bet · GE01JuU3 · 1990-10-23 00:00:00 — Vissa straffrättsliga frågor m.m. I detta betänkande behandlar utskottet ett tjugotal olikastraffrättsliga frågor m.m. som tagits upp i motioner under denallmänna motionstiden åren 1989 och 1990.Sålunda behandlas bl.a. straffskalan vid olika brott såsommisshandel, häleri och olovlig körning samt olikapåföljdsfrågor, t.ex. såvitt gäller villkorlig frigivning,psykiskt störda lagöverträdare och invandrare. Vidare behandlasfrågor om straffbeläggande av psykiskt våld, diskriminering avhandikappade och brott mot kyrkofrid. I övrigt behandlas bl.a.bristen på etik och moral i näringsliv och offentlig förvaltningsamt massmedias negativa påverkan på allmänhet och politiker ikriminalpolitiska frågor.Med anledning av en motion förordar utskottet en översyn avden straffrättsliga regleringen av psykiskt våld. Övrigamotionsyrkanden avstyrks.Ett stort antal reservationer har fogats vid betänkandet. Motioner väckta under allmänna motionstiden 19891988/89:Ju241 av m.fl. (m) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om brottsbekämpning.1988/89:Ju501 av m.fl. (fp) vari yrkas10. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om förändring av förutsättningarna attdöma till sluten psykiatrisk vård.1988/89:Ju605 av () vari yrkas att riksdagenbegär att regeringen låter utreda de i motionen aktualiseradefrågorna om påföljd för psykiskt störda lagöverträdare.1988/89:Ju618 av och (s)vari yrkas att hos regeringen begär förslag till sådanändring i samt i lagen om sluten psykiatrisk vård ivissa fall, att ett tidsbestämt straff utdöms även för den somöverlämnas till sluten psykiatrisk vård att efter vårdtidensslut avtjäna resterande tid i fängelse.1988/89:Ju808 av m.fl. (c) vari yrkas33. att hos regeringen begär en översyn avdomstolspraxis vad gäller tillämpning av straffskalorna.Motioner väckta under allmänna motionstiden 19901989/90:Ju601 av och () variyrkas att hos regeringen begär förslag till sådanändring i 16 kap. att skyddet mot diskrimineringutvidgas till att omfatta även handikapp.1989/90:Ju603 av och ()vari yrkas att beslutar att till 3 kap. 5 §brottsbalken foga ett nytt andra stycke av följande lydelse:Den som lockar, förleder eller övertalar någon att inträdaeller kvarstanna i sekt, kult eller annan liknandesammanslutning och därvid begagnar personlighetsförändrandemetoder för att åstadkomma eller vidmakthålla underkastelseunder sammanslutningens ledning och lära, dömes för otillbörligpsykisk påverkan till dagsböter eller fängelse i ett år.1989/90:Ju606 av () vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär förslag till sådan ändring ibrottsbalken om utlännings brottslighet i som anförts imotionen.1989/90:Ju607 av m.fl. (c) vari yrkas31. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om höjning av straffminimum för grovmisshandel från ett till fängelse.1989/90:Ju613 av m.fl. (m) vari yrkas1. att hos regeringen begär förslag om höjt straffför s.k. ordinär misshandel i enlighet med vad som anförts imotionen,2. att hos regeringen begär förslag om höjtminimistraff för grov misshandel i enlighet med vad som anförtsi motionen,3. att hos regeringen begär förslag till de övrigaändringar av 3 kap. 6 § som anges i motionen.1989/90:Ju614 av och ()vari yrkas att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om en översyn av denstraffrättsliga regleringen av psykiskt våld.1989/90:Ju616 av () vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om en skärpning av påföljdssystemet inom TBLvad avser brottet olovlig körning,2. att beslutar införa en tilläggsregel i 5 § TBLom nytt brott, s.k. grov smitning enligt följande:Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse5 §Om en vägtrafikant, som med eller utan skuld haft del iuppkomsten av en trafikolycka, genom att avlägsna sig frånolycksplatsen undandrar sig att i mån av förmåga medverka tillde åtgärder, vartill olyckan skäligen bör föranleda, eller omhan undandrar sig att