bet · GE01SoU5 · 1990-11-27 00:00:00 — Motionerna So317(fp) yrkande 7 och So430 (fp) yrkandena 2 och 3 avstyrks.Utdelning av sprutor och kanyler till narkotikamissbrukareI motion So430 (fp) begärs ett tillkännagivande om vad somanförs i motionen om omprövning av sprututbytesprogrammet(yrkande 4). Motionärerna anser övervägande skäl tala förprogram där narkomaner får tillgång till rena sprutor ochspetsar. Mot bakgrund av vunna erfarenheter börinfektionsklinikerna omgående införa sprututbytesprogram ienlighet med den modell som används i , dvs. inom enmedicinsk ram med stöd av den lokala ochsjukvårdshuvudmannen i området.I motion So436 (c) begärs ett tillkännagivande av vad somanförs i motionen om eventuell lagändring i samband med "friasprutor" (yrkande 6). Skälen till att man tillstyrkt enbegränsad försöksverksamhet var enligt motionärerna att en sådanskulle kunna ge besked om den smittspridningshämmande verkan somutdelning av rena sprutor har. medverkan skulleinnebära en garanti för att hjälp mot missbruket sätts in. Imotionen hänvisas till kritiken från läkare att politiker inteskall sätta sig över läkarnas professionella åsikter. Enligtdenna kritik är det den behandlande läkarens sak att avgöra omdet är lämpligt att förse patienten med nya sprutor.Motionärerna anser dock att det just i detta sammanhanguppkommit en konflikt, där samhällets intresse av att kunnabedriva en verkningsfull narkotikapolitik måste få komma tilluttryck. Motionärerna framhåller att denna konflikt snarastmåste lösas. Annars riskeras det nödvändiga samarbetet mellansocialtjänsten och infektionsläkarna. Om konflikten inte kanlösas bör regeringen, enligt motionärerna, överväga enlagändring innebärande att samhällsintresset i detta sammanhangkan garanteras.Regeringen lämnade i skrivelse 1988/89:94 en redogörelseför verksamheten inom hälso- och sjukvården med utdelning avrena sprutor och kanyler till narkotikamissbrukare.Socialstyrelsens utvärdering av det s.k. Lundaprojektetredovisades också liksom förslag om fortsattutdelning av sprutor och kanyler i form av en kontrollerad ochbegränsad försöksverksamhet. Regeringen redogjorde i skrivelsenför sin syn på vilka villkor som borde gälla för en sådanverksamhet.Efter ingående överväganden godtog utskottet (1988/89:SoU21s. 11 f) den bedömning som gjorts av regeringen,och andra att man genom en fortsatt, nogakontrollerad försöksverksamhet med utbyte av sprutor och kanylerbör söka vetenskapligt stöd för metodens värde i kampen motaids. Utskottet betonade att försöksverksamheten inte får görasmer omfattande än vad som är absolut nödvändigt för atttillgodose kraven på vetenskaplighet. Utskottet ansågövervägande skäl tala för en begränsning av försöksverksamhetentill högst tre platser i landet. Utskottet tog inte ställningtill vilka dessa tre platser bör vara. Enligt utskottet bordedock undantas utan att kraven påvetenskaplighet därmed skulle kunna anses bli eftersatta.Beträffande verksamheterna i och ansåg utskottet atten ändring av inriktningen av verksamheterna måste ske om deskall vara med i kommande projekt. I övrigt delade utskottetregeringens uppfattning om försöksverksamhetens utformning.En avgörande förutsättning för utskottets inställning tillförsöksverksamheten var att utbyte av sprutor och kanylerbegränsas till den verksamheten. Om det visar sig att detta kravinte uppfylls förutsatte utskottet att regeringen ellersocialstyrelsen skyndsamt vidtar åtgärder eller att regeringenåterkommer till med förslag till åtgärder som kanstoppa utbytesverksamheten.Vad utskottet anfört beslutade sedermera att som sinmening ge regeringen till känna (rskr. 1988/89:212). (Reservation av två m-ledamöter till förmån för motionsyrkandensom förespråkade att all försöksverksamhet skulle upphöra;reservationer av fp resp. mp till förmån för motionsyrkanden somförespråkade försöksverksamhet som sträckte sig längre än denutskottet tillstyrkt)Efter beslut om en begränsad försöksverksamhet gicksocialstyrelsen ut till