bet · GE01NU6 · 1990-11-06 00:00:00 — Samhället borde därför på ett mera aktivtsätt bevaka patentgivningen. En möjlighet skulle enligtmotionären kunna vara att en tillverkare får anmäla sittintresse för ett patent till patentverket; en annan att entillverkare genom patentverkets förmedling betalar upphovsmannendel i vinsten.Den svenska patentlagen (1967:837) innehåller, liksom deflesta länders patentlagstiftning, bestämmelser som är avseddaatt förhindra att patenträttigheter utnyttjas på ett sätt somstrider mot betydande samhällsintressen (tvångslicens). Enligtpatentlagen finns det i fyra fall möjlighet för domstol attmeddela tvångslicens:om patenthavaren underlåter att utöva patentskyddad uppfinning(45§),för att möjliggöra utnyttjande av s.k. beroendepatent (46 §),om allmänt intresse av synnerlig vikt kräver det (47 §),för den som har utnyttjat patentskyddad uppfinning innanpatentansökningen blev offentlig (48 §).Tvångslicens har inte meddelats i sedanpatentlagens ikraftträdande . Även om en tvångslicenssällan begärs hos domstol kan emellertid möjligheten att fåtvångslicens i vissa fall användas som påtryckningsmedel påpatenthavaren för att få till stånd frivilliga patentupplåtelser(se , , -- en kommentar, 1980).Att en uppfinning patentskyddas innebär definitionsmässigt attuppfinningen offentliggörs, som den intellektuellaäganderätten skyddas. Patentgranskare har inte till uppgift attgöra en ekonomisk bedömning av en uppfinning eller att avgöra omen uppfinning är bättre än en annan. Att, som motionären tänkersig, patentverket skulle fungera som förmedlare av vinst tillupphovsmannen är inte förenligt med patentverkets roll.Utskottet anser, som tidigare nämnts, att det är viktigt attdet skapas gynnsamma förutsättningar för enskilda uppfinnare.Det bör dock vara uppfinnarens eget avgörande om han villutnyttja det egna patentet själv eller sälja patentet till någonannan. Utskottet vill också erinra om de möjligheter tilltvångslicens som patentlagen ger. Med det sagda avstyrkerutskottet motion 1989/90:N341 (c).I motion 1989/90:N285 (s) föreslås att det skall förläggas ettIT-centrum -- informationsteknologiskt centrum -- iÖstersund. Det erinras i motionen om att (Ds 1989:31) föreslog tillskapandet av ett sådant centrum iÖstersund. Att bygga vidare på områden som stärkerinfrastrukturen i inlandet är av yttersta vikt, ansermotionärerna, för att åstadkomma motvikt mot den snabbautveckling som sker i andra delar av landet.I den regionalpolitiska propositionen (1989/90:76)sades beträffande bildandet av ett IT-centrum i (s.202) att en bättre anpassning av informationsteknologin tillinlandets förutsättningar är viktig. Östersundsutredningensförslag ansågs dock inte tillräckligt preciserat. Ansvaret föratt utveckla förslaget borde, enligt propositionen, ligga pålänsstyrelsen. Vissa medel föreslogs avsättas från anslaget försärskilda regionalpolitiska insatser i för attgöra det möjligt att utreda frågan vidare och att bedriva vissprojektverksamhet. beslöt i enlighet med propositionen(1989/90:AU13). Moderata samlingspartiets företrädarereserverade sig mot den särskilda medelstilldelningen. för innevarande budgetår åläggs, i enlighet medriksdagens beslut, i att föreutgången av redovisa förslag till hur medlen skallanvändas.Med det anförda avstyrker utskottet motion 1989/90:N285 (s).Regeringen skall göra en plan för hur småskalig,miljövänlig, lokal tillverkning skall kunna utvecklas ochstödjas, krävs det i motion 1989/90:N287 (mp). Starka ekonomiskaintressen bromsar den nödvändiga förändringen av det svenskasamhället i riktning mot mindre slöseri och mot mindreförbrukning , hävdar motionärerna. De tekniskaförutsättningarna finns för en sådan förändring, men deekonomiska förutsättningarna och den politiska viljan saknas. Desamhällsorgan som har teknikutveckling och etableringsstöd blandsina uppgifter kan, inom nu gällande ramar, disponera ompersonal och anslag så att en lokalt anpassad produktionfrämjas, säger motionärerna.Riksdagen avslog