bet · GE01JuU1 · 1990-09-27 00:00:00 — Jag tror nog att man ipropositionen, om man läser den rätt, kan utläsa att vi där serrikskriminalen som en mycket, mycket viktig faktor, och attdessa områden har fått en allt större vikt i polisarbetet.Riksdagsledamot: Jag skall ställa väldigt korta frågor.Från polisfackets sida har man tydligen haft stora förväntningarpå den här propositionen. kommer det kommentarer i form avatt detta blev en flopp, en tunn sak osv. Vad svarar statsrådetpå denna kritik från facket?En annan fråga i korthet, och det är en uppföljning på dendialog som statsrådet hade tidigare beträffandebevakningsföretagen. Hela den branschen har ju expanderatväldigt. Många företag har ju egen bevakningspersonal. Jagantar att man i departementet vet hur många anställda det finnsinom bevakningsföretagen. Jag har sökt siffran men inte kunnatfå fatt i den, inte ens med somhjälp. Det uttalas ju ofta från företagen att eftersom det intefinns tillräckligt med poliser och brottsligheten är så våldsamtomfattande, så måste man själv ordna detta. Och frågar jag:Delar statsrådet min uppfattning att detta delvis är en mätarepå vad man egentligen skulle behöva i form av polisresurser?Bengt K Å : Det får väl och andrasvara på vad de tycker om den här propositionen. De kommer jusenare här. När det gäller de stora förändringarna kan man sägaatt många har sett fram emot att få en diskussion ompolisarbetet, och jag tror inte att de behöver bli besvikna närde ser det här. Om de hade väntat sig fler konkretaställningstaganden så är det möjligt, men detta är intenågonting som vi tar beslut om bara i det här sammanhanget, utanjag ser det mera som att detta ger inte minst polisfacketutomordentliga möjligheter att vara med i en diskussion om hurpolisarbetet skall utvecklas framöver, och ger stora möjligheterpå det sättet. Men, som sagt var, det är inte min fråga i förstahand.Angående bevakningsföretagen har jag inte någon siffra medmig. Det är möjligt att den finns på departementet, om man nukan få fram en siffra på hur mycket folk som finns inombevakningsföretagssektorn över huvud taget. Jag tycker kanskeinte att man skall se det här så som att det över huvud tagetfinns bevakningspersonal är ett uttryck för att man saknarpolisresurser, och att det i varje läge borde vara poliser på deuppgifterna. Vi har en polispersonal som är utomordentligt välutbildad för alla möjliga typer av situationer, och vi har denunika situationen att det är polisen som får använda våld. Mendet är klart att det finns en rad andra situationer där detfinns personal som kan utföra bevakningsuppgifter ellerordningsuppgifter utan att de behöver ha vare sig befogenhetenatt använda våld eller att man behöver se det som att de intekan klara vissa bevakningsuppgifter. Så jag kan inte riktigt seatt det finns en sådan koppling, så att detta är ett uttryck föratt vi har alldeles för liten personalstat, utan det är mera ettuttryck för att vi i samhället allmänt har fått mera skyddsvärdaobjekt, kanske, om man ser det så. Vi har fått en ökadbrottslighet, förvisso, en del yrkesmässig brottslighet,stöldturnéer och liknande och att det därför finns uppgifter hosvar och en av oss att i någon mån skydda vår egendom. På sammasätt som vi skyddar våra egna hem med lås osv., så har det ocksåblivit ett ökat sådant behov hos företag och butiker och andra.Riksdagsledamot: Om jag nu hörde rätt, så förnekar alltsåstatsrådet att det skulle finnas ett samband mellan expansioneni bevakningsbranschen och bristen på poliser. Är det rättuppfattat?Bengt K Å : Jag har förnekat att det finns ettdirekt samband, ja. Om med frågan menas att egentligen borde detvara poliser på alla dessa bevakningsuppgifter, så menar jag attdet är fel.Britta Bjelle: Då tackar vi civilministern så länge förden information vi fått och så går vi direkt vidare, och då villjag överlämna ordet till biträdande riksåklagaren : Det tas ju i den här propositionen upp olikafrågor som rör polisverksamheten. Civilministern har sagt