alla landsting med erbjudande att påde villkor som uppställts av och regeringen inkommamed ansökningar att delta i försöksverksamhet. Det var då käntatt sju landsting redan bedrev någon form av verksamhet medutdelande av sprutor och kanyler till narkotikamissbrukare.Socialstyrelsen gjorde också en telefonenkät till landstingenvarvid det visade sig att utdelning av sprutor och kanylerförutom i enstaka undantagsfall förekom i fyra landsting.Ansökan att få delta i försöksverksamhet har därefter inkommitfrån kommun och inom ramen för dettidigare s.k. --. hardärefter i enlighet med vad som sagts av riksdag och regeringkontaktat medicinska forskningsrådet (MFR). Ett kvarståendeproblem är hur försök med utdelning av sprutor och kanyler tillnarkotikamissbrukare skall kunna utvärderas. Något formelltbeslut om genomförande av försöksverksamhet har socialstyrelsenännu inte fattat.Socialstyrelsen har i en skrivelse till alla landstinguppmanat landstingen att fr.o.m. upphöra medall utdelning av sprutor och kanyler. Efter kontroller har detvisat sig att all sådan verksamhet numera har upphört, dock medundantag för --och läns landsting. Ijämförelse med den tidigare verksamheten i och kannämnas att där medverkar i verksamheten.Uppsala läns landsting har dock erinrat samtliga läkare ilandstingen om och regeringens beslut att allutdelning av sprutor och kanyler utanför kontrolleradförsöksverksamhet måste upphöra. Det råder dock viss oklarhet omall utdelning av sprutor och kanyler därefter upphört.Socialstyrelsen avser att följa upp saken under hösten.Aids-delegationen har begärt att man inomregeringskansliet överväger olika möjligheter attlagstiftningsvägen förhindra fortsatt utdelning av sprutor ochkanyler i . Delegationen har också tagit upp diskussionermed i för att få underlag för ytterligareåtgärder.Som svar på en interpellation om utdelning av sprutor tillpersoner som missbrukar narkotika intravenöst anförde statsrådetLindqvist bl.a. att han fann att den nämndaverksamheten vid i strider mot deuttalanden som gjorts av regering och riksdag. Han skulle därförinformera sig om vad som framkommer dels vid aids-delegationensbesök i , dels vid aids-delegationens fortsattaöverväganden i frågan. Först därefter ansåg statsrådet att hanvar beredd att överväga eventuella ytterligare åtgärder.Utskottet gör nu samma bedömning som tidigare att utbyte avsprutor och kanyler endast får förekomma i samband med en nogakontrollerad försöksverksamhet, som har till syfte att sökavetenskapligt stöd för metodens värde i kampen mot aids.Utskottet vidhåller också sin tidigare uppfattning omförutsättningarna för en sådan försöksverksamhet, bl.a. attförsöksverksamheten inte får göras mer omfattande än vad som ärabsolut nödvändigt för att tillgodose kraven på vetenskaplighet.Utskottet förutsätter liksom tidigare att regeringen ellersocialstyrelsen skyndsamt vidtar åtgärder eller att regeringenåterkommer till med förslag till åtgärder som kanstoppa utbytesverksamheten, om det visar sig att utbyte skerutanför den speciella försöksverksamheten. Motion So436 (c)yrkande 6 får med det anförda anses tillgodosedd. Utskottetsställningstagande innebär att utskottet inte är berett attompröva förutsättningarna för sprututbytesprogrammet. MotionSo430 (fp) yrkande 4 avstyrks därför.Anonymitet vid HIV-testI motion So430 (fp) begärs ett tillkännagivande om vad somanförs om möjligheten till anonymitet vid HIV-testning(yrkande 5). Motionärerna anser att full anonym testning börkunna utföras för dem som så önskar. Den lilla förlust somanonym testning medför för samhällskontrollen uppvägs enligtmotionärerna mer än väl av det faktum att fler kan antas viljatesta sig.Frågan om anonymitet vid HIV-testning har behandlats avutskottet vid upprepade tillfällen. I betänkandet1988/89:SoU9 redovisades de regler som finns ipatientjournallagen (1985:562) och förordningen (1986:198) omprovning för infektion av HIV. Där återgavs också utförligtutskottets tidigare ställningstaganden i