bet · GE01SoU9 · 1990-12-04 00:00:00 — Motiven till detta yrkande harredovisats ovan.Även i motion 1990/91:So18 (v) anförs att de lokalaförutsättningarna är ytterst skiftande exempelvis i glesbygdvisavi ett storstadsområde (yrkande 1 delvis).Utskottets bedömningI propositionen föreslås ett i princip obligatoriskt kommunaltövertagande av de lokala sjukhemmen. Endast i de fall särskildaskäl föreligger skall enligt propositionen övertagande av ettlokalt sjukhem inte ske. Som särskilda skäl har i propositionenangetts att sjukhemmet skall avvecklas elleratt verksamheten är organisatoriskt integrerad i en verksamhetsom inte skall övergå till kommunen. Utskottet anser det riktigtatt kommunerna normalt bör överta ansvaret för sjukhem,gruppboende och dagverksamheter om målet med en klararekompetensfördelning skall uppnås. Utskottet delar dockinställningen i de motioner (fp, c) som föreslår att undantagbör kunna göras även i andra fall när kommuner och landsting ärense om att en verksamhet inte bör övergå till kommunen. samarbetet mellan och en kommun redan i dagfungerar till allmän belåtenhet bör det inte vara nödvändigt attändra arbetsfördelningen mellan och kommunen. Om ettprimärkommunalt betalningsansvar införs kommer dock kommunen attfå betala för att det fortsätter att drivaverksamheten. Det sagda medför att ett tillägg bör göras i 1 §andra stycket i den föreslagna lagen om övertagande av vissasjukhem. Vidare bör en formell justering göras i förslaget.Utskottet har utarbetat ett eget lagförslag. Utskottets förslagtill lydelse av den nämnda paragrafen framgår av bilaga 10till betänkandet. Vad utskottet anfört tillgodoser kraven imotionerna 1990/91:So23 (fp) yrkande 3 delvis, 1990/91:So19 (fp)yrkande 3 delvis och 1990/91:So20 (c) yrkande 6 delvis och1990/91:So18 (v) yrkande 1 delvis.Överförandet av sjukhem och motsvarande inrättningar sombedriver somatisk långtidssjukvård föreslås ske den 1 januari1992. Av den ökade handlingsfrihet för kommuner och landstingsom utskottet ovan föreslagit följer emellertid, att ettövertagande kan ske även . Den ekonomiskaregleringen får då anpassas till detta senare övertagande.Förslag om hur en sådan reglering skall kunna ske bör regeringenlägga fram i samband med den proposition om den ekonomiskaregleringen av huvudmannaskapsreformen i övrigt som regeringenskall överlämna under våren 1991.I den nu aktuella propositionen har inte föreslagits någrasärskilda regler om överförande till kommunerna av gruppbostäderoch dagverksamheter hos landstingen. Detta är enligt utskottetinte heller nödvändigt. Det i förslagen till tillägg i 10, 20och 21 §§ i socialtjänstlagen angivna ansvaret för kommunernaför denna verksamhet får enligt utskottets mening anses varatillräckligt för att kommuner och landsting skall kunna kommaöverens om villkoren för att kommunen skall kunna överta ävensådana verksamheter.Utskottet har inga erinringar mot lydelsen av 2 och 3 §§ iregeringens förslag till lag om övertagande av vissa sjukhem ochandra vårdinrättningar. "Landsting" har dock liksom för övrigt ihela lagen ersatts med "landstingskommun".De landstingsfria kommunerna berörs av denna lag endast på såsätt att dessa vårdinrättningar i fortsättningen i princip skallvara boendeformer enligt socialtjänstlagen och alltså omfattasav denna lag i stället för hälso- och sjukvårdslagen. Underavsnittet Den kommunala nämndorganisationen behandlar utskottetsocialtjänstens nämndorganisation.Utskottet har ingen erinran mot förslaget att en kommun redanunder skall kunna överta ansvaret för ett sjukhem elleren annan vårdinrättning om och kommunen är överens.I så fall bör inrättningen fr.o.m. dagen för övertagande ochtill utgången av anses som ett enligt 20 §socialtjänstlagen i dess nuvarande lydelse. Utskottet återkommerunder avsnittet Avgifter inom den kommunala hälso- ochsjukvården till den betydelse som ett sådant övertagande får föravgiften vid en sådan verksamhet. Enligt utskottet bör en vissspråklig justering