bet · GE01KU10 · 1990-11-06 00:00:00 — Dessa grupper har tilluppgift att genom olika åtgärder verka för att stävjaläkemedelsmissbruket. Arbetsgrupperna skall förhindra delsmänniskors överförbrukning av beroendeframkallande läkemedel ochdels läkares överförskrivningar av sådana medel. I början av år1986 hade 16 grupper inrättats.Som har redovisats ovan har JO tagit upp frågan omrapportering och registrering av läkemedelsmissbrukare m.m.(JO:s ämbetsberättelse 1986/87 s. 159 ff.). JO var kritisk motsamrådsgruppernas verksamhet främst från sekretessynpunkt. Istor utsträckning var enligt JO samrådsgruppernas arbete ochrutiner inte förenliga med gällande sekretessbestämmelser. Medhänsyn till sekretesslagstiftningen kunde samrådsgruppernaenligt JO endast i mycket begränsad omfattning bedriva en motden enskilde patienten riktad verksamhet, om hans eller hennessamtycke härtill inte förelåg. JO ifrågasatte också om detöverhuvudtaget var lämpligt att samrådsgrupperna som helhetbehandlade individinriktade patientärenden vid gruppernassammanträden. JO ifrågasatte vidare om det var lämpligt attindividualiserade patientärenden dokumenterades hossamrådsgrupperna.Enligt uppgift från kommer styrelsen undervåren 1990 att utfärda allmänna råd om behandling ochförebyggande av beroende och missbruk av beroendeframkallandepsykofarmaka, varvid även samrådsgruppernas roll kommer attbehandlas.I en proposition (prop. 1988/89:130) om socialstyrelsensframtida roll, uppgifter och inriktning föreslog regeringen attregionalt lokaliserade enheter för tillsyn av bl.a. hälso- ochsjukvård skulle inrättas på högst sex orter i landet. Enheternaskulle utgöra en del av . I propositionenuttalade föredragande statsrådet att enheterna även borde kunnasvara för tillsyn av förskrivning av läkemedel i syfte attuppmärksamma och förhindra missbruk (s. 19). beslutadeatt propositionen i denna del inte skulle föranleda någotriksdagens uttalande (1988/89:SoU24, rskr. 296).Den 14 juni 1989 uppdrog regeringen åt attlämna förslag till uppgifter, lokalisering ochresursdimensionering för de regionala tillsynsenheterna.Socialstyrelsen redovisade i en rapport till regeringen medanledning av uppdraget följande inställning när det gällertillsynen över förskrivning av beroendeframkallande medel. "Landstingens samrådsgrupper har de verkatsamlat värdefulla erfarenheter och det vore oklokt att inte tatillvara dessa. Därför föreslår vi att samrådsgrupperna börfortsätta, men endast som ett forum för diskussion ommissbruksfrågor, för policyutveckling på missbruksområdet ochför utarbetande och spridning av information rörande missbruk avberoendeframkallande medel. Vi anser att de med den nu angivnarollen bör kunna göra betydelsefulla insatser i samverkan medregionenheterna utan att för den skull identifierade, enskildapatienter tas upp till diskussion. Genom en sådan samverkan kanregionenheten bl.a. också få information om förskrivande läkare,som kan vara av betydelse för tillsynsarbetet. En annan viktigsamarbetspart blir givetvis -- liksom -- de särskildaläkemedelsinspektörerna. "Frågan hur tillsynen över förskrivning av beroendeframkallandemedel närmare skall anordnas genom de regionala enheterna ärännu inte löst. Om det kommer att förekomma någon form avrapportering som rör enskilda i tillsynsverksamheten, torde detbli nödvändigt att föreskriva om undantag från sekretessen. Detär emellertid inte möjligt att redan nu ange vilka undantag somkan behöva göras. Den frågan får därför tas upp i ett annatsammanhang.Här skall anmärkas att numera utkommit medovan aviserade allmänna råd -- Beroendeframkallandepsykofarmaka: behandla och förebygga beroende och missbruk. (Allmänna råd från , 1990:7). Beträffande den härdiskuterade frågan anges sammanfattningsvis följande (s.11):I det dagliga arbetet på apoteken uppmärksammas patienter somofta hämtar ut stora mängder beroendeframkallande psykofarmaka.Men även om apotekspersonalen misstänker ett pågående missbrukär deras möjligheter att