bet · GE01KU6 · 1990-10-09 00:00:00 — Negativ föreningsrätt samtkollektivanslutning m.m. Utskottet behandlar i detta betänkande motioner som har väcktsunder den allmänna motionstiden . Det gäller yrkanden omgrundlagsskydd för negativ föreningsrätt samt om förbud motkollektivanslutning resp. organisationsanslutning. Fyra reservationer -- två gemensamtav moderata samlingspartiet, och samttvå av de gröna -- föreligger, vidare harvänsterpartiet avgett ett särskilt yttrande. 1989/90:K206 av m.fl. (m) vari yrkas10. att hos regeringen begär förslag till ändring iregeringsformen för att säkerställa den negativaföreningsrätten.1989/90:K207 av och (bådam)vari yrkas1. att beslutar att enskild person får antas sommedlem i en politisk sammanslutning endast genom egen ansökan,2. att beslutar att fristående organisation intefår anslutas till politiskt parti.1989/90:K212 av m.fl. (c) vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär förslag om ändring iregeringsformen för att säkerställa den negativaföreningsrätten.1989/90:K215 av m.fl. (fp) vari yrkas5. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om ändring i grundlagen innebärande engaranti för enskild persons negativa föreningsrätt.1989/90:K221 av Per Stenmarck och (bådam)vari yrkas att hos regeringen begär förslag tilländring i regeringsformen för att säkerställa den negativaföreningsrätten.1989/90:K224 av m.fl. (c, m och fp) vari yrkasatt beslutar anta följande förslag till lag omformerna för anslutning till politiskt parti:Enskild person får antas som medlem i politisk sammanslutningendast om han genom egen ansökan gett till känna att han önskarinträda i sammanslutningen. Antas någon som medlem utan sådanansökan, saknar det rättsverkan.Denna lag träder i kraft den 1 juli 1990.1989/90:K241 av i och (bådac) vari yrkas att som sin mening ger regeringentill känna att fristående organisation inte får anslutas tillpolitiskt parti.1989/90:K253 av Hans Leghammar m.fl. (mp) vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär förslag till lag, så attkollektivanslutning till politiska partier helt förbjuds.1989/90:K256 av m.fl. (m) vari yrkas1. att hos regeringen begär förslag till ändring iregeringsformen för att säkerställa den negativaföreningsrätten.Motiveringen återfinns i motion 1989/90:A760. Negativ föreningsrättBakgrundFöreningsfriheten innebär enligt 2kap. 1§ regeringsformen(RF) en frihet gentemot det allmänna att sammansluta sig medandra för allmänna eller enskilda syften. Den s.k. negativaföreningsrätten anges i 2kap. 2§RF som ett skydd mot atttvingas tillhöra politisk sammanslutning, trossamfund ellerannan sammanslutning för åskådning i politiskt, religiöst,kulturellt eller annat sådant hänseende. I likhet med denpositiva föreningsfriheten och de andra i regeringsformenangivna s.k. opinionsfriheterna samt vad som i övrigt i huvudsakgäller beträffande rättighetsreglerna i regeringsformen är dennegativa föreningsrätten formulerad som en frihet som gällerendast i förhållandet mellan den enskilde och det allmänna. Sinnuvarande utformning har bestämmelsen om den negativaföreningsrätten fått i samband med de ändringar iregeringsformens rättighetskapitel som på grundval av 1973 årsfri- och rättighetsutredning genomfördes fr.o.m. den 1januari1977.I proposition 1975/76:209 om ändring i regeringsformen(s.85f.) erinrades om att fri- och rättighetsutredningen isitt betänkande (SOU1975:75) Medborgerliga fri- ochrättigheter -- Regeringsformen hade åberopat åtskilligaomständigheter som stöd för en begränsning av skyddet för fri-och rättigheter till att i allmänhet gälla endast den enskildesrelation till den offentliga makten, inte förhållandet enskildaemellan. Utredningen hade bl.a. påpekat att ett rättighetsskyddsom skall gälla gentemot lagstiftaren, , måste ges enform som binder denna, nämligen i grundlag, medan det däremotför att skydda medborgarnas rättigheter mot angrepp från andraenskilda i de flesta fall var tillräckligt med vanlig lag.Utredningen hade