bet · GE01TU5 · 1990-11-06 00:00:00 — Enligt motionärerna börreglerna innebära antingen att mobiltelefon bara får användas avföraren då fordonet står stilla eller att det skall krävas attmobiltelefonutrustningen är sådan att "telefonluren" intebehöver hållas med handen vid användning.Utskottet har tidigare behandlat och avstyrkt motionsförslagvari motionärerna har vänt sig mot användning av mobiltelefoneri motordrivna fordon -- senast i betänkande /88:16(s.18).I överensstämmelse med vad utskottet då gjorde vill utskottetpeka på att följande regler bör utgöra tillräcklig vägledningför användningen av mobiltelefon i fordon, nämligen grundregelnför all vägtrafik (5§ första stycket VTK) att vägtrafikantskall iakttta omsorg och varsamhet i trafiken, den särskildaregeln för trafik med fordon (19§ VTK) att fordonsförare skallkunna föra sitt fordon på betryggande sätt samt destraffbestämmelser som är knutna till dessa regler. också gjort tidigare vill utskottet framhålla att detpå marknaden finns och efterfrågas mobiltelefoner med sådanamikrofoner och högtalare som medger att fordonsföraren intebehöver hålla i en lur vid användningen av mobiltelefonen (s.k.handsfree-utrustning). Mot nu nämnd bakgrund avstyrker utskottetförslagen i motionerna T412 (s) och T425(s).Utskottet förutsätter emellertid att TSV följer frågan omanvändning av mobiltelefon i motordrivna fordon och tar deinitiativ som utvecklingen kan föranleda.Tillräcklig anledning för att uttala sig för ensådan informationskampanj och för sådana undersökningar somföreslås i motion T411 (fp) anser utskottet inte föreligga.Utskottet avstyrker därför förslagen i motionen.4.3 Högersväng i korsning med rött ljusI motion T248 (m) yrkande 20 begärs att TSV skall studera ochkomma med förslag i fråga om det -- i en vägkorsning medfordonssignal som visar röd signalbild -- inte ändå skall kunnavara tillåtet att åt höger köra in på den korsande vägen omdenna är fri. Motionärerna framhåller att det bl.a. av miljöskälär viktigt att minska antalet stopp för bilar och att det i USAförekommer att högersväng i korsning med rött ljus är tillåten.Utskottet har tidigare -- senast i betänkande 1989/90:TU9(s.27--28) avstyrkt likartade motionsförslag. Iöverensstämmelse med vad utskottet därvid gjort vill utskottetframhålla att undantag från förbudet att köra mot rött ljus ifordonssignal inte bör kunna komma i fråga. kunna leda till att respekten för rött ljus i trafiksignalöver huvud taget minskar. Genom att i vägkorsningar, där så ärlämpligt, inrätta körfält för högersvängande trafik liksom genomandra dylika arrangemang kan man, som utskottet ocksåframhållit, uppnå en smidig avledning av trafik åt höger.Med hänsyn till det anförda avstyrker utskottetmotionsförslaget.4.4 Tillämpningen av "högerregeln" till förmån för cyklandeFör trafiken på väg gäller bl.a. att förare av ett fordon(t.ex. en bil) har i vägkorsning väjningsplikt mot fordon (t.ex.en cykel) som närmar sig från höger på annan väg("högerregeln" i 38§ VTK). Bestämmelsen är straffsanktioneradmed böter högst . (164§ VTK).I motion T419 (vpk) anförs bl.a. att högerregeln möjligengäller bilförare emellan men att det är direkt livsfarligt fören cyklande att förlita sig på att den iakttas till förmån förhonom. Motionärerna begär -- såvitt här är i fråga -- förslagtill regler som skall förbättra den cyklandes situation i dettahänseende.Den straffsanktionerade "högerregeln" gäller som nämnts äventill förmån för de cyklande. Någon författningsändring för atttillgodose syftet med motionsförslaget erfordras därför inte.Vad som krävs är efterlevnad av regeln. Härtill kaninformationsinsatser m.m. bidra. Med hänsyn till att de cyklandeprioriteras såsom oskyddade trafikanter i trafiksäkerhetsarbetetfinns det anledning räkna med att deras situation fortlöpandeföljs. Något initiativ med anledning avmotionsförslaget synes inte erforderligt. Det avstyrks sålunda.4.5 Omkörning på körfält trots mötande fordonEnligt 49 § VTK får