ingripa begränsade. De åtgärder som kanbli aktuella anges i receptföreskrifter ochavser dels legitimationskontroll av patienterna och i vissa fallav receptutfärdaren, dels kontroll av recept som misstänks varaförfalskade.Departementspromemorian, som har remissbehandlats, bereds ijustitiedepartementet. Avsikten är att en proposition skalllämnas till i slutet av året.Utskottets bedömningDen i motionen upptagna frågan har behandlats i endepartementspromemoria (Ds 1990:11) Sekretess inom och mellanmyndigheter på vårdområdet. På grundval av promemorian, somremissbehandlats, bereds i en propositionavsedd att avlämnas . bör enligtutskottets mening inte föregripa detta beredningsarbete genomatt nu ta ställning till den i motionen upptagna frågan. Med detanförda avstyrker utskottet motion 1989/90:K427.13. Sekretessen för uppgifter om forskning,statistikframställning m.m. på hälso- och sjukvårdsområdetI motion 1989/90:K434 yrkande 2 av m.fl. (m)yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts angående informationsrutiner mellansocialstyrelsen och sjukvårdens olika enheter.I motionen tas bl.a. upp den uppgiftsöverföring som sker frånlandstingen till forsknings- ochstatistikregister. Motionärerna erinrar om att data- ochoffentlighetskommittén -- i betänkandet (SOU 1986:24)Integritetsskyddet i informationssamhället 1. Patientuppgifter i personregister -- påtalat sådanuppgiftsöverföring då den inte var förenlig med sekretesslagen.Enligt motionärerna har dock därefter inte något påtagligt skettfrån vare sig regeringens eller myndigheternas sida.Motionärerna anser att regeringen omgående bör ta initiativ tillnya informationsrutiner mellan och sjukvårdensolika myndigheter. Enligt motionen är en förutsättning förcentrala register av ifrågavarande slag att de har stöd i ensärskild registerlag. I sammanhanget erinrar motionärerna om denav initierade översynen av möjligheterna att lämnasekretessbelagda uppgifter mellan myndigheter inom hälso- ochsjukvården. Motionärerna framhåller det angelägna i att dettaarbete sker skyndsamt.UtredningsförslagI den i föregående avsnitt omnämnda promemorian (Ds 1990:11)Sekretess inom och mellan myndigheter på vårdområdet behandlas iett särskilt avsnitt de frågor som tagits upp i motionen. Sombakgrund till de förslag som läggs fram i promemorian angesbl.a. följande (promemorian s. 60 f.):Inom hälso- och sjukvården gäller som nämnts ovan under vissaförutsättningar sekretess enligt 7 kap. 1 § första stycket SekrLför uppgifter om enskildas hälsotillstånd och andra personligaförhållanden. Regeln är utformad med ett s.k. omväntskaderekvisit. Det innebär att en uppgift inte får lämnas ut, omdet inte står klart att uppgiften kan röjas utan att denenskilde eller hans närstående lider men. Presumtionen är alltsåför sekretess.I motiven till paragrafen har förutsatts att uppgifter i regelskall kunna lämnas för forskning eller från läkare till läkaresom ett led i vården utan att risk för men uppkommer (prop.1979/80:2, del A, s. 168 och 347). Även i andra sammanhang somnu behandlas torde en skadeprövning i regel ge till resultat atten uppgift kan lämnas ut t.ex. för statistikändamål. Uppgifternaär ju skyddade mot obehörig åtkomst även hos den mottagandemyndigheten genom bl.a. regler om sekretess och genom tekniskbehörighetskontroll. I många fall torde man också kunna räknamed ett, åtminstone tyst, samtycke från den enskilde att lämnaut uppgiften. Man kan därför knappast påstå att uppgifternalämnas ut så att det i praktiken uppkommer något men för deberörda.Vid lagens tillkomst torde det dock ha varit avsett att enskadeprövning enligt det omvända skaderekvisitet i regel skulleske i varje särskilt fall, alltså varje gång en uppgift lämnasut från myndigheten. Ett mera rutinmässigt uppgiftslämnande avdet slag som det nu är fråga om och som inteförfattningsregleras särskilt bör däremot bygga på en meragenerell skadeprövning. Det är tveksamt om en sådan generellskadeprövning alltid kan anses förenlig med