anonymitetsfrågan.Utskottet vidhöll uppfattningen att en fullständig anonymitetvid HIV-test skulle rubba grunderna för smittskyddslagenstillämpning. Enligt utskottets uppfattning skulle det bli mycketsvårt att försvara en lagstiftning som innehåller möjlighetertill ibland synnerligen ingripande tvångsåtgärder, om samhälletsamtidigt ger patienter möjlighet att vara anonyma även efterett positivt test och därigenom undandra sig lagens åtgärder. Dåaktuella motioner avstyrktes.I betänkandet 1989/90:SoU21 anförde utskottet endast attdet inte ändrat inställning i frågan om anonymitet. Den dåaktuella motionen avstyrktes. (Reservation fp, vpk och mp)Utskottet vidhåller sin tidigare inställning och avstyrkerdärför motion So430 (fp) yrkande 5.Ersättning till patienter som smittats i samband medblodtransfusionI motion 1989/90:So510 av () hemställs attriksdagen begär att regeringen skall återkomma tillriksdagen med förslag om statlig ersättning tilltransfusionssmittade HIV-patienter (yrkande 1). Motionärenanser att de nuvarande ersättningsmöjligheterna genom Konsortietför patientförsäkringar är otillräckliga.Antalet personer som genom blodprodukter fått HIV uppgick den31 till 192. Av dessa har 91 smittats genomblodtransfusioner. 11 personer har avlidit.Huvudmännen för hälso- och sjukvården har tecknat avtal ompatientförsäkring för att patienter som drabbas av allvarligakomplikationer skall kunna få ersättning utan större förfång.Ersättning lämnas utan att den skadelidande behöver bevisa attskadan vållats genom fel eller försummelse. Patientförsäkringenger de skadade ersättningar enligt skadeståndsrättsligaprinciper.Till dem som HIV-smittats i samband med behandling inom hälso-och sjukvården har patientförsäkringen, så snart smittan blivitkänd, inledningsvis betalat ut ett engångsbelopp på högst90000 kr. Efter ingående diskussioner mellan företrädare förde transfusionssmittade och patientförsäkringen har enighetnåtts om ett schablonmässigt engångsbelopp på ytterligare145000 kr. Beloppet är skattefritt och innebär attförsäkringen förskotterar den ersättning som de smittadeberäknas komma att ha rätt till enligt försäkringsvillkoren.Detta erbjudande kom till efter önskemål från de smittade, ochflertalet har valt att utnyttja möjligheten att utan väntetidkunna disponera ersättningen.Om de smittade på grund av infektionen kan arbetabetalar patientförsäkringen dessutom ut en livränta som avses geen bibehållen ekonomisk standard. Efterlevande make/maka ochbarn har också rätt till underhållsersättning från försäkringen.Nivån på försäkringen följer de nivåer som gäller förskadeståndsersättning enligt dagens praxis i . Regeringentillkallade en kommitté (dir. 1988:76 medändring enl. beslut ) med uppgift att se överreglerna om ersättning för ideell skada i samband medpersonskada m.m. En av kommitténs huvuduppgifter är att övervägaom ersättningsnivån vid ideell skada bör höjas. Kommitténberäknas avsluta sitt arbete före utgången av . Frågan omersättning till transfusionssmittade behandlas med förtur avkommittén.Lagutskottet, som handlägger patient- ochläkemedelsförsäkringsfrågor, har med hänvisningtill det pågående utredningsarbetet avstyrkt motionskrav omhöjning av ersättningsbeloppen från patient- ochläkemedelsförsäkringarna. Utskottet uttalade dock i detsammanhanget att det självfallet är angeläget att den som skadaspå grund av felbehandling eller av läkemedel kompenseras fulltut för skadan (1989/90:LU30). Några skäl för att just de somtillfogas behandlings- eller läkemedelsskador generellt settskall vara berättigade till påtagligt högre ersättning förideell skada än andra människor som oförskyllt drabbas av enpersonskada kunde utskottet dock inte finna. Lagutskottetsbetänkande har godkänts av (RD 1989/90:123).Socialutskottet har bl.a. i betänkandet 1989/90:SoU17framhållit betydelsen av att de människor som drabbats avHIV-smitta genom blodprodukter på allt sätt får samhälletsstöd.Utskottet anser det viktigt att de människor som genomblodprodukter