bet · GE01SoU9 · 1990-12-04 00:00:00 — Han framhåller också attäven organisationer, som företräder äldre människor ochmänniskor med funktionshinder, måste ges goda förutsättningaratt samverka med huvudmännen i planeringen och utvecklingen avden hälso- och sjukvård som resp. huvudman har ansvaret för.Utskottets bedömningLandstinget skall planera hälso- och sjukvården medutgångspunkt i hela befolkningens behov av hälso- och sjukvård.Landstingets planering skall även avse sådan hälso- och sjukvårdsom bedrivs av andra vårdgivare. I sin planering skalllandstinget samverka med andra samhällsorgan, organisationer ochenskilda. Införandet av ett hälso- och sjukvårdsansvar förkommunerna förutsätter enligt propositionen ett kommunaltplaneringsansvar för den sjukvård som kommunen skall bedriva ide särskilda boendeformerna och bostäderna med särskild serviceoch i vissa fall för den hemsjukvård som kommunen skall bedriva.Kommunens planering skall också omfatta den hälso- och sjukvårdsom erbjuds av andra vårdgivare i kommunen. Planeringen ochutvecklingen skall ske i samverkan med , andrasamhällsorgan, organisationer och enskilda.Enligt regeringens förslag skall landstingen och kommunernavar för sig planera den sjukvård som de skall ha ansvar för.Kommunens ansvar skall därvid inte vara underordnat landstingetsplanering. Utskottet har ingen erinran mot förslaget i denna delmen vill framhålla att som ett led i sitt ansvar förbefolkningens hälsa måste planera sin hälso- och sjukvård medbeaktande också av den hälso- och sjukvård som erbjuds avkommunerna.Utskottet har ingen erinran mot propositionens förslag tilllydelse av 7, 20 och 21 §§ hälso- och sjukvårdslagen. Utskottetföreslår att antar den i bilaga 11 föreslagnalydelsen av dessa paragrafer.Utskottet har under avsnittet Reformens allmänna inriktningframhållit värdet av att det finns enskilda alternativ när detgäller driften av olika verksamheter. Utskottet anser detviktigt att det inte finns regler som diskriminerar vård ienskild regi. Stadgan om enskilda vårdhem (1970:88) bör därförses över.Den kommunala nämndorganisationenBakgrundFör att fullgöra kommunens uppgifter inom socialtjänstenskall, enligt 4 § socialtjänstlagen, i varje kommun finnasen socialnämnd. Enligt 39 § andra stycket samma lag skallsocialnämnden ha hand om förvaltning och verkställighet inomsitt verksamhetsområde. Kommunfullmäktige kan dock, vilketframgår av den nämnda paragrafen, med stöd av 3 kap. 14 §kommunallagen (1977:179) besluta att kommunstyrelsen ellernågon annan nämnd skall handha förvaltning och verkställighet ifråga om egendom som annars förvaltas av socialnämnden samthandlägga frågor beträffande personal som är underställdpersonalnämnden.I regeringens proposition 1979/80:1 om anfördeföredragande statsrådet att helhetssynen i vård- ochbehandlingsarbetet var en av de bärande principerna i det dåframlagda förslaget till en ny socialtjänstlag. Helhetssyneninnebär att en enskilds eller en grupps sociala situation och desvårigheter han eller gruppen har skall ses i förhållande tillhela den sociala miljön. Det är, uttalade föredraganden, inteförenligt med helhetssynen att behålla en nämndorganisation somär uppbyggd efter symtom. Vidare anfördes att det bör finnas ettsammanhållet ansvar för i kommunen. Föredragandenanslöt sig därför till utredningens förslag om en enhetlignämndorganisation för . Organisationen med ensocial nämnd, socialnämnden, borde vara obligatorisk, anfördesdet vidare i socialtjänstpropositionen.Möjligheten att inrätta sociala distriktsnämnder för bestämdageografiska områden behölls i socialtjänstlagen. Om kommunen harbeslutat att inrätta sociala distriktsnämnder gällerbestämmelserna om sådana nämnder i 41--46 §§ socialtjänstlagen.De sociala distriktsnämnderna avgör ärenden, som enligtsocialtjänstlagen eller annan författning ankommer påsocialnämnden och som bl.a. avser vård eller annan åtgärdbeträffande enskild person.Kommunen får också enligt 2 § 2. lagen (1979:408) om vissalokala organ i