häratt det är ett slag av positionsbestämning för polisensinriktning. De riktlinjer och förslag som läggs här byggeralltså -- såvitt jag förstått det -- inte på någon redovisadutvärdering eller något traditionellt remissförfarande. Ochdärför har åtminstone jag, när jag läst propositionen, känt miglitet tveksam ibland på vilken grund de här förslagen ochriktlinjerna står.Sedan skulle jag också inledningsvis vilja säga det att jaggärna hade sett att man i propositionen hade betonat ochunderstrukit polisens roll som en del i rättssystemet. Vi har juen rättskedja bestående av polis, åklagare, domstol, därenheterna griper in i varandra, och om man rör i en enhet så fårdet återverkningar för de andra.Annars kan jag väl säga att en hel del av de tankar som kommerfram i propositionen ställer vi oss bakom från riksåklagarenssida. Det gäller t.ex. renodling av polisuppgiften -- att mankoncentrerar sig på centrala uppgifter med inriktning på områdetallmän ordning och säkerhet. Det tycker vi är bra. Yrkesrollenhar tagits upp, där jag noterar att man från civilministernssida är positivt inställd till att använda annan personal, t.ex.där det inte krävs polisutbildning för att utföra uppgiften. Påutredningssidan tror jag att det kan ha stor betydelse. Likasånär det gäller specialister, där jag dock vill sätta ettfrågetecken för om det måste ske genom rekrytering avspecialister till polissidan. Jag tycker att man där börundersöka möjligheten att också anlita de specialorgan som finnsute i samhället. Även vi på åklagarsidan använder oss vidkomplicerad brottslighet av specialister på detta sätt. Och dethär kan ju också -- jag återkommer till det -- bidra till attöka utredningskapaciteten hos polisen.När det gäller fattar jag det som enförstärkning av roll som högsta polismyndighet ilänet. Och det tycker vi också är bra. Och likaså den framtidarollen för kan vi väl i allt väsentligtställa oss bakom.Det som för oss på åklagarsidan är ett särskilt intresse är jupolisens utredningsverksamhet och de prioriteringsfrågor som hartagits upp under punkten 3 i propositionen. Verkligheten är juden att på utredningssidan finns det på väldigt många håll --nästan överallt -- stora balanser hos polisen med gamla mål. Detgäller särskilt brott av typen bedrägeri och ekonomiskabrottmål. Åklagarverksamheten bygger i allt väsentligt på attden utredande delen hos polisen fungerar. Och även domstolarna inästa led är också beroende av polisens utredande verksamhet,och om brott skall beivras måste de först utredas, och det är ensjälvklarhet, tycker jag, att denna verksamhet hos polisen måstepräglas av stabilitet och långsiktighet och inte kan varierafrån år till år.Jag vill där bara flika in vilka grunddrag som gäller föråklagarverksamheten och polisverksamheten enligträttegångsbalken, som vi har varit inne på redan här. Där är detju så att förundersökning skall inledas så fort det finnsmisstanke om brott, och den kan inledas av antingen polis ellerav åklagare. Är det ett spaningsskede med inte någon sommisstänkt, ja, då är det polisen som regel som ärförundersökningsledare, men så fort man får någon som ärskäligen misstänkt för brottet, då tar åklagaren överförundersökningsledarskapet, om inte saken är av enkelbeskaffenhet, då polisen står kvar. Om det är alldeles särskildaskäl kan det vara en åklagarledd förundersökning under vilkendel av utredningen som helst. Är det en åklagarleddförundersökning har åklagarna i en rätt attanlita biträde och få biträde av polismyndighet. Det är viktigaprinciper som slås fast här i som har fungeratsedan 1948. Och man frågar sig nu om det blir några störreförändringar i detta hänseende genom de tankar som finns ipropositionen.Det är närmast då prioriteringen som jag tänkte uppehålla miglitet vid. Där sägs ju att straffrättens regler om straffvärdethos olika brott skall vara vägledande även i fortsättningen.Rättegångsbalkens regler skall också vara det, och där har vi jut.ex. olika bestämmelser om förtursmål när det gällerfrihetsberövanden