fordonsförare göra omkörning endast om detkan ske utan fara. Omkörning får enligt paragrafen bl.a. ej skeom det körfält som skall användas vid omkörningen på entillräckligt lång sträcka ej är fritt från mötande trafik ellerannat hinder för omkörning.I motion T407 (m) anförs att på våra vägar med 14 meters breddregelmässigt och förekommer att förare, som kanöverblicka den framförliggande körbanan, företar omkörning dåmötande fordon väjer ut mot vägrenen. Motionärerna begär attreglerna om omkörning i 49§ VTK skall bringas iöverensstämmelse med den ordning vid omkörning som harutvecklats.Bifall till motionsförslaget skulle enligt utskottets meninginnebära ökade risker i trafiken. Utskottet kan inte ställa sigbakom en sådan ordning. Motionsförslaget avstyrks således.4.6 Säkerheten för gående på obevakat övergångsställeEnligt 82 § VTK skall fordonsförare vid bevakatövergångsställe lämna gående som på rätt sätt har gått ut påövergångsstället tillfälle att passera. Detta gäller även omföraren får korsa övergångsstället enligt trafiksignaler ellertecken av polisman.Enligt 83 § VTK skall en fordonsförare som närmar sig ettobevakat övergångsställe anpassa hastigheten så, att haninte åstadkommer skada för gående som är ute på övergångsställeteller som just skall gå ut på detta. Om det behövs för att lämnagående tillfälle att passera skall föraren stanna.I 136 § VTK föreskrivs bl.a. att gående som skall gå ut påobevakat övergångsställe skall ta hänsyn till avståndet till ochhastigheten hos de fordon som närmar sig övergångsstället.Bestämmelserna i 82 och 83 §§ VTK är straffsanktionerade medböter högst 1000 kr.I motion T419 (vpk) kritiseras reglerna beträffande obevakatövergångsställe för att de inte ger tillräcklig säkerhet för degående. Bilisterna har enligt motionärerna kunnat ta sigföreträdesrättigheter vid obevakade övergångsställen och dessahar blivit livsfarliga för de gående, därför att de gående intehar en med bilförare jämlik ställning vid övergångsställena.Motionärerna begär -- såvitt här är i fråga -- förslag tillregler som skall förbättra de gåendes situation vid obevakadeövergångsställen.I likhet med vad utskottet gjorde vid behandlingen av ettlikartat motionsyrkande i betänkande 1989/90:TU9 (s.22--23)vill utskottet framhålla följande.Det är viktigt att de gåendes situation i trafiken följs.Utskottet kan dock inte tillstyrka en så långtgående regel somatt gående skall ges företräde framför fordon på obevakadeövergångsställen. Utskottet förutsätter emellertid attväghållarna med uppmärksamhet följer utvecklingen av gång- ochfordonstrafiken vid sådana övergångsställen som används merafrekvent och sörjer för att de blir bevakade när gång- ochfordonstrafiken vid dem har fått en större omfattning.Utskottet redovisade i betänkandet hur de gåendes situationvid övergångsställen hade uppmärksammats genomföljande åtgärder m.m.VTI hade genomfört ett av bekostat försök medförstärkt information till fordonsförarna i de fall gående avseratt passera ett obevakat övergångsställe (redovisat iVTI-meddelande557).Till följd av en genomförd skärpning av reglerna i16§ KKL om återkallelse av körkort skall körkort bl.a.återkallas i större utsträckning än vad som har varitfallen vid omkörning vid övergångsställe.TSV avsåg enligt verkets Trafiksäkerhetsprogram 1989 attunder /91 och närmast därefter följande budgetårarbeta med ett program som syftar till utökade skyldigheter förfordonsförare vid passage av markerat övergångsställe. EnligtTrafiksäkerhetsprogram 1990 (s.50) avser verket att under åren1990--1992 informera bilister om deras skyldighet att lämnaföreträde för gående vid övergångsställen.Med hänsyn till det anförda torde här aktuellt motionsförslagkunna lämnas utan initiativ av . Det avstyrks således.4.7 Minskning av högsta bruttovikt och största längd förmotordrivna fordon och fordonstågEnligt 106 § VTK gäller att på vägar med bästa bärighet fårframföras motordrivna fordon och fordonståg med högst 10 tonsaxeltryck, högst 