smittats av HIV på allt sätt får samhällets stöd.Med hänsyn till det pågående utredningsarbetet anser dockutskottet att nu bör avstå från något sådant initiativsom avses i motion So510 (m). Yrkande 1 i motionen avstyrksdärför. beträffande informationen om HIV och aidsatt avslår motionerna 1989/90:So429 yrkande 2 och1989/90:So436 yrkande 1,res. 1 (m, c)2. beträffande stödet till frivilligorganisationeratt avslår motion 1989/90:So436 yrkande 5,res. 2 (m, c)3. beträffande information till homo- och bisexuellaatt avslår motion 1989/90:So436 yrkande 7,4. beträffande stärkande av ungdomars identitetatt avslår motion 1989/90:So541 yrkande 1,res. 3 (v)5. beträffande statliga bidrag till Stockholmatt avslår motion 1989/90:So647 yrkande 3,6. beträffande uppföljning av smittskyddslagenatt avslår motion 1989/90:So436 yrkande 4,7. beträffande kontaktspårningatt avslår motion 1989/90:So429 yrkande 3,res. 4 (m)8. beträffande patientens kostnader för behandling enligtsmittskyddslagenatt avslår motion 1989/90:So429 yrkande 5,res. 5 (m)9. beträffande infektion av Aspergillusatt avslår motion 1989/90:So477,10. beträffande viss översyn av brottsbalkensstraffbestämmelseratt avslår motion 1989/90:So429 yrkande 6,res. 6 (m)11. beträffande maximering av antalet metadonpatienterm.m.att avslår motionerna 1989/90:So317 yrkande 7 och1989/90:So430 yrkandena 2 och 3,12. beträffande utdelning av rena sprutor tillnarkotikamissbrukareatt avslår motionerna 1989/90:So430 yrkande 4 och1989/90:So436 yrkande 6,res. 7 (fp)res. 8 (m) - motiv.13. beträffande anonymitet vid provtagningatt avslår motion 1989/90:So430 yrkande 5,res. 9 (fp, v, mp)14. beträffande statlig ersättning tilltransfusionssmittadeatt avslår motion 1989/90:So510 yrkande 1.res. 10 (m)den 27 november 1990På socialutskottets vägnarDaniel TarschysNärvarande: (), (), AnitaPersson (s), (), (), (), (), Per Stenmarck (m), (), (), (), IngridHemmingsson (m), (), (), AnitaStenberg (mp), () och (). Informationen om HIV och aids (mom. 1)(), (), Per Stenmarck (m),() och () anserdels att den del av utskottets yttrande på s. 8 som börjarmed "När det" och slutar med "(c) yrkande 1." bort ha följandelydelse:Eftersom det främsta spridningssättet för HIV är genomsexuellt umgänge anser utskottet, i likhet med motionärerna, attinformation som påverkar attityder och beteenden är avgörandeför att hejda smittspridningen. Det är angeläget att de centraltinitierade informationsinsatserna fortsätter och attinformationen till allmänheten varieras och utformas så attmänniskor väcks till insikt och engagemang, till att sökaytterligare information och till att testa sig. Sambandet mellanett oförsiktigt bruk av alkohol och sexuellt riskbeteende måsteframhållas tydligare. Utskottet anser att ett bra tillfälle attge en djupare och mer personligt inriktad information är vidHIV-testning. Sådan rådgivning har emellertid inte alltidfungerat, varför en utvärdering av rådgivningen bör komma tillstånd.Vad utskottet anfört med anledning av motionerna So429 (m)yrkande 2 och So436 (c) yrkande 1 bör som sin meningge regeringen till känna.dels att utskottet under mom. 1 bort hemställa:1. beträffande informationen om HIV och aidsatt med anledning av motionerna 1989/90:So429yrkande 2 och 1989/90:So436 yrkande 1 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört,2. Stödet till frivilligorganisationer (mom. 2)(), (), Per Stenmarck (m),() och () anserdels att den del av utskottets yttrande på s. 8 som börjarmed "Utskottet har" och slutar med "yrkande 5 avstyrks." bort haföljande lydelse:Utskottet delar motionärernas uppfattning att det förebyggandearbetet inte får avstanna. Om det skall vara möjligt att hanteravetskapen om att en kamrat är smittad behövs det merinformation, fler samtal och mer förberedelsearbete. I det härsammanhanget har bl.a. frivilligorganisationerna viktigauppgifter att fylla. Bidrag har visserligen utgått tillorganisationernas informationsarbete, men utskottet anser attrestriktiviteten varit onödigt