bet · GE01AU5 · 1990-11-06 00:00:00 — Omkravet på anmälan avskaffas, kommer arbetstagarna att erbjudasanställningar som de inte har något intresse för, och då måstede för att inte förlora sin företrädesrätt kunna visa atterbjudandet inte skäligen borde ha godtagits. De anförda skälentalade enligt departementschefen starkt för att kraven påanmälan borde bibehållas, även om det undantagsvis kan leda tillatt arbetstagare förlorar sin företrädesrätt.Utskottet anser att de nu anförda argumenten alltjämt harsådan tyngd, att kravet på anmälan bör bibehållas. Isammanhanget skall erinras om att arbetsgivaren enligt 8§ iuppsägningsbeskedet till den anställde skall ange bl.a. omarbetstagaren har företrädesrätt till återanställning eller ej.Med stöd av vad som anförts avstyrker utskottet den nubehandlade motionen A724 även såvitt avser yrkandena 15 och 16.Ogiltigförklaring, skadestånd m.m.Om en arbetstagare sägs upp utan saklig grund skalluppsägningen ogiltigförklaras på yrkande av arbetstagaren.Innebörden av en dom, varigenom en uppsägning förklaratsogiltig, är att anställningen består på samma villkor somtidigare. En uppsägning som enbart strider motturordningsreglerna i anställningsskyddslagen eller ikollektivavtal kan emellertid inte ogiltigförklaras.Turordningsreglerna är endast skadeståndssanktionerade.Om en arbetsgivare vägrar att rätta sig efter en dom sominnebär att en uppsägning eller ett avskedande ogiltigförklaratsskall enligt 39§ anställningsförhållandet anses som upplöst.Arbetsgivaren blir skyldig att betala skadestånd som beräknasefter en schablon. Detta s.k. särskilda skadestånd motsvarar 16,24 eller 32 månadslöner beroende på anställningstid. Beloppethöjs ytterligare för äldre arbetstagare. För kortvarigaanställningar finns en jämkningsregel.I vpk-motionen A724 yrkar partiet den lagändringen attuppsägningar som strider mot turordningsreglerna skall kunnaogiltigförklaras på samma sätt som kan ske på den offentligaarbetsmarknaden.I denna fråga vill utskottet anföra följande. Man kunde i ochför sig tänka sig en rätt för den arbetstagare som blivituppsagd i strid med turordningsbestämmelserna att återfå sinanställning. Man måste emellertid ha i minnet att en sådanlösning skulle innebära att en annan arbetstagare i ställetmåste sägas upp för att bereda den förste anställning. Tilldetta kommer en processuell komplikation. Flera arbetstagareskulle kunna hävda att de borde få stanna kvar i arbete.Rimligen måste turordningstvisten avgöras i ett sammanhang, såatt inte skilda domstolar kommer till olika resultat i frågan omvem som skall få stanna. Utskottet är inte berett att i dettasammanhang ställa sig bakom förslaget i motionen, men utgår frånatt den nu berörda frågan uppmärksammas i det kommandeöversynsarbetet. Motion A724 avstyrks därför såvitt avseryrkande 17.I samma motion tar partiet upp frågan om de allmännaskadestånden enligt LAS. Motionärerna anför att de allmännaskadestånd som döms ut är så låga att det har en preventiveffekt endast för småföretag. Progressiva skadestånd som står irelation till företagets omsättning bör införas. Belopp somöverstiger viss nivå bör enligt motionen tillföras statskassan.Rörande de allmänna skadestånden är följande att säga. Ettmotsvarande yrkande men avseende medbestämmandelagensskadeståndsregler prövades av utskottet i betänkandet AU6.Utskottet avstyrkte där yrkandet med hänvisning till den översynav det skadeståndsrättsliga systemet som sker inom ramen förutredningen om förhandlingsformerna och spelreglerna på densvenska arbetsmarknaden (dir. 1990:26). Utskottet anser även ifrågan om skadestånd enligt anställningsskyddslagen attregeringens ställningstaganden till utredningsresultatet böravvaktas. Motion A724 avstyrks således också såvitt avseryrkande 18.I fyra motioner berörs frågor som har samband med bestämmelseni 39§ om det s.k. särskilda skadeståndet.Ett avskaffande av möjligheten till upplösning avanställningsförhållandet yrkas i vpk-motionen A724.I denna fråga