uppge namn och hemvist eller att lämnaupplysningar om händelsen, döms till böter eller fängelse ihögst . Är brottet med hänsyn till omständigheternaatt anse som grovt, döms till fängelse i högst ett år.Bestämmelserna i första och andra styckena gäller även den somför spårvagn och den som annorstädes än på väg för motordrivetfordon.Om en vägtrafikant, som med eller utan skuld haft del iuppkomsten av en trafikolycka, genom att avlägsna sig frånolycksplatsen undandrar sig att i mån av förmåga medverka tillde åtgärder, vartill olyckan skäligen bör föranleda, eller omhan undandrar sig att uppge namn och hemvist eller att lämnaupplysningar om händelsen, döms för smitning till bötereller fängelse . Är brottet med hänsyn tillomständigheterna att anse som grovt, skall för grov smitningdömas till fängelse lägst och högst tvåår. Bestämmelserna i första och andra styckena gäller även densom för spårvagn och den som annorstädes än på väg förmotordrivet fordon.Motiveringen återfinns i motion 1989/90:T408.1989/90:Ju618 av () vari yrkas att riksdagenhos regeringen begär förslag till ändring av bestämmelserna förhäleri i enlighet med vad som i motionen anförts.1989/90:Ju621 av m.fl. (mp) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om behovet av gränssättning för moraliskthandlande rörande alla medborgare,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att utreda möjligheterna och verka för atttillsätta en etiknämnd med den inriktning som har anförts imotionen med uppgift att sprida insikt om behovet avgränssättning och att till massmedia sprida kunskap om övertrampav allmänt accepterade gränser,3. att hos regeringen begär förslag till hur depåtalade brotten kan beivras i långt större omfattning än i dag.1989/90:Ju624 av och () vari yrkasatt hos regeringen begär sådan ändring av rekvisitenför häleri i 9 kap. 6 § som förordats i motionen.1989/90:Ju625 av () vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär sådan ändring i 9 kap. 7 § förstastycket att brottet häleriförseelse får ettutvidgat tillämpningsområde.1989/90:Ju626 av och ()vari yrkas1. att hos regeringen begär förslag till höjtstraff och skärpt rättstillämpning vid misshandel av kvinnor, ienlighet med vad som anförts i motionen.1989/90:Ju629 av () vari yrkas att riksdagenbeslutar att höja straffsatsen för olovlig körning i enlighetmed vad som anförts i motionen.1989/90:Ju630 av tredje vice talman () variyrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen sagts om information till invandrare om bl.a.kvinnans ställning i vårt land,2. att beslutar att ett nytt stycke av nedanangiven lydelse fogas till 29 kap. 3 § 4 mom. : Omsedvänja eller kulturell eller religiös bakgrund åberopas skalldock ingen hänsyn tagas till detta vid bedömningen av brottetsstraffvärde.1989/90:Ju701 av () och () vari yrkas att hos regeringen begär förslag tillsådan ändring i att domskäl skall kunnaöverklagas i de fall som motionen anger.1989/90:Ju704 av och () vari yrkas att hos regeringen begär förslag tillsådan ändring av och attkyrkofriden förstärks.1989/90:Ju715 av m.fl. (mp) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna attkyrkofrid skall gälla enligt gammal hävd,2. att beslutar att polis eller annan myndighetinte får bryta kyrkofriden eller kränka kyrkorummet i enlighetmed vad som anförts i motionen,3. att beslutar ge regeringen i uppdrag attåterkomma med lagförslag i enlighet med vad som anförts imotionen.1989/90:Ju719 av m.fl. (vpk) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna att etttillägg bör införas i polislagen i enlighet med vad som anförtsi motionen.1989/90:Ju720 av () vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna attBirger jarls fridslagar ånyo behöver bli gällande i ,2. att hos regeringen begär ett förslag till en lagom kyrkofrid.1989/90:Ju802 av m.fl. (m) vari yrkas4. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om strängare straff för misshandelsbrott.1989/90:Ju812 av och (s)vari yrkas att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts beträffande utredning ominvandrarnas situation i rättsväsendet.1989/90:Ju822 av m.fl. (vpk) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om hur massmedia påverkar det allmännarättsmedvetandet. MisshandelBestämmelserna om misshandel i 3 kap. 5 och 6 §§ (BrB) antogs av (prop. 1962:10, 1LU1962:42--43). Genom en ändring i ett lagstiftningsärende år 1987fick 6 § sin nuvarande lydelse (prop. 1987/88:14, JuU 16, rskr.84). Regleringen innebär följande.Den som tillfogar annan person kroppsskada, sjukdom ellersmärta eller försätter honom i vanmakt eller annat sådanttillstånd skall dömas för misshandel. Straffet är fängelse ihögst eller, om brottet är ringa, böter (5 §). För grovmisshandel är straffet fängelse, lägst ett och högst . Vidbedömande huruvida brottet är grovt skall särskilt beaktas omgärningen var livsfarlig eller om gärningsmannen tillfogat svårkroppsskada eller allvarlig sjukdom eller eljest visat särskildhänsynslöshet eller råhet (6 §).Rekvisiten vid grov misshandelI motion Ju613 krävs att det skall vara tillräckligt attgärningsmannen visat hänsynslöshet eller råhet för att döma tillansvar för grov misshandel. Något krav på särskildhänsynslöshet eller råhet skulle således inte ställas. Vidarebegär motionärerna att resande av livsfarligt vapen skallinföras som ytterligare en omständighet som kan göra enmisshandel grov.I 1987 års ärende behandlade utskottet ett liknande yrkandebeträffande rekvisitet "särskild råhet". Utskottet anförde dåatt misshandel enligt utskottets uppfattning regelmässigt varett uttryck för råhet. Ett bifall till yrkandet skulle därförföra alltför långt; snart sagt varje åtalat misshandelsbrottskulle kunna bli bedömt som grovt. Detta kunde utskottet intetillstyrka. följde utskottet (JuU 1987/88:16, s. 5).När det gäller förslaget om införande av rekvisitet resande avlivsfarligt vapen framgår av paragrafens nuvarande lydelse atten omständighet som särskilt skall beaktas när det är fråga omhuruvida ett misshandelsbrott skall bedömas som grovt är omgärningen var livsfarlig. I rättspraxis anses en gärning oftalivsfarlig om den förövats med ett livsfarligt vapen somskjutvapen, kniv eller liknande tillhygge (se prop. 1987/88:14s. 18 ff).När det gäller förekomsten av vapen i samband med misshandelkan nämnas att äldre bestämmelser i strafflagen innehöll ettstadgande som innebar att det vid straffets bestämmande skulleanses som en försvårande omständighet om gärningsmannen motannan "dragit kniv eller svärd, spänt bössa eller rest annatlivsfarligt vapen". Enligt förarbetena till 3 kap. 6 § BrB (SOU1953:14 s. 138) innefattar den omständigheten att gärningenvarit livsfarlig -- ett förhållande som alltså kan medföra attbrottet anses som grovt -- en motsvarighet till strafflagensstadgande om resande av livsfarligt vapen. Att misshandelnförövats med ett livsfarligt vapen kan sålunda leda till attgärningsmannen straffas för grov misshandel.I 1987 års ärende konstaterade utskottet härutöver, medanledning av ett motionsyrkande, att en gärning som var avsärskilt farlig art borde -- om den inte var livsfarlig -- kunnaanses vara ett utslag av en sådan särskild hänsynslöshet somskulle kvalificera en misshandel som grov.Enligt utskottets mening har här nämnda ställningstagandenalltjämt giltighet. Utskottet avstyrker bifall till motionJu613.Straffskalorna m.m.I motion Ju808 kritiseras domstolarna för att inte utnyttjahela straffskalan för misshandel, och i motionerna Ju607,Ju613 och Ju802 krävs skärpningar av straffskalan för misshandelresp. Sålunda föreslås i motionerna Ju613 ochJu802 att straffmaximum för misshandel höjs från fängelse två årtill fängelse och i motionerna Ju607, Ju613 och Ju802att straffminimum för grov misshandel höjs från fängelse ett årtill fängelse två år.Frågor som rör straffvärde och påföljd för brott harbehandlats av fängelsestraffkommittén i betänkandena Påföljd förbrott -- Om