kommunerna (lokalorganslagen) tillsätta ettlokalt organ för en del av kommunen. Ett sådant lokalt organskall handha förvaltning och verkställighet som enligt lag ellerannan författning eller enligt en statlig förvaltningsmyndighetsbeslut ankommer på socialnämnden, miljö- och hälsoskyddsnämnden,, trafiknämnden eller skolstyrelsen. Enförutsättning är vidare att uppgifterna på grund av sinanknytning till kommundelen och beskaffenheten i övrigt lämparsig för handläggning i ett lokalt organ.Organisationen för hälso- och sjukvård regleras i10 § hälso- och sjukvårdslagen. Enligt den bestämmelsen fårlandstinget tillsätta en särskild hälso- och sjukvårdsnämndeller uppdra åt någon annan nämnd att utgöra hälso- ochsjukvårdsnämnd. kan även välja att inte tillsättanågon särskild nämnd alls. Då utgör förvaltningsutskottet hälso-och sjukvårdsnämnd. hälso- och sjukvårdsnämnd ärsåledes endast en fakultativ nämnd som är bärare av enobligatorisk landstingsfunktion. Av lagen (1985:127) omsärskilda organ i landstingskommunerna framgår att särskildaorgan får tillsättas för att under hälso- och sjukvårdsnämndenleda hälso- och sjukvården. Enligt 2 a § lokalorganslagen får, ien kommun som inte ingår i en landstingskommun, ett lokalt organsköta också sådan förvaltning och verkställighet som skallfullgöras av hälso- och sjukvårdsnämnden, tandvårdsnämnden elleromsorgsnämnden.Inom ramen för det s.k. frikommunförsöket får undantag görasfrån bestämmelserna om socialnämnd. Med stöd av lagen(1984:382) om försöksverksamhet med en friare kommunalnämndorganisation får nämligen kommuner och landsting ienlighet med föreskrifterna i lagen bedriva försöksverksamhetmed en annan nämndorganisation än som föreskrivs i lag ellerannan författning. Föreskrifter om vilka kommuner och landstingsom försöksverksamheten skall avse meddelas av regeringen. Desenaste föreskrifterna återfinns i förordningen 1990:482.Försöksverksamheten pågår till utgången av . Ansvaret föratt försöksverksamheten följs upp och utvärderas ligger hosstat--kommun-beredningen (C 1983:02).1988 års kommunallagskommitté har i betänkandet Ny kommunallag(SOU 1990:24) lagt fram förslag till lag om kommuner ochlandsting, som skall ersätta den nu gällande kommunallagen. Idirektiven för kommittén angavs bl.a. att en ny kommunallagborde präglas av stor frihet för kommuner och landsting attsjälva organisera sin verksamhet. Lagstiftningen borde utformasmot bakgrund av den helhetssyn som alltmer styr den kommunalaverksamheten och som medför att gränser mellan olika sektorerblir mindre skarpa. Med hänvisning till att frågan om en friarenämndorganisation prövas i försöksverksamhet t.o.m. hardock kommunallagskommittén ansett sig förhindrad att nu läggafram förslag om detta (betänkandet s. 78).En proposition med förslag till lagstiftning för kommuner ochlandsting har aviserats . Avsikten är att den nyalagstiftningen skall kunna träda i kraft den 1 januari 1992.Stat--kommun-beredningen har beslutat att göra enkartläggning och uppföljning av försöket med en friare kommunalnämndorganisation. Syftet med utredningsarbetet, som förväntasbli slutfört , är att förse regeringen medbeslutsunderlag inför nästa års överväganden om en friarekommunal nämndorganisation. Detta innebär en visstidigareläggning av utvärderingen av frikommunförsöket.PropositionenFör den kommunala hälso- och sjukvården föreslås ipropositionen en annan ordning än den som gäller förlandstingets hälso- och sjukvård med dess fakultativabestämmelser om hälso- och sjukvårdsnämnd. Sålunda föreslås attledningen av den primärkommunala hälso- och sjukvården skallutövas av socialnämnden eller i förekommande fall av den socialadistriktsnämnden eller ett lokalt organ enligt lokalorganslagen.I propositionen framhålls att ett viktigt syfte med förslaget omkommunal hälso- och sjukvård är att sociala och medicinskainsatser skall kunna samordnas. För att denna samordning skallkunna genomföras krävs enligt föredraganden att en och sammanämnd har det samlade ansvaret för