inte ansett det som praktiskt möjligt att låtarättighetsskyddet generellt avse också förhållandet mellanenskilda inbördes. Man skulle i så fall ha varit nödgad att igrundlagen detaljerat ange vilka rättighetskränkande beteendensom är förbjudna för den enskilde och vilka rättsverkningar somär knutna till överträdelser av förbuden. Utredningen hade ocksåpekat på de problem som en grundlagsreglering, som generelltskyddar fri- och rättigheterna också gentemot enskilda, skullemedföra för civilrättens del. I det sammanhanget nämndes dekonflikter som kunde uppkomma mellan grundlagensrättighetsregler och de civilrättsliga reglerna på avtals- ochegendomsrättens område.Departementschefen fann utredningens ställningstagande välunderbyggt. Han framhöll att det uppenbarligen inte varpraktiskt möjligt att i grundlag ge rättigheterna ett omfattandeskydd gentemot angrepp från enskilda och att det enligt hansmening i de allra flesta fall inte heller förelåg något behov avett sådant skydd. De möjligheter som erbjöds genom den vanligalagstiftningen fick anses vara helt tillräckliga.Utskottet har tidigare, i samband med grundlagspropositionenoch i anledning av motioner från allmän motionstid, behandlatfrågan om negativ föreningsrätt.Vid reform med förstärkningar i regeringsformens fri-och rättighetsregler tog utskottet (KU 1975/76:56 s. 20) avståndfrån tanken att i grundlag ge rättigheterna ett skydd gentemotangrepp från enskilda. Enligt utskottets mening var det intevare sig praktiskt möjligt eller lämpligt att till utredninguppta också den i sin helhet mycket omfattande frågan omrättighetsskydd för enskild mot annan enskild. Frågor om sådantskydd borde som dittills lösas inom den vanliga lagstiftningensram. De olika önskemål som därvid kunde vara aktuella fickenligt utskottet övervägas allteftersom de framkom. Vid sinbehandling av olika sakfrågor i t.ex. motioner och propositionerkunde ta initiativ till erforderliga utredningar. uttalande avgavs en reservation (m). följdeutskottet (rskr.414).Under en följd av år, (1989/90:KU7), harutskottsmajoriteten avstyrkt motioner om en grundlagsfäst rättenskilda emellan att t.ex. stå utanför en förening; för ennärmare redogörelse över frågans tidigare behandling hänvisastill det angivna betänkandet. Det kan här också nämnas attriksdagen avslog motionsyrkanden om enlagstadgad negativ föreningsrätt, varvid m-, fp- ochc-ledamöterna reserverade sig (1989/90:AU6).Utskottets bedömningI motionerna K206 yrkande10 (m), K212 (c), K215 yrkande5(fp), K221 (m) och K256 yrkande1 (m) har yrkats utvidgatgrundlagsskydd för den negativa föreningsrätten.Som nämnts har tidigare avstyrktmotsvarande motionsyrkanden. Därvid har hänvisats tillställningstagandet i betänkandet KU 1975/76:56. Utskottet anserinte heller nu att det finns anledning till något riksdagensinitiativ i fråga om ett utvidgat grundlagsskydd för dennegativa föreningsrätten. Motionerna K206 yrkande10, K212,K215 yrkande5, K221 och K256 yrkande1 avstyrks.Kollektivanslutning m.m.Tidigare behandlingÅren 1973, 1974 och 1976 biföll reservationer (c ochfp) till betänkanden, varigenomriksdagen uttalade att kollektivanslutning inte borde förekommamen att frågan inte i första hand borde lösas genom lagstiftningutan genom åtgärder från partiernas sida.Våren 1977 avstyrkte utskottet på nytt en motion(m) omlagstiftningsåtgärder mot kollektivanslutning;utskottsmajoriteten anslöt sig till ovannämndariksdagsuttalande. framhöll utskottet att den debattsom förekommit, bl.a. inom det socialdemokratiska partiet ochden fackliga rörelsen, gjorde att utskottet hyste starkaförhoppningar att frågan kunde komma att lösas inom en näraframtid. Utöver en reservation (s) förekom ett särskilt yttrande(m). biföll utskottets hemställan.Även efter 1977 har behandlat motioneri kollektivanslutningsfrågan. För en närmare redogörelse kanhänvisas till betänkandena /89:KU5 och 1989/90:KU7.Sammanfattningsvis har utskottsmajoriteten avstyrkt motioner omförbud mot kollektivanslutning, fram t.o.m. /85med hänvisning till att det måste ankomma på de fackligaorganisationerna att fatta beslut i sina egna angelägenheter.