vidhåller utskottet den uppfattning som kommittill uttryck senast i betänkandet 1989/90:AU5. Det är inte enpraktiskt genomförbar ordning att låta arbetstagaren väljamellan skadestånd och att återgå i arbete. Lagstiftaren hardärför stannat för den lösningen att om arbetsgivaren inte böjersig för en domstols dom och det ekonomiska tryck som detsärskilda skadeståndet utgör, får anställningsförhållandet ansesvara upplöst så att den ohållbara situationen kan bringas urvärlden. Motion A724 avstyrks således i berörd del.I s-motionerna A710 av m.fl. och A747 av Sven-ÅkeNygårds m.fl. begärs en höjning av skadeståndets storlek föratt skärpa den preventiva effekten. I den förra föreslås ocksåatt skadestånd skall kunna utges till den fackligaorganisationen om saken rör en facklig förtroendeman.Utskottet har med anledning av liknande motionsyrkanden itidigare sammanhang framhållit betydelsen av att de nu berördaskadestånden fastställs på ett sådant sätt att de fyller avseddfunktion. Utskottet har också erinrat om att beloppen ökarautomatiskt i takt med att lönerna höjs. Med hänvisning tilldetta och till att utskottet utgått från att frågan omskadeståndsbeloppens effekter följs med uppmärksamhet iregeringens kansli har yrkandena avstyrkts. Utskottet står fastvid det anförda och avstyrker följaktligen motionerna A710 ochA747.I motion A754 av m.fl. (s) slutligen anförs attdet visat sig att flertalet arbetstagare som återfår arbetetefter en tvist måste sluta på egen begäran på grund av psykiskaproblem efter fortsatta trakasserier. Lagen bör enligtmotionären ändras så att även denna grupp får rätt tillersättning enligt i 39§ LAS. Motionärerna begär enöversyn av lagens regler.Med anledning av motionen vill utskottet erinra om, att enarbetstagare som sagts upp av skäl som är hänförliga tillarbetstagaren personligen, kan välja om han eller hon skallbegära -- förutom allmänt skadestånd -- ogiltigförklaring avuppsägningen eller enbart ekonomiskt skadestånd. Befaradetrakasserier från arbetsgivarens sida kan självfallet vara ettskäl att välja det senare alternativet. Skillnaden mellan densituation som arbetstagaren befinner sig i efter att ha vunniten sådan process och den som råder efter en upplösning avanställningsförhållandet enligt 39§ är att skadeståndet i detförra fallet är beroende av en faktisk ekonomisk förlust. särskilda skadeståndet skall däremot utges oberoende av omarbetstagaren uppbär lön från annan arbetsgivare. Utskottet kaninte se att det skulle finnas behov av en sådan regel sommotionären efterlyser, särskilt inte som begäran motiveras medde ekonomiska förluster som kan drabba arbetstagaren. Utskottetvill också erinra om det skydd, som ligger i att en uppsägningfrån arbetstagarens sida som har provocerats fram avarbetsgivaren, kan bedömas som om det vore enarbetsgivaruppsägning. Med hänvisning till det anförda avstyrksmotion A754.Uppsägningstider, formföreskrifter m.m.I 11§ anställningsskyddslagen finns regler omuppsägningstider. För både arbetsgivare och arbetstagare gälleren minsta uppsägningstid av en månad. Beroende på ålder har enarbetstagare som varit anställd viss minsta tid rätt till mellantvå och sex månaders uppsägningstid. Den längstauppsägningstiden är och gäller för en arbetstagaresom har fyllt . Reglerna är dispositiva.I vpk-motionen A724 framställs krav på förlängning avuppsägningstiderna för äldre arbetstagare för att förhindraatt de trängs ut från arbetsmarknaden. Vid fyllda böruppsägningstiden vara , vid fyllda tio och vidfyllda tolv månader.Som utskottet tidigare varit inne på har under vårenfattat beslut om att avskaffa rätten till förtidspensionering avarbetsmarknadsskäl. Därigenom har arbetsgivarens ansvar för denäldre arbetskraften markerats. Enligt utskottets mening är detdock tveksamt om förlängda uppsägningstider är den bästalösningen på problemet med den äldre arbetskraftens utslagningfrån arbetsmarknaden. Problemet bör i stället lösas inom ramenför arbetsmarknadspolitiken. I