insatserna.Föredragande statsrådet anför att han, mot bakgrund avpågående försöksverksamhet och lagstiftningsarbete med nylagstiftning för kommuner och landsting, anser att det saknasanledning att föreslå någon annan ordning än att den samladesociala och medicinska verksamhet, som kommunen skall ha ansvarför, skall ledas av socialnämnden eller i förekommande fall avdistriktsnämnden eller av ett lokalt organ i en kommundel. Dekommuner som anser att en annan nämndorganisation skulle varabättre för kommunen hänvisas till möjligheten att ansöka om attfå bli en frikommun. En sådan kommun kan t.ex. inrätta särskildaäldre- och handikappnämnder. En vidgad tillämpning avfrikommunlagen kan därmed ge erfarenheter om det ändamålsenligai att bryta ut vissa delar av från socialnämndensansvarsområde och föra över dessa till en eller fleraspecialnämnder, anförs det.De landstingsfria kommunerna kan med stöd av 10 §andra stycket hälso- och sjukvårdslagen uppdra åt en annan nämndän en särskild hälso- och sjukvårdsnämnd att leda sjukvården ikommunen. Dessa kommuner kan således samordna sinsocialtjänst och hela eller delar av hälso- och sjukvården underen gemensam ledning. Dessutom har de möjlighet att med stöd av 2a § lokalorganslagen låta ett lokalt organ sköta också sådanförvaltning och verkställighet som skall fullgöras av hälso- ochsjukvårdsnämnden. I propositionen föreslås att en hänvisningtill nämnda lagrum görs i ett nytt andra stycke i 11 § hälso-och sjukvårdslagen. I den mån en landstingsfri kommun intesamordnat och hälso- och sjukvården bör denhälso- och sjukvårdsverksamhet, som i övriga kommuner skall varaett primärkommunalt ansvar, i de landstingsfria kommunerna ståunder socialnämndens ledning, anförs det i propositionen.MotionerI motion 1990/91:So17 av () hemställsatt socialtjänstlagen och hälso- och sjukvårdslagen ges en sådanutformning som medger att kommunerna själva får avgöra hurledningen av äldreomsorgen skall organiseras. Motionären anseratt kommunerna bör ha stor frihet att själva organisera sinnämndorganisation. Mot den bakgrunden är det ett steg tillbakaatt, som regeringen föreslår, föreskriva att de funktioner somenligt propositionen skall föras över till kommunerna inte fårhanteras av andra än socialnämnden eller i förekommande fallsocial distriktsnämnd eller lokalt organ. Det är enligtmotionären inte alls omöjligt att vissa kommuner redan har enannan organisation, som fungerar tillfredsställande eller kommeratt föredra en annan ordning, t.ex. en särskildäldre(vårds)nämnd. Motionären anser att denna frihet bör finnas.I motion 1990/91:So23 (fp) framförs motsvarandesynpunkter. Motionen mynnar ut i ett yrkande om att riksdagenskall besluta om en reform av service och vård för äldre ochhandikappade i enlighet med vad som anförs i motionen (yrkande3 delvis).I motion 1990/91:So21 av () hemställs attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna att Göteborgbör få möjlighet att lokalt anpassa tidpunkten för genomförandetav de föreslagna förändringarna. Motionären pekar på attGöteborg som landstingsfri kommun redan är huvudman för hälso-och sjukvården. Det gemensamma huvudmannaskapet har enligtmotionären inneburit fördelar och har ocksåresulterat i en samlad utveckling för äldreomsorgen. Detgemensamma huvudmannaskapet ger goda möjligheter attarbeta med stora och nödvändiga strukturförändringar ipropositionens anda. Motionären pekar också på att ären frikommun och att kommunen genomfört enstadsdelsnämndsreform. Stadsdelsnämnderna har tagit överansvaret för bl.a. socialtjänst och omsorgerna för deutvecklingsstörda. En av stadsdelsnämnderna har också fåttansvaret för vårdcentralen och hemsjukvården i sitt område. Ettgenomförande av propositionens förslag, när det gäller ledningenav den kommunala hälso- och sjukvården, skulle enligt motionäreninnebära att till samtliga stadsdelsnämnder skulle föras delarav hälso- och sjukvården. Enligt motionären bör , medhänsyn till den genomförda stadsdelsnämndsreformen,lokalt få