bet · GE01UbU4 · 1990-11-29 00:00:00 — I dessa skall också alternativametoder för arbetet redovisas. Vetenskap och beprövaderfarenhet skall ligga till grund för materialet.Frågor om läroplaners utformning tas upp i fem motioner.Det finns enligt motion 1989/90:Ub817 (m, c, fp, mp) ettsamband mellan å ena sidan läroplaner, vilkas innehåll saknarerforderlig realism, och å andra sidan ett lågt intresse förläraryrket bland utbildningssökande. En saklig ochverklighetsanknuten arbetsbeskrivning för yrkesverksamheten är,säger motionärerna, en grundläggande förutsättning för attlärarna skall känna stolthet över yrket och glädje iyrkesutövningen. En förändring i läroplanerna i denna riktninganses nödvändig, om läraryrket i fortsättningen skall kunnaattrahera begåvade och för skolan engagerade människor.I motion 1990/91:Ub5 (m) anförs att det i den allmännadebatten felaktigt hävdas att precisering av målen leder tillatt undervisningen kommer att begränsas till det som är lättatt beskriva och mäta. Så behöver enligt motionärerna alls intevara fallet. Mål kan beskriva fakta eller färdigheter som måstefinnas som bas för fortsatt inlärning. Målen kan också ange attelever skall kunna inhämta, sammanställa, dra slutsatser ochredovisa fakta ur skilda källor eller formulera hypoteser ochpröva deras riktighet (yrkande 3).Rätten att med egna beslut själv kunna påverkaskolsituationen bör enligt motionärerna också utsträckas tillatt gälla utbildningens innehåll. Läroplanen bör utformas så,att eleverna -- utöver en given baskurs -- har storamöjligheter att välja ämnen och innehåll efter eget intresse.Elevernas förutsättningar att lyckas i sina studier ökar om dekan välja kurser efter eget intresse och då ävenfördjupningskurser i den ordinarie timplanens ämnen. Detta ärsärskilt viktigt på högstadiet. Eleverna bör härigenom ochgenom att t.ex. välja inslag av självstudier kunna forma merindividuella studieprogram (yrkandena 8 och 9).Skolan bör vidare, tillsammans med eleven och föräldrarna,fortlöpande upprätta enkla studieplaner för varje elev. Ökadevalmöjligheter på högstadiet måste kombineras medgoda möjligheter för eleverna att komplettera sin utbildning(yrkande 10).I motion 1989/90:Ub203 (c) yrkande 7 anförs attläroplansöversynen bör ges en sådan inriktning att den lokalaplaneringen, läraruppgifterna och ämnesstrukturen på högstadietkan ge eleverna en mer samlad arbetssituation.Enligt motion 1990/91:Ub14 (v) är de riktlinjer sompresenteras i propositionen för utformningen av läroplanervaga. Motionärerna menar att måste få tillfälle attbehandla läroplanerna på ett mer grundligt sätt. De vänder sigmot tanken att mål och riktlinjer för skolarbetet skall finnasi läroplanerna, medan förklaringar och motiv skall finnas isärskilda, icke normativa dokument. Läroplanerna börunderställas för beslut (yrkandena 1 och 2).I motion 1990/91:Ub35 (fp) yrkande 13 tas slutligen enspecialfråga upp inför det aviserade läroplansarbetet, nämligenhemspråksundervisningen. Motionärerna pläderar för enhemspråksundervisningsmodell som används i , där eleversom talar något av de tio största invandrarspråken samlas underca på en och samma skola. Detta innebäratt hemspråkslärarna slipper resa runt till fem--tio skolor föratt undervisa enstaka elever under enstaka timmar. Lärarna fårdärmed en bättre undervisningssituation och den övrigaskolundervisningen störs mindre. Till detta kommer att elevernaträffar landsmän, vilket automatiskt ger en värdefulltalträning. Motionärerna önskar att denna organisationsmodellövervägs i läroplansarbetet.Utskottet, som beträffande inriktningen av läroplansarbeteterinrar om vad som anförts i betänkandet 1989/90:UbU7 omskolans utveckling och styrning (s. 14--16), har inte något atterinra mot de principer för läroplansutformning somföredragande statsrådet anmäler. Det fortsatta läroplansarbetetbör avvaktas. Utskottet utgår från att regeringen återkommerbeträffande sådana delar av läroplanerna, som enligt praxis ärfrågor för . Utskottet föreslår att medavslag på motionerna 1989/90:Ub203 yrkande 7, 1989/90:Ub817,1990/91:Ub5 yrkandena 3, 8, 9 och 10, 1990/91:Ub14 yrkandena 1och 2 och 1990/91:Ub35 yrkande 13 utan erinran läggerpropositionen i denna del till handlingarna.4. Riktlinjer för statsbidragssystemet4.1 Allmänna frågor rörande ett nytt statsbidragssystemEn betydande del av den statliga styrningen av skolområdetutövas genom de nuvarande statsbidragssystemen för deolika skolformerna. Motiven för en förändring avstatsbidragssystemen på skolområdet kan sammanfattas så, att denuvarande statsbidragen, med sin kostnadsrelatering och närakoppling till befintlig skolorganisation, styr verksamheten påett sådant sätt att de inte går att förena med ettdecentraliserat verksamhetsansvar. De nuvarande statsbidragensfunktion som statligt styrmedel är inte i samklang med vare sigskolans utvecklingsnivå eller de politiska intentionerna förverksamheten, dvs. en mål- och resultatorienterad styrning avskolan. Den av staten genom statsbidragsbestämmelser m.m.angivna undervisningsvolymen är såväl miniminivå sommaximinivå, eftersom kommunen varken kan minska eller medkommunala medel öka den volym som anges av statsbidragen tillstatligt reglerade tjänster som lärare.I propositionen föreslås nu att ett finansiellt stöd i formav ett sektorsbidrag skall utbetalas till samtligaprimärkommuner. Sektorsbidraget skall ange det totala statligafinansiella stödet till skolsektorn, dvs. grundskola,gymnasieskola och utbildning för vuxna. Detsammanhållande primärkommunala ansvaret för de tre skolformernainnebär att inga statsbidrag utbetalas direkt tilllandstingskommuner. Dessa blir hänvisade tillöverenskommelser med primärkommuner för att få visst bidragtill den utbildning för vilken de är huvudmän.Enligt motion 1990/91:Ub5 (m) yrkande 14 bör uttalaatt landstingens gymnasieutbildning skall överföras tillkommunerna. I motion 1990/91:Ub35 (fp) yrkande 11 delvis sägsatt landstingen inte bör ha något annat försteg framförkommunerna när det gäller att anordna gymnasieutbildning än detsom ligger i deras långa erfarenhet på vissautbildningsområden.Utskottet vill erinra om att gymnasial utbildning ilandstingets regi sker vid ca 160 skolenheter i landet.Förslaget om en reformering av bidragssystemet innebär i sigingen förändring av landstingens huvudmannaskap förvårdutbildning och utbildning inom konsumtions-, jordbruks-,skogsbruks- och trädgårdsområdena. Ett fortsatt brett utbud avutbildning inom dessa områden är enligt utskottets mening avstort värde.Utskottet delar föredragande statsrådets uppfattning attlandstingen skall ha rätt att besluta om denna utbildning äveni fortsättningen. Det innebär att kommuner som önskar bedrivat.ex. vårdutbildning måste komma överens med sitt landsting omdetta.Med hänvisning till det anförda föreslår utskottet attriksdagen avslår motionerna 1990/91:Ub5 yrkande 14 och1990/91:Ub35 yrkande 11 delvis.I motion 1990/91:Ub35 (fp) yrkande 17 begärs attstimulansbidraget till förbättringar av den fysiska miljön iskolorna (jfr prop. s. 113) skall ingå i sektorsbidraget tillskolväsendet.När det gäller bidraget till förbättringar av den fysiskamiljön i skolan vill utskottet erinra om att det är fråga omett stimulansbidrag för begränsad tid och att det därför intepassar in i ett generellt bidragssystem. Yrkandet bör därföravslås av riksdagen.Enligt föredragande statsrådet ger ett generellt bidragtill skolsektorn, ett sektorsbidrag, de bästa möjligheternaför huvudmännen att planera verksamheten och organisatorisktutforma skolan med beaktande av lokala förutsättningar ochbehov. Ett sådant bidrag ger också den vidaste ramen och därmedett stort utrymme för decentralisering och möjligheter förpersonalen i skolan, eleverna och föräldrarna att utöva ettreellt inflytande och ta ansvar. Det samhällsekonomiska lägetgör det nödvändigt att skapa förutsättningar för ett effektivtutnyttjande av de samlade statliga och kommunala resurserna förskolan. Ett