bet · GE01NU11 · 1990-11-22 00:00:00 — 1990/91NU11ÄrendetI motion 1989/90:N203 av m.fl. (fp, m)yrkas att hos regeringen begär förslag till sådanändring i lagen (1981:739) om ersättning för inkassokostnaderm.m. att ersättningsskyldigheten differentieras enligt vad somanförs i motionen. Inkassoåtgärder skall normalt delvis betalas av gäldenären medbelopp som -- enligt bemyndigande av -- bestäms avregeringen. Utskottet avstyrker en motion om attersättningsbeloppen skall differentieras, så att det tydligtmarkeras för näringsidkare att skulder skall betalas. inges, sägs det i motionen, till tingsrätterna ca600000 ansökningar om betalningsföreläggande och lagsökning.Detta motsvaras, beräknar motionärerna, av ungefär såmånga inkassokrav, vilka står för lika många betalningsdröjsmål.I ungefär hälften av fallen är gäldenären en juridisk personeller i varje fall en näringsidkare. Den ersättning förinkassokostnader som enligt gällande bestämmelser får tas utfrån gäldenären motsvarar, uppges det, endast cirka en tredjedelav fordringsägarens kostnader. Därför är det, menarmotionärerna, billigt att dröja med betalningar tillleverantörer m.fl. Detta kan i sin tur medverka tillöverbelastning på domstolarna och troligen även till ett ökatantal konkurser. kommerinkassoverksamhet att bli en mervärdeskattepliktig tjänst,framhålls det. En gäldenär som är näringsidkare kommer då irealiteten att slippa undan billigare än en gäldenär som ärprivatperson. Den nuvarande regleringen ger, säger motionärernaavslutningsvis, helt fel signaler till den näringsidkare somöverväger att dröja med sina betalningar. Principen att lämnadekrediter skall betalas på överenskommet sätt måsteupprätthållas.Uppgifter i anslutning till motionenI lagen (1981:739) om ersättning för inkassokostnader m.m.föreskrivs i huvudsak följande.En gäldenär är skyldig att utge ersättning för skriftligbetalningspåminnelse rörande skulden, om avtal därom harträffats senast i samband med skuldens uppkomst.Gäldenären är vidare skyldig att utge ersättning bl.a. förkrav rörande skulden, om han har fått ett på visst sätt utformatkravbrev, och -- under vissa förutsättningar -- för upprättandeav fullständig plan för amortering av återstående del avskulden. Ersättning utgår med skäligt belopp som regeringenföreskriver.Belopp anges i förordningen (1981:1057) om ersättning förinkassokostnader m.m. De uppgår nu till . för skriftligbetalningspåminnelse, . för krav och . föramorteringsplan (SFS 1990:177).Svenska inkassoföreningen har gjortframställning till regeringen () om enöversyn av principerna för fördelning mellan borgenär, gäldenäroch staten av de merkostnader som uppstår vid indrivning avfordringar som ej betalas i rätt ordning. I framställningenhänvisas till en tidigare utredning av nuvarande statens pris-och konkurrensverk, vilken enligt föreningens mening bordeupprepas.Regeringen har avslagitInkassoföreningens framställning. Regeringsbeslutet innehållerföljande motivering:Riksdagen har beslutat om ett nytt system förhantering av den summariska processen (prop. 1989/90:85). Dennanyordning träder i kraft den dag regeringen bestämmer, troligeni anslutning /92. Ansökan skall i den nyaordningen göras direkt hos kronofogdemyndigheten -- inte som nuhos tingsrätten -- och kronofogdemyndigheten skall i allmänhetsjälvmant verkställa avgörandet i målet. Ansökan skall i vissafall få göras med hjälp av ADB-medium. Detta nya system kommeratt förändra förutsättningarna för borgenärernas arbete i måleninom den summariska processen och troligen i viss mån även förinkassoverksamheten. En sådan översyn som framställningen avserbör därför anstå tills det nya systemet varit i bruk . En gäldenär som blir föremål för inkassoåtgärder är, somframgår av det föregående, normalt skyldig att betala vissersättning för borgenärens kostnader för dessa åtgärder. Imotion 1989/90:N203 (fp, m) hävdas att de nu gällandeersättningsbeloppen är för låga, med påföljd att bl.a.näringsidkare skaffar sig extra kredit genom att dröja medbetalningar. Detta leder, menar motionärerna, till atttingsrätterna får ökad belastning genom ansökningarom lagsökning och om betalningsföreläggande. I motionenförespråkas att ersättningsbeloppen skall differentieras så attnäringsidkarna får en tydlig signal om att betalningsdröjsmålskall undvikas.För en bedömning av om en ändring av avgiftssystemet ärmotiverad erfordras i första hand tillförlitliga uppgifter omhur de nuvarande avgifterna förhåller sig till de verkligakostnaderna. Regeringen har avslagit en framställningfrån om en utredning härvidlag genomstatens pris- och konkurrensverks försorg. Motiveringen fördetta beslut är att det nya system för den summariska processen,dvs. mål om betalningsföreläggande m.m., som beräknas träda ikraft om ungefär , kommer att förändra förutsättningarnaför borgenärernas arbete i målen inom denna process och troligeni viss mån även för inkassoverksamheten. En sådan översyn somframställningen avser borde därför anstå tills det nya systemethar varit i bruk en tid.Utskottet finner detta ställningstagande av regeringenrimligt. En konsekvens därav blir att det nu inte skulle finnasunderlag för sådana överväganden rörande ersättningen förinkassokostnader som motionärerna efterlyser. Med hänvisninghärtill avstyrker utskottet motionen. Utskottet räknar med attregeringen, när en omprövning av grunderna förersättningsbeloppen har genomförts, uppmärksammar deförhållanden som berörs i motionen. Utskottet hemställerbeträffande ersättning för inkassokostnaderatt avslår motion 1989/90:N203.Stockholm den 22 november 1990På näringsutskottets vägnarLennart PetterssonNärvarande: (), (fp), RuneJonsson (s), Per (), (), Per-OlaEriksson (c), (), (), BoFinnkvist (s), (), (),(), (), (), LeifMarklund (s), () och ().