bet · GE01SoU1 · 1990-09-13 00:00:00 — Intresset för en sådan lösning ansågsdock knappast tillräckligt stort vare sig hos huvudmannen ellerhos funktionshindrade bilförare.Utskottet hänvisade också till betänkandet SoU 1987/88:20 därett liknande motionsyrkande hade behandlats. Utskottet uttaladedå att förslaget i proposition 1987/88:99 om förbättrat bilstödtill handikappade innebar att fler handikappade skulle kunnaförflytta sig med av dem själva framfört fordon. Det skulledärvid bli förmånligare för den enskilde att köpa bilen än atthyra den. Om det blev nödvändigt att ändra bilen efter denenskildes funktionshinder framstod leasing som ett än sämrealternativ.I betänkandet 1988/89:SoU19 (s. 16) uttalade utskottet attfrågan inte hade tillförts något som föranledde en ändradbedömning från utskottets sida, varför den aktuella motionenavstyrktes.Utskottet gör följande bedömning.Utskottet konstaterar att frågor om färdtjänsten förnärvarande övervägs av handikapputredning. Utskottetanser att förslagen bör avvaktas innan något initiativ ienlighet med motion So227 (fp) yrkande 12 övervägs av riksdagen.Motionen avstyrks därför. Av samma skäl avstyrker utskottetmotion So238 (s).När det gäller motion So214 (fp) om leasing av bil förhandikappade konstaterar utskottet att en liknande motionbehandlats i betänkandet 1988/89:SoU19. Utskottet vidhåller sintidigare inställning i frågan, varför motionen avstyrks.BilstödBilstöd kan utgå till handikappade och föräldrar medhandikappade barn till anskaffning och anpassning av motorfordonm.m. Stödet kan lämnas till fem olika grupper och kan numeraockså lämnas till föräldrar med hemmaboende vuxna barn. Stödetomfattar grundbidrag, anskaffningsbidrag och anpassningsbidrag.Bilstöd kan utgå . och deallmänna försäkringskassorna administrerar stödet. Bestämmelserom bilstödet finns i lagen (1988:360) om handläggning avärenden om bilstöd till handikappade och i förordningen(1988:890, ändrad 1989:211) om bilstöd till handikappade.Familjehemsplacerade barnI fyra motioner tas frågan upp om bilstöd när ett barn ärfamiljehemsplacerat:I motion 1989/90:So211 av m.fl. (s) yrkasatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av en lagändring för att göra detmöjligt även för fosterföräldrar till handikappade barn atterhålla bilstöd. Enligt motionärernas mening har lagstiftningenglömt bort denna grupp. Motionärerna anser att dessa barn ochderas familjehemsföräldrar har precis samma rätt till samhälletsstöd som andra.I motion 1989/90:So227 av m.fl. (fp)yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om möjligheten för fosterföräldrar tillhandikappade barn att erhålla bilstöd (yrkande 11).Motionärerna anser att reglerna bör ändras så att ävenfamiljehemsföräldrar som varaktigt vårdar handikappade barnkommer i åtnjutande av bilstöd.I motion 1989/90:So244 av och (båda m) yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om rätt tillbilstöd för handikappade barn med familjehemsplacering.Motionärerna anser att det är barnets handikapp och de behov detmedför som utgör motivet för bilstödet. Barnet har oavsett omdet bor i föräldrahemmet eller i familjehem samma behov av attkunna förflytta sig tillsammans med övriga familjemedlemmar.Bilstödet till svårt handikappade barn bör därför enligtmotionärerna följa barnet.I motion 1989/90:So260 av m.fl. (m) yrkasatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att bilstödet till svårt handikappade barnbör följa barnet även när det placeras i familjehem(yrkande 8). Motionärerna anser det märkligt att bilstödenligt gällande regler inte kan utgå om barnet ärfamiljehemsplacerat, och placeringen beräknas bli långvarig,eftersom det är angeläget att underlätta familjehemsplaceringarför barn med svåra handikapp.Enligt förordningen (1988:890) om bilstöd tillhandikappade kan bilstöd utgå till förälder med handikappatbarn, under förutsättning att föräldern sammanbor med barnet ochhar behov av ett fordon för förflyttning