utformningen av denförevarande bestämmelsen i sekretesslagen.En sekretessbelagd uppgift kan i vissa fall lämnas ut med stödav en sekretessbrytande regel. Intressant i detta sammanhang ärsärskilt regeln i 14 kap. 1 § SekrL att sekretess inte hindraratt uppgift lämnas till en annan myndighet, omuppgiftsskyldigheten följer av lag eller förordning. En sådansekretessbrytande uppgiftsskyldighet torde dock i nu förevarandesammanhang förekomma endast i förhållande till cancerregistret(2 § kungörelsen om cancerregister). I övrigt haruppgiftsutbytet reglerats i annan ordning (jfr. 1981/82:97s. 93).I promemorian föreslås att uppgiftslämnandet tillsocialstyrelsen regleras i form av en uppgiftsskyldighet förde berörda organen. Enligt promemorian är det knappast praktisktmöjligt att i detalj lagreglera en sådan uppgiftsskyldighetvarför regeringen bör i lag bemyndigas att meddela föreskrifteri ämnet. Härigenom blir landstingskommuner och kommuner skyldigaatt utan hinder av sekretess lämna uppgifter tillsocialstyrelsen för forskning eller framställning av statistikpå hälso- och sjukvårdens område. Bestämmelsen bör enligtpromemorian ges formen av en ny lag om uppgiftsskyldighet inomhälso- och sjukvårdens område.Den föreslagna regleringen skall inte gälla i fråga omuppgiftsutbytet mellan olika hälso- och sjukvårdsmyndigheterinom en landstingskommun eller mellan sådana myndigheter inomolika landstingskommuner. Enligt promemorian bör omfattningen avdetta uppgiftslämnade bestämmas av landstingskommunerna självainom ramen för sekretesslagens regler. Enligt förslaget bör 7kap. 1 § sekretesslagen förses med ett nytt stycke enligt vilketsekretess enligt paragrafens första stycke inte hindrar attuppgifter lämnas till landstingskommunala organ för att användasi verksamhet som avser forskning, framställning av statistikeller administration inom hälso- och sjukvårdens område underförutsättning att det kan antas att den enskilde eller någonhonom närstående inte lider men om uppgiften röjs. Presumtionenär alltså att en uppgift får lämnas ut för de angivna ändamålen.Departementspromemorian, som har remissbehandlats, bereds ijustitiedepartementet. Avsikten är att en proposition skalllämnas till i slutet av året.Utskottets bedömningDen i motionen upptagna frågan har behandlats i endepartementspromemoria (Ds 1990:11) Sekretess inom och mellanmyndigheter på vårdområdet. På grundval av promemorian, somremissbehandlats, bereds i en propositionavsedd att avlämnas . bör enligtutskottets mening inte föregripa detta beredningsarbete genomatt nu ta ställning till den i motionen upptagna frågan. Med detanförda avstyrker utskottet motion 1989/90:K34 yrkande 2.14. Översyn av myndigheters tillämpning avsekretesslagstiftningenI motion 1989/90:K434 yrkande 3 av m.fl. (m)yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts angående översyn av myndigheters tillämpningav sekretesslagstiftningen.Motionärerna anser att det finns två viktiga skäl som talarför att regeringen bör ta initiativ till en översyn av hursvenska myndigheter tillämpar sekretesslagstiftningen. Enligtmotionärerna skulle en sådan översyn dels leda till en bättretillämpning, dels ge regering och riksdag en bättre bild av hurden sekretess fungerar som ibland är en förutsättning förinrättande av vissa datasystem. Enligt motionen bör riksdagensom sin mening ge regeringen det anförda till känna.Utskottets bedömningMed anledning av den i motionen förordade översynen av hursvenska myndigheter tillämpar sekretesslagstiftningen fårutskottet till en början framhålla följande.Myndigheternas sätt att tillämpa sekretesslagstiftningen kanpå olika sätt bli föremål för prövning och kontroll. Till enbörjan får här erinras om den verksamhet som består i att enmyndighets beslut i ärenden om utlämnande av uppgifter iallmänna handlingar efter överklagande blir överprövade avförvaltningsdomstol eller annat organ. Till detta kommer bl.a.den insyn och kontroll som sker genom JOs och JKs verksamhet.Båda dessa