bet · GE01SfU7 · 1990-12-05 00:00:00 — Hjälpmedelscentralernasverksamhet bör emellertid även i fortsättningen hållas samman.De ekonomiska konsekvenserna av det förändrade ansvaret förhjälpmedelsförsörjningen bör regleras på samma sätt som deekonomiska följderna av huvudmannaskapsreformen i sin helhet.Beträffande hjälpmedelsverksamheten i övrigt hänvisas ipropositionen till att hjälpmedelsutredningen slutfört sittarbete och att betänkandet bereds inomregeringskansliet. Vidare anges att handikapputredningsannolikt kommer att behandla frågor som direkt berörhjälpmedelsverksamheten. Förslag till förändringar avhjälpmedelsverksamhetens inriktning och utformning i stort läggsdärför inte fram.Socialutskottet har i sitt betänkande 1990/91:SoU9 anfört attkommunernas ansvar i vissa fall innebär en praktisk lösning, menutskottet varnar för den uppsplittring av ansvaret somföljer av att både landstingen och kommunerna får en skyldighetatt tillhandahålla handikapphjälpmedel. anseratt en parlamentarisk utredning bör få i uppdrag att övervägavilka åtgärder som kan behöva vidtas på hjälpmedelsområdet i ochmed att ett kommunalt hälso- och sjukvårdsansvar införs. finns det i detta sammanhang skäl att övervägaäven vilket ansvar staten bör ha för hjälpmedelsförsörjningen.Socialutskottet föreslår att det anförda ges regeringen tillkänna.De problem med hjälpmedelsförsörjningen som tas upp imotionerna 1989/90:Sf250 yrkande 9 (delvis) och 1989/90:Sf259yrkandena 8 och 9 har uppmärksammats av hjälpmedelsutredningen.Utskottet anser att den fortsatta beredningen av betänkandetinom , liksom även resultatet av 1989 årshandikapputredning, bör avvaktas. Motionerna bör därför inteföranleda någon åtgärd.Vad gäller motionsyrkandena om ett ökat statligt ansvar förhjälpmedelsförsörjningen vill utskottet erinra om att staten genom har ett tillsynsansvar överhjälpmedelsverksamheten. har föreslagitatt denna tillsyn förstärks. Utskottet anser att såvälberedningen av hjälpmedelsutredningens betänkande som riksdagensställningstagande till socialutskottets betänkande 1990/91:SoU9bör avvaktas. Motionerna 1989/90:Sf250 yrkande 9 (delvis),1990/91:Sf6 yrkande 4 (delvis) och 1990/91:Sf1 yrkande 7 bördärför inte föranleda något uttalande från sida.Staten och är sedan den 1 januari 1978gemensamt huvudmän för som är centralt organpå hjälpmedelsområdet. Enligt stadgarna består styrelsen av nioledamöter och suppleanter för dessa. Fyra ledamöter utses avregeringen och fem av . Suppleanterna utses isamma ordning. Regeringen utser styrelsens ordförande. Istadgarna sägs vidare att bland de av regeringen utseddaledamöterna bör ingå företrädare för handikapporganisationerna.Handikappinstitutet prövar hjälpmedlens lämplighet och ärsamtidigt informationsorgan på hjälpmedelsområdet. Institutethar vidare ansvaret för kontinuerlig utgivning avhjälpmedelsförteckningen. Förteckningen omfattar de hjälpmedelsom institutet rekommenderar landstingen att utge samtanvisningar för hjälpmedelsverksamheten. Varje enskilt landstingbeslutar dock självt i vad mån rekommendationerna skall följas.Förteckningen över handikapphjälpmedel omfattar sådanahjälpmedel som en person behöver i den dagliga livsföringen föratt kompensera en funktionsnedsättning.I propositionen anges att parterna är överens om attHandikappinstitutets huvuduppgift skall vara att främja,samordna och medverka i forsknings- och utvecklingsarbetetavseende hjälpmedel åt handikappade. Andra väsentliga uppgifterför institutet blir att svara för provning ochegenskapsdeklaration av hjälpmedel samt för information omhjälpmedelsverksamheten. Den nuvarande hjälpmedelsförteckningenskall upphöra fr.o.m. år 1991.Lars m.fl. begär i motion 1990/91:Sf2, yrkande 4, etttillkännagivande om att handikapporganisationerna bör få ettökat inflytande i . Motionärernabegär vidare i yrkande 5 ett tillkännagivande om att statenensam skall vara huvudman för institutet.Utskottet är inte berett tillstyrka sådana ändringarbeträffande som föreslås i motion1990/91:Sf2 yrkandena 4 och 5, och motionen bör avslås.Lagen om allmän försäkring innehåller inte någon bestämmelsesom ger rätt till ersättning för kostnader för glasögon.Sjukvårdshuvudmännen har emellertid som tidigare nämnts ansvaretför att tillhandahålla hjälpmedel för handikappade. Ihjälpmedelsersättningen som utbetalas