och t.ex. när det gäller unga lagöverträdare.Det är också sådana här generella linjer som måste följasöverallt.I budgetprocessen, i budgetpropositionen och regleringsbrevetges de här övergripande målsättningarna, och det sägs också ipropositionen att man tror att arbetsbelastningen hos åklagareoch domstol i fortsättningen också kommer att bli oförändrad ochatt en huvuduppgift för polisen även i fortsättningen kommer attvara att utreda brott. Men ändock, när man läser propositionen,är det ju ändå en klar inriktning mot en prioritering pådistriktsnivå så att säga. Det är en inriktning på förebyggandeav brottslighet och förhindrande av brottslighet som i och försig naturligtvis kan vara bra. Om man satsar mer på det enahållet, så kommer det att leda till en minskning på något annathåll, och det är väl en risk här för att utredningssidan blirlidande. Och är det ju bara att konstatera, att utrymmet fören ytterligareneddragning på utredningssidan knappast finns.Man pekar också på att man skall göra avvägningar ipolisutredningarna, där man tar med i beräkningen utsikternatill framgång i det enskilda fallet, och det läggs till där, atti de här frågorna bör polisen ha samråd med åklagarna. Det härär naturligtvis en viktig fråga som kan diskuteras, men detytterst avgörande enligt de regler som vi har irättegångsbalken ligger i det hänseendet påförundersökningsledaren. Det är han som har ansvaret för måletshandläggning. Och sammantaget är det alltså i propositionen enstark betoning på en prioritering på distriktsnivå. Om jag dåskulle framställa några kritiska synpunkter på detta och sevilka faror som kan finnas, om man driver dennaprioriteringstanke och flyttar ner den på distriktsnivå alltförmycket. Det är lätt att se att detta då kan bli olikaprioriteringar mellan olika distrikt, och det är att märka här,att distrikten är av väldigt varierande storleksgrad. Vi harStockholm som det största och , tror jag, det minsta. Enneddragning av utredningsverksamheten kan komma i konflikt medåklagarens krav enligt på att få målen utredda.Tillfälliga förändringar i resurserna på utredningssidan hospolisen kan negativt inverka på den planering som görs pååklagarsidan. De här exemplen visar att vi är väldigt beroendeav varandra. Man kan väl också säga att skilda synsätt på dessafrågor, när det gäller prioritering och organisation, kan göraatt länsstyrelserna såsom högsta polismyndighet i länet kommeratt få komma in och bli underställda frågan om vilkenprioritering som skall göras och vilken organisation som manskall ha.Mot bakgrund av detta skulle jag sammanfattningsvis viljaförorda följande: För det första att man från utskottets sidaunderstryker vikten av de övergripande prioriteringar som görspå central nivå och att de övergripande prioriteringarna blirfullföljda. Det finns naturligtvis ett utrymme för prioriteringpå distriktsnivå också, men jag tycker det är angeläget att sägaatt den styrning som skall ske där ändå måste i det härsammanhanget vara av begränsad omfattning genompolisstyrelserna. Här måste man ha en stabilitet ochlångsiktighet i denna verksamhet, och man kan alltså inte sesaken isolerad från polisens sida. Den har återverkningar pååklagarsidan och på domstolssidan också.Det har sagts i propositionen att en huvuduppgift för polisenäven i fortsättningen kommer att vara att utreda brott, och dethar sagts att man skall söka efter en uppluckring av dentraditionella gränsdragningen mellan ordningspolis ochkriminalpolis, och det kan väl finnas goda skäl för det, ochenklare uppgifter skall kunna läggas på ordningspolisen. Men jagtycker att man vill betona i detta sammanhang, att vi har enkomplicerad brottslighet som ökar i omfattning ochsom kräver särskilda kunskaper och som det krävs utbildning ochspecialistkompetens för att klara av. Och detta behov avutredning av den här typen av brott måste tillgodoses, och detbehovet kommer att finnas inom överskådlig framtid. Och mot denbakgrunden vill jag i varje fall ifrågasätta det