stor när det gäller beviljande avanslag. Enligt utskottets uppfattning bör en större del av destatliga informationsmedlen avsättas tillfrivilligorganisationernas förebyggande och stödjande arbete.Vad utskottet anfört med anledning av motion So436 (c) yrkande5 bör som sin mening ge regeringen till känna.dels att utskottet under mom. 2 bort hemställa:2. beträffande stödet till frivilligorganisationeratt med anledning av motion 1989/90:So436 yrkande 5som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört,3. Stärkande av ungdomars identitet (mom. 4)() anserdels att den del av utskottets yttrande på s. 8 som börjarmed "Utskottet ansåg" och slutar med "(vpk) yrkande 1." bort haföljande lydelse:Utskottet delar motionärernas uppfattning att det är viktigtatt det HIV-förebyggande arbetet för både homo- ochheterosexuella ungdomar inte blir en ytlig information eller attdet begränsas till kondompropaganda. För att kunna ta ansvarför sitt sexuella beteende och undvika att riskera att smittasmåste ungdomar förutom information också få möjlighet att stärkasin egen identitet och därmed sitt självförtroende och sinhandlingsberedskap.Vad utskottet anfört med anledning av motion So541 (vpk)yrkande 1 bör som sin mening ge regeringen till känna.dels att utskottet under mom. 4 bort hemställa:4. beträffande stärkande av ungdomars identitetatt med anledning av motion 1989/90:So541 yrkande 1som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört,4. Kontaktspårning (mom. 7), Per Stenmarck och (alla m)anserdels att den del av utskottets yttrande på s. 12 sombörjar med "Den utvärdering" och slutar med "yrkande 3avstyrks." bort ha följande lydelse:Det är av stor betydelse att den bedrivs intensivt och på ettkompetent och förtroendeingivande sätt. Genom kontaktspårningkan man dels finna smittade, dels få viktig information ochkunskap. Utskottet konstaterar dock att kontaktspårningenfungerar olika väl i landet. Därför är det nödvändigt att desskvalitet och resurser omgående utvärderas så att åtgärder kanvidtas för att få en effektiv kontaktspårning i hela landet.Vad utskottet anfört med anledning av motion So429 (m) yrkande3 bör som sin mening ge regeringen till känna.dels att utskottet under mom. 7 bort hemställa:7. beträffande kontaktspårningatt med anledning av motion 1989/90:So429 yrkande 3som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört,5. Patientens kostnader för behandling enligt smittskyddslagen(mom. 8), Per Stenmarck och (alla m)anserdels att den del av utskottets yttrande på s. 13 sombörjar med "Utskottet finner" och slutar med "(m) yrkande 5. "bort ha följande lydelse:Enligt den nya smittskyddslagen är all undersökning, vård ochbehandling som behövs från smittskyddssynpunkt vid ensamhällsfarlig sjukdom kostnadsfri för patienten om den utförsinom den landstingskommunala sjukvården. Endast undersökningarsom utförs av en privat verksam, försäkringsansluten läkare föratt utreda om någon har smittats av en samhällsfarlig sjukdom ärgratis för patienten. Utskottet avvisar bestämt den åtskillnadsom här görs mellan offentlig och enskild vård. Att patientenhar frihet att välja vårdgivare är särskilt viktigt när detgäller sexuellt överförda sjukdomar. När det gäller HIV tordevalfriheten vara av avgörande betydelse för att man medförtroende skall vilja vända sig till sjukvården. Utskottetanser att vård och behandling bör vara kostnadsfria oavsett hosvilken läkare en smittad avser söka vård och behandling.Regeringen bör återkomma till med ett förslagtill ändring av smittskyddslagen i enlighet härmed.Vad utskottet anfört med anledning av motion So429 (m) yrkande5 bör som sin mening ge regeringen till känna.dels att utskottet under mom. 8 bort hemställa:8. beträffande patientens kostnader för behandling enligtsmittskyddslagenatt med anledning av motion 1989/90:So429 yrkande 5som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört,6. Viss översyn av straffbestämmelser (mom. 10), Per Stenmarck och (alla m)anserdels att