motionsyrkanden från sammemotionär, identiska med de nu föreliggande (1989/90:NU9).Utskottet hänvisade till den positiva utvecklingen inomsmåföretagssektorn och till de kommande propositionerna omnäringspolitik och regionalpolitik. företrädarereserverade sig till förmån för motionen.I den näringspolitiska propositionen (1989/90:88) betonadessmåföretagens stora betydelse för förnyelse och tillväxt liksomför dynamiken i näringslivet. SIND, STU och de regionalautvecklingsfonderna skulle ytterligare inrikta sin verksamhetmot insatser för små och medelstora företag. I propositionenföreslogs också ett särskilt treårigt program förverkstadsteknisk utvecklingsverksamhet, vars syfte skulle varaatt förbättra de små och medelstora verkstadsföretagenskonkurrensförmåga och produktivitet. anslöt sig tillregeringens förslag i här redovisade avseenden (1989/90:NU30).I den regionalpolitiska propositionen (1989/90:76) föreslogsförändringar av det regionalpolitiska företagsstödet så att detförskjuts från direkt företagsstöd till insatser för attförbättra infrastrukturen och att en tyngdpunktsförskjutningsker från stöd i samband med investeringar och maskiner tillstöd för immateriella investeringar. Vidare skulle åtgärdernakoncentreras till de områden som bedöms ha de långsiktigtsvåraste problemen och handläggningen förenklas ochdecentraliseras ytterligare. ställde sig bakom det somhär redovisats (1989/90:AU13).Vad beträffar det livsmedelstekniska området, som särskilt tasupp i den aktuella motionen, vill utskottet peka på att detbedrivs ett treårigt program, "Småskalig livsmedelsteknik iNorrbotten" med medel från STU och (). Programmets syfte är att stimulera kompetensuppbyggnadoch en ökad användning av småskalig teknik för attlivsmedelsproduktionen skall kunna bibehållas och utvecklas iframför allt . Slutrapport skall lämnas senastden 1 oktober 1991.Mot bakgrund av det anförda avstyrker utskottet motion1989/90:N287 (mp) i här berörda delar.Det bör inrättas en utvecklingsfond med ekologiskinriktning, anförs det i motion 1989/90:N342 (mp). En sådanutvecklingsfond skulle vara särskilt inriktad på att deprodukter och verksamheter som får stöd aktivt skall bidra tillatt återställa den ekologiska balansen. De flestauppfinnare och nydanare av miljövänliga produkter har attvända sig till STU och utvecklingsfonder för att få stöd. Ialltför många fall får dock, hävdar motionärerna, dessaupphovsmän avslag på sina äskanden, med hänvisning till att detför tillfället sägs inte finnas marknad för de aktuella varornaeller processerna. Den föreslagna typen av utvecklingsfondskulle kunna anlägga ett mer långsiktigt ekologiskt synsätt.Vid behandlingen av den näringspolitiska propositionen våren1990 tog ställning till de regionalautvecklingsfondernas fortsatta verksamhet (1989/90:NU30).Fonderna skall vidareutveckla och förstärka sin rådgivnings-,informations- och utbildningsverksamhet. Derasfinansieringsverksamhet skall begränsas.Förslag till ökade stimulansåtgärder på det miljötekniskaområdet framlades både i den näringspolitiskapropositionen (prop. 1989/90:88) och i forskningspropositionen(prop. 1989/90:90). I den förra föreslogs attutvecklingsfonderna skulle ges möjlighet att använda s.k.miljöcheckar för att stimulera företagen i fråga om satsningarpå exempelvis internutbildning om den yttre miljön samtkonsultinsatser m.m. Arbetet skulle utformas i samverkan mellanSIND, STU, utvecklingsfonderna och . Iforskningspropositionen föreslogs att särskilda medel skulleavsättas för forskning kring avfallshantering och miljöanpassadproduktion. beslöt i enlighet med förslagen i de bådapropositionerna.Ingenjörsvetenskapsakademien (IVA) har, påindustridepartementets uppdrag, gjort en studie avseendeindustriella affärsmöjligheter inom miljötekniken, grundade påfattade miljöpolitiska beslut (nr 377). Rapportensfrämsta syfte är att tydliggöra problem och aktualisera frågor;åtgärdsförslagen är därför generella och ger bara antydningartill lösningar. Rapporten övervägs inomregeringskansliet.Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottet motion1989/90:N342 (mp).Miljönormer och produktkravProduktkoncession och livscykelspecifikationFrågor rörande produktionens planering och krav som börställas på denna tas upp i fem motioner från miljöpartiet.Omsorgen om miljön måste visa sig i produktionens planeringoch valet av produkter, sägs det i motion 1989/90:N224 (mp), ochriksdagen bör göra ett uttalande om detta. Regeringen har,enligt motionärerna, inte förstått att miljöomsorgen skall börjaredan när produktionen planeras och sedan vara med hela tidenfrån användning till kassering och återanvändning.I motionerna 1988/89:N248 (mp) och 1989/90:N326 (mp) begärsatt skall ge regeringen i uppdrag att utarbeta ettlagförslag om livscykelspecifikation. En livscykelspecifikationskall tala om hur man väntar sig att den process man startatgenom att tillverka varan skall utveckla sig ända tills varan äruttjänt. Följande information skulle ingå i enlivscykelspecifikation:produktens syfte,vilka naturtillgångar som tas i anspråk, vilka biprodukter somalstras, hur mycket materiel som recirkuleras, hur mycketföroreningar som alstras, vilka arbetsrisker som finns,om produkten omsätter energi: vilken verkningsgraden är och omdet uppstår någon miljöpåverkan vid användning,varudeklaration, teknisk beskrivning och bruksanvisning,tekniska garantier och garantitid,förväntad teknisk livslängd,serviceanvisningar,tillverkarens avsikter beträffande service,skrotningsspecifikation.Även i motion 1989/90:N351 (mp) föreslås attlivscykelspecifikationer skall införas. Förslaget till vad enlivscykelspecifikation skall innehålla överensstämmer med deförslag som lämnas i motionerna 1988/89:N248 (mp) och1989/90:N326 (mp).En statlig utredning skall tillsättas med uppgift att utarbetaett lagförslag om produktkoncession, begärs det i motion1989/90:N325 (mp). Gällande lagstiftning rörande spridning avskadliga ämnen vid produktion är inte tillräcklig, eftersomhänsyn till den totala omgivningseffekten till följd avproduktionen inte tas, anser motionären. Han föreslår att detskall inrättas en varukoncessionsnämnd som skall ha till uppgiftatt på basis av en livscykelspecifikation fastställa en varastillåtlighet och ställa de krav som behövs för att produktenskall kunna accepteras.Frågor rörande producentansvaret togs upp i åretsbudgetproposition (bilaga 16, miljö- och ) ianslutning till behandlingen av vissa avfallsfrågor (s. 43 f.).Där föreslogs bl.a. en skärpning av producentansvaret. Detkonstaterades att producenter av varor och produkter har detyttersta ansvaret för den miljöpåverkan och misshushållning medresurserna som kan bli följden av såväl tillverkningen ochanvändningen som slutbehandlingen i avfallsledet (dvs. helaproduktionskedjan).I budgetpropositionen aviserades också utredningar omutformning av materialbalanser (råvaror och kemiska produktersom används i verksamheten) och miljövarudeklarationer(sammanfattning av en varas miljörelaterade egenskaper). För attutreda vissa frågor rörande miljöfarligt avfall m.m. tillsattessommaren 1990 en särskild utredare (1990:04), föreståndarenför statens råd för byggnadsforskning . Utredarenskall enligt sina direktiv (dir. 1990:45) belysa utvecklingen avmiljöfarligt avfall , klarlägga möjligheter attomhänderta sådant avfall och ange kostnadseffekter.Utredningsarbetet skall vara avslutat före utgången av år 1991.Enligt vad utskottet erfarit pågår det också ett interntutrednings- och beredningsarbete inom miljödepartementetbeträffande varors miljöpåverkan och ansvarsfrågor. Enmiljöpolitisk proposition är aviserad till våren 1991.Vad gäller den information som de i motionerna föreslagnalivscykelspecifikationerna avses ge konstaterar utskottet attden förekommer i viss begränsad omfattning.Konsumentverket uppställer -- efter uppgörelser med näringslivet-- riktlinjer för enskilda produktområden. Bland riktlinjernaingår energideklarationer för vissa hushållsapparater. Riksdagenfattade beslut