedömning.Naturliga källor och källpåverkad mark är mycket skyddsvärdabiotoper. Med naturliga källor avses områden där grundvattenstiger till marken utan att detta är orsakat av mänskligaingrepp. Många källor har förstörts som biotoper då deutnyttjats som vattentäkter eller har dikats ut i samband medskogsdikning.Mjukbottnar i grunda kustområden är av avgörande betydelse förmånga fiskarters möjligheter till reproduktion och viktiga förlivet i havet genom sin höga produktionsförmåga. De hotas bl.a.av exploatering för småbåtshamnar, dumpning av fyllnadsmassoroch spridning av miljögifter i samband med dumpning.Med uttrycket i allt väsentligt orörda myrar avses myrar sominte alls eller mycket skonsamt har utnyttjats av människan.Myrar där det har bedrivits slåtter anser vi vara i alltväsentligt orörda, medan exploatering av myrar som har dikats uti stället för att omfattas av ett absolut skydd kommer att varatillståndspliktiga enligt paragrafen.Andra stycketEn tidsgräns är satt för framtagande av lämpliga definitionereftersom det är angeläget att lagen skall kunna fungeraeffektivt så snabbt som möjligt. I vissa fall kan det varalämpligt att ange arealgränser i anslutning till definitionen.Exempelvis kan en åkerholme sägas förlora sina karaktäristiskaegenskaper som biotop om den är för stor.Tredje stycketFör att en av undertecknad konvention ska fårättsverkan nationellt krävs en implementeringsakt. Genom lagenges områden som skyddas genom olika konventioner ett direktskydd oavsett om implementering skett eller ej.3 §Regeringen eller myndighet regeringen bestämmer skall,då så erfordras för denna lags syfte, meddela föreskrifter tillskydd för ytterligare naturtyper.Paragrafen ger regeringen eller den myndighet regeringenbestämmer möjlighet att ge ett generellt skydd för ytterligarenaturtyper. Detta gör att lagen är flexibel i den riktningen attett minimikrav på generellt biotopskydd kan kompletteras medytterligare naturtyper. Vi har här valt att tillämpa enprogressiv lagstiftningsteknik, dvs. lagenstillämpningsföreskrifter skall kunna utvecklas i takt med attkunskapen på problemområdet ökar. Paragrafen ger ocksåmöjligheter till regionala och lokala variationer vad gällerföreskrifter. Vissa biotoper kan vara mycket värdefulla i ettregionalt eller lokalt perspektiv utan att vara det nationellt.Det är angeläget att föreskrifter om skydd för olika våtmarks-och sumpskogsbiotoper kommer till stånd. Dessabiotoper är inte angivna i lagtexten, eftersom en mängd olikabiotoper kan särskiljas och stora regionala variationer vadgäller skyddsvärde finns.4 §Utplantering samt andra åtgärder är förbjudna om de kanmedföra att djurart, växtart, underart eller genetisktsärpräglad population sprids till ett område där den inte redannaturligt finns eller i sen tid naturligt har funnits.Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer kanmeddela ytterligare tillämpningsföreskrifter.Naturvårdsverket kan, om det är uppenbart att utplanteringeninte innebär några ekologiska risker, meddela undantag frånförbudet. Utplanteraren svarar fullt ut för de ekonomiskakonsekvenser som kan uppstå för de fall undantag från förbudetmedgivits.Utplantering av populationer som är främmande för en naturtypkan innebära risker för det ekologiska systemet genom attlivsförutsättningarna för andra organismer förändras. Ärförändringarna stora verkar de sannolikt utarmande för dennaturliga variationsrikedomen. Men även mindre förändringar kanfå dramatiska effekter på enskilda populationer och t.o.m.arter. Med "sprida sig" till en naturtyp menas varaktigtetablera och reproducera sig.Paragrafen är inte enbart tillämplig på fysisk förflyttning.Den omfattar också andra åtgärder som i praktiken kan leda tillsamma typ av inverkan på livsförutsättningarna för olikanaturliga populationer genom att främmande populationer gesmöjligheter att etablera sig.Uttrycket "i sen tid" ingår i paragrafen för att lagen inteskall förhindra inplantering av tidigare utrotade växt- ochdjurarter i miljöer som är naturliga för dessa arter.Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer skalllämna de föreskrifter som erfordras för att paragrafen skallkunna tillämpas på ett ändamålsenligt sätt. måste bl.a. preciseras när risk kansägas föreligga för att spridning sker till visst område.Statens naturvårdsverk kan medge undantag från bestämmelsen omman efter noggrann miljökonsekvensanalys kunnat visa att deekologiska riskerna är försumbara. Undantagsbestämmelsen skalltillämpas mycket restriktivt. Trots att möjligheten tillundantag skall tillämpas mycket restriktivt kan det inte heltuteslutas att SNV i visst fall kan göra en felbedömning och getillstånd till utplantering som visar sig olämplig. För dessafall skall utplanteraren svara strikt för de skador som uppstår.Detta kan t.ex. innebära att utplanteraren får betala kostnadenför att utrota den felaktigt inplanterade arten.5 §Den som utövar eller ämnar utöva verksamhet eller vidtaåtgärd som kan medföra negativ påverkan på växt- ellerdjurarters livsförutsättningar skall välja plats där ändamåletkan uppnås med så små olägenheter som möjligt utan oskäligakostnader.Bedömningen enligt första stycket skall för åkerbruk,skogsbruk och betesdrift ske med beaktande av företagarensförutsättningar att välja plats.En typisk minimerings- och lokaliseringsregel, som innebär attbara sådana platser får användas, som ger minst skada totaltsett. Principen innebär att bästa plats ur miljö- ochnaturvårdssynpunkt23 för verksamhet som kan innebäraekologiska skador skall väljas.Regeln har sin motsvarighet i 4§ ML. Vad gäller paragrafensambitionsnivå skall, i de fall andra stycket inte ärtillämpligt, en objektiv bedömning göras vad gäller val av bästaplats. Hänsyn tas inte till den enskilde företagarensmöjligheter att välja plats. Hur stort referensområde som skallgälla blir beroende av vilken typ av verksamhet det rör sig om.För verksamhet som bara finns på enstaka ställe blir hela landetreferensområde, medan för verksamhet som är vanligt förekommandeöver hela landet små regioner kan utgöra referensområde.Av rimlighetsskäl har vi vad gäller åkerbruk, skogsbruk ochbetesdrift bestämt att referensområdet skall utgöraföretagarens mark.När man bedömer vad som är skäliga kostnader förlokaliseringen skall man räkna in de extra kostnader som blir enkonsekvens av att lokaliseringen sker på bästa plats.6 §Den som utövar verksamhet eller på annat sätt vidtaråtgärd som kan medföra negativ påverkan på växt- ellerdjurarters livsförutsättningar är skyldig att vidtaga deskyddsåtgärder och tåla den begränsning av verksamheten ochiakttaga de försiktighetsmått i övrigt som fordras för attförebygga eller avhjälpa olägenheter. Skyldighet att avhjälpaolägenhet kvarstår även efter det att verksamheten upphört.Vid bedömning av vad som skäligen kan krävas skallutgångspunkt tas i vad som är tekniskt och ekonomiskt möjligtvid verksamhet av det slag som är i fråga.Paragrafen har sin motsvarighet i 5§ ML och är endämpningsregel som kräver att störningar skall dämpas så långtsom tillgänglig teknik medger. Hur stora kostnader detta skallfå medföra skall bestämmas utifrån ett objektivt synsätt, därman inte tar hänsyn till hur mycket den aktuelle utövarenskäligen kan klara av