behandlingen av förslaget omförtidspensioneringarna har socialförsäkringsutskottetunderstrukit vikten av att -- som förutskickats i propositionen-- kraftfulla arbetsmarknadspolitiska åtgärder sätts in föräldre arbetstagare som blir arbetslösa och har sin arbetsförmågakvar (prop. 1989/90:62, SfU12). Med hänvisning till det anfördabör motion A724 i denna del avslås.I motion A724 framställs slutligen följande två krav omlagändringar rörande uppsägningsbesked ochpreskriptionsfrister. En kopia av uppsägningsbesked enligt8§ skall alltid sändas till den uppsagdes fackligaorganisation. Preskriptionsfristen för ogiltighetsförklaring ochogiltighetstalan bör förlängas till en månad. Nuvarande frist om14 dagar är enligt motionärerna så kort att den leder till mångarättsförluster.Vid uppsägning på grund av arbetsbrist gäller reglerna i11--14§§ medbestämmandelagen i fråga om arbetsgivarensskyldighet att förhandla med den fackliga organisationen. Omarbetsgivaren vill säga upp en arbetstagare på grund avomständigheter som hänför sig till arbetstagaren personligenskall arbetstagaren enligt 30§ underrättas minst iförväg. Är arbetstagaren fackligt organiserad skallarbetsgivaren med underrättelsen varsla den lokalaarbetstagarorganisation som arbetstagaren tillhör. Arbetstagarenoch den fackliga organisationen har sedan rätt till överläggningom den tilltänkta åtgärden. Om överläggning begärs fåruppsägningen inte verkställas förrän överläggningen avslutats.En arbetstagare som avser att yrka ogiltigförklaring av enuppsägning eller ett avskedande skall enligt 40§ underrättaarbetsgivaren om detta senast efter det attuppsägningen eller avskedandet skedde. Om tvisteförhandlingpåkallas skall sedan talan väckas från det attförhandlingen avslutades. I annat fall skall talan väckas från det att den nyssnämnda tiden för underrättelsegick ut. Reglerna är dispositiva. Om arbetstagaren väljer attenbart föra talan om skadestånd gäller betydligt längre frister-- underrättelse till arbetsgivaren från denskadegörande handlingen och väckande av talan fyra månaderfrån tvisteförhandlingens avslutande.Utskottet gör följande överväganden.Vad först gäller frågan om besked till den fackligaorganisationen anser utskottet att de beskrivna reglerna ärtillräckliga för att hålla organisationen informerad.Skälet till de förhållandevis korta fristerna förogiltigförklaring hänger samman med lagens regler om rätt för enarbetstagare som blivit uppsagd att stå kvar i anställningentill dess tvisten slutligt prövats. För arbetsgivaren måste detmed hänsyn till denna ordning uppenbarligen vara väsentligt atttvister om giltigheten av en uppsägning eller ett avskedandeaktualiseras snabbt. Även för arbetstagaren måste det varabetydelsefullt att så fort som möjligt veta om han skall fåbehålla sin anställning eller inte (prop. 1973:129, s. 188 f.).Reglerna har förts över i huvudsak oförändrade årsanställningsskyddslag till lag. I det sammanhangetdiskuterades (prop. 1981/82:71 s. 108) en förlängning avtvåveckorsfristerna, vilket enligt departementschefen kunde tesig motiverat i åtskilliga fall, och en förkortning av fristernaför skadeståndstalan. En sådan omarbetning avpreskriptionsreglerna genomfördes emellertid inte, då någotsamförstånd inte kunde uppnås mellan arbetsmarknadens parter.Utskottet anser att den nu berörda frågan bör anstå till dessresultatet av övervägandena om den framtida arbetsrättenföreligger och är således inte berett att tillstyrka motionen idenna del.Med hänvisning till det anförda avstyrks motion A724 yrkandena11 och 19. beträffande analys av effekterna av lagstiftningen m.m.att avslår motion 1989/90:A751 yrkandena 1, 2 och 7,res. 1 (m)2. beträffande arbetstagarbegreppet m.m.att avslår motion 1989/90:A751 yrkandena 3 och 4,res. 2 (m)3. beträffande tidsbegränsningen för anställning vidarbetstopparatt avslår motion 1989/90:A751 yrkande 8,res. 3 (m)4. beträffande begreppet vikarieatt avslår motion 1989/90:A724 yrkande 3,res. 4 (v, mp)5. beträffande