göras i övergångsbestämmelsen.Utskottet har utarbetat ett eget lagförslag som ingår sombilaga 10 i betänkandet. Utskottet föreslår mot dennabakgrund att beslutar att anta den i den nämndabilagan som Utskottets förslag betecknade lydelsen av lagenom övertagande av vissa sjukhem och andra vårdinrättningar.Utveckling av boendeformerBakgrundI proposition 1987/88:176 om riktlinjer för äldreomsorgeninför 90-talet angavs att gruppboendet bör få stor betydelse förframför allt åldersdementa . I propositionenframhölls angelägenheten av att utbyggnaden av sådant boendefortsatte. Regeringen aviserade ett särskilt uppdrag tillsocialstyrelsen och dåvarande . Utskottet hadeingen erinran mot de föreslagna riktlinjerna i denna del(1988/89:SoU6 s. 20 f.).Utskottet har också behandlat gruppbostäder i samband medandra frågor kring demensvården. Under hösten 1989uppmärksammades frågan i samband med den offentligautskottsutfrågning som sedan låg till grund för utskottetsbehandling av flera motioner om demensvården. Utskottetkonstaterade att tillgången till gruppboende för människor medåldersdemens inte var tillräcklig mot bakgrund av behoven ochatt den utbyggnad som planerades i kommuner och landsting varotillräcklig. Utskottet ansåg det därför nödvändigt attprioritera utbyggnaden av gruppbostäder. Utskottet föreslog etttillkännagivande till regeringen i denna del. följdeutskottet (1989/90:SoU12 s. 8 ff., rskr. Utskottetbehandlade även frågan om stimulansbidrag för utbyggnaden avgruppboende. Utskottet återkommer till detta under avsnittet omdet statliga stödet nedan.Det i det föregående nämnda uppdraget om gruppboende ochgruppbostäder för äldre till och dåvarandebostadsstyrelsen, numera , har redovisats tillregeringen. I rapporten tas olika aspekter av gruppboende upp. Irapporten beräknas åtminstone 18 000 äldre ha behov avgruppboende varav 15 000 åldersdementa. Resten har fysiska ellerpsykiska funktionsnedsättningar. Utskottet återkommer till dennarapport nedan i samband med motionsyrkanden om utformningen avgruppbostäder.När det gäller behovet av gruppbostäder för utvecklingsstördasaknas egentliga uppgifter om behovens storlek. Uppskattningarhar dock gjorts, varvid tal om i vart fall 5 000 platser harnämnts.Enligt vissa uppgifter skulle det finnas behov av åtminstone3 000--5 000 platser för psykiskt störda människor igruppbostäder eller bostäder med särskilda s.k.bostadskomplement. Enligt andra uppgifter skulle behovet varalägre men ändå betydande.I propositionen anförs att det från den enskildes synpunkt ärviktigt att kunna välja mellan olika boende- och vårdformer. Detär också viktigt att man inte skall behöva flytta från ensärskild vårdform till en annan enbart för att vårdbehovet ökar.I propositionen framhålls vidare att samhällsinsatserna måsteutformas så att de är flexibla och snabbt kan anpassas tillmänniskors skiftande behov. Tanken bakom reformen är att denskall stimulera kommunerna till utveckling av nya boendeformerm.m. Det anses också angeläget att t.ex. gruppboendet kanutvecklas.MotionerI motion 1990/91:So18 av m.fl. (v) hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av att utveckla nya boendeformer föräldre och handikappade med stort vårdbehov (yrkande 5).Motionärerna framhåller att förutsättningar måste skapas för attkommunerna skall utveckla nya boendeformer. Det gruppboende somi dag är bidragsberättigat passar inte alla som har ett stortomvårdnadsbehov. Därför bör enligt motionärerna andra kollektivaboendeformer utvecklas. De medel som regeringen i propositionenföreslår till omstruktureringsbidrag (jfr nedan angåenderegeringens förslag till sådant bidrag) bör gå direkt tillbyggande av nya boendeformer med olika grad av omvårdnad.I motion 1989/90:So322 av m.fl. (mp)hemställs att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att ökade satsningar på alternativaboendeformer skall ske (yrkande 2). Motionärerna framhålleratt det förekommer och prövas olika former av boende. Iplaneringen bör hänsyn tas till att man som gammal har olikabehov under olika perioder.I motion 1989/90:So217 av och (mp) begärs sålunda ett tillkännagivande tillregeringen om att landstingen skall få direktiv att ta framplaner på full utbyggnad av boende för utvecklingsstörda(yrkande 2). Enligt motionärerna är omsorgslagen och deutvecklingsstördas rätt till egen bostad bara en papperslag.Landstingen måste därför uppmanas att arbeta för att det somstår i lagen blir verklighet.