bet · GE01NU7 · 1990-11-22 00:00:00 — Om verksamheten senare skall prövas också enligtannan till NRL anknuten lagstiftning, t.ex. (1987:10), skall inte någon ytterligare NRL-prövning vad gällermarkanvändningen ske. En bearbetningskoncession skall kunnaförenas med villkor till skydd för motstående intressen. Om ensådan koncession går ut utan att ha utnyttjats skall en förnyadNRL-prövning ske innan koncessionen kan förlängas.Myndighetsutövningen på mineralområdet blir enligt regeringensförslag i viss mån decentraliserad. Bergmästaren i distriktet --landet är delat i två sådana -- prövar ärenden omundersökningstillstånd och bearbetningskoncession liksom omanvisning av mark för bearbetningen och om ersättning för dennamark. I ärenden om bearbetningskoncession skall bergmästarensamråda med i fråga om tillämpningen av NRL.Sådana ärenden skall avgöras av regeringen i de fall då ärendetär särskilt betydelsefullt från allmän synpunkt eller dåbergmästaren och är oeniga imarkanvändningsfrågan.Synpunkter och krav i motionerDe motioner från moderata samlingspartiet, ,kommunisterna och de gröna som harföranletts av propositionen om ny minerallagstiftning har detgemensamt att i alla uppmanas att avslå propositioneni dess helhet. Detta görs emellertid från olika utgångspunkter.Hushållningsmotiv dominerar i motion1988/89:N27. Perspektivet skall enligt denna vara inte baranationellt utan globalt. En ny utredning omminerallagstiftningen begärs. Redovisning av mineraltillgångarnamed prognos för deras varaktighet vid olika förbrukningsnivåer,vetorätt för markägaren, kommunen och vissa statliga organ motbåde undersökning och exploatering, beskattning avråvaruutvinningen och effektivare återvinning är några nyckelordi skiss till utredningsdirektiv. Naturskydds- ochmiljöintressena betonas.Från kommunisternas sida hävdas likaledes, imotion 1988/89:N25, att den föreslagna lagstiftningen inte gertillräckligt skydd för miljön. Koncessionsprövningen borde görasredan när man inleder undersökningarna; på så sätt skullekommunen och få tillfälle att säga sinmening. Det borde vidare ställas höga krav på fullutnyttjande avmineraltillgångar som bryts. Brytning av endast den rika malmeni en fyndighet betecknas som rovbrytning; en sådan borde stävjasgenom hårda straffavgifter.Principiella synpunkter på hur minerallagstiftningen bör varautformad har kommunisterna innan propositionenavlämnades framfört i motion 1988/89:N249, som utskottet ocksåtar upp här. I denna motion begärs att inmutningssystemet skall-- såsom sedermera har föreslagits i propositionen -- ersättasmed ett enhetligt koncessionssystem. Regeringen skulle anmodasatt lägga fram förslag till bestämmelser som innebär att nyamineralfyndigheter helt tillfaller samhället, ett yrkande somåter har förts fram i motion 1989/90:N278 (vpk). Utan direktkrav på lagändring påyrkas i den tidigare motionen ett uttalandetill regeringen om att staten inte bör -- såsom 5kap. 3§gruvlagen liksom 11kap. 3§ förslaget till minerallag medger-- överlåta eller upplåta sin kronoandel. Detta sistnämndayrkande behandlar utskottet i det följande separat, efter singranskning av lagförslaget.Även det avslagsyrkande som framställs från sidai motion 1988/89:N28 grundas delvis på miljöskäl. Inationalparker, naturreservat, obrutna fjällområden och vissaandra naturområden av riksintresse borde ingen prospektering fåförekomma. Prövningen enligt lagen om naturresurser borde ägarum i en tidigare fas, kanske redan innan undersökning får ske.Regeringens förslag att ytterligare mineraliska ämnen skallföras under reglering godtas i sak. Motionärernas slutsats äratt den nuvarande lagstiftningen bör reformeras enligt deriktlinjer som de har angett. Regeringen borde sålunda snaraståterkomma till med förslag till ändringar i gruvlagenoch minerallagen, syftande bl.a. till vidgning av kretsen avlagreglerade metaller och förstärkning av skyddet för värdefullnatur. Sitt avvisande av det föreslagna enhetligakoncessionssystemet motiverar motionärerna