bet · GE01SoU2 · 1990-09-13 00:00:00 — m, fp, c).Vid behandlingen framförde utskottet uppfattningen att myckettalade för att ersättning till dagbarnvårdare för vård av egna barn bordebetraktas som ett förtäckt vårdnadsbidrag (SoU 1985/86:30 s. 23). Utskottethänvisade vidare till att regeringsrätten fastslagit attvårdnadsbidrag inte är någon angelägenhet och att utgivandet däravsåledes strider mot 1 kap. 4 § kommunallagen. Utskottet tillade att det härinte bara är fråga om den kommunala kompetensen att besluta om arrangemang avangivet slag, utan även om kommunens möjligheter att uppbära statsbidrag förverksamheten. Utskottet ansåg för sin del att dagbarnvårdares tillsyn av egnabarn inte kan jämställas med att kommunen tillhandahåller platser inombarnomsorgen. Statsbidrag borde sålunda inte utgå till kommunen i ett sådantfall, oavsett den rättsliga bedömningen.Utskottet behandlade förslag till nya statsbidragsregler förbarnomsorgen. I propositionen (prop. 1986/87:117 s. 14) anförde statsrådetLindqvist att han med kommunalt familjedaghem avsåg att en dagbarnvårdare äranställd av kommunen för att i sitt eget hem vårda andra föräldrars barn under13 år. Som inskrivna barn medräknas inte dagbarnvårdarens egna barn. Utskottetdelade den i propositionen framförda uppfattningen. följde utskottet(SoU35, rskr. 336).Frågan har behandlats i ett frågesvar av statsrådet den 17 april1990 (snabbprot. 1989/90:103 s. 31). Statsrådet anförde bl.a. attdet stora flertalet dagbarnvårdare som slutar inom barnomsorgen ärsådana som inte längre har småbarn. Den föreslagna ändringen avstatsbidragsreglerna skulle därför vara fel medicin för att råda bot påbristen på dagbarnvårdare.Enligt vad utskottet erfar har regeringsrätten beslutat att pröva om dens.k. Uppsalamodellen, dvs. den modell som innebär att dagbarnvårdare får lönbåde för egna och för placerade barn, är förenlig med kommunallagen. De tvåkammarrätter som prövat Uppsalamodellen har fattat helt skildabeslut, dvs. i ena fallet underkänt, i andra fallet godkänt modellen. tidigare påpekat är det dock här inte bara fråga om den kommunalakompetensen att införa Uppsalamodellen utan också om huruvida kommunerna börfå statsbidrag till verksamheten. Utskottet vidhåller sin inställning attstatsbidrag inte bör utgå för barn som är inskrivna som dagbarn hos sina egnaföräldrar. Motionerna So606 (c), So613 (c, fp), So619 (c) yrkande 4, So624 (c)och So631 (mp) yrkande 1 avstyrks alltså.Utbyggnaden av barnomsorgenMotionernaI motion So619 (c) begärs ett tillkännagivande om vad som i motionenanförts om utbyggnaden av barnomsorgen (yrkande 1).Enligt motionärerna talar nu mycket för att utbyggnadsbehovet ligger över dennivå som är realistisk att uppnå som återstår . Dethandlar om en årlig utbyggnad i en omfattning som kommunerna inteklarat av. Lägger man till detta de kapacitetsbegränsningar som finns inombyggsektorn och bristen på personal inom barnomsorgen förefaller det, enligtmotionärerna, svårt att räkna med att utbyggnadsmålet skall kunna klaras.Enligt motionärerna är det enbart genom att utveckla ett vårdnadsbidrag somdet är möjligt att lösa barnomsorgsmålet på ett rättvist och bra sätt. (Motionärernas yrkande om vårdnadsbidrag har behandlats i betänkandet1989/90:SoU27. )I motion 1989/90:So621 av m.fl. (s) yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts ombehovet av en lagstiftning som ger alla barn från en plats i förskolan.Det finns enligt motionärerna mycket som talar för att riksdagsbeslutet från1985, att alla barn skall ha rätt till en plats ibarnomsorgen, skall följas upp med lagstiftning. Utbyggnadstakten varierarmellan olika kommuner. Kraven på en hög kvalitet i den pedagogiskaverksamheten behöver läggas fast, anförs det.I motion So626 (vpk) yrkas att hos regeringen begär förslagom en lagstiftad rätt till förskola för alla barn (yrkande 1) samt attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionendels om en ny plan för utbyggnaden