om införande av miljömärkning(prop. 1989/90:25, 1989/90:LU13). Huvudmålen för miljömärkningenär att vägleda konsumenterna och stimulera till enproduktutveckling som tar hänsyn till miljön. Bedömningen skallgälla produktens hela livscykel. är anslutet till engemensam nordisk ordning för miljömärkning. Miljömärkningen ärorganiserad inom ramen för iSverige (SIS) certifieringsverksamhet och handhas av en särskildmiljömärkningsstyrelse och en referensgrupp.Utskottet tar först ställning till yrkandena omlivscykelspecifikationer i motionerna 1988/89:N248 (mp),1989/90:N326 (mp) och 1989/90:N351 (mp) samt yrkandet i motion1989/90:N224 (mp) om att skall göra ett uttalanderörande miljöhänsyn vid produktionsplaneringen och valet avprodukter.Som framgår av den tidigare redovisningen är frågor om varorsmiljöpåverkan och producenters ansvar föremål för utredning ochöverväganden inom . En miljöpolitiskproposition har aviserats . Mot denna bakgrundanser utskottet att det inte är befogat att nu tarnågot initiativ på de områden som berörs i de förstnämndamotionerna.Motionerna 1989/90:N224 (mp), 1988/89:N248 (mp), 1989/90:N326(mp) och 1989/90:N351 (mp) avstyrks därmed.Även vad avser yrkandet i motion 1989/90:N325 (mp) om att enutredning skall tillsättas med uppgift att utarbeta ettlagförslag om produktkoncession, är utskottets slutsats att dettidigare redovisade utrednings- och beredningsarbete som bedrivsinom bör avvaktas, innan tarställning till eventuella åtgärder på området.Med det sagda avstyrks motion 1989/90:N325 (mp) i här aktuelldel.Miljöfrågor m.m.I detta avsnitt behandlas fyra motioner med yrkanden omS-märkning av elektrisk materiel, miljöinformation till företag,svenska utlandsföretags miljöansvar och företagsmiljöredovisningar.Riksdagen bör hos regeringen begära förslag till sådanaändringar av de bestämmelser för godkännande av elektriskmateriel, som trädde i kraft , att deharmoniserar med , anförs det i motion 1989/90:N344(m). I motionen anges att bestämmelserna bör ändras på följandepunkter:Produkt som av nationell behörighet i något ärtillåten för försäljning och allmänt bruk skall få registreras iSverige utan speciella svenska provningskrav.Produkt som i ett inte omfattas av speciell provnings-eller registreringsplikt skall ej behandlas annorlunda iSverige.För produkt som är avsedd att installeras fast av behörigelektriker skall inte samma rigorösa krav gälla som för andra,enklare produkter.Riksdagen beslöt att en ny kontrollordning förelektrisk materiel skulle införas (prop.1987/88:82, NU 1987/88:30). Syftet med den nya kontrollordningenvar bl.a. att kontrollen, med bibehållen nivå vad gällerelsäkerhet och konsumentskydd, skulle anpassas till den ordningsom råder inom EG. Detta innebär att det förekommer skillnadermellan regler som gäller i och regler som gäller i olikaEG-länder. Enligt den nya kontrollordningen har möjligheteröppnats för tillverkare och importörer att -- som alternativtill kontroll utförd av SEMKO () med åtföljande S-märkning --utföra motsvarande kontroll vid vissa andra, med SEMKOsamarbetande provningsinstitutioner eller att själva utföradenna kontroll, som i så fall övervakas av SEMKO. Kravet påtypgodkännande av SEMKO har för flertalet produkter ersatts medett krav på registrering hos SEMKO före marknadstillträdet.Införandet av den nya kontrollordningen innebar, som nämnts,ingen ändring av de säkerhetskrav som gäller för elprodukter.Harmonisering av de svenska säkerhetskraven med devästeuropeiska pågår kontinuerligt. Svensk standardöverensstämmer till största delen med internationelltharmoniserad standard, som utarbetas bl.a. inom detvästeuropeiska standardiseringsorganet CENELEC. Det finns dockprodukter för vilka harmoniserad västeuropeisk standard saknas.Antalet avvikelser har minskat betydligt , bl.a.till följd av att svenska säkerhetskrav har införts somvästeuropeiska. Utländska provningsanstalter inom vissa system-- EMKO-, CCA- och CB-systemen -- accepteras utan SEMKOsgodkännande. Dessutom accepteras