med att detta innebären ökad statlig styrning. De betonar att av principmotsätter sig en utvidgad användning av olika sortersnäringstillstånd etc. och därför reagerar mot systemets starkainslag av lämplighetsprövning.Också moderata samlingspartiets ståndpunkt är, enligt motion1988/89:N29, att önskvärda ändringar i minerallagstiftningen kangöras inom de nuvarande lagarnas ram. Regeringens förslag omutvidgning av kretsen lagreglerade godtar motionärerna isak; bestämmelserna härom skulle på närmare angivet sätt (ses.6) infogas i gruvlagen resp. lagen om vissamineralfyndigheter. Kritik mot vad som uppfattas som en strävanefter ökad statlig styrning präglar även denna motion. Riskenför ett företag som har fått undersökningstillstånd attbearbetningskoncession ges åt någon annan medför en osäkerhetsom kan minska prospekteringsbenägenheten, menar motionärerna.De ser positivt på att det införs ett system som underlättar attresultat av tidigare prospektering kan nyttiggöras i framtidaverksamhet. Detta syfte borde emellertid i första handtillgodoses genom frivilliga överenskommelser.I tidigare och senare motioner har företrädare för moderatasamlingspartiet framställt flera yrkanden rörandegruvlagstiftningen. Ett av dessa bör behandlas i direktanslutning till lagförslaget. Motion 1989/90:N227 går ut på attregeringens förslag till ny minerallagstiftning skall reviderasmed hänsyn till mineralråvarukommitténs förslag i betänkandet(SOU 1989:92) Prospekteringspolitik. Enligt motionerna1988/89:N276 och 1989/90:N277 skulle statens rätt tillkronoandel upphöra. I motion 1988/89:N276 begärs också attmarkägaren skall få viss rätt att bli delägare i ettgruvföretag. De båda sistnämnda frågorna behandlas i separataavsnitt i detta betänkande (s.19f. ).Till skillnad från de övriga oppositionspartierna tarcenterpartiet inte helt avstånd från regeringens förslag. Frånpartiets sida framställs emellertid, i motion 1988/89:N26, enrad krav på förändringar i denna. En rad skulle undantasfrån den nya minerallagens tillämpningsområde. Olivin och talkkräver inte någon systematisk letning och undersökning, hävdarmotionärerna. Även diatomit, fältspat, glimmer, kvarts,kvartsit, dolomit, kalksten och krita skulle förbehållasmarkägarna. Giltighetstiden för undersökningstillstånd skulleinte få förlängas utöver , och samma gräns skulle sättasför äldre inmutningars giltighetstid. Skyddet för motståendeintressen vill motionärerna få förstärkt på olika sätt. När detär fråga om nationalparker eller mark som har reserverats förnaturreservat borde sålunda NRL-prövningen ske redan när ansökanom undersökningstillstånd behandlas. Vidare bordelantbruksstyrelsen få lagstadgad rätt att förordna om utredningbeträffande ett tilltänkt större mineralföretags skadeverkningarför jord- och skogsbruket och rennäringen. Som en överordnadprincip för minerallagstiftningen -- en princip som riksdagenskulle slå fast genom ett särskilt uttalande -- angermotionärerna att inskränkningar i äganderätten skall begränsasså långt det är möjligt utan att samhällets intressenåsidosätts. De vill också att hos regeringen skallbegära en noggrann uppföljning av hur den nyaminerallagstiftningen påverkar motstående intressen.Överväganden om regeringens förslag och motförslagenEn utgångspunkt för mineralpolitiken -- i vilkenminerallagstiftningen ingår som en central del -- är, såsomredan har antytts, att det skall skapas förutsättningar för attindustrin och andra avnämare långsiktigt skall kunna få sittmetall- och mineralbehov tillgodosett. Allteftersom rika ochlättillgängliga mineralfyndigheter förbrukas, ställs ökade kravpå intensiteten i och de tekniska och ekonomiska resurserna förden prospekteringsverksamhet som har till syfte att säkra enfortsatt tillgång på mineralråvaror. gör sig olikaskyddsintressen alltmera gällande. Regeringens förslag till nyminerallagstiftning skall ses mot denna bakgrund.Två av riksdagspartierna har i nu föreliggande motioner gettuttryck för enligt utskottets mening