av barnomsorgen (yrkande 2), dels omett anordningsbidrag på . per plats i daghem och fritidshem(yrkande 4). Vidare bör hos regeringen begära förslag om enhöjning av arbetsgivaravgiften för barnomsorgen till av löneunderlaget(yrkande 5), om att den prognosticerade summan av barnomsorgsavgifter /91 på 13 . skall budgeteras (yrkande 6) samtge regeringen till känna vad som i motionen anförts om att barnomsorgsavgiftenskall användas till avsett ändamål (yrkande 7). Motionärerna anser attalla barn skall ha laglig rätt till plats på dag- ellerfritidshem i regi. bör fatta beslut om en ny planperiod ochi samband därmed lagstifta om kommunernas skyldighet, anför motionärerna. Framtill dess att barnomsorgen är fullt utbyggd behövs ett anordningsbidrag.Motionärerna anser vidare att arbetsmarknaden skall bidra till utbyggnadengenom att barnomsorgsavgiften höjs. Den uttagna avgiften skall i sin helhetanvändas till barnomsorgen. Så sker inte . har 15 miljarderanvänts till andra statsutgifter än barnomsorg.I motion 1989/90:So637 av m.fl. (s) yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att förslagtill en lag, som ålägger kommunerna att bygga ut barnomsorgen i enlighet medriksdagsbeslutet , genast utarbetas och framläggs. När det gällerutbyggnadsbehovet föreligger olika beräkningar, och gemensamt för dessa är attdet finns en påtaglig risk för att riksdagsbeslutet inte kan förverkligas1991, påpekar motionärerna. Även om föräldraförsäkringen byggs ut till 18månader anser motionärerna det helt nödvändigt att kommunerna ser till att detfinns en säkrad tillgång till barnomsorgsplatser för barn för deföräldrar som så önskar. Motionärerna anser också att vissa icke kommersiellaalternativ, såsom personalkooperativa daghem, skyndsamt bör analyseras.I motion 1989/90:So644 av m.fl. (fp) anförs att familjermed barn måste ges rimliga förutsättningar att inrätta sina liv efter egethuvud. Kraven på valfrihet och trygghet förutsätter att de som vill skallkunna få en plats i barnomsorgen. Motionärerna yrkar att hosregeringen begär förslag till en lag som garanterar alla barn rätt tillbarnomsorg (yrkande 1 delvis). En lagstiftning skulle enligt motionärernautgöra en tydlig signal om att beslut står fast och måsteuppfyllas. Detta ökar pressen på kommunerna att söka olika lösningar för attlösa krisen inom barnomsorgen, anförs det.Tidigare behandlingI samband med behandlingen av proposition 1984/85:209 om förskola för allabarn behandlade utskottet frågor om bl.a. lagstadgad rätt till förskoleplats(SoU 1985/86:5 s. 8--9). I propositionen uttalade socialministern att han hadeför avsikt att och återkomma tillregeringen i fråga om lagstiftning för att garantera alla barn en rätt tillbarnomsorgsplats. Något formellt förslag till framlades inte i dendelen.Utskottet uppfattade för sin del socialministerns uttalande som en kraftigmarkering av den vikt regeringen lade vid den fortsatta utbyggnaden. Utskottetsade sig dela den synen. Något skäl för att redan vid den aktuellatidpunkten uttala sig i frågan om behov av eller innehåll i en eventuelllagstiftning förelåg enligt utskottets mening inte, varför en då aktuellmotion (vpk) med begäran om lagstiftning avstyrktes.Statsrådet har senare (prop. 1986/87:117) erinrat om att hansenast avser att återkomma till regeringen med förslag om lagstadgadrätt till förskola för alla barn.Motioner om lagstiftad rätt till barnomsorg behandlades av utskottet senastvåren 1989. Utskottet avstyrkte de då aktuella motionerna och anförde (bet.1988/89:SoU18 s. 18).Utskottet konstaterar att det skett en kraftig utbyggnad avbarnomsorgen. Det är självfallet av stor vikt att utbyggnaden fortskrider i ensådan takt att utbyggnadsmålet för barnomsorgen kan till år 1991.Problemen med kraftiga kostnadsökningar och svårigheter medpersonalrekryteringen ger därför anledning till oro. Utbyggnadstakten följsemellertid noga av regeringen som också har överläggningar med i frågan. Utskottet anser