anpassa tidpunkten för de ändringar som regeringensförslag innebär. Motionären anmärker särskilt att primärvårdenhar angetts som en verksamhet för den fortsatta utbyggnaden avstadsdelsnämndernas verksamhet. I övervägs dessutom ettsamlat ansvar hos stadsdelsnämnderna för äldreomsorgen. Om ensådan förändring skall bli framgångsrik krävs emellertid enligtmotionären dels att stadsdelsnämnderna har fått stabilitet i sinverksamhet, dels att förändringen kan inordnas i en strategi,som syftar till ett bättre resursutnyttjande i samspelet mellanstadsdelsnämnderna och hälso- och sjukvården.Motionen bör ses mot bakgrunden av att försöksverksamheten meden friare nämndorganisation enligt nu gällandebestämmelser gäller t.o.m. utgången av , dvs. den upphörsamtidigt som de nu förslagna ändringarna i hälso- ochsjukvårdslagen om ledningen för den kommunala hälso- ochsjukvården träder i kraft.Konstitutionsutskottets yttrandeSocialutskottet har inhämtat yttrande frånkonstitutionsutskottet såvitt avser bl.a. frågan om ledning avden kommunala hälso- och sjukvården.Konstitutionsutskottet, som inledningsvis hänvisar tillpropositionens uttalanden om syftet med förslaget om kommunalhälso- och sjukvård, anför i sitt yttrande (1990/91:KU3y)beträffande motionerna 1990/91:So17 (fp) och 1990/91:So23 (fp)att det mot bakgrund av det pågående frikommunförsöket, enligtutskottets mening, saknas anledning att på det aktuelladelområdet nu införa en permanent lagstiftning, som i principskulle ge kommunerna frihet att bestämma sin nämndorganisation.Utskottet hänvisar till att stat--kommun-beredningen i junibeslutat att göra en kartläggning och uppföljning av försöketmed en friare nämndorganisation. Syftet medutredningsarbetet, som avses bli slutfört , är attförse regeringen med beslutsunderlag inför nästa årsöverväganden om en friare nämndorganisation. Dettaarbete bör, enligt mening, inteföregripas.Konstitutionsutskottet finner att, från de synpunkterutskottet har att beakta, det inte finns något hinder motantagande av propositionen såvitt avser ledningsansvaret för denkommunala hälso- och sjukvården. Konstitutionsutskottetavstyrker därför motionerna 1990/91:So17 (fp) och 1990/91:So23(fp) yrkande 3 i motsvarande del.I en avvikande mening till yttrandet anförkonstitutionsutskottets fp- och mp-ledamöter att de delaruppfattningen i de aktuella motionerna att kommunerna bör gesstörsta möjliga frihet att själva bestämma på vilket sätt devill arbeta med service och vård för äldre och handikappade. Deär därför inte beredda att godta propositionens förslag om attledningen av den kommunala hälso- och sjukvården endast fårutövas av socialnämnden eller i förekommande fall av socialdistriktsnämnd eller lokalt organ. Enligt deras mening bör istället förslaget ges en avfattning som gör det möjligt förkommunerna att inrätta den nämndorganisation som ter sig meständamålsenlig. Det förehållandet att kommunallagsreformen ännuinte är färdigberedd utgör enligt deras mening inte något hindermot detta. bör utforma erforderliga lagtexter.Reservanterna tillstyrker sålunda bifall till motionerna1990/91:So17 (fp) och 1990/91:So23 (fp) såvitt här är i fråga.Beträffande kravet i motion 1990/91:So21 (s), att börfå lokalt anpassa genomförandet av de i propositionen föreslagnaförändringarna, anför att några särskildauttalanden inte bör göras. kan enligt utskottet fåanledning att återkomma till frågan vid behandlingen avregeringens kommande förslag rörande den kommunalanämndorganisationen. Utskottet avstyrker därför motionSo1990/91:21. yttrande är enhälligt idenna del.Konstitutionsutskottets yttrande finns i sin helhet intagetsom bilaga 18 till betänkandet.Socialutskottets bedömningSocialtjänstlagen har getts karaktär av ramlag. Dennakonstruktion innebär att kommunen har frihet att med vissabegränsningar utforma i kommunen utifrån sinaegna förutsättningar och behov. I förarbetena tillsocialtjänstlagen angavs att kommunerna också skulle haprincipiell frihet när det gäller verksamhetens