ekonomiskt utan i stället ser till hurmycket ett normalt företag i samma bransch skulle klara.Ansvar för olägenheter, som uppstått dåverksamhet bedrivits på det aktuella området, kvarstår ävenefter det att verksamheten upphört.Bevisbörda för att verksamhet inte kan medföra olägenhet ellernegativ påverkan vilar på utövaren.Vad som är "tekniskt möjligt" är en rättslig standard somvarierar från tid till annan. Vad som krävs är alltså beroendeav vad som är tekniskt möjligt då verksamhetenstartar. Med tekniskt möjligt menas teknik som användskommersiellt någonstans i världen eller befinner sig i ettutvecklat försöksstadium och är med stor sannolikhet fungerande.Skyldighet att vidta ytterligare försiktighetsmått, dvs. attanvända sig av nyare teknik, som orsakar utövaren kostnaderminskas i den utsträckning som uppoffringar redan gjorts frånutövarens sida.7 §Inom område som är biotop eller har väsentlig betydelseför växt-eller djurart vilken tillhör hotkategori 1 eller 2 fårverksamheter inte utövas och åtgärder inte vidtas om de kanmedföra förändring av naturtypens eller naturområdets säregnakaraktär.Trots att markägare eller annan valt bästa plats, använt sigav bästa teknik samt i möjligaste mån sökt begränsa sina skadorfår tillstånd inte ges om det visar sig att det aktuella områdetär biotop eller har väsentlig betydelse för djur- eller växtartsom tillhör hotkategori 1 eller 2 i artdatabanken.Ett område kan ha väsentlig betydelse för djur- eller växtartexempelvis om området ligger i nära anslutning till en för artennödvändig biotop eller om området fungerar som en grön korridorför arten i fråga.Paragrafen innebär även att en tillståndsmyndighet måste avslåen tillståndsansökan om åtgärden eller verksamheten harväsentlig betydelse för växt- eller djurart vilken tillhörhotkategori 1 eller 2. Regeln ger uttryck för lagens direktmålrelaterade ambitionsnivå vilken är att ge ett absolut skyddför utrotningshotade arter.8 §Tillstånd krävs av för åtgärder som kanmedföra förändring av följande naturtypers säregna karaktär:1. Olika typer av våtmarksbiotoper 2. Olika typer avlövsumpskogsbiotoperRegeringen eller myndighet som regeringen bestämmer skallutarbeta föreskrifter om generella krav på försiktighetsmått idessa biotoper.Statens naturvårdsverk skall utarbeta föreskrifter vilka angerhur gränsdragningarna mellan dessa typer av biotoper och övrigabiotoper skall dras.Bakgrunden är densamma som i 2§ men vår bedömning är att ide här naturtyperna är ett generellt skydd inte ändamålsenligtdå det är stora områden av olika karaktär och skyddsvärde.Skyddsvärdet av de olika biotoperna varierar också över landet.Andra stycket anger att det måste arbetas fram föreskrifter omgenerella försiktighetsmått för dessa typer av biotoper. Dessagenerella föreskrifter måste tillämpas då tillstånd ges tillingrepp i biotoperna. Föreskrifterna skall också vara utformadeså att de kan tillämpas vid tillståndsprövning enligt 11§.Naturligtvis måste föreskrifterna ges inom ramen för denna lag.9 §Regeringen eller myndighet regeringen bestämmer skall,när så erfordras för denna lags syfte, kunna lägga tillytterligare naturtyper vilka kräver tillstånd enligt denna lag.Denna paragraf ger, på samma sätt som 3§, möjlighet att utanändring av denna lag, komplettera med ytterligare naturtyper.För ytterligare motivering hänvisas till vad som sagts under3§.10 §Tillståndsprövning enligt denna lag skall bland annatgrundas på sådant beslutsunderlag som ställs enligt lag.Tillstånd får inte ges i strid med gällande kommunalnaturvårdsplan.Här hänvisas till vad som skrivits om beslutsunderlagsregler iavsnittet om nödvändig