den del av utskottets yttrande på s. 16 sombörjar med "Utskottet vidhåller" och slutar med "(m) yrkande 6. "bort ha följande lydelse:Då smittskyddslagen saknar straffbestämmelser är det enligtutskottets mening en förutsättning för ett effektivt smittskyddatt bestämmelser verkligen kan tillämpas i de fallnågon avsiktligt eller av grov oaktsamhet sprider smitta av ensamhällsfarlig sjukdom. Enligt utskottets uppfattning råder vissosäkerhet på denna punkt. Utskottet anser därför att en översynav i aktuellt avseende bör göras.Vad utskottet anfört med anledning av motion So429 (m) yrkande6 bör som sin mening ge regeringen till känna.dels att utskottet under mom. 10 bort hemställa:10. beträffande viss översyn av brottsbalkensstraffbestämmelseratt med anledning av motion 1989/90:So429 yrkande 6som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört,7. Utdelning av rena sprutor till narkotikamissbrukare (mom.12)och (båda fp) anserdels att den del av utskottets yttrande på s. 20 sombörjar med "Utskottet gör" och slutar med "avstyrks därför. "bort ha följande lydelse:Narkotikapolitikens mål är ett narkotikafritt samhälle.Kraftfulla åtgärder måste enligt utskottets mening vidtas föratt hindra narkotikans vidare spridning och stödja narkomanernai deras ansträngning att upphöra med missbruket. I detta arbetefyller hälso- och sjukvården en viktig uppgift.Oberoende härav är det även en uppgift för hälso- ochsjukvården att förebygga och behandla ohälsa bland narkomaner.Narkotikamissbrukare har samma rätt till en god hälso- ochsjukvård som andra människor i . Hälso- och sjukvårdenhar också ansvar för smittskyddet och bekämpningen av sjukdomarsom HIV.Vissa sjukdomar, såsom gulsot och HIV, sprids i storutsträckning genom att narkomaner delar förorenadeinjektionsverktyg. Såvitt gäller HIV är detta en av farsotensviktigaste spridningsvägar. Det finns en rad kända exempel påatt stora delar av injektionsmissbrukarna inom skildastorstadsområden har infekterats med HIV på dettasätt. Smittade missbrukare har sedan på sexuell väg förtinfektionen vidare till den icke-missbrukande befolkningen.Det är mot denna bakgrund som man på många håll i världen harstartat sprututbytesprogram för att motverka bruket avförorenade verktyg och därmed hejda spridningen av HIV. I mångaländer kan sprutor och kanyler köpas fritt på apoteken. WHO harfastslagit att injektionsmissbrukare inte bör förmenas tillgångtill rena verktyg. Vid ett expertmöte som WHO höll i Sverige1986 var det enbart från svensk sida som det riktadesinvändningar mot denna i övrigt enhälligt omfattanderekommendation.Den verksamhet som bedrivs i och byggerföljaktligen på en grundsyn som har stark internationellförankring. Även i har denna grundsyn accepterats avt.ex. , , Läkare mot aids, , , , Alro samt Statensmedicinsk-etiska råd.Ingen av de vetenskapliga utvärderingar som genomförts harkunnat påvisa några från narkotikapolitisk synpunkt negativaeffekter av programmet i och . Tvärtom har man kommiti kontakt med tidigare okända narkomaner och kunnat erbjuda demsåväl HIV-test som hälsoupplysning och narkomanvård. Somtidigare påpekats från går det visserligen inteatt med säkerhet fastställa sambandet mellansprututbytesverksamheten och den mycket låga smittspridningenbland injektionsmissbrukare i --Lund-området, menresultaten är ändå så pass lovande att en fortsatt och vidgadverksamhet enligt samma modell rekommenderas.Utskottet anser att sprututbytesverksamheten bör bedrivas isamverkan och kontakt med andra samhällsorgan såsomsocialtjänsten och polisen. Utskottet ser dock ingen anledningatt uppställa den typ av restriktioner som regeringen tidigaregjort. Utskottet vill i sammanhanget erinra om att det knappastär genom metodanvisningar från riksdag och regering somframgångsrik vetenskaplig verksamhet kan bedrivas. Det är enligtgrundlagen (RF 11:7) heller inte statsmakterna som har attavgöra vilka typer av förebyggande insatser som står iöverensstämmelse med vetenskap och beprövad erfarenhet.