kontrollorgan har i sina årligapublikationer redovisat ett stort antal fall rörande olikamyndigheters sätt att tillämpa sekretesslagstiftningen. När detgäller upptagningar som förs med hjälp av automatiskdatabehandling (ADB) kan vidare erinras om de särskildatillsynsuppgifter m.m. som lagts på datainspektionen. Frånregeringskansliet har upplysts att man med uppmärksamhet följertillämpningen av sekretesslagstiftningen. Det kan i sammanhangetanmärkas att sekretesslagen tillhör den grupp lagar som ofta fåranpassas till utvecklingen.Utskottet anser självfallet att det är av största vikt attstatsmakterna har god kunskap om hur myndigheterna tillämpargällande sekretessbestämmelser, särskilt med hänsyn till desärskilda problem i fråga om offentlighet och sekretess som kanfölja med den ökade ADB-användningen. Utskottet anser emellertidinte att det -- mot bakgrund av vad utskottet ovan redovisat ifråga om föreliggande prövnings- och kontrollmöjligheter m.m. --finns anledning för att ta det imotionen begärda initiativet om en allmän översyn avsekretesslagstiftningens tillämpning. Med det anförda avstyrkerutskottet motion 1989/90:K434 yrkande 3.15. Sekretessbeläggning och utgallring av uppgifter i vissaregisterI motion 1989/90:K434 yrkande 5 av m.fl. (m)yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts angående utgallring och sekretessbeläggningav uppgifter i register som inte nyttjas för myndighetsutövning.Motionärerna anger att ett alternativ till s.k. kryptering ärutgallring av känsliga uppgifter eller närmyndigheten inte längre behöver uppgifterna. Enligt motionen bördetta avse sådana verksamheter som inte främst rör traditionellmyndighetsutövning utan där den enskilde snarare står i ettslags kundförhållande till myndigheten. I motionen anges vidareatt sådana register i görligaste mån bör avidentifieras när såär möjligt. Som ett exempel på denna typ av register angesbiblioteks utlåningsregister. Enligt motionen bör sådantregister sekretessbeläggas och gallras kontinuerligt.BakgrundGenom lagstiftning, som trädde i kraft (prop. 1988/89:67, KU 38, rskr. 291), har sekretesslagentillförts en bestämmelse (9 kap. 22 §) enligt vilken sekretess ibiblioteksverksamhet skall kunna gälla för uppgift i register omenskilds bibliotekslån.Riksdagen har under föregående beslutat om enarkivlag, som skall träda i kraft (prop.1989/90:72, KrU29). I samma ärende beslöts vidare bl.a. vissaändringar i socialtjänstlagen som rör frågor om bevarande ochgallring av handlingar i socialtjänsten.I arkivlagen ges grundläggande regler om arkiv hos såvälstatliga som kommunala myndigheter samt bestämmelser om bl.a.vad som ingår i en myndighets arkiv, vården av arkivet ochgallring av arkiv. Frågor om gallring behandlas ingående.Här gäller bl.a. följande.Enligt 10 § arkivlagen skall allmänna handlingar få gallras.Gallring skall dock alltid ske med beaktande av att arkivenutgör en del av kulturarvet och att det återståendearkivmaterialet fyller ändamålen med arkiven, nämligen atttillgodose rätten att ta del av allmänna handlingar,rättskipningens och förvaltningens behov av information ochforskningens behov.Speciella gallringsregler skall kunna ges i särskilda lagar,främst de som reglerar integritetskänsliga register. Enligtarkivlagen skall det finnas viss möjlighet att gesärbestämmelser för gallring i förordning. Vissaförenhetliganden föreslås i gallringsbestämmelserna i de lagarsom innehåller särregler på det området. Dessa förslag syftarbl.a. till att bevarande för forskningsändamål skall kunna ske iform av ett nöjaktigt urval i stället för ett fullständigtbevarande.Vid riksdagsbehandlingen av arkivlagen togs bestämmelserna omgallring i dess 10 § upp i en motion (fp) i ärendet.Motionärerna diskuterade lagförslaget främst med hänsyn tillintegritetsaspekten. Enligt motionen måste forskningens behovalltid vägas mot nödvändigheten av att skydda medborgarnaspersonliga ingtegritet. I motionen anfördes bl.a. att dessadelvis motstående intressen aktualiserades