organisation.Denna frihet inskränks genom att vissa uppgifter i lagen knytsdirekt till socialnämnden. Kommunens möjligheter att inrättasärskilda nämnder begränsas därmed.Socialnämndens uppgifter varierar och omfattar planering,generella åtgärder och individuellt inriktade insatser. När detgäller de individinriktade insatserna framhölls det, i sambandmed socialtjänstlagens tillkomst, att en enskild människas behovav stöd och hjälp inom skall prövas från enhelhetssyn. Detta förutsatte att bedömningen av behovet sker hosden nämnd som har det samlade ansvaret för inomkommunen, dvs. socialnämnden.Utskottet anser att den syn som präglat underde senaste två decennierna, nämligen att en människas problemskall ses i förhållande till människans hela sociala situation,fortfarande väger mycket tungt. En väl fungerande samordning avinsatser av olika slag för en människa, som är i behov av hjälpoch stöd, är fundamental. I samband med behandlingen avsocialtjänstpropositionen uttalade utskottet att helhetssynenbl.a. förutsätter att alla aspekter på ett socialt problem skalltas med i bedömningen och att det skall finnas ett flexibeltåtgärdssystem som lätt kan anpassas efter behovet i varjesärskilt fall. Detta uttalande äger enligt utskottet fortfarandegiltighet.Utvecklingen kännetecknas av ett behov av ökadfrihet för kommuner och landsting att själva organisera sinverksamhet. I direktiven till ny kommunallag angavs bl.a. attlagstiftningen borde utformas mot bakgrund av den helhetssyn somalltmer styr den kommunala verksamheten och som medför attgränser mellan olika sektorer blir mindre skarpa. Utvecklingengår således mot att kommunerna ges ökade möjligheter att självabestämma hur de vill fördela sina arbetsuppgifter på olikakommunala nämnder. Den kommunala och landstingskommunalaförvaltningen bör vara så ändamålsenligt organiserad sommöjligt. Formerna för detta kan skifta från kommun till kommunalltefter de varierande lokala förutsättningarna.Konstitutionsutskottets majoritet har i sitt yttrande ansettatt stat--kommun-beredningens kartläggning och uppföljningav försöket med en friare nämndorganisation inte börföregripas genom ett införande på detta område av en permanentlagstiftning som i princip ger kommunerna frihet att bestämmasin nämndorganisation. har stor förståelse fördenna inställning. Emellertid anser utskottet att det är av denstörsta vikt att kommunerna vid genomförandet av dennaomfattande reform har stor frihet att själva bestämma sinnämndorganisation. Detta kan påtagligt underlätta genomförandet.Det finns därför enligt utskottet skäl att redan nu ändrareglerna så att kommunerna mera fritt än skall kunnaordna sin organisation efter lokala förutsättningar.Socialtjänstlagen och hälso- och sjukvårdslagen bör därför gesen utformning som gör det möjligt för kommunerna att inrätta dennämndorganisation som ter sig mest ändamålsenlig.Utskottet föreslår mot bakgrund härav att beslutaratt ge kommunerna frihet att utifrån sina egna behov ochönskemål utforma en lämplig nämndorganisation på det socialaområdet. Härav följer att socialnämnden inte längre bör vara enobligatorisk nämnd utan en fakultativ specialregleradnämnd. Genom en sådan ordning kan det, i de kommuner som såönskar, införas exempelvis särskilda äldreomsorgsnämnder ellersärskilda äldre- och handikappnämnder med ansvar för bådesociala och medicinska insatser. Vidare har kommunen möjlighetatt tillsätta skilda nämnder för olika delar av kommunen.Möjligheten att samordna olika kommunala funktioner genom lokalaorgan följer också av lokalorganslagen.Bestämmelsen i 4 § socialtjänstlagen föreslås ändrad iöverensstämmelse med vad utskottet nu anfört. Isocialtjänstlagen och i flera andra lagar och förordningar finnsföreskrifter om socialnämnden. Någon möjlighet att nu göraföljdändringar i dessa bestämmelser finns inte. Av ett nyttandra stycke i 4 § socialtjänstlagen bör det framgå att vad somsägs om socialnämnd i lag eller annan författning skall gälladen eller de nämnder som kommunen inrättar