tillsammans med barnet(5 §).I förordningen stadgas att med förälder skall vid tillämpningav förordningen likställas den med vilken föräldern är ellervarit gift eller har eller har haft barn, om de stadigvarandesammanbor (2 §).Bilstöd kan sålunda inte utgå till familjehemsföräldrar. Detkan inte heller utgå till annan vårdnadshavare än förälder,t.ex. om vårdnaden fråntagits föräldern på grund av dennesförsumlighet eller dylikt eller om vårdnaden överflyttats tillfamiljehemsföräldrarna.Enligt proposition 1987/88:99 om förbättrat bilstöd tillhandikappade (s. 16) kan förälder anses sammanboende medbarnet också om ett handikappat barn vistas påinstitution eller elevhem men regelbundet hämtas och bor i detegna hemmet och lov. Riksförsäkringsverketrekommenderar i allmänna råd 1988:15 att sammanboende isådana fall anses föreligga om det kan beräknas att barnetvistas med familjen i genomsnitt tre veckoslut av fyra samtunder alla lov. Enligt allmänna rådlikställs familjehem enligt socialtjänstlagen med institutioneller elevhem vid bedömning av frågan om sammanboende föreliggeri dessa fall.I november 1989 svarade statsrådet på enfråga (fp) 1989/90:279 i om rätt förfamiljehemsföräldrar till bilstöd åt handikappade barn.Statsrådet var inte beredd att ta ställning i frågan utanhänvisade till att regeringen uppdragit åt attgöra en samlad utredning av familjehemsfrågan.Socialstyrelsen har redovisat detta uppdrag iVård utom hemmet (1990:4). Redovisningen är endel i ett regeringsuppdrag om uppföljning av socialtjänstensverksamhet bland barn och ungdom, främst utsatta grupper. Idenna rapport anförs bl.a. följande (s. 142).Socialstyrelsen är av den uppfattningen att nuvarande reglerför bilstöd bör bibehållas. Den kommun eller det landsting somanlitar familjehemmet bör göra bedömningen om familjehemmet är ibehov av bil och eventuell anpassning samt svara för de extrakostnader som bilköp och anpassning kan medföra.Om ett barn placeras i familjehem skall kontakt medföräldrarna upprättas och en återförening med föräldrarna skallfinnas med i planerna. Detta framfördes redan avfosterbarnsutredningen och upprepas i socialtjänstpropositionen.I reglerna för bilstöd räknar man med att bidrag beviljas förbilar med en livslängd så att nytt bidrag baralämnas om gått sedan beslut senast fattades.Det skulle vara svårt att finna en lämplig tidsgräns när rätttill bilstöd från skulle infalla förfamiljehem. Längden på en familjehemsplacering kan varieramycket men utgångspunkten skall vara att den blir så kort sommöjligt. Det finns en viss risk att en gräns skulle påverkaplanerna för en återförening mellan barn och föräldrar oavsettvar gränsen sätts. Det måste vara den kommun eller det landstingsom anlitar familjehemmet som i beräkningen av ersättningeninkluderar sådan utrustning som fordras för att familjehemmetskall fungera bra för det barn som skall vistas där.Om anpassningen av bilen är lika med lös utrustning kankommunen eller efterhöra hos landstingetshjälpmedelscentral om utrustningen kan lånas därifrån somtekniskt hjälpmedel till barnet.Om vårdnaden övergått på annan än föräldrarna och placeringenberäknas bli livslång anser attkommunen/bör eftersträva adoption i stället förfamiljehemsplacering. Adoptivföräldrarnas rätt till bilstödjämställs då med biologiska föräldrars.Socialstyrelsens redovisning av uppdraget bereds förnärvarande i regeringskansliet.Utskottet gör följande bedömning.Utskottet konstaterar att gällande förhållanden i vissa fallär otillfredsställande för familjehemsföräldrar som behöver bilför sitt handikappade barn. Som framgått i det föregående beredsfrågan om bilstöd vid familjehemsplacering av handikappat barnför närvarande i . Enligt utskottetsuppfattning är det angeläget att regeringen skyndsamt övervägerolika lösningar så att nuvarande brist kan åtgärdas. Utskottetanser inte att det är nödvändigt med något uttalande frånriksdagens sida med anledning av motionerna So211 (s), So227(fp) yrkande 11, So244 (m) och So260 (m) yrkande 8.Motionsyrkandena avstyrks därför.