provningsanstalter som haröverenskommelser med SEMKO. Detta innebär att den provning somkrävs kan utföras i tillverkarlandet, i stället för som tidigareendast i . Utskottet vill påpeka att mindre förändringarav en produkt, t.ex. nytt armstöd i en bubbelpool, inte krävernågon ny registrering, vilket sägs i motionen.Ett viktigt inslag i den nya kontrollordningen är en förstärktmarknadskontroll, som utövas av statens energiverk. Enligtuppgift från planeras en utvärdering bli genomfördnär den nya kontrollordningen har varit i kraft någon tid,sannolikt . Inom EFTA och EG pågår för närvarandeöversyner av de s.k. lågspänningsdirektiven, varvid utfallet avde pågående EES-förhandlingarna har betydelse.Som framgår av den tidigare redovisningen var ett av syftenamed den nya kontrollordningen att uppnå en harmonisering med EG.Utskottet anser , liksom , att en sådanharmonisering är mycket angelägen. menar utskottet attdet är viktigt att den nuvarande nivån vad avser elsäkerhet ochkonsumentskydd bibehålls. Mot bakgrund av att haraviserat att en utvärdering av den nya kontrollordningen kommeratt ske anser utskottet inte att nu bör ta någotinitiativ. Motion 1989/90:N344 (m) avstyrks därmed.Det bör ges en förbättrad miljöinformation till företag runtÖresund, sägs det i motion 1989/90:N306 (m). Bakgrunden är desvåra miljöföroreningarna i och med högahalter av fosfor, kväve och de organiska gifterna PCB och DDT.Olika åtgärder föreslås i motionen, däribland förbättradinformation till företag runt för att åstadkomma ettstörre ansvarstagande.Miljödelegationen (ME 1989:01), som tillsattesvåren 1989, har enligt sina direktiv (dir. 1989:5) till uppgiftatt initiera och samordna åtgärder som kan väsentligt förbättramiljön i västra . Delegationen bör,enligt direktiven, ha ett löpande samarbete med länsstyrelsernaoch andra berörda statliga organ, med berörda kommunalainstanser samt med näringslivet i området. Delegationen börvidare samråda med , svenskaÖresundsdelegation (K 1984:02) och kommittén (K 1988:01) föröversyn av storstadsområdenas miljö- och trafikfrågor samtorientera sig om planer på den danska sidan. Senast den 1december 1990 skall uppdraget avrapporteras, varvid vidtagnasamordningsinsatser, initiativ m.m. skall redovisas.Med hänvisning till det uppdrag Miljödelegationen , vilket skall avrapporteras , anser utskottet inteatt det behövs ett sådant initiativ från som begärs imotion 1989/90:N306 (m). Motionen avstyrks således.En rad förslag till åtgärder, avsedda att öka svenskaföretags miljöansvar i utlandet, läggs fram i motion1989/90:N275 (mp). Huvudregeln för svenska dotterföretag iutlandet bör, enligt motionären, vara att de skall följa svenskamiljönormer när dessa är strängare än de som gäller lokalt;borde göra ett tillkännagivande om detta. En förstaåtgärd borde därefter vara en genomgripande utredning av svenskautlandsföretags miljöbeteende. En särskild utredning borde få iuppdrag att granska skillnader i miljöbestämmelser mellanSverige och länder där svenska dotterföretag är verksamma,kartlägga hur sådana skillnader utnyttjas av dotterföretagen,genom fältstudier undersöka miljöeffekten av sådan verksamhetsamt genom kontakter med lokala myndigheter, massmedia,miljögrupper, fackföreningar och opinionsbildare ta reda på hurde svenska dotterföretagens verksamhet ur miljösynvinkeluppfattas av olika delar av lokalbefolkningen. Vidare föreslårmotionären att svenska beskickningar i utlandet skall åläggasatt lämna regelbundna rapporter till om svenskadotterföretags miljöbeteende. Det borde också läggas framförslag till lagstiftning om ekonomiska och andrasanktionsåtgärder mot svenska moderföretag, vars dotterföretagmissbrukar luckor och brister i sina placeringsländersmiljölagstiftning på ett sätt som strider mot accepteratbeteende i . Slutligen anser motionären att börgöra ett uttalande om att regeringen vid kontakter med svenskaexportföretags företrädare bör understryka vikten av att svenskadotterföretag i utlandet följer minst de normer