för att fullgörakommunens uppgifter inom . Utskottet föreslår attriksdagen antar den i bilaga 9 föreslagna lydelsen av 4 §socialtjänstlagen.Utskottet anser att också ledningen av den kommunala hälso-och sjukvården skall utövas av den eller de nämnder somkommunfullmäktige bestämmer. Denna ordning ger tillräckligaförutsättningar för att i de olika kommunerna skapaändamålsenliga organisationer även när det gäller den kommunalahälso- och sjukvården. Hälso- och sjukvårdslagens 22 § börutformas i enlighet härmed. I en kommun som inte ingår i enlandstingskommun bör ledningen av den hälso- och sjukvård somavses i 18 § första eller andra stycket utövas i enlighet med debestämmelser i 10 och 11 §§ hälso- och sjukvårdslagen somreglerar landstingens hälso- och sjukvård. Detta bör framgå avett andra stycke i 22 § hälso- och sjukvårdslagen. förslag föreligger inte något behov av den ipropositionen föreslagna 23 § i hälso- och sjukvårdslagen.Utskottet har ingen erinran mot den i propositionen föreslagnaändringen av 11 § hälso- och sjukvårdslagen. Utskottet föreslåratt antar den i bilaga 11 föreslagna lydelsen av11 och 22 §§ hälso- och sjukvårdslagen.Utskottet vill understryka att den större frihet i fråga omnämndorganisationen som här föreslås inte innebär någonförändring av de uppgifter som enligt olika lagar åvilarsocialtjänsten. Organisationen av de sociala insatserna måsteutformas så att inte den sociala kunskapen och erfarenhetenutarmas i kommunen och så att inte kommunens möjligheter attdelta i samhällsplaneringen och att verka för en godsamhällsmiljö för befolkningen försämras. Att de lokala organenfår en starkare ställning får heller inte innebära att olikaregler kommer att gälla i olika delar av kommunen eller attolika grupper av kommunmedlemmar kommer att behandlas på ettolikformigt sätt. Särskilt viktigt är det att organisationen gesen sådan utformning att den sociala kompetens och erfarenhet sombehövs för att rätt kunna bedöma t.ex. frågor omtvångsomhändertagande av barn garanteras.En proposition med förslag till ny kommunallag kommer enligtuppgift att lämnas till nästkommande vår. Frågan om enfriare nämndorganisation kommer därmed att bli föremålför en mer samlad bedömning. Utskottet förutsätter att frågan omsocialtjänstens framtida organisation också kommer att ingå somen del i propositionen. Bestämmelserna om socialadistriktsnämnder, liksom behovet av följdändringar isocialtjänstlagen och andra författningar, bör enligt utskottetbli föremål för överväganden i detta eller annat lämpligtsammanhang. I det sammanhanget bör bl.a. övervägas frågor om jävoch sekretess.Utskottets förslag tillgodoser motionerna So17 (fp), So23 (fp)yrkande 3 delvis och So21 (s).Personalen inom den kommunala hälso- och sjukvården m.m.PropositionenEnligt 2 a § hälso- och sjukvårdslagen skall sjukvårdenbedrivas så att den uppfyller kraven på en god vård. Dettainnebär att den skall vara av god kvalitet och tillgodosepatientens behov av trygghet i vården och behandlingen, varalätt tillgänglig, bygga på respekt för patientenssjälvbestämmande och integritet samt främja goda kontaktermellan patienten och hälso- och sjukvårdspersonalen. Vården ochbehandlingen skall så långt det är möjligt utformas ochgenomföras i samråd med patienten.Bestämmelserna i 2 a § hälso- och sjukvårdslagen kommer attgälla på samma sätt för den kommunala hälso- och sjukvården somför övrig hälso- och sjukvård. För att kommunen skall kunnauppfylla sitt hälso- och sjukvårdsansvar måste det hos kommunenfinnas hälso- och sjukvårdspersonal med de kvalifikationer sombehövs för att uppfylla kraven på en god vård. Hälso- ochsjukvårdslagen föreslås därför kompletterad med en bestämmelseom att det i den kommunala hälso- och sjukvården skall finnasden personal som behövs för att meddela god vård. Bestämmelsenhänvisar sedan till de särskilda bestämmelserna i lagen(1980:11) om tillsyn över hälso- och sjukvårdspersonalen. (Seförslaget till lydelse av 24 § hälso- och sjukvårdslagen ibilaga 11.