16 tons boggitryck och högst 56 tonsbruttovikt.Fr.o.m. den 1april 1990 utsträcktes på grundval av förslag i1987/trafikpolitiska proposition (s. 166--167) den högstatillåtna bruttovikten till . I propositionenförutskickades att omkring den högsta tillåtnabruttovikten skulle höjas till och det högsta tillåtnaboggitrycket till . Utskottet hade inte något att erinramot dessa förslag m.m. (bet. /88:20 s.17--18,rskr.297).I 109 § VTK föreskrivs att motorfordon eller därtill kopplatfordon inte får föras på väg som inte är enskild, om längden påfordonet eller fordonståget, lasten inräknad, överstiger 24meter. Begränsning till högst av största längd förfordon och fordonståg infördes genom en ändring den 1 januari1968 av vägtrafikförordning.I motion T220 (mp) begärs -- för att vägtrafikens negativainverkan på miljön och de trängselproblem som finns ivägtrafiken skall minskas -- att senast högstatillåtna bruttovikt skall var sänkt till (yrkande 17) ochstörsta tillåtna längd (yrkande16).Föreskrifter om högsta bruttovikt och största längd påvägfordon har ytterst sin grund i överväganden om fördelningenav transportuppgifterna i samhället. Denna fråga behandlades avutskottet närmare i betänkande /88:13 på grundval avförslag i 1987/trafikpolitiska proposition och imotioner. Det finns därför inte anledning att i detta sammanhanggå närmare in på denna fråga.Sedda isolerade från överväganden som sagts torde ettbifall till motionsförslag om en minskning av högsta tillåtnabruttovikt och största tillåtna längd för här aktuella fordonleda till att den därigenom minskade lastkapaciteten kompenserasgenom ökning av antalet fordon med ökade negativa effekter förtrafiksäkerheten och miljön -- tvärtemot syftet medmotionsförslagen.Motionsförslagen bör således inte föranleda något initiativav . De avstyrks därmed.4.8 Ökad användning av cykelhjälm bland skolbarnI motion T421 (s) framhålls att ökad användning av cykelhjälmvid cykling är viktig för att skador på huvudet skall undvikasvid omkullkörning. För att användningen av cykelhjälm blandskolbarn skall ökas begär motionärerna att en särskild kampanjför ökad hjälmanvändning skall övervägas liksom ekonomiskstimulans för hjälminköp.NTF bedriver i samverkan med flera av de itrafiksäkerhetsrådet representerade myndigheterna informationför ökad användning av hjälm vid cykling. VTI har i rapportenCykelhjälmsanvändning i (VTI-meddelande 582) redovisatstudier av hjälmanvändningen i september månadåren 1988 och 1989. Dessa studier visar att användningen avhjälm bland cyklande har ökat -- ibostadsområden bland barn från ca 20%till och bland grundskolebarn från till ca17%.Mot bakgrund av nämnda förhållanden synes något initiativ avriksdagen för ökad cykelhjälmsanvändning bland skolbarn intevara påkallat. Motionsförslaget avstyrks därmed.4.9 Krav på bilbälten i skolskjutsfordonEnligt 11 § FK gäller att personbil och lätt lastbil skallvara utrustade med bilbälten för förarplatsen och varjepassagerarplats. Bilbälte behövs dock enligt föreskrifter av TSVinte för sittplats på längsgående säte, bakåtvänt säte ellerklaffsits. I tung lastbil skall enligt 11§ FK finnasfästpunkter för bilbälten. I bussar krävs inte bilbälten.I 117 a § VTK föreskrivs att den som färdas i en personbileller i en lätt lastbil skall sitta på en sittplats som ärutrustad med bilbälte om en sådan plats är tillgänglig och skalldärvid använda bilbältet. Den som färdas i en buss på en sådansittplats som är utrustad med bilbälte skall använda bältet.Särskilda bestämmelser om krav på fordon och om användningav bilbälte, m.m. har meddelats i fråga om sådan skolskjutsningför elever i förskola, grundskola, gymnasieskola ellermotsvarande skola som ordnas av det allmänna. De grundläggandebestämmelserna finns i förordningen (1970:340) omskolskjutsning. har meddelats av TSV-- i huvudsak i TSVs föreskrifter om skolskjutsning (TSVFS1988:17). Enligt 6§ skolskjutsningsförordningen skall den somfärdas i en personbil som används vid