förslag somannonserats. Ja, det är ju så att angåendeordningsavdelningen är det fastlagt att man hos varjepolismyndighet skall ha en ordningsavdelning och enutredningsavdelning, medan man i förslaget annonserar att varjemyndighet skulle få bestämma om man skulle ha en sådanuppdelning i fortsättningen. Jag tycker att enutredningsavdelning kommer att behövas, och det är nog angelägetatt det finns en sådan inom varje polisdistrikt.När det gäller prioriteringsfrågorna igen, så sägs det ipropositionen, att de skall utvärderas av rikspolisstyrelsen.Naturligtvis kommer vi på riksåklagarens sida också attutvärdera utfallet av ändrad prioritering. Och det vorenaturligt, tycker jag, att RÅ och RPS i samråd gav uttryck förriktlinjer, hur denna prioritering skall ske. Både RÅ och RPShar ju nära kontakt -- RÅ med åklagarmyndigheterna och RPS medpolismyndigheterna -- om verksamheten på området.I dag är det så att det är föreskrivet enligtpolisförordningen, att mellan polismyndigheten ochåklagarmyndigheten lokalt och regionalt skall finnas ett samrådnär planeringsdokument upprättas för kommande budgetår. Däremotsägs ingenting i polisförordningen om förändringar under löpandeverksamhetsperiod. I propositionen sägs det att det naturligtvisi de här fallen bör -- om man gör förändringar inompolisdistriktet -- tas kontakt med åklagarsidan, men enligt minmening görs detta inte alltid, och här har vi ett krav heltenkelt på att man skall ha ett tillägg till polisförordningensom säger att om det sker förändringar under löpandeverksamhetsperiod, så skall det ske efter samråd medåklagarsidan. Och ett motsvarande regelsystem tycker vi ocksåbör finnas för rikskriminalen hos rikspolisstyrelsen.Slutligen skulle jag vilja säga att vi tycker från RÅs sidaatt det är utomordentligt viktigt att man strävar efter ettutvecklat samarbete mellan polis och åklagare framför allt,eftersom deras uppgifter griper in i varandra, och att man utgårfrån det ansvar som var och en har här i rättsprocessen. Och jagtror att det är mycket att vinna om man kan nå fram till ettsmidigt samarbete där mellan polis och åklagare. Jag kan välsäga att där saknar jag i propositionen en närmare diskussion omde frågorna. kommer väl dessa upp i den utredning somjustitieministern har tillkallat för att göra en översyn avåklagarverksamheten och organisationen inom åklagarverksamheten.Britta Bjelle: Jag vill nu överlämna ordet tillrikspolischefen : Det här känns litet som att tala postfestum. Jag skall göra vad jag kan för att klara mina fyraminuter. Då vill jag inleda med att konstatera en sak som inteär sagd här direkt, men det vill jag säga rakt ut: Vi tyckerinom polisväsendet att vi är på gång. Vi har haft någrabesvärliga år. Vi upplever att en hel del bollar så att sägarullar vår väg. Det här kan exemplifieras med attityder ute isamhället och med allt möjligt annat, men det är den grundton vihar i vårt arbete.Jag skall inte använda det här tillfället till att argumenteraför att polisen behöver mer pengar i största allmänhet. Att vigör det ingår ju litet i rikspolischefens jobb att ständigtframhålla. Jag skall bara konstatera att det är tre principiellafrågor, som kan vara värda att ha i minnet innan man kommenterarsjälva propositionen.Den ena är: Svenskt polisväsende får inte hamna i sammasituation som och 2, dvs. vi har hus, vi har människor, vihar fasta kostnader, men vi har inte rörliga pengar attproducera polisverksamhet för. Den är oerhört viktig. Det ärganska små summor det handlar om.Det andra är att vi har ett investeringsbehov framför oss, somär ganska stort. Vi hade efter förstatligandet --1975 ensturm- och drangperiod då man byggde upp radiosystem, datasystemoch annat. Det här kapitalet måste nu förnyas, och det kommeratt kosta stora pengar. Det är ett klassisktinvesteringsproblem, uttryckt i privat företagsterm.Den tredje observationen: vi riskerar en förgubbning iglesbygd, om vi inte kan fylla på med nya poliser, och den faranär stor, om det går , innan det kommer ut