det därför inte erforderligt förnärvarande med något initiativ från sida om lagstiftning om rätttill förskola (res. fp, res. vpk, res. m).I syfte att stimulera utbyggnaden av daghem och fritidshem beslutaderiksdagen om ett tillfälligt bidrag till anordnande av daghemoch fritidshem. Bidraget utgick per avdelning i daghem och fritidshem därbyggnadsarbeten hade igångsatts fr.o.m. t.o.m. den30 och slutförts . Bidraget utgick med300 . eller, vid ombyggnad, högst av de faktiska kostnaderna.Yrkanden (vpk) om anordningsbidrag har avstyrkts av utskottet under de tresenaste riksmötena (se bl.a. 1988/89:SoU18 s. 19, res. uttalat att det i och för sig var positivt till den stimulans tillutbyggnad av barnomsorgen som ett anordningsbidrag skulle utgöra. Ett sådantanordningsbidrag fick dock övervägas i särskild ordning, bl.a. frånsysselsättningspolitiska och statsfinansiella synpunkter.Regeringen tillsatte en aktionsgrupp för barnomsorg (dir.1990:13). Aktionsgruppen fick i uppgift att snabbt analysera kommunernasmöjligheter att bygga ut barnomsorgen och pröva olika åtgärder för att nåmålet en förskola av god kvalitet för alla barn över ett och ett halvt årsålder.Gruppen skulle enligt direktiven pröva olika konkreta åtgärder för attpåskynda utbyggnaden av framför allt heldagsomsorgen i de kommuner som förnärvarande har uppenbara svårigheter med utbyggnadstakten. Detta arbete bordeske i nära samarbete med berörda kommuner. Till åtgärder som borde prövashörde insatser för att ta bort administrativa, tekniska eller organisatoriskahinder i kommunerna, skapa snabbare beslutsprocesser i kommunerna,decentralisera ansvar och befogenheter samt insatser för att utveckla dealternativa barnomsorgsformerna. Olika möjligheter för att effektivareutnyttja barnomsorgens resurser borde prövas. Gruppen skulle också arbeta medolika åtgärder för att förbättra personalsituationen inom barnomsorgen.Gruppen har också haft i uppgift att bedöma hur och vid vilken tidpunkträtten till barnomsorg för alla barn fr.o.m. till dess debörjar skolan kan förverkligas, och därvid särskilt överväga möjligheten attinföra en lagstiftad rätt till plats i barnomsorgen för alla barn.Socialstyrelsen har genomfört en enkät om kommunernas möjligheteratt tillgodose efterfrågan på daghem/familjedaghem i slutet av år 1991.Hittills har 234 kommuner svarat. Av dem är 138, dvs. , inställda på attpå något sätt genomföra reformen. 34 har svarat att frågan var under utredningoch 42 kommuner har svarat att de inte kommer att klara att kunna tillgodoseefterfrågan.Aktionsgruppen för barnomsorg har avslutat sitt uppdrag. I gruppensrapport för alla barn 1991 -- hur blir det? föreslås bl.a. enlagstiftad rätt till plats i daghem/familjedaghem för alla barn från 18månaders ålder till skolåldern om föräldrarna är förvärvsarbetande ellerstuderande. Rätten föreslås träda i kraft fr.o.m. . skall alla femåringar som inte är i daghem ha rätt att deltai deltidsförskola. 1994 bör rätten utvidgas till att gälla alla fyraåringar.Samma tidpunkt bör enligt aktionsgruppens förslag gälla för kommunernasskyldighet att klara en öppen förskoleverksamhet för barn sominte är i daghem.Aktionsgruppens förslag kommer att beredas vidare inom regeringskansliet.Utskottet ser positivt på aktionsgruppens förslag men anser att beredningenav förslaget bör avvaktas innan tar ställning i frågan om enlagstiftad rätt till barnomsorgsplats och avstyrker med hänvisning härtillmotionerna So619 (c) yrkande 1, So621 (s), So626 (vpk) yrkande 1, So637 (s)och So644 (fp) yrkande 1, delvis. Med samma motivering avstyrker utskottetäven yrkande 2 i motion So626 (vpk) där det begärs en ny plan för utbyggnadenav barnomsorgen.Frågor (vpk) om användningen av barnomsorgsavgifter och om anordningsbidragbesvarades av statsrådet (snabbprot. 