översyn av annan lagstiftning.11 §Om tillstånd enligt 8§ berör område vilket är biotopeller har väsentlig betydelse för växt- eller djurart vilkentillhör artdatabankens hotkategori 3 eller 4 skall föreskrifterom försiktighetsmått ställas upp av länsstyrelsen.Länsstyrelsen kan även utfärda föreskrifter omförsiktighetsmått för pågående verksamhet inom område som avsesi första stycket.Syftet med paragrafen är att föra in konkreta krav påförsiktighetsmått i naturtyper som är tillståndspliktiga i defall när tillstånd till ingrepp ges. Höga krav påförsiktighetsmått kan vara ett alternativ till att totalförbjudaen verksamhet. När kraven på försiktighetsmått ställs skallhänsyn tas till regionala förhållanden eftersom en viss naturtypoch vissa arter kan vara värdefulla regionalt även om de inte ärlika unika i landet som helhet.3. Naturvårdsplan1 §Statens naturvårdsverk skall i samarbete med Sverigeslantbruksuniversitet ansvara för att en artdatabank för hotadearter upprättas.Arterna skall indelas enligt hotkategorierna 0--4 i 1 kap.3§.Artdatabankens innehåll skall anpassas till det aktuellakunskapsläget.Första stycket Här hänvisas till allmänmotiveringen till 2.Kravregler.Andra stycket Här hänvisas till allmänmotiveringen till 2.Kravregler.Tredje stycketMålsättningen med arbetet med artdatabanken skall vara attåstadkomma så goda livsbetingelser för arterna att derasfortlevnad inte längre hotas.Hotlistan skall ständigt hållas aktuell genom löpande arbeteoch översyn. Meningen är att arterna skall kunna omplacerasmellan de olika klasserna, helt avföras från listan ellertillföras listan. Hotlistan skall ständigt hållas aktuell genomlöpande arbete och översyn.2 §För arter upptagna i artdatabanken skall statensnaturvårdsverk upprätta övergripande handlingsprogram.Handlingsprogrammen kan gälla för flera arter och skall beskrivalämpliga principer för hur arbetet med hotade arter skallbedrivas. I handlingsprogrammen skall riktlinjer utarbetas föratt skydda skilda naturtyper. Målsättningen skall vara attbevara eller återskapa livskraftiga populationer.Handlingsprogrammen utgör en allmän policydel där statensnaturvårdsverk generellt förklarar hur arbetet med de hotadearterna skall bedrivas. Det kan vara lämpligt att inriktahandlingsprogrammen på att utarbeta riktlinjer för att skyddaskilda naturtyper. Handlingsprogrammen är av mer övergripandekaraktär, de kommer normalt att gälla för många arter och ärinte avsedda att vara lika inriktade på enskilda arter somåtgärdsprogrammen.3 §Varje kommun skall utföra en naturvårdsinventering ienlighet med vad som föreskrivs i andra stycket. Inventeringenskall vara slutförd före . Därefter skallinventeringen revideras minst en gång vart femte år.Inventeringen skall omfatta en beskrivning av landskapsbilden,förekomst av jordarter, berggrunder, vatten, vegetation, djurlivoch kulturlandskap. Speciell uppmärksamhet skall ägnas de artersom är upptagna i artdatabanken, de i 2 kap. 2 och 8§§upptagna naturtyperna samt av enligt i 2 kap. 3och 9§§ angivna naturtyper. I redovisningen av inventeringenskall ingå en karta där olika områden klassificerats efter sinanaturvärden. utfärdar riktlinjer förinventeringens genomförande, nödvändig ambitionsnivå samtredovisningsform.Första stycketVarje kommun blir skyldig att utföra en naturvårdsinventering.Vi har i lagen skrivit in en "deadline" då den förstainventeringen senast måste vara slutförd. Det är viktigt attinventeringarna blir noggrant utförda och färdigställda så snartsom möjligt eftersom de skall ligga till grund för statensnaturvårdsverks arbete med åtgärdsprogram. Svårigheter kanuppstå med