orealistiska uppfattningarom de grundläggande villkoren för mineralpolitiken.Miljöpartiet utdömer i sin motion 1988/89:N27 såväl den nugällande som den föreslagna minerallagstiftningen i väsentligahänseenden. Motionen präglas av en lovvärd ambition attkortsiktiga exploateringssträvanden skall motarbetas och atthushållning med råvaror och effektivare återanvändning avmineralkrävande produkter skall främjas. Utskottet kanemellertid inte ansluta sig till idén att de bestämmelser somreglerar undersökning och bearbetning av mineralfyndigheterskulle direkt sammankopplas med bestämmelser om återvinning ochåteranvändning. Vad utskottet inte minst finner orealistiskt ärmotionärernas tanke att tillståndsgivning enligtminerallagstiftningen skulle baseras på långsiktiga kalkyler avde nationella och globala mineraltillgångarnas omfattning ochråvarufyndigheternas sannolika livslängd vid olikaförbrukningsnivåer. Utskottet vill framhålla attmarknadsförhållandena bestämmer vad som kan betecknas sommineraltillgångar. Lågvärdiga fyndigheter som inte harräknats in i malmbasen tilldrar sig intresse när högvärdigamalmer tryter. Nya metoder för utvinning av mineraliska ämnenutvecklas fortlöpande. Mineraltillgångar är sålunda i väsentligmån ett ekonomiskt begrepp. Gruvföretag och andra företag somägnar sig åt mineralutvinning tenderar att tillämpa enframförhållning som innebär att de successivt säkrarmalmresurser etc. av viss omfattning.Den långtgående vetorätt redan mot undersökningsarbete sommotionärerna förordar skulle, menar utskottet, kunna bli yttersthinderlig för prospekteringsverksamheten. Att vetorätt skulletillkomma markägaren strider mot den vedertagnaprincipen att rätten till mineralutvinning skall kunna genommyndighetsbeslut tilldelas någon annan än markägaren.Sammanfattningsvis anser utskottet att en reglering enligtintentionerna i motion 1988/89:N27 (mp) inte i rimligutsträckning skulle tillgodose det näringspolitiska syftet medminerallagstiftningen.Samma omdöme kan fällas om kommunisternas linjei motionerna 1988/89:N249 och 1989/90:N278 -- den förra väcktinnan propositionen om ny minerallagstiftning hade framlagts --att den mineralrättsliga regleringen skall gå ut på att nyafyndigheter skall tillfalla samhället. Det sistnämnda begreppetskall, enligt vad talesman i utskottet harförklarat, anses innefatta även statsägda bolag och kommunalaintressenter av olika slag. Utskottet menar att den föreslagnabegränsningen likväl -- bortsett från övriga invändningar somkan riktas mot den -- innebär att det inte skulle gestillräckligt incitament till så omfattandeprospekteringsinsatser som torde krävas för att en uthålligmineralutvinning skall kunna upprätthållas.Enligt det inledande yrkandet i nämnda motion1988/89:N249 (vpk) borde regeringen framlägga förslaginnebärande att inmutningssystemet avskaffas och ersätts med ettenhetligt koncessionssystem. Detta önskemål har formellt settuppfyllts genom den nu aktuella propositionen. Med hänsyn tilldet starka inmutningsrättsliga inslaget i den föreslagna nyaminerallagen -- förstärkt i jämförelse med vad som gäller ifråga om koncessionsmineral -- anser dock att detjust refererade kravet inte har blivit tillgodosett.Sedan propositionen om ny minerallagstiftning framlagts harman kommunisternas sida, i motion1988/89:N25, betonat två ouppfyllda önskemål vilka skullemotivera att regeringens förslag avvisas.Det ena av dessa är att koncessionsprövning -- innefattandeNRL-prövning -- skulle göras redan när någon vill inledaundersökningsarbete, så att kommun och länsstyrelse får ökademöjligheter att hävda miljöskyddssynpunkter. Till frågan om ensådan förändring återkommer utskottet i det följande.Det andra önskemålet är att det skulle införas stränga krav påatt mineralinnehållet i en gruva blir fullt utnyttjat.Rovbrytning, innebärande att mindre värdefull malm lämnas kvar-- kanske med risk för att det uppstår en urlakning tillvattendrag -- skulle beläggas med hårda straffavgifter.När det gäller denna fråga