som gäller iSverige.Internationella riktlinjer för miljöskydd finns inom ramen förbåde och (). I OECDsriktlinjer för multinationella företag ingår ett särskiltavsnitt om miljöskydd. Enligt detta skall företagen:värdera och beakta förutsebara miljökonsekvenser vid beslut ominvesteringar,samarbeta med lokala myndigheter och tillhandahålla rapporteroch expertis,vidta lämpliga åtgärder för att minimera risk för miljöskador,t.ex. utbildning och teknikval.Riktlinjerna är inte rättsligt bindande men får betecknas somauktoritativa rekommendationer. Internationella och nationellaorganisationer rekommenderar sina medlemsföretag att följa dem.Detta gäller t.ex. ().Inom ramen för ICC finns det också riktlinjer för miljöskydd(Environmental ). På initiativ frånICCs svenska nationalkommitté har rekommendationer avseendemiljörevision ställts upp.Enligt utskottets mening främjar den globalamiljöomsorgen bäst genom att i olika internationella sammanhangverka för att riktlinjer av den typ som finns inom ramen förOECD och ICC får så stor räckvidd och anslutning som möjligt.Utskottet noterar också att det från formell, rättslig synpunktinte är någon framkomlig väg att, som föreslås i motionen,försöka komma till rätta med dotterföretags brister imiljöbeteende genom sanktionsåtgärder mot de svenskamoderföretagen. Med det anförda avstyrker utskottet motion1989/90:N275 (mp).Företag bör lämna en frivillig redovisning av hur derasprognosticerade verksamhet påverkar natur och miljö, en s.k.miljöredovisning, sägs det i motion 1989/90:N300 (mp).Motionärerna hänvisar till förslag i motion1989/90:Fi725 om miljöredovisning i statens budget och anser atten miljöredovisning av föreslagen typ bör finnas med i allaprognoser som ett företag gör samt i företagensårsredovisningar. I miljöredovisningen skall det ingåmaterialbalanser, som visar vad företaget tar in itillverkningen och vad som går ut som produkter, avfall ochavgaser. Motionärerna anser att prognosdelen bör kunna vara enfrivillig handling från företagens sida.Riksdagen avslog det tidigare nämnda förslaget frånmiljöpartiet att statens budget skall omfatta en redovisning avhur den föreslagna ekonomiska politiken påverkar vår miljö ochvår hälsa, liksom hur vårt handlande påverkar miljön i andraländer (1989/90:FiU20). anförde att utskottetdelade motionärernas uppfattning att det är nödvändigt att ävende miljömässiga konsekvenserna av olika åtgärder beaktas, menframhöll att det inte är möjligt att enkelt ange ellerberäkna miljöeffekterna av olika ekonomisk-politiska åtgärder.Den av regeringen aviserade utredningen om hur miljöaspekternabättre skall komma till uttryck i nationalräkenskaperna sågs somett grundläggande steg mot åstadkommande av ett bättrebeslutsunderlag när det gäller att ge miljön en större vikt iekonomiska beräkningar och bedömningar. Företrädare förvänsterpartiet kommunisterna och reserverade sigtill förmån för motionsyrkandet.Innehållet i företags årsredovisningar regleras genomaktiebolagslagen, och regler för hur de skall ställas upputfärdas av Föreningen auktoriserade revisorer (). Enligt vadutskottet erfarit har vissa större företag börjat inkluderaredovisningar med koppling till miljöområdet (främstarbetsmiljö) i sina förvaltningsberättelser -- dock i ytterstbegränsad omfattning.Utskottet delar motionärernas och finansutskottets mening attdet är nödvändigt att de miljömässiga konsekvenserna av olikaåtgärder och beslut beaktas. Detta gäller såväl offentlig somprivat verksamhet. Vad gäller företags redovisningar av hurderas prognosticerade verksamhet kan beräknas påverka natur ochmiljö anser utskottet, i likhet med motionärerna, att sådana börbygga på frivillighet. Utskottet ser inte något behov avlagstiftning eller särskilt initiativ från sida.Motion 1989/90:N300 (mp) avstyrks därmed. beträffande ett spritt enskilt ägande i näringslivetm.m.att avslår motion 1989/90:N58 yrkande 30, motion1989/90:N318 yrkande 8, motion 1989/90:N357 och motion1989/90:N367 yrkande 4,res. 1 (m, fp, c)res.