aspiranteri de mindre distrikten.Själva propositionen, då. Ja, det har legat i luften litet härkring kommentarerna, att den kanske inte har varit direktbanbrytande. För egen del -- och jag tror att jag talar för enganska stor majoritet av svenska polischefer -- tycker vi attdenna proposition konfirmerar i stora stycken att vi är på rättkurs. Vi läser den på flera håll som ett kvitto på att det gåråt rätt håll, och det att få ett kvitto på att man går rätt kanmånga gånger vara värdefullt, när man är ute imyndighetsvärlden.Den allmänna inriktningen -- exakt vart det här leder -- detkan vi inte veta riktigt ännu, eftersom mycket här handlar omatt peka på frågeställningar, konstatera att de måste utredas,och innan man har gjort det är det svårt att säga exakt var vilandar. Men ur vår utgångspunkt är det en kvittoproposition. Denhar förtjänster, det vill jag gärna ha sagt.Vad är vi positiva och vad är vi negativa till då? Ja, detpositiva har jag sagt i och med att jag konstateratkvittotanken. Tillika positivt tycker vi -- och inte minst jagsjälv -- det är att man tar itu med de internationella frågorna,och även att man skall göra en översyn på trafiksidan. Det finnsett par områden, nämligen, där de här s.k. centrifugalakrafterna är starka i vår omvärld, och det måste vi observera,eftersom huvudinriktningen i övrigt är och skall vara klar,tydlig, enhetlig decentralisering. De här delarna tycker vi ärvärdefulla. Dem kommer vi att ha nytta av.Vad det gäller prioriteringar, som har diskuterats här frånåklagarsidan, skall jag hoppa över dem och bara konstatera somgammal ekonom, att det är klart att alla vill prioritera --central nivå, lokal nivå, polischefer, åklagare -- och någonmåste få företräde framför den andra. När ni beslutar er iriksdagen, så är det bara viktigt att man inte hamnar isituationen att lösningen blir konserverande för svensktpolisväsende, utan att vi får chansen att utvecklas vidare. Detär mer en allmän observation, som jag tycker är viktig.Har vi då invändningar? Ja, det är i huvudsak två saker jagvill nämna. Den första är att jag är ganska stark anhängare aven sådan här tjänsteförslagsnämnd. Modern personalpolitik kräverju att vi ger våra polischefer chans att utvecklas. Skall mankunna utvecklas, måste man också kunna prövas i något slagsnationell mening -- få belöningar, få bakslag. Det ligger imodern personalpolitik. Alltså tycker jag att entjänsteförslagsnämnd är bra. Den skall naturligtvis dåsammansättas så de intressen regering och riksdag tycker ärviktiga har ett inflytande och också representeras i en sådannämnd. Nämndens beslut kan självfallet överklagas och ettannorlunda beslut kan fattas -- om så behövs -- av regeringen.Jag tycker det är viktigt, så att man får en ärlig chans att såatt säga få en karriärplanering också inom polisväsendet.Den andra frågan är kanske litet idealistisk, litet drömmande,och den tar sikte på den ståndpunkten, att hade det varitmöjligt, hade det varit bra för svensk polis att först fåklargjort vilken regional struktur som skall gälla årenframöver, och därefter dess befogenheter. tvingas man avolika skäl gå den andra vägen. Det finns antagligen ett antalgoda skäl för det, men det är klart att ur striktmyndighetssynpunkt hade det varit bra att så att säga vetavilken regional struktur som skall gälla. Vi har det enkelt inomrikspolisstyrelsen, eftersom vi offentligt och på annat sätt hardeklarerat att vi är anhängare av länspolismästarmodellen.Generalsekreteraren , SverigesAdvokatsamfund: Även jag skall försöka att fatta mig kort, ochdet kan jag göra, därför att advokater kommer ju i beröring medde frågor som propositionen tar upp, huvudsakligen somförsvarare under förundersökning i brottmål. Men jag tänkerockså tillåta mig att utifrån den allmänna inblick somAdvokatsamfundet har i rättssamhället lämna några kommentarer iövrigt till propositionen.Till en början kan man ju då notera att propositioneninnehåller i fråga om lagförslag en låt mig säga ganska blygsamprodukt. Det är