Åren 1978--1981 biföll emellertid uttalanden av sammainnebörd som 1977, under det att 1982--1983 och1985--1989 ställde sig bakom utskottsmajoritetens yttrande. Härskall också erinras om att lagrådet på utskottets begäran 1985granskade och lämnade utan erinran ett förslag till lag omformerna för anslutning till politiskt parti som överensstämmermed vad som föreslås i motion K224 (c, m och fp). Motsvarandegemensamma borgerliga motion och andra liknande yrkanden haravslagits , 1986 med hänvisning till ettförslag om att avskaffa kollektivanslutningen till detsocialdemokratiska partiet samt 1987, 1988 och 1989 underåberopande av ett partikongressbeslut om en stadgeändring så attmedlemskap i partiet senast vid ingången av 1991 endast kangrundas på enskild anslutning; dessutom har anförts att ettförbud mot kollektivanslutning skulle kunna få negativa följderinom det föreningsrättsliga området. De borgerliga partiernahar, tillsammans med , reserverat sigtill förmån för en lag mot kollektivanslutning. Därvid har bl.a.framhållits att kollektivanslutning kan fortgå till 1991 samtatt nya anslutningsformer som starkt påminner omkollektivanslutningen gör att lagstiftning framstår som den endasäkra framkomliga vägen.En ny anslutningsform, organisationsanslutning, har tagits uppi motioner vid de två senaste riksmötena. Den innebär att enfacklig organisation -- inte var och en av dess medlemmar --ansluts till ett parti. Yrkanden om åtgärder mot sådanorganisationsanslutning har av utskottsmajoritetentillbakavisats av samma skäl som när det gäller förslag omförbud mot kollektivanslutning; även i denna del har deborgerliga partierna och reserverat sig, menriksdagen följde utskottsmajoriteten.Utskottets bedömningUtskottet behandlar i detta avsnitt fyra motioner vari yrkasåtgärder mot kollektivanslutning resp. organisationsanslutningtill politiskt parti. Motion K224, som har väckts av OlofJohansson (c), () och (),innehåller ett förslag till lag om formerna för anslutning tillpolitiskt parti med innebörd att enskild person får antas sommedlem i politisk sammanslutning endast efter egen ansökan. Imotion K207 yrkande1 (m) yrkas också att beslutaratt enskild person får antas som medlem i en politisksammanslutning endast genom egen ansökan. I motion K253 (mp)yrkas att hos regeringen begär förslag till lag, såatt kollektivanslutning till politiska partier helt förbjuds. Imotionerna K207 yrkande2 (m) och K241 (c) yrkas att riksdagenbeslutar resp. att som sin mening ger regeringen tillkänna att fristående organisation inte får anslutas tillpolitiskt parti.Utskottet får, liksom vid de tre senaste årens behandling avfrågan, erinra om att beslut har fattats av densocialdemokratiska partikongressen om att avskaffakollektivanslutning till det socialdemokratiska partiet.Utskottet vill med anledning av de nu aktuella motionerna uttalaatt det mot bakgrund av detta kongressbeslut saknas anledningatt stifta lag i ämnet samt att lagstiftning motkollektivanslutning och organisationsanslutning skulle kunna fånegativa följder inom det föreningsrättsliga området. MotionernaK207 yrkandena 1 och 2, K224, K241 samt K253 avstyrks således. beträffande negativ föreningsrättatt avslår motionerna 1989/90:K206 yrkande10,1989/90:K212, 1989/90:K215 yrkande5, 1989/90:K221 och1989/90:K256 yrkande1,res. 1 (m, fp, c)res. 2 (mp)2. beträffande kollektivanslutning m.m.att avslår motionerna 1989/90:K207 yrkandena1 och2, 1989/90:K224, 1989/90:K241 samt 1989/90:K253.res. 3 (m, fp, c)res. 4 (mp)den 9 oktober 1990På vägnarOlle SvenssonNärvarande: (), (), CatarinaRönnung (s), (), (),(), (), (), TorgnyLarsson (s), (), (), (), (), (), (), () och (). Negativ föreningsrätt (mom. 1)(), (), (),(), (), () ochGöran () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s.4börjar med "Som nämnts" och slutar med "yrkande 1 avstyrks" bortha följande