generellt finansiellt stöd utan specialdestineradebidragsdelar ger enligt föredragande statsrådets uppfattning debästa förutsättningarna för ett effektivt resursutnyttjande.Det här föreslagna systemet bidrar härtill inte minst genomökade möjligheter till samverkan över skolformsgränserna inomkommunen. Även förutsättningarna för samverkan överkommungränserna förbättras av ett generellt finansiellt stöd.Ett ökat sambruk av tillgängliga resurser är viktigt också förutvecklingen av gymnasieskolan och vuxenutbildningen. Detsenare är speciellt viktigt för att tillgodoseelevernas rätt till valmöjligheter.Det är enligt propositionen en fördel att de uppgifter somingår i de behovsrelaterade beräkningsmodellerna kommer attkunna hämtas från befintlig offentlig statistik på nationellnivå. Särskild information kommer således inte att behövainfordras från huvudmännen för att beräkna bidragens storlek.Därmed kan ansökningsförfaranden från kommunerna och beslut omfördelning av medel från statlig myndighet avföras frånbidragshanteringen. skall göra det årligaberäkningsunderlaget för statsbidraget utifrån statistiskauppgifter per beträffande elevtalsförändringarm.m. i kommunerna, lämna regeringen förslag till årligtbidragsbeslut avseende samtliga kommuner och efter regeringensbeslut utbetala statsbidragsbeloppen. Kommunerna kommer att hamöjlighet att ta del av beräkningsunderlaget.I motion 1990/91:Ub14 (v) yrkande 14 motsätter sigmotionärerna att statsbidragen till , gymnasieskolanoch den kommunala vuxenutbildningen skall slås samman till ettgenerellt bidrag till skolsektorn. De vill i stället att statenskall lämna separata bidrag till de tre skolformerna. Enligtmotion 1990/91:Ub38 (s) bör besluta att statsbidragenskall utgå som två sektorsbidrag med uppdelning på grundskolanresp. de frivilliga skolformerna. Vidare anses bidraget tillgrundskolan böra räknas upp för storstadskommunerna med hänsyntill de höga basresursmedeltal för mellanstadiet som staten itidigare sammanhang fastställt för vissa län och därmedindirekt för dessa kommuner.Enligt motion 1990/91:Ub37 (mp) yrkandena 1, 2, 3, 5 och 6delvis bör statens bidrag till kommunerna innehålla trekomponenter, nämligen dels ett bidrag till kommunens helaverksamhet i form av ett utjämningsbidrag, dels ett bidrag tillskolan, dels ett bidrag till barnomsorgen. När det gällergrundskola, gymnasieskola och utbildning för vuxna börbidraget bygga på principen att bidraget skall utgå till denskola där eleven är inskriven, oavsett om skolan ärkommunal eller fristående. Regeringen bör enligt motionärernaåterkomma till med förslag om ett sådant nyttstatsbidragssystem i sådan tid att det kan träda i kraftfr.o.m. Intill dess bör det i propositionenföreslagna systemet i sina grunddrag kunna gälla. Det ansesviktigt att hemspråksundervisningen och stödundervisningen isvenska inte kommer i kläm. I motion 1990/91:Ub5 (m) yrkandena5 och 7, båda delvis, anförs att regeringens förslag till nyttstatsbidragssystem är ett steg i rätt riktning men att detgrundläggande systemfelet består i att politiska beslut ochinte den enskildes val avgör vilken skola eleverna hänvisastill för sin skolgång. bör hos regeringen begäraförslag till nya statsbidragsregler utifrån principen attstatsbidraget skall beräknas per elev och att bidraget skallvara lika stort oavsett om eleven går i en fristående skolaeller en . Förslag av liknande innehåll förs fram imotion 1989/90:Ub232 (m) yrkande 3.Utskottet hänvisar till vad som i det föregående redovisatsbeträffande de fördelar som är förknippade med det föreslagnagenerella finansiella stödet till samtliga skolformer (prop. s.55--62). Utskottet ställer sig bakom regeringens förslag.Utskottet föreslår att med avslag på motionerna1989/90:Ub232 yrkande 3, 1990/91:Ub5 yrkandena 5 och 7, bådadelvis, 1990/91:Ub14 yrkande 14, 1990/91:Ub37 yrkandena 1, 2,3, 5 och 6 delvis samt 1990/91:Ub38 godkänner vad som anförts iproposition 1990/91:18 om ett generellt finansiellt stöd