framför allt vidgallring av arkiv med känsliga handlingar. Motionärerna ansågatt alltid borde göra en avvägning mellan forskningensbehov och integritetsaspekterna. Med hänvisning härtillföreslogs i motionen att i de fall särbestämmelser omförstörande av allmänna handlingar skall finnas i stället förarkivlagens gallringsregler, skall dessa särbestämmelser alltidges lagform.Utskottet (1989/90:KrU 29 s.13) instämde i och för sig imotionärernas synpunkter om nödvändigheten av att göra enavvägning mellan olika intressen när det gäller gallring och attdärvid integritetsaspekten är särskilt viktig att beakta.Utskottet delade dock utbildningsministerns i propositionenbedömning att det bör finnas möjlighet att göra undantag frånhuvudregeln med tanke på att det kan finnas fall då lagregleringenbart med hänsyn till en gallringsbestämmelse vore onödig.Riksdagen följde utskottet.Utskottets bedömningI motionen begärs bl.a. ett tillkännagivande till regeringenom ökad utgallring av i första hand vissa känsliga uppgifter hosmyndigheter. I motionen pekas därvid främst på uppgifter sominte rör myndighetsutövning. Enligt motionärerna bör uppgifterav aktuellt slag utgallras eller närmyndigheten i fråga inte längre behöver uppgifterna.Riksdagen beslutade i slutet av föregående genomantagande av ny arkivlag (prop. 1989/90:72, KrU29) om deallmänna principer som bör gälla i fråga om bl.a. gallring avarkiv. I lagstiftningsärendet diskuterades som ovan framgåttbl.a. den avvägning som i förevarande sammanhang måste skemellan, å ena sidan, forskningens behov samt, å andra sidan,skyddet för medborgarnas personliga integritet. Utskottet anserinte att vad som anförts i motionen och i övrigt framkommit iärendet givit utskottet anledning att föreslå attvidta någon åtgärd med anledning av motionen. Med det anfördaavstyrker utskottet motion 1989/90:K434 yrkande 5. beträffande förstärkt skattesekretessatt avslår motion 1989/90:K205 yrkande 1,Res. 1 (m, fp, c)2. beträffande införande av offentliga föreskrifter förregistrering i SÄPOs registeratt avslår motion 1989/90:K244,res. 2 (mp)3. beträffande skärpt sekretess för uppgifter ivapenregistretatt avslår motionerna 1989/90:K402, 1989/90:K406såvitt nu är i fråga och 1989/90:K431,4. beträffande anonymitet för sökande av offentliganställningatt avslår motion 1989/90:K404,5. beträffande sekretessen i asylärendenatt avslår motion 1989/90:K405,6. beträffande skärpning av folkbokföringssekretessen m.m.att avslår motionerna 1989/90:K406 såvitt nu är ifråga och 1989/90:K426,7. beträffande förstärkt skydd för meddelares anonymitet vidbeslag m.m.att avslår motion 1989/90:K407,res. 3 (v, mp)8. beträffande sekretesskydd för uppgifter i anmälan tillhälso- och sjukvårdens ansvarsnämndatt med anledning av motion 1989/90:K409 som sinmening ger regeringen till känna vad utskottet anfört,9. beträffande besvärsrätt för den som berörs avsekretesskyddade uppgifter som har lämnats utatt avslår motionerna 1989/90:K410 yrkande 7 och1989/90:K434 yrkande 6,Res. 4 (m, fp, c, mp)10. beträffande skärpt lagstiftning rörandebarnpornografibrottatt avslår motion 1989/90:K418,11. beträffande minskad sekretess beträffande uppgifter omfaderskapatt avslår motion 1989/90:K422,res. 5 (v)12. beträffande minskad sekretess vid rapportering avläkemedelsmissbrukareatt avslår motion 1989/90:K427,13. beträffande sekretessen för uppgifter om forskning,statistikframställning m.m. på hälso- och sjukvårdsområdetatt avslår motion 1989/90:K434 yrkande 2,14. beträffande översyn av myndigheters tillämpning avsekretesslagstiftningenatt avslår motion 1989/90:K434 yrkande 3,res. 6 (m)15. beträffande sekretessbeläggning och utgallring avuppgifter i vissa registeratt avslår motion 1989/90:K434 yrkande 5.res. 7 (m)den 6 november 1990På vägnarOlle SvenssonNärvarande: (), (),(), (), Hans Nyhage (m), SörenLekberg (s), (), (), ElisabethFleetwood (m), (), (), BoHammar (v), Hans Leghammar (mp), (), Rosa-LillWåhlstedt (s), () och (). Förstärkt skattesekretess (mom.1)(), Hans Nyhage (m), (),(), (), ()och () anserdels att den del av utskottets yttrande på s. 4 som börjarmed "Utskottet har" och slutar med "1989/90:K205 yrkande 1" bortha följande lydelse:Taxeringsförfarandet är en mycket omfattandemyndighetsutövning som berör större delen av befolkningen. Deskattskyldiga har långtgående skyldigheter att till ledning förtaxeringen lämna uppgifter om personliga och ekonomiskaförhållanden. Bl.a. på grund härav är huvudregeln inombeskattningsområdet att sekretessen är absolut, dvs. någotskaderekvisit finns inte och inte heller någon meddelarfrihet. Isamband med införandet av den nya sekretesslagen framhölls iförarbetena att den då rådande sekretessnivån, som i principinnebar absolut sekretess, borde bibehållas. Utformningen av 9kap. 1 § sekretesslagen har emellertid uppenbarligen medfört enej förutsedd utveckling mot minskad sekretess, som gör attsyftet med den avsedda sekretessen på skatteområdet till stordel förfelas. Detta har lett till att mycket integritetskänsligauppgifter som taxeringsnämnderna omnämnt i sina motiveringar kanbli offentliga. Enligt utskottets uppfattning talar på grundhärav starka skäl för att motiveringarna tilltaxeringsnämndernas beslut bör åtnjuta sekretesskydd. Riksdagenbör hemställa hos regeringen om förslag till ändring av 9 kap.1§ sekretesslagen i enlighet med det ovan anförda. sålunda anfört med anledning av motion 1989/90:K205yrkande 1 bör som sin mening ge regeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 1 bort ha följandelydelse:1. beträffande förstärkt skattesekretessatt med bifall till motion 1989/90:K205 yrkande 1som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört.2. Införande av offentliga förskrifter för registrering iSÄPOs register (mom.2)Hans Leghammar (mp) anserdels att den del av utskottets yttrande på s. 7 som börjarmed "Den i" och slutar med "motion 1989/90:K244" bort haföljande lydelse:I motion 1989/90:K244 har begärts upphävande av de avregeringen utfärdade kvalificerat hemliga föreskrifter sominnehåller närmare anvisningar om i vilka fall registrering idet s.k. får ske. Förslaget syftar till att ökaden demokratiska kontrollen av säkerhetspolisens arbete.Utskottet får med anledning av motionen erinra om attdet i betänkandet (SOU 1989:18) --Säkerhetspolisensarbetsmetoder föreslagits att de ifrågavarande föreskrifternaupphävs. Betänkandet är tillsammans med bl.a. ytterligare ettutredningsbetänkande -- (SOU 1990:51) Säkerhetspolisensarbetsmetoder, personalkontroll och meddelarfrihet -- underberedning i . Enligt utskottets mening börinriktningen av det fortsatta beredningsarbetet vara attföreskrifterna i fråga upphävs. Vad utskottet sålunda anfört medanledning av motion 1989/90:K244 bör ges regeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 2 bort ha följandelydelse:2. beträffande införande av offentliga föreskrifter förregistrering i SÄPOs registeratt med anledning av motion 1989/90:K244 som sinmening ger regeringen till känna vad utskottet anfört.3. Förstärkt skydd för meddelares anonymitet vid beslag m.m.(mom.7)() och Hans Leghammar (mp) anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 17börjar med "Frågan om" och slutar med "motion 1989/90:K407" bortha följande lydelse:Utskottet finner mot bakgrund av vad som anförts i motionenoch i övrigt framkommit i ärendet att det kan ifrågasättas omgällande reglering bereder ett tillräckligt skydd föranonymitetsintressena på området. Som motionärerna föreslagitbör därför hos regeringen begära förslag till sådanlagstiftning att brevhemligheten hos tidningsredaktioner ochandra massmedier i nu aktuellt hänseende får ett förstärktskydd. Vad utskottet sålunda anfört med anledning av motion1989/90:K407 bör ges regeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 7 bort ha följandelydelse:7. beträffande förstärkt skydd för meddelares anonymitet vidbeslag m.m.att med bifall till motion 1989/90:K407 som sinmening ger regeringen till känna vad utskottet anfört.4.