skolskjutsning användabilbälte.På förslag i proposition 1987/88:33 om säkerheten för barn ibil m.m. godkände (bet. /88:5, rskr.89)riktlinjer m.m. för användning av särskilda skyddsanordningaroch bilbälten, varigenom kraven på användning av bilbälten iprivata transporter och skolskjutsar skärptes. Vid tiden föravgivandet av propositionen användes i skolskjutsning bl.a.personbilsregistrerade småbussar i vilka hade inmonterats s.k.skolskjutsinredning, som möjliggjorde transport av ett stortantal barn men som vanligen saknade bilbälten. Klassificeringenav dessa fordon som personbilar grundades på ett beslut avregeringen . För att inte skolskjutsningsmöjligheterna ikommunerna i onödan skulle reduceras i det korta perspektivetförutsattes det att -- sedan skärptare krav påbilbältesanvändning införts på grundval av riktlinjerna ipropositionen -- dispens för användning av dessa småbussarskulle kunna meddelas under en övergångstid.I motion T427 (fp) kritiserar motionären förhållandet attpersonbilsregistrerade fordon som inte har bilbälten för allapassagerare -- varmed motionären kan ha åsyftat både taxibilarmed klaffsitsar, som är vanliga som skolskjutsningsfordon, ochpersonbilsregistrerade småbussar med s.k. skolskjutsinredning --får användas för skolskjutsning samt att bussar som inte harbilbälten används för skolskjutsning. Skolskjutsning skernämligen i stor utsträckning med bussar i kollektivtrafik.Motionären begär att krav skall införas på att barn iskolskjutstrafik alltid skall ha bilbälten.Enligt övergångsbestämmelser i förordning (1988:68) om ändringi skolskjutsförordningen -- vilken avsåg ändringar somförutskickats i ovannämnda proposition -- samt punkt 8 i TSVsovannämnda föreskrifter om skolskjutsning gäller att personbil,som före har godkänts vid registrerings- ochlämplighetsbesiktning med sittplats utan bilbälte, får användasför skolskjutsning till om kommmunen har getttillstånd till detta.Det återstår sålunda numera en begränsad tid under vilkensådana personbilar får användas för skolskjutsning. Detta börtillgodose motionärens önskemål.Under senare år har i motioner föreslagits ökad standard iskolskjutsningen i olika hänseenden. Utskottet ser gärna attstandarden höjs. Man måste emellertid beakta att kommunerna harkostnader för skolskjutsningen och att därför taxibilar medklaffsistar och bussar -- för vilka som nämnts bälteskrav inteföreligger -- används för skolskjutsning. Föredragandedepartementschefen framhöll i ovannämnda proposition (s.13)bl.a. att alltför höga kostnader för enskilda transporter kundeleda till inskränkningar i skolskjutsverksamheten i stort, dvs.att barnen skulle få ta sig till och från skolan på annat sätt,vilket lätt skulle kunna få negativa konsekvenser förtrafiksäkerheten.Mot bakgrund av det anförda är utskottet inte berett attförorda något initiativ av med anledning av motionen.Den avstyrks sålunda.Det bör här nämnas att som bilaga till en internationellöverenskommelse (SÖ 1959:28) har fogats ett av FNsekonomiska kommission för (ECE) antaget s.k. reglemente(nr80) om typgodkännande av bussäten samt bussar med avseendepå sätens hållfasthet och fastsättning. Reglementet, som träddei kraft , syftar till att säkerställa att bussätena ihändelse av olycka har tillräcklig hållfasthet för att intebrytas sönder eller lossna från sina infästningar. Vidare ställsi reglementet vissa krav beträffande utformningen av sätena föratt säkerställa att passagerare företrädesvis hålls kvar mellansätena i händelse av kollision. På förslag av TSV har regeringeni godkänt reglementet samt utsett TSV till godkännandemyndighet och VTI till utprovande instans.4.10 Transport av barn stående i skolbussarFör närvarande gäller bl.a. följande beträffandeskolskjutsning med buss.Buss skall vara godkänd vid lämplighetsbesiktning för att fåanvändas för skolskjutsning -- såväl yrkesmässig som ickeyrkesmässig sådan trafik. Även bussar som har både sittplatseroch platser för stående passagerare, såsom "stadsbussar" ochbussar för annan linjetrafik, kan godkännas för skolskjutsning.Den 1 januari 1989 upphörde en tidigare möjlighet att lämnamedgivanden till att i buss fick transporteras flera mindre barnän det antal vuxna passagerare, sittande och stående, för vilkabussen var godkänd. För buss och lätt lastbil gäller emellertidatt medgivanden som har lämnats före nämnda datum kan utnyttjasäven i fortsättningen.Buss som används i yrkesmässig trafik skall enligtföreskrifter av TSV vara försedd med förstärkningar avfrontpartiet och av vänstra långsidan för att riskerna skallminskas för skador på passagerare och buss vid en kollision.I motion T432 (c) påpekas att två tredjedelar av de 300 000elever, som får skolskjutsning, åker med ordinariebussar. Motionären begär i här aktuell del av yrkande 6 imotionen att som sin mening skall ge regeringen tillkänna att ambitionen skall vara att skolbarnen skall hasittplatser i skolbussarna.Vid behandling senast i betänkande 1989/90:TU9 (s. 25--26) avmotioner med kritik mot att skolskjutsning sker i bussar --bl.a. kritik mot att barn därvid transporteras stående -- harutskottet framhållit att en buss ändå genom sin storlek ochtyngd m.m. ger en viss säkerhet i trafiken för passagerarna. Närdet gäller utnyttjande av transportkapaciteten iskolskjutsfordon har utskottet tidigare erinrat om ovan citeradeuttalanden om kostnaderna för skolskjutsningen i propositionen1987/88:33.Fråga om införande av förbud mot att barn transporterasstående vid skolskjutsning togs upp i en framlagdrapport om en översyn av bestämmelserna om skolskjutsning, somen arbetsgrupp inom TSV hade utfört. Frågan har dock ännu inteförts vidare. Gällande verksamhetsplanering inom TSV omfattaremellertid bl.a. utredning av frågan om transport i bussar avstående passagerare. I en sådan utredning torde frågan omtransport av barn stående komma att behandlas vidare.Utskottet vill understryka att det är angeläget att allabarn erbjuds sittplatser vid skolskjutsning i buss. Dåutvecklingen torde gå mot att så också blir fallet synes häraktuellt motionsförslag inte behöva föranleda något initiativfrån sida. Det kan därför avslås.4.11 Förbud att köra om stillastående skolskjuts, m.m.Enligt 5 § förordningen (1970:340) om skolskjutsning skallfordon, när det används för skolskjutsning, vara försett medutmärkning som utvisar fordonets användning. TSV har i verketsföreskrifter om anordningar för utmärkning av skolskjuts (TSVFS1985:43) föreskrivit krav på särskilda skyltar med blinklyktor.Blinklyktorna skall enligt TSVs föreskrifter om skolskjutsning(TSVFS 1988:17) tändas då fordonet befinner sig ca 100 meterfrån den plats där det skall stanna för på- eller avstigningsamt släckas när fordonet befinner sig från denplats där på- eller avstigning har skett.Enligt 2 § förordningen om skolskjutsning gäller bl.a. attden kommunala skolstyrelsen skall verka för att särskiltanordnade hållplatser för skolskjutsning utformas så att olyckori möjligaste mån undviks. Skolstyrelsen bestämmer -- eftersamråd med trafiknämnd, polismyndighet och väghållare-- för varje skolskjuts färdväg och de platser där på- elleravstigning bör ske.I motion T432 (c) påpekas bl.a. att barnen i skolskjutsningutsätts för de största olycksriskerna vid avstigning och vidväntan på buss. Motionärerna begär därför i här aktuell del avyrkande 6 i motionen att som sin mening skall geregeringen till känna att omkörningsförbud skall gälla därskolskjuts med blinkande skolskylt har stannat på en plats därdet inte finns bussficka på vägen.Vid behandlingen av propositionen 1987/88:33 om säkerheten förbarn i bil m.m. avslog på förslag av utskottet ettmotionsförslag om införande av stopplikt vid stillaståendeskolskjuts (bet. /88:5 s.12--13, rskr. Utskottetinstämde med föredragande departementschefen i att stoppliktinte borde införas.Enligt propositionen skulle en stopplikt skapa en falsksäkerhet hos skolbarnen, en säkerhet som inte finns på sammasätt då de åker med andra