ÅldersgränsernaI sex motioner föreslås förändringar vad gälleråldersgränserna.I motion 1989/90:So227 av m.fl. (fp)yrkas att beslutar att det skall vara möjligt för allasom tidigare erhållit bilstöd att kunna förnya detta efter 49års ålder (yrkande 6). Motionärerna anser att ävenförtidspensionärer som aldrig kommit ut på arbetsmarknaden ochsom har erhållit bilstöd skall kunna fåförnyat bilstöd upp till ålder.I motion 1989/90:So266 av () yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en översyn av lagen om bilstöd tillhandikappade. Motionären anser att speciellt gruppenhandikappade är missgynnad i förordningen. Blanddessa finns enligt motionen en begränsad grupp ledare ochförtroendevalda som arbetar ideellt, eller för mycket blygsammaersättningar, och som därigenom inte är berättigad till bilstöd.I motion 1989/90:So290 av och (båda c) yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om översyn ochbehov av förtydliganden i regelsystemet för bilstöd tillhandikappade (yrkandet delvis). Motionärerna anser attåldersgränsen i förordningen av många upplevs som snäv ochorättvis och därför bör ändras till 65 år.I motion 1989/90:So296 av m.fl. (c) yrkasatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om bilstödets utvidgning upp till (yrkande 4). Motionärerna anser att stödet bör utvidgas tillatt omfatta alla som har väsentligasvårigheter att förflytta sig på egen hand eller anlita allmännakommunikationsmedel.I motion 1989/90:So305 av () yrkas attriksdagen hos regeringen begär förslag till avskaffande av dens.k. 49-årsgränsen vad gäller bilstöd till handikappade samttill finansieringen härför. Motionären framhåller att dennaåldersgräns innebär bl.a. att den som drabbas av olyckshändelseeller yrkesskada efter inte kan beviljas bilstöd,trots att den drabbade kan framföra en handikappanpassad bil.I motion 1989/90:So313 av m.fl. (mp) yrkasatt som sin mening ger regeringen till känna attmöjligheten till bilstöd återinförs för personer (yrkande 1). Motionärerna anser att möjligheten att fåbilstöd måste återinföras.Enligt 5 § första stycket i förordningen lämnas bidragbl.a.1. till handikappad som är och är beroende av bilför att genom arbete få sin försörjning eller ett väsentligttillskott till sin försörjning eller för att genomgåyrkesinriktad utbildning eller genomgå yrkesinriktadrehabilitering under vilken han eller hon får utbildningsbidrag,2. till handikappad som är och, efter att habeviljats bilstöd enligt 1, har lämnat arbetsmarknaden medförtidspension eller har beviljats sjukbidrag enligt lagen(1962:381) om allmän försäkring, eller3. till annan handikappad än som avses i 1 eller 2 och somfyllt 18 men inte 50 år.I proposition 1987/88:99 om förbättrat bilstöd tillhandikappade (s. 16) konstaterades att det statsfinansiellaläget inte gjorde det möjligt att då lägga fram ett förslag sominnebar att alla förflyttningshandikappade -- oavsett ålder --fick del av bilstödet. Ett bilstöd som generellt omfattade ävenförtidspensionärer med förflyttningssvårigheter i åldern 50--64år skulle enligt propositionen medföra ökade kostnader förstaten i storleksordningen 300 milj.kr.I betänkandet SfU 1987/88:23 (s. 8) anfördes att i likhetmed föredragande statsrådet ansåg utskottet att ett förslag omutvidgad personkrets -- ur strikt handikappolitisk synvinkel --borde innefatta alla förflyttningshandikappade oavsett ålder.Kostnaderna för ett sådant bilstöd skulle dock bli mycketomfattande, och i dåvarande statsfinansiella läge var en sådanutvidgning enligt utskottets mening helt omöjlig. Denna frågafick enligt utskottet prövas när erfarenheter av det nyabilstödet föreligger och ekonomiska förutsättningar finns.I betänkandet 1988/89:SoU19 (s. 28) behandlade utskottetliknande motionsyrkanden. Utskottet hänvisade då tillsocialförsäkringsutskottets uttalanden i SfU 1987/88:23 ochavstyrkte aktuella motionsyrkanden.Utskottet gör