lydelse:Den positiva föreningsrätten, dvs. rätten att fritt anslutasig till och tillhöra en förening, finns inskriven i grundlagenoch i medbestämmandelagen. Det borde vara en självklarhet attmed rätten att tillhöra en förening också följer rätten attslippa tillhöra en förening. Så har också föreningsrättentolkats i ett uttalande av för mänskligarättigheter. I är dock rätten att stå utanför enförening ingen självklarhet. Fackliga organisationer ser sigoförhindrade att genom mycket långtgående åtgärder försökatvinga in arbetstagare som medlemmar. Åtgärder som kan betecknassom svartlistning av icke medlemmar förekommer också. Myckettyder på att föreningsrätten kommit att tolkas som om den gerföreningen obegränsad rätt att bestämma över sina medlemmar --att skriva sina egna lagar. En sådan tolkning kan givetvis inteaccepteras i en demokrati.Med rätten att ansluta sig till en förening borde rimligenockså följa rätten att utan sanktion utträda ur en förening.Denna rätt är ingen självklarhet i . Arbetsdomstolen haremellertid fastställt att en medlem i enfacklig organisation äger rätt att lämna organisationen på egenbegäran. Det förekommer dock att att fackliga organisationernekar eller ställer upp svårigheter om en medlem önskar utträda.Det förekommer också att fackliga organisationer uppställersvårigheter för arbetsgivare som önskar anställa någon som ej ärfackligt ansluten. Enligt utskottets mening -- och som tidigareframhållits i en rad reservationer till utskottets betänkanden idenna fråga -- är den elementära mänskliga rättigheten att självbesluta om utträde ur en organisation av så väsentlig karaktäratt den inte av lagstiftaren bör delegeras till enskildaorganisationers avgörande. För att garantera den enskildesfrihet att själv välja eller avstå från medlemskap i t.ex. enfacklig organisation bör därför denna negativa föreningsrättgrundlagfästas.dels att moment 1 i utskottets hemställan bort ha följandelydelse:1. beträffande negativ föreningsrättatt med bifall till motionerna 1989/90:K206yrkande10, 1989/90:K212, 1989/90:K215 yrkande5, 1989/90:K221och 1989/90:K256 yrkande1 hos regeringen begär förslag tilländring i regeringsformen för att säkerställa den negativaföreningsrätten.2. Negativ föreningsrätt (mom. 1)() anserdels att den del av utskottets yttrande som på s.4börjar med "Som nämnts" och slutar med "yrkande 1 avstyrks" bortha följande lydelse:Den positiva föreningsrätten, dvs. rätten att fritt anslutasig till och tillhöra en förening, finns inskriven i grundlagenoch i medbestämmandelagen. Det borde vara en självklarhet attmed rätten att tillhöra en förening också följer rätten attslippa tillhöra en förening. Så har också föreningsrättentolkats i ett uttalande av för mänskligarättigheter. I är dock rätten att stå utanför enförening ingen självklarhet. a. fackliga organisationer sersig oförhindrade att genom mycket långtgående åtgärder försökatvinga in arbetstagare som medlemmar.Med rätten att ansluta sig till en förening borde rimligenockså följa rätten att utan sanktion utträda ur en förening.Denna rätt är ingen självklarhet i . Arbetsdomstolen haremellertid fastställt att en medlem i enfacklig organisation äger rätt att lämna organisationen på egenbegäran. För att garantera den enskildes frihet att själv väljaeller avstå från medlemskap i t.ex. en facklig organisation bördärför denna negativa föreningsrätt grundlagfästas.dels att moment 1 i utskottets hemställan bort ha följandelydelse:1. beträffande negativ föreningsrättatt med bifall till motionerna 1989/90:K206yrkande10, 1989/90:K212, 1989/90:K215 yrkande5, 1989/90:K221och 1989/90:K256 yrkande1 hos regeringen begär förslag tilländring i regeringsformen för att säkerställa den negativaföreningsrätten.3. Kollektivanslutning m.m. (mom. 2)(), (), (),(), (), () ochGöran () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s.5börjar med "Utskottet får" och slutar med "avstyrks således"bort ha följande lydelse:Enligt 2 kap. 2 § RF är varje medborgare gentemot