straffskalor, påföljdsval, straffmätning ochvillkorlig frigivning m.m. (SOU 1986:13--15).Fängelsestraffkommittén konstaterar i sitt betänkande (SOU1986:14 s. 164 ff) dels att straffmätningen hos domstolarna istor utsträckning bestäms av de minimistraff som gäller förbrotten, dels att det mot den bakgrunden inte finns behov av attöverskrida straffmaximum.Justitieministern ställde sig i ett lagstiftningsärende år1988 om straffmätning och påföljdsval bakom dennastraffmätningspraxis och konstaterade att de nyastraffmätningsregler hon då föreslog inte var avsedda attmedföra någon påtaglig förändring härvidlag. Hon framhöll attden övre delen av straffskalan normalt inte är avsedd för merordinär brottslighet utan för exceptionella fall som i praktikensällan inträffar (prop. 1987/88:120 s. 78, JuU 45, rskr. 404).Riksdagen hade ingen annan uppfattning.Kommitténs förslag bereds ijustitiedepartementet.Vid behandling av ett yrkande om straffskärpning förvåldsbrott ärende anförde utskottet, med hänvisningtill arbetet med fängelsestraffkommitténs betänkande, att detsaknades anledning att föregripa det arbetet genom att göraallmänna uttalanden om straffvärdet för våldsbrott (JuU1987/88:16 s. 6).Utskottet har alltjämt denna uppfattning, och utskottetavstyrker bifall till motionerna Ju808, Ju607, Ju613 och Ju802.Påföljden vid kvinnomisshandel m.m.I motion Ju626 begärs bl.a. att påföljden för kvinnomisshandelskall skärpas.Riksdagen har behandlatfrågor om påföljden för kvinnomisshandel (se t.ex. JuU1987/88:16, 1988/89:JuU17 och 1989/90:JuU5). Sådana frågoraktualiserades också i det tidigare nämnda lagstiftningsärendetom straffmätning och påföljdsval. Regleringen innebär i häraktuellt hänseende bl.a. att till sådana försvårandeomständigheter som skall beaktas vid straffmätningen räknas attgärningsmannen utnyttjat någon annans skyddslösa ställning ellersärskilda svårigheter att försvara sig eller att han visatsärskild hänsynslöshet.Vid behandlingen av en motion om strängare straff förkvinnomisshandel (1989/90:JuU5 s. 8) fann utskottetatt de möjligheter till straffskärpning som öppnats genomangivna regler var till fyllest för att tillgodose behoven iaktuella fall.Utskottet har alltjämt denna uppfattning och avstyrker bifalltill motion Ju626.Påföljden för invandrare m.m.I motionerna Ju606, Ju630 och Ju812 tas upp frågan huruvidakulturella och etniska olikheter bör kunna åberopas som skäl förstrafflindring vid kvinnomisshandel, och i motionerna Ju606 ochJu630 krävs en lagändring i syfte att göra helt klart att svensklag är tillämplig fullt ut -- alltså även i fråga om bedömningenav straffvärde -- också på en utlänning som begått brott iSverige. I motion Ju630 begärs härutöver informationsinsatserbland invandrare, och i motion Ju812 efterlyses forskning kringinvandrarnas situation i rättsväsendet.Bakgrunden till motionerna är det s.k. Sandvikenmålet, därunderrätten med hänvisning till skillnader i kulturell bakgrunddömde en utländsk man till villkorlig dom för misshandel m.m. aven svensk kvinna med vilken han sammanbodde. Tingsrätten anfördei sina domskäl bl.a. att påföljden för den aktuellabrottsligheten normalt borde bestämmas till fängelse.Tingsrätten ansåg dock att det inte kunde bortses från attmannen vid tiden för misshandelsbrottet och även därefter kundeha känt sig kränkt. Det kunde inte heller, anförde tingsätten,bortses från att brotten kunde ha sin orsak i kulturellaolikheter och olika uppfattningar grundade på kulturellaolikheter, och slutligen fann tingsrätten att det på godagrunder kunde antas att mannen inte i fortsättningen skulle görasig skyldig till brott, riktat mot kvinnan eller eljest.Påföljden ändrades senare av hovrätten för Nedre tillfängelse . Hovrätten anförde i sina domskäl(, DB 25) bl.a. att det inte förelåg några sådanaförmildrande omständigheter som borde beaktas vid bedömningen avbrottets straffvärde. Med hänsyn härtill kunde för den samladebrottsligheten annan