chefsförordnandenatt avslår motion 1989/90:A739,6. beträffande provanställningens längdatt avslår motionerna 1989/90:A714 samt1989/90:A751 yrkandena 9 och 10,res. 5 (m, fp)7. beträffande begränsning av användningen avprovanställningatt avslår motion 1989/90:A724 yrkande 4 och1989/90:A755,res. 6 (v, mp)8. beträffande begreppet saklig grundatt avslår motionerna 1989/90:A736 och 1989/90:A751yrkande 6,res. 7 (m, mp)9. beträffande förbud mot uppsägning eller avskedandeatt avslår motion 1989/90:A724 yrkande 20,res. 8 (v, mp)10. beträffande arbetsskadaatt avslår motion 1989/90:A257 yrkande 2,res. 9 (mp)11. beträffande den fria omplaceringsrättenatt avslår motion 1989/90:A724 yrkande 6,res. 10 (v)12. beträffande arbetsgivarens skyldigheter vid sjukdom ochhandikapp m.m.att avslår motion 1989/90:A724 yrkandena 7 och 13,res. 11 (v, mp)13. beträffande turordningsregleratt avslår motion 1989/90:A751 yrkande 5,res. 12 (m)14. beträffande lagturlistoratt avslår motion 1989/90:A724 yrkande 5,res. 13 (v)15. beträffande driftsenhet m.m.att avslår motion 1989/90:A724 yrkandena 9, 10 och14,res. 14 (v, mp)16. beträffande anlitande av icke anställd arbetskraftm.m.att avslår motion 1989/90:A724 yrkandena 15 och 16,res. 15 (v)17. beträffande uppsägningar som strider motturordningsreglernaatt avslår motion 1989/90:A724 yrkande 17,res. 16 (v, mp)18. beträffande de allmänna skadeståndenatt avslår motion 1989/90:A724 yrkande 18,res. 17 (v)19. beträffande upplösning av anställningsförhållandetatt avslår motion 1989/90:A724 yrkande 8,res. 18 (v)20. beträffande höjning av skadeståndets storlekatt avslår motionerna 1989/90:A710 och 1989/90:A747,21. beträffande ersättning enligt i 39§ LASatt avslår motion 1989/90:A754,22. beträffande förlängning av uppsägningstidernaatt avslår motion 1989/90:A724 yrkande 12,res. 19 (v)23. beträffande uppsägningsbesked och preskriptionsfristeratt avslår motion 1989/90:A724 yrkandena 11 och 19.res. 20 (v, mp)den 6 november 1990På arbetsmarknadsutskottets vägnarLars UlanderNärvarande: (), (), KjellNilsson (s), (), (), BörjeHörnlund (c), (), (m), StenÖstlund (s), (), (), CharlotteBranting (fp), (), (), (), () och (). Analys av effekterna av lagstiftningen m.m. (mom.1), och (alla m)anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 5 börjarmed "Liknande synpunkter" och på s. 6 slutar med "av "bort ha följande lydelse:Såsom framförs i motion A751 bör effekterna av lagstiftningenanalyseras. Den hade till syfte att främst skydda äldre ochhandikappad arbetskraft mot utslagning från arbetsmarknaden. Detkan starkt ifrågasättas om detta syfte har uppnåtts.Utskottet delar också uppfattningen att lagen har fåttoönskade konsekvenser. Arbetsgivarna framför allt vid mindreföretag kan vara tveksamma till att anställa personer som deinte är helt övertygade om är lämpade för arbetsuppgifternaeller som inte kan väntas smälta in i miljön på arbetsplatsen.Även de redan anställda har blivit obenägna att flytta på sigeftersom de då förlorar sin plats i turordningen enligt lagen.Därigenom har rörligheten på arbetsmarknaden minskat.Lagen har medfört att arbetsmarknaden delats upp i två delar,en överstabil del där den enskilde inte vågar byta arbete, ochen instabil del där tryggheten saknas. En kategori arbetstagare,vikarierna, arbetar år utan någon som helst trygghet.De är ofta kvinnor.Ett stort antal hinder finns mot att personalstyrkan får denmest lämpade sammansättningen, vilket även de anställda börjarreagera emot. Rimliga möjligheter ges inte att organiseraverksamheten på ett effektivt sätt som svarar mot de ekonomiskakraven. På detta sätt har lagen om anställningsskydd ikombination med annan lagstiftning och avtal blivit ett hinderför svenska företag och förvaltningar att möta en ny tids krav.Utskottet instämmer således med motionärerna att engenomgripande analys av effekterna av lagstiftningen måste kommatill stånd. Regelsystemet måste också förenklas. Det är interimligt att det skall behövas juridisk expertis för att tolkaoch