1989/90:51s. 2--3). Statsrådet anförde bl.a. att det är utomordentligt svårtatt budgetera och planera så att varje avgift ligger exakt på den nivå somkommer att behövas. Man måste enligt statsrådet se finansieringarna avsocialförsäkringssystemet som ett samlat system. Totalt är det ett mycketkraftigt minus för de avgiftsfinansierade systemen, och underskotten täcksgenom att budgetmedel skjuts till. När det gäller anordningsbidrag förbarnomsorgen uppgav statsrådet att i desenaste överläggningarna inför höjningen av statsbidraget avböjt ett förslagom anordningsbidrag och i stället förordat en höjning av den totalaanslagsramen.Med hänvisning till den här lämnade redovisningen avstyrker utskottet deyrkanden (vpk) som gäller höjningen och användningen av barnomsorgsavgiften,(motion So626 (vpk) yrkandena 5, 6 och 7). Utskottet avstyrker också förslagetom anordningsbidrag i samma motion (yrkande 4).Barnomsorgstaxor m.m.MotionernaI motion 1989/90:So626 av m.fl. (vpk) yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om låga ochenhetliga daghemstaxor (yrkande 9). Daghemstaxorna varierar kraftigtmellan kommunerna, och skillnaderna är oacceptabelt stora mellan låg- ochhögtaxekommuner, menar motionärerna. Mycket tyder på att höga taxor gör attfamiljer inte alltid anser sig ha råd att anlita barnomsorgen eller tvingasvälja lösningar som inte är de bästa för barnen.Tidigare behandlingMotionsyrkanden som överensstämmer med det nu aktuella yrkandet harbehandlats av utskottet tidigare. Utskottet hänvisade år 1987bl.a. till att regeringen då givit i uppdrag attbelysa orsakerna till den sociala snedrekryteringen till barnomsorg.Utskottet ansåg vidare att regeringen borde ta upp förnyade diskussioner medSvenska kommunförbundet omkring barnomsorgstaxornas utformning med målet attskillnaderna i taxor mellan kommunerna utjämnas. Vad utskottet anfört gavsregeringen till känna (SoU 1986/87:35).Vid /88 anförde utskottet följande (SoU 1987/88:13 s. 21).Som utskottet tidigare i olika sammanhang framhållit ligger utformningen avtaxorna för bl.a. barnomsorgen inom ramen för den kommunala självstyrelsen,varför inte har anledning att gå in på det närmare innehållet itaxorna. Dock bör enligt utskottets uppfattning en större enhetlighet itaxorna eftersträvas. Som redovisats ovan -- -- -- har socialstyrelsenfastställt en arbetsplan för sitt uppdrag att belysa orsakerna till densociala snedfördelningen inom den kommunala barnomsorgen. Däri ingår som ettdelprojekt barnomsorgsavgifternas betydelse för olika föräldragrupper. Enligtvad utskottet inhämtat pågår dessutom samtal mellan regeringen och om barnomsorgstaxorna.Utskottet anser att det i avvaktan på resultatet av det pågående arbetetinte finns anledning till något riksdagsinitiativ då det gäller utformningenav taxorna för den kommunala barnomsorgen. Utskottet vill dock understryka attsocialstyrelsens översyn bör genomföras skyndsamt.Våren 1989 anförde utskottet att det var angeläget att utjämna skillnadernai taxor mellan kommunerna. Utskottet erinrade om sina tidigare uttalanden ifrågan. Utskottet hänvisade vidare till att avgiftsfrågan uppmärksammades avregeringen i det fortlöpande arbetet angående barnomsorgen och att frågan ävenvarit föremål för en analys inom och socialstyrelsen.Någon åtgärd från sida var sålunda inte erforderlig. Den dåaktuella motionen avstyrktes (res. vpk, res. m).Socialstyrelsens uppdrag angående den sociala snedfördelningen inom denkommunala barnomsorgen är nu avslutat och har redovisats i rapporten 1989:20(se även ovan s. 18).Enligt rapporten är avgiften för barnomsorgsplatsen ofta en stor post ihushållsekonomin för den enskilda familjen. Avgiftssystemet påverkar ocksåföräldrarnas val av omsorgsform och styr barn från olika sociala grupper tillolika delar av den offentliga barnomsorgen.Det är givet att hur taxesystemen konstrueras och hur mycket föräldrarna fårbetala för barnomsorgen är en viktig fråga , då alla barn skall harätt till förskola, heter det i rapporten. Denna rätt kan enligtsocialstyrelsen komma att urholkas om inte de materiella betingelserna för attnyttja barnomsorgen