Även motion 1990/91:So23 (fp) framhåller behovet avutbyggnad av olika boendeformer (yrkande 3 delvis).Utskottets bedömningUtskottet anser att det behövs en kraftig utbyggnad avalternativa boendeformer inte bara för de äldre utan i storutsträckning även för människor med handikapp av olika slagsåsom rörelsehindrade och psykiskt utvecklingsstörda. En litengrupp i sammanhanget men med särskilda behov är människor medsvåra hjärnskador.En stor och ofta bortglömd grupp är de människor som drabbatsav psykiska störningar. Under ett drygt decennium har en kraftigutflyttning ägt rum från de stora mentalsjukhusen. En följd av utflyttningen från institutionerna ärett starkt växande behov av alternativa boendeformer även förpsykiskt störda. Bland de boendeformer som sålunda behövs kannämnas olika former av gruppboende och gruppbostäder men ocksåbostäder med bostadskomplement.Att få till stånd en kombination av ett stöd som omfattar allaberörda grupper och ett enhetligare huvudmannaskap för de olikaboendeformerna är enligt utskottet angeläget. De ansvarigahuvudmännen, kommuner och landsting, bör på ett helt annat sättän tidigare prioritera utbyggnaden av sådana boendeformer. nu anfört med anledning av motionerna 1990/91:So18 (v)yrkande 5, 1990/91:So23 (fp) yrkande 3 delvis, 1989/90:So322(mp) yrkande 2 och 1989/90:So217 (mp) yrkande 2 bör riksdagensom sin mening ge regeringen till känna.Utskottet återkommer till frågan om särskilda stimulansbidragför utbyggnaden av gruppbostäder och andra boendeformer.Boendestandarden vid lokala sjukhem och andra vårdinrättningarPropositionenI samband med behandlingen av frågan om kommunernasövertagande av lokala sjukhem m.m. anför föredragande statsrådetbl.a. att han är medveten om att ett stort antal av sjukhemmenoch motsvarande inte är bostäder med det bostadsbegrepp som vihar eller kan omvandlas till sådana bostäder. Han anförvidare att gruppbostäder och andra alternativ stegvis kommer attersätta sjukhemsvård, men att det även inom en institutionsmiljömåste finnas möjlighet att ändra vårdinnehåll samt avskärmamindre grupper så att en liknande funktion kan uppnås som i ettgruppboende.Propositionen innehåller också uttalanden om vad som bör gällaför bostadslån i samband med ombyggnad av kommunala sjukhem.Utskottet återkommer till denna fråga i avsnittet Ett utökatstatligt stöd.MotionI motion 1990/91:So23 av m.fl. (fp)anförs att alla inom långvården som så önskar måste kunna fåtillgång till ett eget rum. Det är nödvändigt att påskyndautbyggnaden av eget rum. Motionärerna anser att staten bör satsaen miljard kronor för att stimulera dennautbyggnad. Motionen mynnar ut i ett yrkande om att riksdagenskall besluta om en reform av service och vård för äldre ochhandikappade samt riktlinjer för det ökade statliga stödet ienlighet med vad som anförs i motionen (yrkande 3 delvis).Utskottets bedömningI det föregående har utskottet tillstyrkt förslaget att lokalasjukhem och andra vårdinrättningar förs över till kommunerna.När hälsan försämras hos de gamla blir vård under sådana formerofrånkomlig. måste sådan vård pågå under lång tid.Utskottet anser att sådana miljöer måste skapas för dem somvårdas länge på institutioner att grundläggande krav påvalfrihet och personlig integritet kan tillgodoses. Utskottethar redan tidigare ställt sig bakom att bl.a. valfrihet ochintegritet bör utgöra principer för äldreomsorgen. Enförutsättning för dessa principer är att den som så önskar skallkunna få bo i ett eget rum. Utskottet anser det nödvändigt