följande bedömning.Ur strikt handikappolitisk synvinkel är det klart attbilstödet borde omfatta även dem som är . Utskottetdelar således motionärernas uppfattning att den s.k.49-årsgränsen för bilstöd är snäv. Utskottet anser attregeringen i lämpligt sammanhang bör överväga möjligheterna utvidgning av personkretsen. Vad utskottet anfört medanledning av motionerna So227 (fp) yrkande 6, So266 (m), So290(c) yrkandet delvis, So296 (c) yrkande 4 och So305 (c) börriksdagen som sin mening ge regeringen till känna.En utvidgning av bilstödet till att omfatta funktionshindradeäven efter är enligt utskottet mindre motiverad änen ändring av 49-årsgränsen och i nuvarande ekonomiska lägeomöjlig att genomföra. Motion So313 (mp) yrkande 1 avstyrksdärför.Väsentliga förflyttningssvårigheterI motion 1989/90:So222 av och (båda s) yrkas att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om en översyn av förordningenom bilstöd till handikappade (yrkandet delvis). Motionärernaanser att kriteriet väsentliga svårigheter att förflytta sig påegen hand har fått en restriktiv bedömning hosförsäkringskassorna så att de armamputerade och de som är svagai de övre extremiteterna inte längre får bilstöd. 2 § iförordningen bör enligt motionärerna därför ses över.I motion 1989/90:So227 av m.fl. (fp)yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om bestämmelserna om funktionshinder för atterhålla bilstöd (yrkande 8). Motionärerna anser attbestämmelserna i 2 § första stycket tillämpas medbetydande godtycke och därför bör ses över.I motion 1989/90:So290 av och (båda c) yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om översyn ochbehov av förtydliganden i regelsystemet för bilstöd tillhandikappade (yrkandet delvis). Enligt motionärerna fårarmamputerade och personer med svaghet i de övre extremiteterna,som enligt äldre regler fick bilstöd, numera avslag medmotiveringen att funktionshindret inte är särskilt omfattande.Vissa av dessa personer har minskat sin arbetstid då de inte harklarat av att arbeta heltid och åka allmänna kommunikationer.I motion 1989/90:So516 av och (båda fp) yrkas att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om behovet avhandikappstöd/hjälpmedel för primär fibromyalgi-sjuka(yrkande 1 delvis). Motionärerna vill understryka vikten avatt de PF-sjukas behov av bilstöd tolkas på ett generöst sätt,eftersom det ofta är svårt för den sjuke att klara transportervia kollektiva transportmedel.I 2 § första stycket förordningen om bilstöd tillhandikappade anges att med handikappad avses i dennaförordning den som på grund av varaktigt funktionshinder harväsentliga svårigheter att förflytta sig på egen hand eller attanlita allmänna kommunikationer.I proposition 1987/88:99 om förbättrat bilstöd tillhandikappade (s. 17) anförs att som grundläggande villkorgäller att det är själva funktionshindret som ger upphov tillväsentliga förflyttningssvårigheter. En sådan situationuppkommer enligt propositionen när den enskilde har väsentligasvårigheter att anlita allmänna kommunikationer. Enligtpropositionen kan det bl.a. gälla personer som vid förflyttningär beroende av olika hjälpmedel, t.ex. rullstol, bockar ellerkäppar, men det kan också gälla vid svåra astmatiska besväreller vid andra liknande allvarliga tillstånd.Riksförsäkringsverket () har i enuppföljningsrapport till handikappade gjort enuppföljning av utredningar avseende personkretsen m.m. Underavsnittet om väsentliga förflyttningssvårigheter ger RFV bl.a.följande kommentarer (s. 20).RFV konstaterar -- efter genomgång av samtliga domar till ochmed -- att FÖD när det gäller att tolka begreppet"väsentliga förflyttningssvårigheter" har varitförhållandevis liberal. RFV tolkar FÖD:s domar så att man imålen ibland tar vissa arbetsmarknadspolitiska hänsyn och vissahänsyn till bristande eller obefintliga kommunikationer ibedömningen om rätt till bilstöd föreligger.