läggs till rätta.En enligt rapporten viktigare orsak till den sociala snedfördelningen inomden kommunala barnomsorgen är bristen på barnomsorg , se vidarenedan.Riksrevisionsverket () fick regeringens uppdrag attbelysa vissa frågor angående de kommunala avgifterna inom bl.a. barnomsorgen.RRV har i en rapport (Dnr 1988:219) redovisat uppdraget. RRVföreslår olika åtgärder mot avgiftsvariationer i kommunerna, t.ex. indrageteller reducerat statsbidrag för de kommuner som avviker från en rekommenderadtaxa.Utskottet vidhåller sin inställning att en större enhetlighet ibarnomsorgsavgifterna bör eftersträvas. och uppdrag attanalysera bl.a. avgiftsfrågan är nu avslutade. Aktionsgruppen för barnomsorghar lagt fram ett förslag om lagstiftad rätt till plats ibarnomsorgen m.m. Utskottet utgår från att regeringen vid beredningen avaktionsgruppens förslag även uppmärksammar utformningen av barnomsorgstaxorna.Motion So626 (vpk) yrkande 9 avstyrks med hänvisning härtill.I motion 1989/90:So644 av m.fl. (fp) yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om den socialasnedfördelningen inom barnomsorgen (yrkande 5). Motionärerna hänvisar tillolika undersökningar vari det framkommit att barn i familjer vars föräldrartillhör LO-grupperna i mindre utsträckning än andra barn har plats inom denkommunala barnomsorgen. En förklaring till detta är att den kommunalabarnomsorgen är tillgänglig på villkor som passar arbetarfamiljer sämre änandra familjer. Det är därför viktigt att följa utbyggnaden av barnomsorgen påobekväm arbetstid, anser motionärerna. De delar dock inte uppfattningen attdetta företrädesvis bör lösas genom kommunala"nattdaghem". I många fall är det bättre att täcka denna efterfrågan genomfamiljedaghemmen eller andra mer flexibla metoder, anförs det i motionen.I ovannämnda rapport, Den sociala snedfördelningen inombarnomsorgen, redovisar styrelsen flera olika förklaringar till atttjänstemannafamiljerna utnyttjar den offentliga barnomsorgen i störreutsträckning än barnfamiljerna. Bl.a. konstateras att ramar, regler ochrutiner på daghemmen är bättre anpassade till tjänstemannafamiljen än tillarbetarfamiljen. Det gäller inte minst daghemmens tidsorganisation.Socialstyrelsen framhåller i rapporten att mer än var fjärdesmåbarnsförälder arbetar på s.k. obekväm tid eller med oregelbundna tider.Nästan var tionde småbarnsförälder har därutöver regelbundna men förskjutnaarbetstider.1987 års barnomsorgsundersökning visar att för 21 000 barn efterfrågadesbarnomsorg på tidig morgontid -- kl. 05.00--06.30. För 18 000 barnefterfrågades omsorg på kvällstid -- kl. 18.30--21.00. För 16 600 barnefterfrågades barnomsorg och/eller . Socialstyrelsenssammanställning visar dessutom att en stor del av dessa föräldrar ärensamstående.I 1989 års kompletteringsproposition (prop. 1988/89:150) anfördeföredragande statsrådet, med hänvisning till , att detär en självklarhet att arbetarfamiljerna måste få samma möjligheter somtjänstemannafamiljerna att ordna sin barnomsorg på det sätt de själva anservara bäst. I många familjer där föräldrarna har oregelbundna arbetstiderordnas barnomsorgen genom familjedaghem, anförde statsrådet vidare. Enligthans mening måste dock även de kommunala daghemmen göras så flexibla att deinte utestänger vissa barn från möjligheten att delta i verksamheten. Ipropositionen föreslogs därför dels ett särskilt statsbidrag fördaghemsavdelningar med förlängt öppethållande, dels ett motsvarande bidrag fördaghem som är öppna och (se även ovan s. 8). Förslagenantogs av , och de nya bidragen gäller sedan den 1 januari 1990.Frågan om den sociala snedfördelningen inom barnomsorgen och dess sambandmed daghemmens öppettider, som tas upp i motion So644 (fp), är enligtutskottets mening mycket viktig. Genom beslut utgåremellertid nu särskilda statsbidrag för daghem med förlängt öppethållande ochför daghem öppna lör- och . Motion So644 (fp) yrkande 5 påkallardärmed inte något initiativ av och avstyrks