attsärskilda satsningar nu görs så att detta krav kan tillgodoses.Utbyggnad och ombyggnad i syfte att nå detta mål bör därförfrämjas genom ett femårigt stimulansbidrag. Regeringen börutforma närmare regler för bidragets konstruktion. Vad utskottetnu anfört bör med anledning av motion 1990/91:So23(fp), yrkande 3 delvis, som sin mening ger regeringen tillkänna.Utskottet återkommer senare i betänkandet till frågor omstatliga bidrag till eget rum och lånebestämmelser för olikaboendeformer.Kommunal hälso- och sjukvårdSkyldigheten att bedriva sjukvård vid särskildaboendeformer/bostäder och befogenheten att bedriva annansjukvårdPropositionenI propositionen föreslås att kommunerna skall ha skyldighetatt erbjuda hälso- och sjukvård vid särskilda boendeformer förservice och omvårdnad, vid bostäder med särskild service och ikommunala dagverksamheter. Kommunerna ges befogenhet att erbjudahälso- och sjukvård i enskildas hem. Efter överenskommelse medlandstinget kan en kommun överta skyldigheten att erbjuda sådanvård i hemmet. Kommunens ansvar skall dock inte i något fallomfatta sådan hälso- och sjukvård som meddelas av läkare.Den primärkommunala skyldigheten att ge sjukvård vid desärskilda boendeformerna för service och omvårdnad m.m.förutsätter ett flertal ändringar i och tillägg till hälso- ochsjukvårdslagen (1982:763). Propositionens förslag till ändringari hälso- och sjukvårdslagen ingår som bilaga 3 i dettabetänkande.I propositionen betonas att kommunerna måste ges ett vissthälso- och sjukvårdsansvar för att syftet med reformen skallkunna förverkligas. Det är just gränszonen mellan sociala ochmedicinska insatser som har förorsakat olägenheter såväl i detdagliga arbetet som i ledning och utveckling av verksamheten.Propositionen hänvisar till att de särskildaboendeformerna/bostäderna skall kunna ge omfattande service tillmänniskor som inte längre vill eller kan bo kvar i det vanligabostadsbeståndet. Funktionsnedsättningarna och därmed behoven avhjälp bland de boende på ålderdomshem, i utanhelinackordering och i gruppboende har ökat. Detta framhålls ioch för sig som en önskad utveckling. Den är framför allt enföljd av det utbyggda stödet i eget boende och strävan att göradet möjligt för dem som så önskar att bo kvar i sin bostad. Menom denna utveckling skall kunna fullföljas är det enligtpropositionen nödvändigt att integrera den sociala ochmedicinska kompetensen inom de särskilda boendeformerna ochbostäderna med särskild service. Kommunerna måste därför få ettsamlat ansvar för de i det löpande arbetet vanligt förekommandearbetsuppgifterna. Det är enligt propositionen angeläget attundersköterskor, sjuksköterskor, arbetsterapeuter ochsjukgymnaster samt biträdespersonal integreras i den kommunalaorganisationen. Det är dessa personalgrupper som, vid sidan avde personalkategorier som kommunen har i sin organisation ,gör de mest omfattande insatserna i de särskildaboendeformerna/bostäderna. betonas i propositionen attinsatserna från läkare måste göras tillgängliga ochdimensioneras så att människor som bor i de särskildaboendeformerna/bostäderna kan få den läkarhjälp som de behöver.Propositionen konstaterar att även om läkarmedverkan har storbetydelse i vårdarbetet är läkarinsatserna tidsmässigt iallmänhet en liten del av det samlade service- och vårdarbetet.Det har därför ansetts naturligt att läkarinsatserna hållssamman inom primärvården.När det gäller dagverksamheterna hänvisar propositionen tilldet rehabiliterande syftet i sådana verksamheter och tillnödvändigheten av en helhetssyn på den enskilde irehabiliteringsarbetet. Det har mot den bakgrunden ansettsnaturligt att kommunerna även får ett sjukvårdsansvar viddagverksamheter.En del av den kritik som har riktats mot äldredelegationensförslag har gått ut på att detta förslag inte gav tillräckligtutrymme för lokala lösningar. Enligt propositionen har hänsyntagits till denna kritik när förslaget utarbetats och utrymmetför lokala lösningar har därför vidgats. Framför allt