påföljd än ett gemensamt fängelsestraffinte komma i fråga.Genom beslut om riktlinjer för invandrar- ochminoritetspolitiken m.m. (prop. 1975:26, InU 6, rskr. 160) slogsfast att utländska medborgare bosatta i skall halikvärdiga möjligheter, rättigheter och skyldigheter sombefolkningen i övrigt. Riktlinjerna formulerades medutgångspunkt i målen jämlikhet, valfrihet och samverkan. Dessariktlinjer fastställdes ånyo av regering och riksdag menmed viss precisering av begreppet valfrihet.Socialförsäkringsutskottet anförde i sitt av riksdagengodkända betänkande (SfU 1985/86:20) att begreppet valfrihetinnefattar respekt för den enskildes identitet och integritetsamt möjligheter att utveckla det egna kulturarvet inom ramenför de grundläggande normer som i det svenska samhället gällerför mänsklig samlevnad.Särskilt valfrihetsmålet har i många sammanhang uppfattats somproblematiskt. Regeringen konstaterar bl.a. i propositionen(1989/90:86) om åtgärder mot etnisk diskriminering m.m. attvalfrihetsmålet i vissa fall har kommit att tolkas som ettgodtagande av värderingar som starkt avviker från den grundsyn iskilda frågor som kommer till uttryck i svensk lagstiftningeller i andra politiska beslut. Vidare framhåller regeringen attdet är självklart att etniska konflikter kan uppstå längs denlinje som markerar gränsen mellan invandrarnas valfrihet ochgrundläggande svenska moral- och rättsuppfattningar. Otydlighetom hur det invandrarpolitiska målet valfrihet skall definierasoch brist på klarspråk i fråga om "icke förhandlingsbara"värderingar ökar den risken. Med hänvisning till Sandvikenmåletanför regeringen -- utan att ge uttryck för någon uppfattning imålet -- att det behövs en större tydlighet som måste föregås aven fördjupad debatt som underlag för den precisering avvalfrihetsmålet som bör göras. Regeringen understryker att denvalfrihet som finns och skall finnas måste existera parallelltmed en respekt för de grundläggande värderingar som det svenskasamhället omfattar. Till sådana grundläggande värderingar hörtolerans mot oliktänkande, värnandet om de demokratiska fri- ochrättigheterna och synen på barnens och kvinnans ställning.Flertalet av dessa värderingar är också, framhåller regeringen,stadfästa i FNs deklaration om de mänskliga rättigheterna, somde allra flesta länder enats om och som därför inte är specifiktsvenska. Enligt regeringen saknas här utrymme för kompromissereller avvikelser men det är också, understryker regeringen,viktigt att hävdandet av fasta värderingar håller sig tillgrundläggande principer (prop. s. 6 ff).Vid behandlingen av propositionen anfördesocialförsäkringsutskottet i sitt av godkändabetänkande (1989/90:SfU18 s. 6 f) att den definition avvalfrihetsbegreppet som regering och riksdag gjorde år 1986fortfarande skall gälla. Valfrihetsbegreppet måste dock få enpraktisk tillämpning, och enligt socialförsäkringsutskottetsmening var det fördelaktigt om en bred och öppen debatt kanföras i frågan innan några ytterligare preciseringar görs frånstatsmakternas sida.Inom pågår överväganden omåtgärder som syftar till att precisera valfrihetsmålet, ochinvandrarministern aviserar i propositionen ytterligare åtgärderunder år 1991.Här bör vidare nämnas att statliga myndigheter enligt ensärskild förordning har ett särskilt ansvar för invandrare ochpersoner som hör till språkliga minoriteter. Myndigheterna skallinom ramen för tillgängliga resurser ge invandrare och personersom hör till språkliga minoriteter en service som är likvärdigden som ges befolkningen i övrigt, och myndigheterna skalldärvid uppmärksamma att detta kan kräva särskilda åtgärder (SFS1986:856).I invandrarverkets regi görs informationsinsatser bland sådanainvandrare (flyktingar) som under kortare eller längre tidvistas på verkets utredningsslussar och förläggningar. I dessasammanhang tas grundläggande, svenska värderingar upp -- detgäller t.ex. demokratiska fri- och rättigheter och synen påkvinnans och barnets