att få fram en god inventering lagenmedger. En lägre ambitionsnivå kan därför accepteras vid förstainventeringen om det finns praktiska svårigheter, exempelvisproblem att få fram erforderlig personal. Sedan inventeringenfärdigställts skall den revideras minst en gång vart femte år.Lagen stadgar en minimitid och lämnar fritt till den kommun somvill revidera inventeringen oftare. Vid revidering avinventering skall samma förfarande ske som då inventeringengodkänns för första gången.Andra stycketInom de naturtyper som anges i 2 kap. 2 och 8§§ samt denaturtyper som särskilt utpekats av statens naturvårdsverkenligt 2 kap. 3 och 9§§, skall inventeringen göras extra nogaom man kan misstänka att speciella arter finns inom sådantområde. Det kan t.ex. krävas att extra expertis inkallas.Värdering i olika klasser skall ske av inventeringsobjekten.Tredje stycketNaturvårdsinventeringen skall bestå av dels en textdel, delsen kartdel. De klasser som tilldelats de olikainventeringsobjekten skall tydligt markeras på kartan över detinventerade området. Det är viktigt att såväl kart- somtextdelen utformas klart och tydligt. Inventeringen skall kunnaanvändas både för vetenskapligt ändamål och av allmäntintresserade människor.Fjärde stycketStatens naturvårdsverk avgör hur klassificeringen skallutformas. Det är lämpligt om olika kommuners inventeringarutförs på ett någorlunda enhetligt sätt.4 §Varje kommun skall ha minst en anställd kommunekologsom bland sina arbetsuppgifter skall tillse att den i 3 §avsedda inventeringen utförs på ett ändamålsenligt sätt.Statens naturvårdsverk kan medge undantag från första stycketoch tillåta att två eller flera kommuner gemensamt anställer enkommunekolog. kan meddela föreskrifter omkrav på kommunekologs kompetens.Första stycketEnligt 2§ naturvårdslagen är naturvård en såväl statlig somkommunal angelägenhet. Varje kommun skall därför ha tillgångtill ekologisk expertis. Kravet på en kommunekolog per kommuninnebär att en minimistandard gäller. Kommunekologen skall setill att inventeringen utförs på ett ändamålsenligt sätt. Tankenär inte att ekologen själv skall utföra inventeringen utan hanskall kunna delegera det arbete som skall utföras.Kommunekologen bör ha goda kunskaper i biologi och ekologi samtgärna i geologi och hydrologi.Andra stycketI mindre kommuner med lågt invånarantal kan statensnaturvårdsverk medge undantag från kravet på en kommunekolog perkommun, förutsatt att bedömer att enekolog kan klara arbetsuppgifterna i mer än en kommun.5 § När kommunens naturvårdsinventering utförts, men föredet att den godkänts av enligt 8§, skallresultatet ställas ut för offentlig granskning.Utställningstiden skall vara undervegetationsperioden.Den som vill skall kunna granska den av kommun utfördainventeringen. Tanken är att man skall tillvarata lokalkännedomoch förbättra faktaunderlaget.Utställningen av inventeringen skall ske på plats som ärlättillgänglig för kommuninnevånarna. Det skall vara möjligt attta del av inventeringen även på kvällstid. Vi har ansett detnaturligt att utställningstiden förläggs till den gröna delen avåret.6 §Kungörelse om utställning av naturvårdsinventeringenskall minst före utställningstidens början anslås påkommunens anslagstavla och införas i ortstidning. Av kungörelsenskall framgå var utställningen äger rum samt inom vilken tid, påvilket sätt och till vem synpunkter på inventeringen skalllämnas. Den som vill lämna synpunkter på naturvårdsinventeringenskall göra detta skriftligen . Förkungörandet skall gälla vad som är föreskrivet i lagen(1977:654) om kungörande i mål och ärende hos myndighet m.m.Den som berörs av