det allmännaskyddad mot tvång att ge till känna sin åskådning i politiskt,religiöst, kulturellt eller annat sådant hänseende. I andrabestämmelser i regeringsformen och i vallagen skyddasvalhemligheten både mot det allmänna och mot enskilda. Detta ärett uttryck för grundläggande och självklara värderingar i enpolitisk demokrati. Den enskilde skall själv och utan att behövauppge det för andra bestämma vilket politiskt parti vederbörandevill stödja i de allmänna valen. Lika självklart borde det i endemokrati vara att den enskilde själv genom en frivillighandling skall avgöra om han eller hon vill ansluta sig till ettpolitiskt parti samt avgöra vilket parti det skall gälla.Grundsatsen om individens politiska integritet och suveränitetbryts emellertid av socialdemokratiskaarbetareparti (SAP) genom tillämpning av kollektivanslutning.Flertalet av partiets medlemmar har inte själva tagit ställningtill sitt medlemskap. I stället har de registrerats sommedlemmar genom majoritetsbeslut av fackliga organisationer. Ettmycket stort antal av de anslutna medlemmarna vet inte ens omatt de blivit medlemmar. En orimlig effekt av dettaförfaringssätt är att hundratusentals personer tvångsanslutstill ett parti som de inte röstar på i de allmänna valen ochdessutom tvingas betala medlemsavgifter till detta parti. Densom i efterhand reserverar sig, dvs. kräver utträde, tvingasdärmed deklarera att han eller hon inte vill vara med i detsocialdemokratiska partiet.Den socialdemokratiska partikongressen 1987 beslutade omförsök med nya anslutningsformer till partiet.Kollektivanslutning skall dock kunna tillämpas fram till den 1januari 1991. Därtill kommer att det införs helt nyaanslutningsbegrepp som starkt påminner om gamlaanslutningsformer. En facklig organisation skall på två olikasätt kunna vara medlem i SAP. Därmed tvingas de fackligtanslutna att kollektivt vara med och betala till detsocialdemokratiska partiet. Mest uppseendeväckande är dock attavgiften för individuellt ansluten medlem helt eller delvisskall kunna betalas av den fackliga organisationen. mening framstår lagstiftning som den enda säkraframkomliga vägen för att förhindra kollektivanslutningen.Utskottet anser således att motionerna K207 yrkande1, K224 ochK253 bör bifallas så till vida att antar det i motionK224 framlagda lagförslaget.När det gäller frågan om organisationsanslutning villutskottet framhålla att det aldrig får förutsättas att någonkategori människor enskilt eller i grupp tvingas ansluta sigtill ett visst parti. Det får inte vara så att ett enskiltmedlemskap i en fackförening innebär att denna fackförening pågrund av medlemskapet skickar pengar till det socialdemokratiskapartiet. Det skulle vara att betala medlemsavgift utan att fånågra rättigheter och utan reservationsrätt. Alternativet förden enskilde skulle vara att gå ur den fackliga organisationenoch därmed tvingas ställa sig vid sidan av det fackliga arbetet.Mot denna bakgrund tillstyrker utskottet att , medanledning av motion K207 yrkande 2 och med bifall till motionK241, som sin mening ger regeringen till känna att friståendeorganisation inte får anslutas till politiskt parti.dels att moment 2 i utskottets hemställan bort ha följandelydelse:2. beträffande kollektivanslutning m.m.att riksdagena) med anledning av motion 1989/90:K253 samt medbifall till motionerna 1989/90:K207 yrkande 1 och 1989/90:K224antar det genom motion 1989/90:K224 framlagda lagförslaget, dockmed den ändringen att lagen skall träda i kraft den 1 januari1991,b) med anledning av motion 1989/90:K207 yrkande2 och medbifall till motion 1989/90:K241 som sin mening ger regeringentill känna att fristående organisation inte får anslutas tillpolitiskt parti.4. Kollektivanslutning m.m. (mom. 2)() anserdels att den del av utskottets yttrande som på s.5börjar med "Utskottet får" och slutar med "avstyrks således"bort ha följande lydelse:Enligt 2 kap. 2 § RF är varje medborgare gentemot det allmännaskyddad mot tvång att ge till känna sin