gällerdetta i fråga om hemsjukvården.Det föreslås inte någon ändring i propositionen när det gällerhuvudansvaret för hemsjukvården. Övervägande skäl anses tala föratt landstingen även skall vara ansvariga förhemsjukvården. Det framhålls dock att huvudmännen lokalt kangöra den bedömningen att enskildas behov av god service och vårdi hemmen bäst tillgodoses genom att ansvaret för hemsjukvårdenoch samordnas under en huvudman. Regeringensförslag innehåller därför en bestämmelse om att kommuner ochlandsting skall kunna komma överens om att till kommunerna föraöver ansvaret för den del av primärvården som utför hälso- ochsjukvård i enskildas hem i det vanliga bostadsbeståndet. Ensådan överenskommelse skall godkännas av regeringen.I propositionen påtalas att det även i andra fall än näröverenskommelse har träffats mellan landsting och kommun attkommunen skall ta över ansvaret för hemsjukvården kan finnasskäl för en kommun att bedriva hemsjukvård. Som exempel påsådana situationer anges att en person som bor i en särskildboendeform/bostad tillfälligt vistas i sin egen eller i enfamiljemedlems bostad i kommunen. Kommunerna föreslås därför fåen befogenhet att även i andra fall än då någon överenskommelseträffats med svara för hemsjukvårdsinsatser iordinärt boende. Denna befogenhet skall dock enligt förslagetinte innebära att kommunen till någon del skall överta denskyldighet som har att ansvara för hemsjukvården.Skyldigheten skall odelad ligga kvar på . Först omlandstinget och kommunen kommer överens om det och regeringengodkänner ett övertagande skall kommunen kunna övertalandstingets skyldighet.Utskottets bedömningNackdelarna med det enligt den s.k. kompetensprincipen deladeansvaret, där kommunerna har ansvaret för boende och omvårdnadoch för medicinska insatser, har under framför alltdet blivit alltmera uppenbara. Konsekvensernaav det delade ansvaret har ibland uttryckts så att gränsen gåtti de gamlas vardagsrum. Enligt utskottet är det angeläget att påsikt skapa en ordning där ansvaret för hemtjänst och hemsjukvårdkan hållas samman. Ett steg i denna riktning är enligt utskottetatt kommunerna nu får skyldighet att bedriva sjukvård i desärskilda boendeformerna och bostäderna. Kommunerna får här ettsamlat ansvar för de i det löpande arbetet vanligt förekommandearbetsuppgifterna. Det är därvid angeläget att den personal somskall bedriva sjukvård inom de särskildaboendeformerna/bostäderna integreras i den kommunalaorganisationen. Denna personal kommer, vid sidan av depersonalgrupper som kommunen har i sin organisation,att göra de mest omfattande insatserna i de särskildaboendeformerna/bostäderna.På många håll har ett väl fungerande samarbete vuxit frammellan kommuner och landsting när det gäller hemtjänst ochhemsjukvård. Utskottet anser det viktigt att en möjlighet öppnasför kommunerna att ta på sig ett större hälso- ochsjukvårdsansvar än . Utskottet delar uppfattningen att enkommun skall kunna ta över hela ansvaret för hemsjukvården ikommunen, om kommunen och är överens om detta.Enligt utskottet finns det även fördelar i att kommunen ivissa fall kan bedriva hemsjukvård, även när den inte åtagit sighela ansvaret för hemsjukvården. Som exempel på sådanasituationer har i propositionen angetts att en person, som bor ien särskild boendeform eller bostad med särskild service,tillfälligt vistas i sin egen eller någon anhörigs bostad ikommunen. Ur patientens synpunkt måste det vara en fördel attdet är personal från samma vårdorganisation som ger vården ävenunder den tillfälliga vistelsen på annat håll.