vill utskottet fästauppmärksamheten på att både den nuvarande och den föreslagnaminerallagstiftningen innehåller bestämmelser riktade motmissförhållanden av nu åsyftad art. Enligt 5 kap. 7§ förslagettill minerallag får bearbetning inte ske på sådant sätt attframtida utvinning av något koncessionsmineral äventyras elleratt det blir omöjligt eller väsentligt svårare att utvinna enkvarlämnad känd tillgång av sådant . Inte heller fårbearbetning utföras så att uppenbar misshushållning med mineralsker på annat sätt. Bestämmelser av samma innebörd ochväsentligen samma lydelse som dessa finns nu i gruvlagen (6 kap.4§) och lagen om vissa mineralfyndigheter (33§). förslaget till minerallag får bergmästaren meddelaerforderliga förelägganden och i vissa fall t.o.m. förbud motarbetet (3§); om förelägganden etc. inte följs får hanförelägga vite (5§). Även i dessa hänseenden finns motsvarandebestämmelser -- dock med ett annorlunda utformat sanktionssystem-- i de nuvarande lagarna (se bl.a. 6 kap. 5§ och 11 kap. 1§gruvlagen, 40 och 43§§ minerallagen). Utskottet kan inte finnaatt eventualiteten att det kan behöva göras ingripanden motmisshushållning med mineralfyndigheter skulle ha förbisetts.Motion 1988/89:N25 (vpk) avstyrks såvitt den går ut på attregeringen skall anmodas lägga fram förslag om straffavgifter.Den i motionerna 1988/89:N29 (m) och 1988/89:N28 (fp)framförda tanken att önskvärda förändringar iminerallagstiftningen skulle genomföras inom de nuvarande bådalagarnas ram kan utskottet inte ansluta sig till. Som framhållsi propositionen är det i vissa avseenden påkallat med ett ökatsamhällsinflytande över gruvverksamheten. Önskvärdheten av attdet allmänna vid behov kan styra mineralutvinningen mot ett meraeffektivt resursutnyttjande talar enligt utskottets mening föratt det traditionella inmutningssystemet överges till förmån förett system som medger en viss diskretionär prövning. För attprospekteringsverksamhet skall te sig tillräckligt lockandemåste emellertid en prospektör få vissa garantier för att inte någon annan skall få utvinna en fyndighet som hanpåträffar. Enligt det modifierade koncessionssystem somregeringen föreslår får prospektören företrädesrätt när detuppstår konkurrens om koncession för ett område. Regeringensförslag innebär, anser utskottet, en lämplig avvägning inäringspolitiskt hänseende. Utskottet avstyrker följaktligenyrkandena i motionerna 1988/89:N29 (m) och 1988/89:N28 (fp) omatt skall avslå regeringens lagförslag och föranstaltaom vissa ändringar inom den nuvarande lagstiftningens ram. Denmiljöpolitiska argumentationen i den sistnämnda motionen kommerutskottet att beröra i det följande.Efter att sålunda ha anslutit sig till principen om ensamordnad minerallagstiftning, baserad på ett koncessionssystemmed inmutningsrättsliga inslag, övergår utskottet till attnärmare granska ett antal olika punkter i regeringens förslag.Härvid tar utskottet också ställning till de ändringsönskemålsom framförs i motion 1988/89:N26 (c).De mineraliska ämnen som enligt förslaget till ny minerallagskall vara koncessionsmineral har i den inledande paragrafendelats upp i fyra grupper. Den tredje av dessa består av ettantal som används som insatsvara i industriellaprocesser och som avses bli omfattade av regleringen endastsåvitt de är av viss kvalitet. Det heter sålunda att lagengäller i fråga om de former av diatomit, dolomit, fältspat,glimmer, kalksten, krita, kvarts och kvartsit som regeringenbestämmer. Det begärs i motion 1988/89:N26 (c) att dessa ämnenhelt skall undantas från koncessionssystemet och sålunda ävenfortsättningsvis förbehållas markägaren. Även olivin och talk,två ämnen i den andra gruppen i uppräkningen, skulle enligtmotionen undantas från lagens tillämpningsområde. Utskottettillstyrker dessa avvikelser från regeringens förslag. Genom denändring som utskottet sålunda föreslår blir det nu berördamotionsyrkandet väsentligen tillgodosett.Mineralråvarukommittén har, som redan berörts, nyligenavlämnat betänkandet (SOU 1989:92) Prospekteringspolitik. Dettainnehåller bedömningar av förutsättningar för prospektering m.m.i fråga om ett flertal olika mineralråvaror. Vissa av kommitténsslutsatser och rekommendationer har refererats i det föregående(s.6).Av det sagda framgår att utskottet inte ansluter sig tilldet tidigare nämnda yrkandet i motion 1989/90:N227 (m) attregeringens lagförslag skall revideras med hänsyn till vadmineralråvarukommittén har föreslagit. Motionens förespråkarehar bl.a. hävdat att ett undantagande av dolomit, fältspat ochkvarts från koncessionssystemet inte står i god överensstämmelsemed kommitténs rekommendation att det skall bedrivasprospektering efter dessa . De har också hänvisat tillatt kommittén säger sig ha grundat sina förslag påförutsättningen att kretsen av koncessionsmineral skallöverensstämma med vad regeringen har föreslagit i denproposition som behandlas. Även Svenska gruvföreningensuppfattning, framförd till utskottet såväl skriftligen sommuntligen, har åberopats. Enligt den borde statsmakterna förstbestämma sig för en prospekteringspolitik och inte förrändärefter besluta om en ny minerallag. Utskottet delar inte dennauppfattning. En lämplig inriktning av prospekteringsverksamhetenfår genomföras inom ramen för det regelsystem som harfastställts utifrån ett mera långsiktigt perspektiv.Mineralråvarukommitténs förslag bör inte tas till intäkt för enförhalningspolitik på minerallagstiftningens område.Enligt motion 1988/89:N26 (c) skulle vidare isamband med lagstiftningsbeslutet som sin mening ge regeringentill känna vad motionärerna har anfört om grunderna förminerallagstiftningen. Härmed synes i huvudsak åsyftas attinskränkningar i äganderätten skall begränsas så långt det ärmöjligt utan att samhällets intressen åsidosätts. Grunderna förminerallagstiftningen kommer, vill utskottet framhålla, tilluttryck genom lagtexten med tillhörande motivering. Någotsärskilt tillkännagivande av angiven art finner utskottet inteskäl för. Vad beträffar den inskränkning i äganderätten som detutvidgade koncessionssystemet innebär vill utskottet fästauppmärksamheten på att markägaren själv kan få rätt att utvinnaen fyndighet som finns på hans mark och att de föreslagnareglernas utformning innebär att han genom egna åtgärder kan fåen viss förtur.Undersökningstillstånd skall enligt lagförslaget beviljas fören tid av . Under vissa förutsättningar skall det därefterkunna förlängas med sammanlagt högst . Vad som då krävs äratt ändamålsenlig undersökning har utförts inom området elleratt, om så inte har skett, godtagbara skäl finns för detta ochtillståndshavaren dessutom gör sannolikt att området kommer attundersökas som ansökan om förlängning av fristenavser. Om det finns synnerliga skäl skall giltighetstiden förtillståndet kunna förlängas med ytterligare sammanlagt . Dessa bestämmelser motsvarar vad som enligt 3 kap.5§ gruvlagen gäller beträffande rätt till undersökningsarbeteinom inmutat område. I lagförslaget ingår enövergångsbestämmelse (4a), enligt vilken bl.a. sistnämndaparagraf skall förbli giltig i fråga om inmutningar enligtgruvlagen.Ett yrkande i motion 1988/89:N26 (c) går ut på att möjlighetentill förlängning av ett undersökningstillstånd utöver sex årskall slopas. Utskottet vill understryka att en sådan extraförlängning förutsätter "synnerliga skäl", vilket är ett strängtkrav och begränsar förlängningsmöjligheten till att gälla ienstaka undantagsfall. Med det sagda avstyrker utskottetmotionen i denna del.En bestämmelse i förslaget till minerallag (14 kap. 3§)ålägger den som har haft ett undersökningstillstånd vilket ickeåtföljs av bearbetningskoncession att -- under förutsättning atthan bedriver undersökningsarbete yrkesmässigt -- inge enredovisning till bergmästaren över utförda undersökningsarbeten.Tidsfristen är en månad; i fyra punkter anger lagen vad somskall framgå av redovisningen. Det kan noteras att gruvlageninte innehåller någon motsvarande bestämmelse; däremot ger enbestämmelse i den nuvarande