ställning. Inom invandrarverket håller manockså på att framställa ett informationsmaterial som tar uppsådana frågor och som vänder sig till såväl invandrarverketsegen personal som till invandrare. Informationsmaterialetberäknas vara färdigt vid årsskiftet.Här bör också nämnas att regeringen i åretsforskningsproposition framhöll behovet av fortsattkunskapsuppbyggnad i fråga om invandrarnas förhållanden m.m.Regeringen aviserade sin avsikt att göra invandrarforskning tillett särskilt programområde inom det socialvetenskapligaforskningsråd som inrättades genom beslut medanledning av propositionen. Regeringen anförde vidare attinvandrarforskningen bör fåväsentligt ökade resurser (prop. 1989/90:90 s. 379 ff. SoU19 s.29 ff, rskr. 333).Utskottet har inhämtat att flera olika forskningsprojekt medinriktning mot frågeställningar kring invandrare och brottpågår. Vid centrum för invandrarforskning vid Stockholmsuniversitet finns således projektet migration ochbrottslighet: förövare och offer mot bakgrund av etniskarelationer, kulturskillnader och livssituationer, och vidrättssociologiska institutionen vid pågårforskning inom området Dilemmas of in a MulticulturalSociety (jfr även 1989/90:JuU29 s. 12 om forskning ominvandrares brottslighet).Utskottet vill först gärna ställa sig bakom den uppfattning omvalfrihetsmålets innebörd som kommit till uttryck ipropositionen om åtgärder mot etnisk diskriminering m.m. och sominnebär bl.a. att valfriheten måste existera parallellt med enrespekt för de grundläggande värderingar som det svenskasamhället omfattar. Till sådana värderingar hör värnandet om dedemokratiska fri- och rättigheterna och synen på kvinnans ochbarnets ställning. Hovrättens dom i Sandvikenmålet kan sägasvara ett uttryck för liknande tankegångar. Någon sådanrättspraxis som motionärerna utgått från när de framställtyrkanden i motionerna Ju606 och Ju630 om åtgärder i syfte attförhindra att kulturella och etniska olikheter läggs till grundför strafflindring har således inte etablerats och någralagstiftningsåtgärder på straffrättens område för att få tillstånd den av motionärerna önskade ordningen är inteerforderliga. Utskottet avstyrker bifall till motionerna i härbehandlade delar.I fråga om yrkandet i motion Ju630 om förbättrad informationtill invandrare vill utskottet peka på det arbete som pågår ochsom redovisats ovan. Det är dock, enligt utskottets mening,uppenbart att det kommer att ta tid innan informationsinsatsernanår full effekt. För att nå ett konkret resultat krävs inteendast information utan även att berörda grupper tar till sigdet svenska synsättet i fråga om här aktuella grundläggandevärderingar. Utskottet vill i det sammanhanget understrykaskolans betydelse. Utskottet som i och för sig har förståelseför syftet med motionen kan alltså konstatera att någotuttalande från sida om ökade informationsinsatserinte krävs, och utskottet avstyrker bifall till även denna delav motion Ju630.Vad gäller kravet i motion Ju812 på en utredning ominvandrarnas situation i rättsväsendet har som framgåttolika åtgärder vidtagits för att förstärkainvandrarforskningen, och olika forskningsprojekt med deninriktning som motionärerna förespråkar pågår. Utskottetavstyrker bifall till motionen.Psykiskt våldI motion Ju614 förs fram ett förslag om en översyn av denstraffrättsliga regleringen av psykiskt våld. Motionärernahänvisar till att psykiskt våld, särskilt mobbning, både ärvanligt förekommande och kan skada mer än fysisktvåld.I motion Ju603 krävs en straffrättslig reglering avotillbörlig psykisk påverkan. Motionärerna anser att 3 kap. 5 §BrB om misshandel bör kompletteras så att åtgärder för att förmånågon att inträda eller kvarstanna i en religiös sekt i vissaextrema fall skulle kunna bestraffas som otillbörlig psykiskpåverkan.I propositionen med förslag till brottsbalk anfördedepartementschefen att det är avsett att vissa svårare former avpsykisk påverkan skall falla under misshandelsbegreppet.