tillämpa lagen. Ändringar krävs även i lagenspermitteringsregler.Det är också, såsom framhålls i motionen, nödvändigt att denparlamentariska utredning som föreslagits i m-motionen1989/90:A760 kommer till stånd snarast.dels att utskottets hemställan under 1 bort ha följandelydelse:1. beträffande analys av effekterna av lagstiftningen m.m.att med bifall till motion 1989/90:A751 yrkandena1, 2 och 7 som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört,2. Arbetstagarbegreppet m.m. (mom.2), och (alla m)anserdels att den del av utskottets yttrande på s. 6 som börjarmed "Yrkanden om" och slutar med "behandlade delar" bort haföljande lydelse:Arbetstagarbegreppet har stor räckvidd och sträcker sig ävenutanför arbetsrättens område. Man kan enligt utskottetifrågasätta om den vida uttolkningen i rättspraxis står isamklang med lagstiftarens avsikter. Utskottet instämmer därförmed motion A751 (m) att begreppet måste definieras. Ensamordning måste ske med arbetstagarbegreppet i annanlagstiftning.Det är enligt utskottets mening också befogat att vidga denkrets av anställda som står utanför lagen. Såsom framhålls i dennu berörda motionen föredrar många företag att anlitautomstående konsulter hellre än att anställa egen personal närdet är fråga om utpräglade specialistfunktioner. Detta medför iallmänhet högre kostnader än som annars hade varit nödvändigt.Utskottet instämmer med motionärerna att undantagskretsen bordeomfatta även denna kategori. Undantag från lagen i sin helhetbör medges under förutsättning av att särskilt avtal träffasmellan parterna.Utskottet tillstyrker således motion A751 i nu berörda delar.dels att utskottets hemställan under 2 bort ha följandelydelse:2. beträffande arbetstagarbegreppet m.m.att med bifall till motion 1989/90:A751 yrkandena 3och 4 som sin mening ger regeringen till känna vad utskottetanfört,3. Tidsbegränsningen för anställning vid arbetstoppar (mom. 3), och (alla m)anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 7 börjarmed "Utskottet har" och slutar med "således motionsyrkandet"bort ha följande lydelse:Utskottet anser liksom motionärerna (A751) att lagenstidsbegränsningar i fråga om anställning vid arbetsanhopningmedför svårigheter för många arbetsgivare med återkommandearbetstoppar och även för arbetstagare som har fördel av attkunna återkomma till samma arbetsplats under flera år.Arbetsgivaren åsamkas onödiga upplärningskostnader ochproduktivitetsförluster. Tidsgränsen försvårar också för mångaarbetstagare bosatta i glesbygd att fylla ut sina inkomster.Utskottet förordar därför liksom motionärerna atttvåårsgränsen tas bort.dels att utskottets hemställan under 3 bort ha följandelydelse:3. beträffande tidsbegränsningen för anställning vidarbetstopparatt med bifall till motion 1989/90:A751 yrkande 8som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört,4. Begreppet vikarie (mom. 4)() och () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 8 börjarmed "Utskottet är" och slutar med "behandlad del" bort haföljande lydelse:Problemet med de s.k. evighetsvikarierna måste enligtutskottets mening få en lösning. Det leder till en heltoacceptabel uppdelning av arbetsmarknaden. Utskottet delaruppfattningen i motion A724 att en definition av begreppetvikarie måste föras in i lagen. Denna legaldefinition börlämpligen stå i överensstämmelse med arbetsdomstolens praxisunder , som innebar starka begränsningar av rätten attanvända anställningsformen vikariat. Motion A724 bör såledesbifallas i denna del.dels att utskottets hemställan under 4 bort ha följandelydelse:4. beträffande begreppet vikarieatt med bifall till motion 1989/90:A724 yrkande 3som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört,5. Provanställningens längd (mom. 6)(), (), (m),() och () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 9 börjarmed "Liknande yrkanden" och slutar med "och A751" bort haföljande lydelse:Syftet med lagens regel om provanställning är att den skallunderlätta möjligheterna