tillsamtliga primärkommuner för grundskola, gymnasieskola ochkommunal utbildning för vuxna.I motion 1989/90:Ub318 (vpk) yrkande 5 begärs förslag om ettsystem med fasta tjänster för lärarvikarier inomgrundskolan och gymnasieskolan.Utskottet konstaterar att en ökad grundbemanning avseendelärare i ungdomsskolan är beroende av kommunala initiativ. Medhänvisning härtill avstyrker utskottet motion 1989/90:Ub318yrkande 5.Med hänvisning till att det nu föreliggande förslaget om ettgenerellt finansiellt stöd till samtliga primärkommuner förgrundskola, gymnasieskola och utbildning för vuxnautformats så att det tar hänsyn till olika kommuners kostnaderavstyrks motionerna 1989/90:Ub276 (c) och 1989/90:Ub291 (mp), ivilka begärs ett statsbidrag till skolväsendet som äranpassat till glesbygdens och landsbygdens behov.4.2 Riktlinjer för beräkning av statsbidrag i fråga omgrundskolanRegeringens förslag innebär i korthet följande.För varje kommun beräknas en grundresurs med utgångspunkti större delen av det nuvarande statsbidraget till grundskolan.Återstående delar av det nuvarande statsbidraget (med undantagför en viss del av nuvarande bidrag till Särskilda insatser påskolområdet) läggs till grund för beräkning avspecialresurserna 1 och 2.När det gäller grundresursen är startpunkten för beräkning avbidraget till varje kommun det genomsnittliga bidraget per elevi kommunen /89 (basåret). Beräkningsgrunden är,liksom , det faktiska antalet elever i kommunensgrundskola. Detta innebär att varje kommun går in i systemetmed den kostnadsbild och bidragsnivå som det tidigare systemetlämnat i arv. Grundresursen är i princip proportionell motelevantalet. För att "dämpa" genomslaget av ett annars heltproportionellt förhållande mellan förändrat elevantal ochbidragets storlek föreslås att kommunerna indelas i fyragrupper med hänsyn till antalet elever per km2. Ett heltproportionellt system skulle bli särskilt kännbart i kommunermed lågt och minskande elevunderlag. De årliga ändringarna iantalet elever skall därför ges ett differentierat genomslag ibidraget per elev med hänsyn till kommunens struktur enligtföljande.Vid positiv elevantalsutveckling erhåller en kommun i grupp 1(glesbygd) för varje tillkommande elev av det föregåendeårets genomsnittliga bidrag per elev i kommunen. Kommuner igrupp 4 (tätortskommuner) erhåller för varje tillkommande elev80 % av det föregående årets genomsnittliga bidrag per elev ikommunen. De övriga två grupperna ligger däremellan.Vid negativ elevantalsutveckling för en kommun i grupp 1minskar statsbidraget för varje elev som försvinner avdet föregående årets genomsnittliga bidrag per elev i kommunen.För kommuner i grupp 4 minskar bidraget av detföregående årets genomsnittliga bidrag per elev i kommunen förvarje elev som försvinner. De övriga två grupperna liggerdäremellan.Detta innebär att för alla kommuner med positivelevantalsutveckling kommer det genomsnittliga bidraget perelev att sjunka . Det innebär vidare att förkommuner med negativ elevantalsutveckling kommer detgenomsnittliga bidraget per elev att öka . Idetta resonemang bortses från effekter av en årligkostnadsuppräkning. Med denna teknik appliceras denstrukturella indelningen endast på den årliga elevförändringen.Utskottet föreslår att godkänner vad som ipropositionen anförts om riktlinjer för grundskolansgrundresurs.Specialresurs 1 skall enligt regeringens förslag beräknasmed hänsyn till sådana elever som behöver en mer omfattandespecialundervisning. Den svarar mot ungefär hälften av denundervisningsbundna delen av den nuvarandeförstärkningsresursen.Startpunkten för beräkningen är det genomsnittliga bidragetper elev i kommunen ett faktiskt år, /89. Bidragetper elev basåret kommer att låsas och enbart påverkas avkostnadskompensationen.Med hjälp av strukturella kriterier fastställs för varjekommun en sammanvägd faktor. Följande tre kriterieravses att bli använda, nämligen andelen invånare i kommunen med enbart grundskoleutbildningeller kortare, andelen