därför.Skolförberedande verksamhetMotionernaI motion 1989/90:So603 av och förste vice talmanIngegerd () läggs fram flera förslag som rör en skolförberedandeförskola. måste enligt motionärerna bli bättre på att förbereda barnför skolgången. Barn behöver en pedagogisk, välstrukturerad och systematiskträning som förberedelse för skolan. Den svenska skolförberedande verksamhetenför förskolebarn behöver kunna utvecklas vidare mot en skolförberedande"riktig" förskola med skolan som huvudman och där således skolöverstyrelsenutformar det pedagogiska programmet. Motionärerna hemställer att enskolförberedande förskola skall inrättas (yrkande 1), att skolan skallvara huvudman för en sådan förskola (yrkande 2), att skolöverstyrelsenskall utforma det pedagogiska programmet (yrkande 3), att denskolförberedande träningen på daghemmen skall ha samma inriktning och huvudmansom den skolförberedande förskolan (yrkande 4) samt att benämningenförskola endast skall användas för en skolförberedande förskola (yrkande6).Även i motion 1989/90:So611 av m.fl. (m) yrkas attriksdagen beslutar att inrätta en skolförberedande förskola (yrkande 2)och att den skolförberedande verksamheten på daghemmen skall ha skolstyrelsensom huvudman fr.o.m. (yrkande 3). De flesta barn harenligt motionärerna behov av en skolförberedande förskola som förberedelse förskolstarten. Denna förskola skall vara basen för skolan. Den skall ha sammahuvudman som skolan. Därigenom underlättas barnens övergång från förskola tilllågstadium och möjligheter skapas för ett samarbete mellan de olikapersonalkategorier som arbetar inom den skolförberedande förskolan ochlågstadiet, anförs det (Motiveringen återfinns i motion 1989/90:Ub232.) Ettmotsvarande förslag framförs också i motion So633 (m). Där begärs etttillkännagivande om att skolstyrelsen skall ansvara för verksamheten iförskolan närmast före skolstarten (yrkande 2).I motion 1989/90:So615 av () yrkas att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en allmändeltidsförskola för alla sexåringar m.m. Genom den utbyggda barnomsorgen hardeltidsförskolan inte samma omfattning som tidigare, anför motionären. De barnsom startar skolan blir inte alltid en fungerande socialtsammansatt grupp. Om gruppen hade fått sin sammansättning året innan, ideltidsförskolan, kunde den sociala träningen ha genomförts där under ett heltår. En sådan lösning är bättre än att tidigarelägga skolstarten, menarmotionären. Alla sexåringar borde därför enligt motionärens förslag få lämnadaghemmet, och den barnomsorg som behövs kan tillgodoses genom fritidshemmetsorganisation.Tidigare behandlingMotionsyrkanden (m) med samma innehåll som de nu aktuella motionernabehandlades och avstyrktes senast av utskottet i betänkandet 1989/90:SoU18(res. m).Även i samband med propositionen om förskola för alla barn behandladeutskottet motionsyrkanden av liknande lydelse. Utskottet anförde då följande(SoU 1985/86:5 s. 26).Enligt propositionen (s. 13) kan förskolan genom en mer struktureradverksamhet för de äldre barnen lägga en god grund för arbetet i skolan. Settfrån barnens utgångspunkter måste förskolan och skolan utgöra delar i enhelhet, där hänsyn bör tas till barnens successiva utveckling och till detförhållandet att barnen utvecklas i olika takt. Frågan om samverkan mellanförskola och skola har utretts av Förskola--skola-kommittén(U 1981:01). Enligt socialministern finns det anledning att närmare återkommatill samspelet mellan förskolans och skolans innehåll och arbetsformer efterdet att kommitténs förslag remissbehandlats. Det kan exempelvis gälla områdensom ur detta perspektiv särskilt behöver beaktas i pedagogiska program förförskolan.Utskottet såg det också som angeläget att undvika en splittring avförskoleverksamheten. De frågor om förskolans innehåll som berörde övergångentill skolans lågstadium borde enligt utskottet beredas inomsocialdepartementet så att en helhetssyn kunde anläggas på förskolansinnehåll.