åskådning i politiskt,religiöst, kulturellt eller annat sådant hänseende. I andrabestämmelser i regeringsformen och i vallagen skyddasvalhemligheten både mot det allmänna och mot enskilda. Detta ärett uttryck för grundläggande och självklara värderingar i enpolitisk demokrati. Den enskilde skall själv och utan att behövauppge det för andra bestämma vilket politiskt parti vederbörandevill stödja i de allmänna valen. Lika självklart borde det i endemokrati vara att den enskilde själv genom en frivillighandling skall avgöra om han eller hon vill ansluta sig till ettpolitiskt parti samt avgöra vilket parti det skall gälla.Grundsatsen om individens politiska integritet och suveränitetbryts emellertid av socialdemokratiskaarbetareparti (SAP) genom tillämpning av kollektivanslutning.Flertalet av partiets medlemmar har inte själva tagit ställningtill sitt medlemskap. I stället har de registrerats sommedlemmar genom majoritetsbeslut av fackliga organisationer. Ettmycket stort antal av de anslutna medlemmarna vet inte ens omatt de blivit medlemmar. Den som i efterhand reserverar sig,dvs. kräver utträde, tvingas därmed deklarera att han eller honinte vill vara med i det socialdemokratiska partiet. Attkollektivansluta människor på detta sätt till ett politisktparti strider mot grunduppfattningen om den enskildes personligaansvar och rätt till självbestämmande. Egentligen är det ettbrott mot demokratins idéer.Den socialdemokratiska partikongressen 1987 beslutade omförsök med nya anslutningsformer till partiet.Kollektivanslutning skall dock kunna tillämpas fram till den 1januari 1991. Därtill kommer att det införs helt nyaanslutningsbegrepp. En facklig organisation skall på två olikasätt kunna vara medlem i SAP. Därmed tvingas de fackligtanslutna att kollektivt vara med och betala till detsocialdemokratiska partiet. Uppseendeväckande är också attavgiften för individuellt ansluten medlem helt eller delvisskall kunna betalas av den fackliga organisationen. mening framstår lagstiftning som den enda säkraframkomliga vägen för att förhindra kollektivanslutningen.Utskottet anser således att motionerna K207 yrkande1, K224 ochK253 bör bifallas så till vida att antar det i motionK224 framlagda lagförslaget.När det gäller frågan om organisationsanslutning villutskottet framhålla att det aldrig får förutsättas att någonkategori människor enskilt eller i grupp kan tvingas ansluta sigtill ett visst parti. Det får inte vara så att ett enskiltmedlemskap i en fackförening innebär att denna fackförening pågrund av medlemskapet skickar pengar till det socialdemokratiskapartiet. Det skulle vara att betala medlemsavgift utan att fånågra rättigheter och utan reservationsrätt. Alternativet förden enskilde skulle vara att gå ur den fackliga organisationenoch därmed tvingas ställa sig vid sidan av det fackliga arbetet.Mot denna bakgrund tillstyrker utskottet att , medanledning av motion K207 yrkande 2 och med bifall till motionK241, som sin mening ger regeringen till känna att friståendeorganisation inte får anslutas till politiskt parti.dels att moment 2 i utskottets hemställan bort ha följandelydelse:2. beträffande kollektivanslutning m.m.att riksdagena) med anledning av motion 1989/90:K253 samt medbifall till motionerna 1989/90:K207 yrkande 1 och 1989/90:K224antar det genom motion 1989/90:K224 framlagda lagförslaget, dockmed den ändringen att lagen skall träda i kraft den 1 januari1991,b) med anledning av motion 1989/90:K207 yrkande2 och medbifall till motion 1989/90:K241 som sin mening ger regeringentill känna att fristående organisation inte får anslutas tillpolitiskt parti.Särskilt yttrande1. Kollektivanslutning m.m.Bo Hammar () anför:Inom arbetarrörelsen har det alltid funnits enighet om viktenav samverkan mellan rörelsens fackliga och politiska grenar.Kollektivanslutningen har dock ständigt stått under debatt inomarbetarrörelsen. Det är tillfredsställande att en stark opinionlett till beslut som innebär att kollektivanslutningenavskaffas.