barn (under ) i hushåll som uppbär socialbidragi kommunen samt andelen barn (i skolpliktig ålder 7--) i kommunenboende med en förälder.Denna faktor uttrycker kommunens andel av kriterierna irelation till genomsnittet för riket. Faktorn, multipliceradmed det genomsnittliga bidraget per elev och med antalet eleveri kommunen, ger beloppet för specialresurs 1 i kommunen.Specialresurs 2 skall enligt regeringens förslag ersättadagens bidrag till hemspråksundervisning och studiehandledningpå hemspråket samt stödundervisning i svenska. Syftet medberäkningsmodellen är att inom den angivna resursramen lyftafram kommuner med ett relativt sett större behov avstödinsatser till invandrarelever. Grunden i beräkningen ärett schabloniserat behovsmått -- andelen barn i skolpliktigålder (7--) i kommunen med minst en förälder född iutlandet.Beräkningen skall utgå från ett grundbelopp per elev ikommunen. Grundbeloppet framräknas genom att den definieraderesursramen, ett genomsnittligt bidrag för tre budgetår,divideras med det genomsnittliga antalet deltagare i kommunen ihemspråksundervisning och stödundervisning i svenska underdessa tre år.En komplikation i beräkningen av denna resurs, heter det ipropositionen, uppstår på grund av att invandrarbarnen iolika stor utsträckning deltar i hemspråksundervisning ochstödundervisning i svenska. Detta medför att med enbart detnyssnämnda schabloniserade behovsmåttet som grund uppstårmycket stora omfördelningseffekter. För att motverka dennaeffekt skall för varje kommun ett aktivitetsmått, en särskildaktivitetsfaktor, skapas. Denna faktor anger i vilkenutsträckning barn i kommunen deltar i hemspråksundervisning ochstödundervisning i svenska i förhållande till kommunensbehovsmått. De inhemska minoriteternas och invandrarbarnensdeltagande i hemspråksundervisning beaktas genom dettaaktivitetsmått. Grundbeloppet multipliceras med behovsmåttetoch därefter med aktivitetsfaktorn.I motion 1990/91:Ub22 (s) hävdas att behovsmåttet bör varasamma kriterium som definierar rätten tillhemspråksundervisning och stöd i svenska. Detta är enligtgrundskoleförordningens 5 kap. 4 § att ett annat språk änsvenska är dagligt umgängesspråk i elevens hem. Motionärernabefarar att det nya behovsmåttet kan komma att användas somkriterium för rätt att få hemspråksundervisning.Utskottet erinrar om att i det föreslagnastatsbidragssystemets grundtanke ingår att beräkningen skallbygga på offentlig nationell statistik. Någon sådan statistikfinns inte när det gäller det dagliga umgängesspråket i hemmeni . Genom den aktivitetsfaktor som finns inbyggd i den ipropositionen föreslagna beräkningsmodellen för specialresurs 2tas hänsyn till i vilken utsträckning barnen i en kommun deltari hemspråksundervisning. Utskottet ser ingen anledning attfrångå regeringens förslag när det gäller beräkningen avspecialresurs 2, varför utskottet föreslår att avslårmotion 1990/91:Ub22.Utskottet föreslår att godkänner vad som ipropositionen anförts om riktlinjer för statsbidragssystemet ifråga om specialresurser. Utskottet konstaterarsamtidigt att det i propositionen klart markeras att någonförändring av rätten till hemspråksundervisning inte följer avförslaget till beräkningsmodell för statsbidraget.Av propositionen framgår att undervisningsvolymen i bl.a.grundskolan inte längre kommer att dimensioneras genomstatsbidragssystemet. Föredragande statsrådet menar att dettaär principiellt riktigt, eftersom utgångspunkten fördimensioneringen av undervisningen då blir elevernas rätt tillundervisning av den omfattning som definieras i timplanerna ochmot bakgrund av de mål som ställs upp för utbildningen genomläroplanerna och kommunens skolplan. Det blir också i det nyasystemet möjligt att med kommunala medel öka den samladeundervisningsvolymen genom att öka lärartätheten. Det är enligtpropositionen kommunerna som skall se till att skolan får deresurser som behövs för att skolverksamheten skall uppnånationella mål och uppfylla nationella riktlinjer. Det