minerallagen (10§) möjlighet förkoncessionsmyndigheten att föreskriva redovisningsskyldighet.I motion 1988/89:N29 (m) understryks värdet av sådanaredovisningar som det nu är fråga om. Det bör emellertid, menarmotionärerna, vara möjligt för geologiska undersökning(SGU) att få till stånd frivilliga överenskommelser i saken meddet begränsade antalet företag som bedriver prospekteringsarbetei . De avstyrker följaktligen att en lagbestämmelse avangivet slag införs och föreslår i stället att frivilliglinjenskall prövas.Utskottet anser att en lagbestämmelse -- i sak inte merabetungande än en genomförd ordning med frivilligaöverenskommelser -- är motiverad och avstyrker sålunda detnämnda motionsyrkandet.En huvudpunkt i regeringens förslag är att, som nämnts,minerallagstiftningen samordnas med NRL, varvid ordningen bliratt NRL-prövning skall ske i samband med att ansökan ombearbetningskoncession prövas. Att prövningen skall genomföraspå detta stadium godtas i motion 1988/89:N26 (c) med hänvisningtill att det bara är ett begränsat antal undersökningstillståndsom leder till exploatering. Motionärerna framhåller emellertidatt ett undersökningstillstånd i vissa fall kan leda tillbetydande påverkan på bl.a. markanvändningen. Om det gäller ettmarkområde som det har ansetts vara särskilt viktigt att skyddaborde, menar de, redan vid behandlingen av ansökan omundersökningstillstånd ske en avvägning mot motståendeintressen. Detta skulle gälla i fråga om nationalparker och marksom har avsatts till naturreservat. Som har berörtsbegär motionärerna vidare att lantbruksstyrelsen skall -- eftermönster av vad som i fråga om vattenföretag gäller enligt11kap. 10§ vattenlagen (1983:291) -- få möjlighet attförordna om behövlig utredning när ett begärtundersökningstillstånd kan komma att resultera i väsentlig skadaför rennäringen, jordbruket eller skogsbruket. Ett närbesläktatresonemang förs i motion 1988/89:N28 (fp). Vissa områden, såsomnationalparker, naturreservat, obrutna fjällområden och vissaandra naturområden av riksintresse borde undantas frånprospektering, hävdas det i denna motion. En översiktligprövning redan i det första ledet skulle minska risken för attprospektören i ett senare skede hindras att bearbeta enfyndighet.Utskottet vill först hänvisa till vad som i propositionen sägsom prövningen av ansökningar om undersökningstillstånd (s.59).Behovet av att skyddsintressena blir beaktade på ett tidigtstadium bör, anförs det, kunna tillgodoses genom administrativaförfaranden som säkerställer att kommuner, länsstyrelser ochandra berörda får kännedom om planerade undersökningsarbeten ochatt innehavare av undersökningsrättigheter får kännedom omsärskilt skyddsvärda områden. Föredragande statsrådet aviseraratt det skall utfärdas administrativa föreskrifter som ledertill att erforderliga kontakter mellan den som har fåttundersökningstillstånd och berörda samhällsorgan kan etableraspå ett tidigt stadium. En prövning av markanvändningen redan isamband med att ansökan om undersökningstillstånd prövas skulle,anförs det i propositionen, få karaktär av en förhandsprövningav markens eventuella användning för mineralutvinning och därförrubba förutsättningarna för den föreslagna lagstiftningen. Detpåpekas också att en del prospekteringsmetoder inte har någonsom helst inverkan på miljön och att kanske bara enundersökningsrätt på hundra leder till bearbetning.Enligt utskottets mening är de nu refererade argumenten ihuvudsak riktiga. Det bör också framhållas att lagförslaget --på samma sätt som gruvlagen och lagen om vissamineralfyndigheter -- föreskriver betydelsefulla restriktionerför undersökningsarbetet. Sådant får man bedriva endast för attvisa att som omfattas av tillståndet finns inom områdetoch för att ta närmare reda på fyndighetens storlek,beskaffenhet och brytvärdhet. Arbetet skall utföras så, attminsta skada och intrång vållas.Ett av de önskemål som i sammanhanget framförs i motion1988/89:N26 (c) bör dock enligt utskottets mening delvistillgodoses.