Öppnandet av en möjlighet för kommunen att utanöverenskommelse med erbjuda hemsjukvård föreslåsinte leda till någon formell inskränkning i landstingetsskyldighet att bedriva hemsjukvård. Utskottet har ingen erinranmot förslaget i denna del men anser det angeläget att kommunenoch i sin samverkan i vården ser till att onödigtdubbelarbete i hemsjukvården undviks. Att både ochkommunen kan bedriva hemsjukvård får inte leda till attparallella organisationer för hemsjukvård byggs upp.Införandet av ett primärkommunalt hälso- och sjukvårdsansvarinom de särskilda boendeformerna/bostäderna och öppnandet avmöjligheten för kommuner att ta över ansvar för hemsjukvården ikommunen bör enligt utskottet inte ses som en slutgiltiglösning. Utvecklingen av hemsjukvården bör därför noga följas.Utskottet förutsätter att regeringen kontinuerligt utvärderareffekterna av den gränsdragning som sker.Införandet av ett primärkommunalt hälso- och sjukvårdsansvarförutsätter vissa ändringar i hälso- och sjukvårdslagen.Utskottet har ingen erinran mot propositionens förslag tillutformning av bestämmelserna såvitt nu är i fråga. Utskottetkommer i det följande att föreslå vissa ändringar ipropositionens förslag till lag om ändring i hälso- ochsjukvårdslagen. Utskottet har därför utarbetat ett eget förslagtill lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen. Utskottetföreslår mot denna bakgrund att beslutar att anta deni bilaga 11 som Utskottets förslag betecknande lydelsenav 3, 18 och 19 §§ hälso- och sjukvårdslagen.Planeringen av hälso- och sjukvårdenGällande bestämmelserEnligt 3 § hälso- och sjukvårdslagen skall varjelandstingskommun erbjuda en god hälso- och sjukvård åt dem somär bosatta inom landstingskommunen. Landstingskommunen skalläven i övrigt verka för en god hälsa hos hela befolkningen.Motsvarande gäller även för kommuner som inte ingår i enlandstingskommun.Landstingskommunen skall enligt 7 § planera hälso- ochsjukvården med utgångspunkt i befolkningens behov av hälso- ochsjukvård. Planeringen skall avse även den hälso- och sjukvårdsom erbjuds av annan än landstingskommunen.Kommunen skall enligt 20 a § socialtjänstlagen planera sinainsatser för äldre. I planeringen skall kommunen samverka medlandstingskommunen samt andra samhällsorgan och organisationer.PropositionenPropositionen innehåller också förslag till bestämmelser omkommunens planeringsskyldighet när det gäller hälso- ochsjukvård (20 och 21 §§ i förslaget till lag om ändring i hälso-och sjukvårdslagen). Kommunens planering i detta hänseende skallenligt förslaget, liksom , avse även den hälso- ochsjukvård som erbjuds av enskilda. Planeringen och utvecklingenskall ske i samverkan framför allt med men även medandra samhällsorgan, enskilda och organisationer.Äldredelegationen föreslog att kommunerna skulle ges ett iförhållande till landstingskommunerna parallelltplaneringsansvar för den hälso- och sjukvård som åläggs dem.Föredraganden anför i propositionen att även om det hälso-ochsjukvårdsansvar som föreslås för kommunerna är begränsat anserhan det vara principiellt riktigt att kommunerna får en iförhållande till landstingen självständig planeringsskyldighetför denna del av kommunens service och vård. Föredragandenhänvisar till att ett viktigt inslag i utvecklingen av lokalservice och vård är att stärka den medicinska kompetensen ochrehabiliteringsinriktningen. Detta bör särskilt enligtföredraganden beaktas i kommunens planering av sin hälso- ochsjukvård.Landstingsförbundet framhöll i sitt remissvar att landstingensövergripande ansvar för folkhälsan i länet och det därmedsammanhängande totalplaneringsansvaret borde kvarstå orubbat.Enligt föredraganden kommer landstingen även med ett visstkommunalt hälso- och sjukvårdsansvar att vara den dominerandesjukvårdsproducenten. Föredragande statsrådet anser dock inteatt landstingens planeringsansvar bör betraktas som överordnatkommunernas. Även om kommunerna och landstingen således skallplanera sina delar av hälso- och sjukvården i samverkan medvarandra skall deras planering inte avse den hälso- och sjukvårdsom erbjuds av den andra sjukvårdshuvudmannen. Däremot skallkommunernas planering liksom landstingens avse sådan vård somerbjuds av andra vårdgivare. Föredraganden anför att hanförutsätter att kommuner och landsting samverkar nära medenskilda vårdgivare. Han nämner därvid särskilt de enskildavårdhem som bedriver långtidssjukvård.