fordon. Det skulle vara svårt förbarnen att ändra sitt beteende med hänsyn till vilket fordon --skolskjuts eller ej skolskjuts -- de har stigit av. Barnen bordedärför lära sig ett beteende ovavsett vilket fordon de åker i.Det förhållandet att det framför allt i landsbygdskommunernaförekommer olika blandformer mellan renodlad kollektivtrafik ochskolskjutstrafik för transporter av skolbarn kunde göra det ännusvårare för barnen att anpassa beteendet med hänsyn till vilketslags fordon de åker med. En stopplikt kunde vidare, anfördesdet, medföra komplikationer för andra trafikanter genom atttrafikrytmen störs till följd av köbildning, och man kunde ocksåförvänta sig ett ökat antal omkörningar av skolskjutsfordon irörelse.Som utskottet gjorde i sitt betänkande 1989/90:TU9(s.26--27) vid behandlingen ånyo av förslag om förbud att köraom stillastående skolskjuts instämmer utskottet i de i 1987/88års betänkande redovisade synpunkterna och är inte berett attstödja införande av förbud att köra om stillastående skolskjuts.Frågan bör dock följas närmare, vilket utskottet har framhållittidigare.Utskottet vill, som utskottet också har gjort tidigare,understryka vikten av att kommuner i samverkan med väghållarevid iordningställande av på- och avstigningsplatser fortsättersträvandena att uppnå högsta möjliga säkerhet för barnen.Med hänsyn till det anförda bör motionsförslaget inteföranleda något initiativ av . Det avstyrks således.4.12 Storleken på felparkeringsavgiftens beloppI princip är parkering på gator och vägar tillåten utan någrabegränsningar. Enligt bestämmelser i lagen (1957:259) om rättför kommun att uttaga avgift för vissa upplåtelser å allmänplats, m.m. äger kommun emellertid -- "i den omfattning sombehövs för att ordna trafiken" -- ta ut avgift för rätten attparkera på sådana allmänna platser som kommunen har upplåtit förparkering.Av trafiksäkerhetsskäl har dock i VTK samt i lokalatrafikföreskrifter, som har meddelats med stöd av VTK,bestämmelser meddelats som inskränker rätten att parkera pågatumark. För överträdelse av vissa av bestämmelserna i kanböter utdömas. Huvudparten av överträdelserna är dock sedan år1977 avkriminaliserade men kan i stället föranledafelparkeringsavgifter enligt lagen (1976:206) omfelparkeringsavgift (FelpL). De överträdelser som kan föranledafelparkeringsavgifter varierar från rena ordningsförseelsersåsom underlåtenhet att betala föreskriven parkeringsavgift tillsådana som är förhållandevis allvarliga fråntrafiksäkerhetssynpunkt, t.ex. parkering på ett övergångsställe.Enligt 3 § FelpL anger regeringen det högsta och det lägstabelopp som felparkeringsavgifter får fastställas till, ochavgiftens belopp fastställs av regeringen eller den myndigheteller kommun som regeringen bestämmer. Enligt 2a§förordningen (1976:1128) om felparkeringsavgift (FelpL)fastställer kommunen felparkeringsavgiftens belopp i de kommunersom svarar för parkeringsövervakning enligt lagen (1987:24) omkommunal parkeringsövervakning. I andra kommuner fastställsbeloppet av . Vid tiden för avgivandet av häraktuell motion fick avgiftens belopp fastställas till lägst 75och högst 300 kr.Vid tiden för avgivande av motionen hade regeringen iförordningen (1986:210) om felparkeringsavgifter i vissa fallföreskrivit att utan hinder av bestämmmelserna om högstaavgiftsbelopp i 2a§ FelpL avgiften fick fastställas till iStockholms och kommuner . i följande fall,nämligen för överträdelser av föreskrifter (1) om förbud attstanna, (2) om förbud att parkera på markerad busshållplats samt(3) om rätt att parkera på parkeringsplatser avsedda förhandikappade.I motion T437 (m) kritiseras felparkeringsavgiften på 500 kr.som alltför hög. Motionären begär att felparkeringsavgift skallfå fastställas till högst en hundradel av basbeloppet enligtlagen (1962:381) om allmän försäkring. harbasbeloppet fastställts till . (SFS 1989:1042).Utskottet anser inte att en avgift på . i ochGöteborg är alltför hög som påföljd för en allvarligfelparkering.