-- -- --När RFV genomförde den nya bilstödsreformen med enförsäkringskasseadministration, kom det till RFV:s kännedomatt flera länsarbetsnämnder beviljat det gamla bilstödet tillandra än dem med väsentliga förflyttningssvårigheter,framförallt gäller det stöd till personer med besvär i de övreextremiteterna. Vid de samtal som företrädare för då hademed företrädare för , menade AMS:s företrädare attlänsarbetsnämnderna inte bort fatta dessa beslut. Även i detgamla bilstödssystemet har det grundläggande villkoret varitväsentliga förflyttningssvårigheter för rätt till stöd.Enligt bedömning kommer ett genomslagav FÖD:s liberala praxis att innebära att gruppen försäkrade somär berättigade till bilstöd blir väsentligt större än förnärvarande. Den omständigheten kan komma att kräva attreservationsanslaget för bilstöd måste ökas.I uppföljningsrapporten framhålls att riksförsäkringsverketkommer att avsätta resurser för en fortsatt mera djupgåendeuppföljning/utvärdering av regelsystemet.Utskottet konstaterar att följertillämpningen av de aktuella bestämmelserna. Utskottetförutsätter att verket gör regeringen uppmärksam på om någonändring av bestämmelserna behöver göras. Något initiativ frånriksdagens sida med anledning av de aktuella motionsyrkandenabehövs därför inte. Motionerna So222 (s) yrkandet delvis, So227(fp) yrkande 8, So290 (c) yrkandet delvis och So516 (fp) yrkande1 delvis avstyrks.Kravet på körkortI motion 1989/90:So227 av m.fl. (fp)yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts angående undantag från kravet på eget körkortsom krav för erhållande av bilstöd (yrkande 7). Motionärernaanser att det skall vara möjligt att göra undantag från kravetpå eget körkort för att få bilstöd om detta innebär lägrekostnader än färdtjänst.Enligt 5 § förordningen om bilstöd till handikappadegäller för bilstöd till grupp 3, dvs. till annan handikappad änden som avses i grupp 1 eller 2 och som fyllt 18 men inte ,att den bidragsberättigade har eget körkort.I betänkandet 1988/89:SoU19 (s. 28) behandlades ettliknande motionsyrkande. Utskottet hänvisade tillsocialförsäkringsutskottets uttalande i betänkandetSfU1987/88:23, varvid följande framhölls.När det gäller kravet på eget körkort för den nu aktuellagruppen vill utskottet framhålla att det också är en fråga omatt med begränsade resurser prioritera de mest angelägnabehoven. Sålunda anser utskottet att de främst bör komma ifrågaför bilstöd som får väsentligt ökad frihet och ökat oberoendegenom egen bil. I detta ligger att de själva kan köra den. Förandra funktionshindrade som inte kan köra bil själva börfärdtjänsten i stor utsträckning kunna fylla samma funktion somen anhörig eller annan som kör bilen.Utskottet delade denna inställning och avstyrkte det dåaktuella motionsyrkandet.I 1989 års handikapputrednings betänkande (SOU 1990:19) s.300 anförs att ,Ungdomar och Vuxna (FUB) tagit upp frågan om bilstöd förutvecklingsstörda. Vuxna utvecklingsstörda kan inte få bilstödpå grund av att de inte kan ta körkort. FUB har till 1989 årshandikapputredning framhållit att det är behovet som skall styrarätten till bilstöd, inte körkortsinnehavet.Utskottet vidhåller sin tidigare inställning i denna fråga ochavstyrker därför motion So227 (fp) yrkande 7.Övriga frågor om bilstödI motion 1989/90:So290 av och (båda c) yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om översyn ochbehov av förtydliganden i regelsystemet för bilstöd tillhandikappade (yrkandet delvis). Motionärerna anser att närdet gäller inkomsternas betydelse för bidragets storlek bör enändring göras så att inkomst av kapital och arbetelikställs. Däremot skall inte tillgångar som eget hus ellerfritidshus påverka det inkomstprövade bidraget enligtmotionärerna.I motion 1989/90:So222 av och (båda s) yrkas att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om en översyn av förordningenom bilstöd till handikappade (yrkandet delvis). Motionärernaanser att det statliga bilstödet inte bör reduceras om ensökande också får pengar från annan bidragsgivare för att