naturvårdsinventeringen skall ha möjlighetatt ta del av inventeringen. Det krävs att utställningen kan nåsäven utom arbetstid. Lämplig lokal kan exempelvis vara bibliotekeller annan lättillgänglig offentlig lokal.7 §Omedelbart efter granskningstidens utgång skall ettoffentligt sammanträde hållas med allmänheten och berördamyndigheter. Möjlighet skall ges att få svar på frågor och kommamed synpunkter på inventeringen. Kommun skall beakta deskriftliga synpunkter som ingivits under utställningstiden.Kungörelse om offentligt granskningssammanträde skall före granskningstidens utgång anslås på kommunensanslagstavla och införas i ortstidning. Av kungörelsen skallframgå eventuella ändringar från den ursprungliga inventeringensamt tid och plats för granskningssammanträdet.Vid det offentliga sammanträdet med allmänheten skallintresserade ges möjlighet att få inventeringen redovisad.Syftet med det offentliga sammanträdet är dessutom atttillvarata lokalkännedom för att möjliggöra en så heltäckandeinventering som möjligt.8 §Naturvårdsinventeringen prövas för godkännande avlänsstyrelsen. kan kompletteranaturvårdsinventering på kommuns bekostnad i de fallinventeringen inte uppfyller ambitionsnivån enligt 3 §.Länsstyrelsen har rätt att föreskriva på vilket sättnaturvårdsinventeringen skall redovisas.Första stycketLänsstyrelsen godkänner inventeringen och får på så vis en braöversikt över samtliga kommuners naturområden inom länet.Andra stycketAndra stycket fungerar som en säkerhetsventil för de fallkommun i någon del inte lyckats med inventeringsarbetet.Tredje stycketLänsstyrelsen skall kunna föreskriva på vilket sättinventeringen skall redovisas. kan t.ex. kräva attsamtliga kommuner redovisar via ADB. Det förenklar om allanaturvårdsinventeringar ligger på data. Bl.a. SNV kan ha stornytta av det vid utförandet av åtgärdsprogrammen.9 §Statens naturvårdsverk skall med utgångspunkt i verketshandlingsprogram enligt 2§ och med ledning av kommunernasnaturvårdsinventeringar enligt 3§ upprätta artinriktadeåtgärdsprogram för hotkategorierna 1 och 2. Åtgärdsprogramskall klargöra hotbild och status. Nödvändiga åtgärderför att uppnå önskad målsättning skall redovisas. Programmenskall innehålla tidsplan samt beräknad kostnad för programmetsgenomförande.För att lagen skall vara effektiv har klara handlingsreglersatts upp för att på så sätt styra adressaterna. Med hjälp avolika instrument anges de olika steg och åtgärder som skallvidtas. Tillsammans bildar de olika åtgärderna en enhet.Statens naturvårdsverk börjar med att upprätta en allmänprogramdel där man tar fram principer för hur man skall arbetamed hotade arter. Detta handlingsprogram skall tillsammans medkommunernas naturvårdsinventeringar fungera som underlag förstatens naturvårdsverk när verket upprättar de artinriktadeåtgärdsprogrammen. De olika momenten hänger ihop. Kommunernasnaturvårdsinventeringar är en förutsättning för att statensnaturvårdsverk skall kunna upprätta åtgärdsprogram.Åtgärdsprogrammen är artinriktade och relativt detaljerade. Deskall tydligt ange vilka åtgärder som krävs för att arten skallfå erforderligt skydd och kunna överleva. Exempel på vad som kanföreskrivas i åtgärdsprogrammen är olika skötselåtgärder,övervakning samt krav på att skapa fröbanker för vissa arter.Åtgärdsprogrammen skall redovisa vilka åtgärder som prioriterasoch skall visa en tids- och kostnadsplan för programmetsgenomförande. Det är viktigt att åtgärdsprogrammen är aktuellasamt att de revideras vid behov.10 §Kommun skall upprätta naturvårdsplan på grundval avnaturvårdsinventering och statens naturvårdsverks handlings- ochåtgärdsprogram.