för arbetssökande att få anställning.Detta är enligt utskottets mening särskilt viktigt förnytillträdande och för svaga grupper på arbetsmarknaden såsomungdomar, invandrare och handikappade. En förutsättning för attlagen skall fylla denna funktion är att provanställningen kanutsträckas så att arbetstagaren verkligen får enmöjlighet att visa sin duglighet.När lagen trädde i kraft fanns bestämmelser i olikakollektivavtal, vilka som regel innebar ett snävare utrymme förprovanställning än lagen genom att de föreskrev en betydligtkortare tidsgräns än . När fattade beslutetom sex månaders provanställning utgick man från att parterna påarbetsmarknaden skulle anpassa avtalen till lagen. Det har dockvisat sig att sådan anpassning i många fall inte har ägt rum.Utskottet instämmer med motion A751 att lagens regler börändras så att arbetstagares rätt till sex månadersprovanställning garanteras.Man bör också överväga en möjlighet till en utökadprovanställning i särskilda fall i syfte att ge exempelvisinvandrare och ungdomar möjlighet att upparbeta den kompetenssom behövs för en viss arbetsuppgift. En sådan förlängdprovanställning bör dock förenas med viss uppföljning frånarbetsförmedlingens sida. Ett genomförande av de nu förordadeåtgärderna skulle reducera de problem som tas upp i motionA714.dels att utskottets hemställan under 6 bort ha följandelydelse:6. beträffande provanställningens längdatt med bifall till motion 1989/90:A751 yrkandena 9och 10 och med anledning av motion 1989/90:A714 som sin meningger regeringen till känna vad utskottet anfört,6. Begränsning av användningen av provanställning (mom.7)() och () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 10börjar med "Enligt utskottets" och slutar med "och A755" bort haföljande lydelse:I realiteten finns det ingen begränsning irätten att provanställa på icke-kollektivavtalsregleradeområden, bortsett från tidsgränsen . Utskottetansluter sig till den uppfattning som framförs i motion A724 --provanställningsformen innebär en i det närmaste totalrättslöshet för den anställde. Den bör därför vara tillåten baraom den anställde är oprövad inom befattningsområdet. Ettytterligare villkor bör vara att arbetstagaren inte redaninnehar en anställning hos arbetsgivaren. Som rättsläget är finns möjligheter för oseriösa arbetsgivare att göra sig avmed en ej önskvärd anställd genom att erbjuda denne enattraktivare befattning men i formen av provanställning.Det är också otillfredsställande att provanställda i dagsaknar uppsägningstid. Utskottet instämmer med kravet i motionenatt en regel om två veckors uppsägningstid bör införas i lagen.Med det anförda får syftet med motion A755 i viss mån varatillgodosett.dels att utskottets hemställan under 7 bort ha följandelydelse:7. beträffande begränsning av användningen avprovanställningatt med bifall till motion 1989/90:A724 yrkande 4och med anledning av motion 1989/90:A755 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört,7. Begreppet saklig grund (mom. 8), och (alla m) samtAnna () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 11börjar med "Yrkanden liknande" och på s. 12 slutar med "berörddel" bort ha följande lydelse:Utskottet delar uppfattningen i motion A751 (m) att det tillgrund för uppsägning bör ligga en mer nyanserad avvägning avarbetsgivar- och arbetstagarintressen än som förekommittidigare. Vid bedömningen bör i högre grad än nu beaktas såvälarbetsgivarens som arbetskamraternas berättigade intresse av atten enskild arbetstagare inte uppträder på ett sådant sätt attarbetsresultatet eller atmosfären på arbetsplatsen försämras.Den enskildes rätt att behålla sitt arbete förutsätter att dennemotsvarar rimliga krav på en arbetsinsats. En avvägning bör skemed hänsyn till arbetsplatsens storlek, verksamhetens art ocharbetstagarens tjänsteställning. Efter meningsutbyten mellanarbetsgivaren och arbetstagaren bör inte ansvaret för attundanröja missförstånd och att klarlägga situationen ensidigtläggas på arbetsgivaren.