två paragrafer som införs -- eller föreslåsskall införas. För det första så vill man ge en möjlighet förpolisstyrelsen att inrätta en polisnämnd. Och för det andra sägsdet att i paragrafen 6 -- ja, det innebär i innehållet i § 6 endel språkliga förändringar, tror jag man kan säga. Utifrån dennamycket begränsade lagstiftningsdel innehåller sedanpropositionen en mängd uttalanden på ett stort antal områdenutanför den egentliga lagstiftningen. Som vi ser det är väldetta ett praktexempel på lagstiftning genom motiv, ellersnarare lagstiftning utan motiv. Eller motiv utan lagstiftning.Vad man saknar är ju fortfarande en av statsmakterna klartangiven polispolitik. lämnas ju i störstautsträckning åt polisen själv att bestämma och klargöra sinroll, och det är naturligtvis en situation som inte är riktigttillfredsställande. Och detta trots att man under nu en ganskalång tid har hållit på att utreda polisen ochpolisorganisationen. Det har ju pågått i huvudsak sedan 1975.Inom ramen för litet mera allmänna synpunkter vill jag ocksåpeka på att det låter ju väldigt bra -- och det har väl blivitmycket av ett modeord, inte bara inom den här delen avrättssamhället, utan även i övrigt -- att man skall renodlaverksamheten. Jag tror att begreppet renodla nämns på ett tiotalställen i propositionen. Man skall renodla polisens verksamhet,man skall renodla åklagarens verksamhet, man skall renodladomstolens verksamhet. Vad man kan befara är ju bara dock flyttar kostnader på något annat håll. Det är ju inte så skall ta bort någonting definitivt från sinnevärlden, utanman flyttar detta på något annat ställe. Risken är väl -- ävenom man kan ha en viss sympati för en renodling -- att om man nuåtervänder till polisens verksamhet att den är ju på sitt sättmycket speciell, och begränsar man den till att enbart avsekontakter med brottslighet -- kriminella -- så finns det välinte bara skäl att peka på att den goodwillskapande del, sompolisens serviceverksamhet åt allmänheten betyder, försvinner.Men även att det finns viss risk för att polisens arbete kankomma att bli mer nedbrytande för den egna kåren än vad somhittills har gällt, om man tar bort all serviceverksamhet, allkontakt med normal allmänhet så att säga.Sedan kan man väl också -- låt vara att jag inte vill varaalltför kategorisk -- säga att de senaste årens händelser ju harsatt belysning på ett antal förhållanden i rättssamhället somman skulle kunna hysa en viss oro för, och när det gällerpolisen kunde man måhända ha synpunkter på om det finns något aven kris -- det är kanske ett för starkt ord -- men dock vissabetänkligheter när det gäller ledarfunktionerna inompolisväsendet. Det är naturligtvis en allvarlig situation, närsex av landets högsta polischefer står misstänkta för ganskaallvarlig brottslighet, och när vi har haft ett antal, eller ivarje fall ett par rättsaffärer, där man har kunnat konstateravissa brister, tycker man, i uppläggningen av polisens arbete.Men på det hela taget är det mig angeläget ändå att betona, attdet råder ett mycket stort förtroende för polisen och dess sättatt arbeta.Jag vill, i likhet med rikspolischefen, trycka på vikten avatt man beaktar den internationalisering som vi i allt högretakt står inför, och självfallet kan man också instämma i desynpunkter som har framhållit betydelsen av decentralisering ochprioritering.När det gäller prioriteringen, dock, vill jag gärna även därta fasta på vad själv har tagit upp ochställt i form av en ganska tillspetsad fråga. Om man nuprioriterar -- och det här står klart angivet i propositionen --vad är det då man skall eftersätta? Det får man inget svar på ipropositionen. Men jag noterar ju att där nämns som föremål förprioritering ekonomisk brottslighet, våldsbrott, narkotikabrottoch särskilt nämner man också miljöbrott. Vågar manmotsättningsvis dra den slutsatsen att vad som kommer att blieftersatt är då egendomsbrott av olika sorter, stöld, rån,inbrott, bedrägeri och skadegörelse? Det tillhör uppenbarligeninte det prioriterade.