köpasin bil. Motionärerna anser också att, eftersom en bil sjunker ivärde redan efter den första körda milen, enavskrivningsprincip bör införas som utgår i stället för som efter varjeavslutat år.Grundbidraget till bilstöd är inte inkomstprövat. Däremot äranskaffningsbidraget inkomstprövat enligt 7 § förordningen ombilstöd till handikappade. Enligt denna bestämmelse följerbidragsbeloppet en inkomstskala. Vid beräkningen av inkomstentillämpas i princip samma beräkningssätt som används vidberäkning av inkomstprövat bostadstillägg enligt lagen omhustrutillägg och kommunalt bostadstillägg till folkpension ochenligt föreskrifter om tillämpningen avlagen. Av allmänna råd om hustrutilläggoch kommunalt bostadstillägg (KBT) till folkpension (1988:3)framgår (s. 25) att till inkomst räknas t.ex. arbetsinkomst ochavkastning av kapital och fastighet. Vid inkomstberäkningen förbilstöd görs vissa avsteg från nämnda inkomstberäkning, vilkainte berör motionärernas yrkande. Förmögenhetsvärdet av eget husoch fritidshus har viss betydelse. Fr.o.m. den 1 januari1991 kommer man vid inkomstberäkningen att bortse från såvälinkomst som värdet av sådan förmögenhet.Utskottet konstaterar att inkomst av arbete och inkomst avkapital likställs vid bedömningen av rätten till bilstöd.Fr.o.m. kommer tillgångar som eget hus ochfritidshus inte att påverka det inkomstprövade bidraget. Syftetmed motion So290 (c) yrkandet delvis är sålunda tillgodosett.Motionen avstyrks därför.Utskottet förutsätter att , som följertillämpningen av bestämmelserna om bilstöd, gör regeringenuppmärksam på om en översyn eller ändring av reglerna behövergöras. Motion So222 (s) yrkandet delvis avstyrks därför.Statens hundskolaI motion 1989/90:So247 av m.fl. (s) yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna att statenshundskola bör få utvidgat ansvar för att genom avelsverksamhetvid hundskolan och i samverkan med enskilda uppfödare trygga denlångsiktiga produktionen av hundar för samhällstjänst (yrkande1) samt att som sin mening ger regeringen till kännaatt statens hundskola därvid bör omorganiseras så att degemensamma kostnaderna för avelsverksamheten bestrids ur fastaanslag (yrkande 2). För att undvika kostsammanyinvesteringar och bindning i fasta produktionsresurser börutbyggnaden enligt motionärerna främst ske genom att statenshundskola ges i uppdrag att utveckla och organisera avelsprogramtill vilka privata uppfödare kan anslutas. Motionärerna anseratt för att upprätthålla kvalificerad avelsverksamhetvid hundskolan bör verksamheten delas upp i skildaredovisningsenheter. Den ena delen bör omfatta avelsverksamhetenoch finansieras med fasta anslag. Den andra delen bör enligtmotionen omfatta dess övriga hundproduktion samt dressyr- ochutbildningsverksamhet och ha ekonomiskt likvärdiga villkor medannan motsvarande verksamhet.I motion 1989/90:So253 av m.fl. (mp) yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om ledarhundar för synskadade (yrkande 1)samt att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om djursjukhusets roll för hundskolan(yrkande 2). Motionärerna anser att snabb rekrytering behövsför att få fatt i och utbilda lämpliga ledarhundar försynskadade. Vidare sägs i motionen att staten måste slå vakt omatt djursjukhuset i ges sådana villkor att det kandrivas vidare.I motion 1989/90:So313 av m.fl. (mp) yrkasatt beslutar bygga ut bl.a. ledarhundsutbildningenenligt vad som anförts i motionen (yrkande 2 delvis).Motionärerna anser att arbetsplatserna skall så vitt möjligt nåen fullständig individuell handikappanpassning, vilket försynskadade innebär möjlighet att ha ledarhund på arbetet.Riksdagen godkände proposition 1987/88:126 ominriktningen av verksamheten vid statens hundskola(1987/88:SoU24, rskr. Statens hundskola är därmed enrenodlad uppdragsmyndighet med uppgift att mot ersättningtillhandahålla polis- och ledarhundar. Kostnaderna för skolanskall täckas av intäkter från försäljningen av produkter ochtjänster.