är enfråga för politikerna i kommunen och ytterst för väljarna vadskolverksamheten därutöver får kosta (prop. s. 22).I motion 1990/91:Ub14 (v) yrkande 9 anförs attundervisningsgrupperna i endast i undantagsfall böröverstiga 25 elever. I motion 1990/91:Ub35 (fp) yrkande 1anförs att man som riktmärke bör ha en klasstorlek påhögst ca 25 elever. I den förstnämnda motionen begärs att ettriktmärke härom knyts till läroplanen, i den sistnämnda att detknyts till statsbidragsbestämmelserna.Utskottet anser att den allmänna inriktningen i kommunernasplanering för bör vara att klasserna inte görs förstora. Utskottet utgår vidare från att den nya läroplanen förgrundskolan kommer att innehålla ett riktmärke för klasstorlekpå högst ca 25 elever utan att därmed skapa ett delningstal.Riksdagen bör med anledning av motion 1990/91:Ub14 yrkande 9och med avslag på motion 1990/91:Ub35 yrkande 1 som sin meningge regeringen till känna vad utskottet anfört om ett riktmärkeför klasstorlek i läroplanen.4.3 Riktlinjer för beräkning av statsbidrag i fråga omgymnasieskolanRegeringens förslag till riktlinjer förstatsbidragssystemet i fråga om gymnasieskolan innebär attsektorsbidraget skall ersätta huvuddelen av nuvarandebidragsdelar till gymnasieskolan. Beräkningsmodellen baseras pågrundprincipen att statsbidraget är ett finansiellt stöd somskall möjliggöra för kommunerna att fullgöra en skyldighet atterbjuda alla 16--19-åringar gymnasieutbildning. Det innebär attstatsbidrag utgår till samtliga kommuner.Utgångspunkten för beräkningen av statsbidraget är denfaktiska resursanvändningen mot bakgrund av gymnasieelevernaslinjeval /89 (basåret), vilket är det senasteslutreglerade verksamhetsåret. Genom s.k.riksundersökning av resursanvändningen i gymnasieskolan per den15 är det möjligt att mäta det faktiskaresursutnyttjandet för varje elev. Elevens bidragsvärdeuttryckt i lärarveckotimmar multipliceras medlärarlönekostnaden och återförs till elevenshemkommun. Kommunens totala bidragsvärde är således summan avsamtliga där bosatta elevers bidragsvärden. Härigenom beaktasvarje enskild kommuns demografiska förutsättningar samt denfaktiska skolorganisationen och den klassfyllnadsgrad somförelåg i gymnasieorten /89.Nästa steg i regeringens beräkningsmodell är att dela inkommunerna i tre grupper utifrån ett strukturellt kriterium --genomsnittligt antal 16--19-åringar per km2. Dennaindelning syftar till att dämpa genomslaget av ett annars heltproportionellt förhållande mellan förändringar i antalet16--19-åringar och statsbidraget (jfr tidigare redovisadprincip för vid elevantalsminskning resp.elevantalsökning). För kommuner med negativelevantalsutveckling kommer det genomsnittliga bidraget perelev att öka . För kommuner med positivelevantalsutveckling kommer däremot det genomsnittliga bidragetper elev att sjunka . Även i detta resonemangbortses från effekter av en årlig kostnadsuppräkning.Konstruktionen är främst tänkt att stödja de kommuner som harett mindre antal 16--19-åringar och därmed en litengymnasieorganisation. Denna beräkningsprincip, som kommer atttillämpas fr.o.m. /92, appliceras således endast påden årliga förändringen i målpopulationen.Det sista steget i regeringens beräkningsmodell är att enverksamhetsbaserad s.k. kostnadsfaktor skapas utifrån denfaktiska studievägsstrukturen i kommunerna /89.Denna faktor syftar till att anpassa modellen till dels dekostnadsvariationer som beror på olika studievägars tim- ochkursplaner, dels förändringar i studievägsutbud eller val avstudieväg som uppstår . Vidare skall kostnadsfaktornfånga upp förändringar i relationen mellan antalet elever igymnasieskolan i kommunen och det totala antalet 16--19-åringari kommunen.Kostnadsfaktorn skapas genom att gymnasieskolans allastudievägar delas in i 12 kostnadsklasser. Varje kostnadsklassåsätts ett pris, vilket är ett vägt genomsnittligt pris för dei klassen ingående studievägarna. I klass 3 och 4 återfinnsbl.a. de treåriga studieförberedande linjerna.