från sjukförsäkringen tillsjukvårdshuvudmännen ingår ersättning för tillhandahållande avglasögon kostnadsfritt eller till nedsatt pris till barn ochungdomar . I övrigt utges glasögon ellerkontaktlinser utan kostnad som hjälpmedel till starropereradepersoner. Vidare har svårt synskadade personer möjlighet att fåsärskilda synhjälpmedel.I motion 1989/90:Sf230 av och motionärerna att den hjälp till glasögon som lämnas avsjukvårdshuvudmännen är för liten. De begär en utredning i syfteatt införa en allmän glasögonförsäkring som vilar på sammaprinciper som tandvårdsförsäkringen.Motionsyrkanden om en glasögonersättning inom den allmännaförsäkringens ram har under en följd av år avslagits avriksdagen på förslag av utskottet (se /90:SfU5).Utskottet har därvid inte ansett att några andra grupper än desom erhåller bidrag från sjukvårdshuvudmännen börkomma i fråga för ett generellt samhällsstöd för anskaffande avglasögon. Frågan har även tagits upp i det förenämndabetänkandet om hjälpmedelsverksamhetens utveckling. Utredningenhar där konstaterat att glasögonbidragets realvärde har minskat,men inte funnit några möjligheter att inom ramen förutredningens direktiv föreslå någon förändring av detta bidrag.Utredningen har även avvisat tanken på ett allmänt samhällsstödför glasögon till vuxna personer. Med hänsyn till den storavolym ett sådant stöd skulle få anser utredningen inte att detskulle vara en riktig prioritering av de samhällsresurser somfinns tillgängliga för stöd till personer med funktionshinder.Utskottet anser med hänvisning till det anförda att riksdagenbör vidhålla sin tidigare uppfattning i frågan och avstyrkerbifall till motion 1989/90:Sf230.Avgifter för pensionärer vid sjukhusvårdFöre gällde att pensionär som uppbar helålders- eller förtidspension hade rätt till ersättning försjukhusvård enligt AFL som begränsades till 365dagar. Inom den allmänna försäkringen fanns inga föreskrifter omavgift för sjukhusvård. Däremot skulle sjukpenningen minskas medvisst belopp för en försäkrad fick sjukhusvård. Dettamedförde att pensionärerna -- med undantag för sådanaålderspensionärer som var sjukpenningförsäkrade -- fickkostnadsfri sjukhusvård under sammanlagt högst . Efter detavgiftsfria året hade sjukvårdshuvudmännen rätt att ta ut enavgift med högst . per vårddag, varvid enligtöverenskommelse mellan staten och sjukvårdshuvudmännenförutsattes att nedsättning av avgiften skulle kunna ske medhänsyn till pensionärens möjlighet att betala kostnaden för egenbostad och pensionärens behov av medel för särskildarehabiliteringsinsatser.Den 1 januari 1989 infördes ett nytt avgiftssystem förpensionärer vid sjukhusvård (prop. 1988/89:33, SfU5, rskr. 46).Bestämmelserna togs in i 2 kap. 12 § AFL.Enligt de nya bestämmelserna skall ta ut enavgift för då en pensionsberättigad som är bosatt iSverige får sjukhusvård på grund av sjukdom. Avgift tas ut frånden som uppbär hel ålderspension. Även den som uppbär helförtidspension och som under tid med sådan pension har fåttsjukhusvård skall erlägga avgift.Avgiften beräknas på pensionsförmånerna vid vårdtillfället.Därvid beaktas ålderspension och förtidspension enligt AFL(folk- och tilläggspension) samt pensionstillskott. Avgiftenskall utgöra en tredjedel av summan av dessa förmåner räknadeper dag, dock högst . för varje vårddag, och den tas utgenom avdrag vid pensionsutbetalningen. Avgiften tillfaller denallmänna försäkringen.Även i det nya avgiftssystemet finns möjlighet tillavgiftsnedsättning (prop. 1988/89:83, SfU14, rskr. Enligt2 kap. 12 a § AFL får besluta om befrielsehelt eller delvis från avgiften, om det finns särskilda skäl medhänsyn till den pensionsberättigades ekonomiska förhållanden ochbehov av medel till bostad eller särskildarehabiliteringsinsatser.I motion 1989/90:Sf365 av m.fl. begärs iyrkande 2 ett tillkännagivande om att det avgiftsfria året böråterinföras. Motionärerna anför att gamla människor som ofta harlåg pension är den grupp som mest belastar sjukvårdsresurserna.Det avgiftsfria året har gjort det möjligt för dem att kunnabehålla "resurser" utanför sjukhuset att återvända till, vilketvarit av stor betydelse för deras rehabilitering. Även i motion1989/90:Sf291 av m.fl. begärs etttillkännagivande om att det avgiftsfria året bör återinföras(yrkande 2). Motionärerna uppger vidare att endast ett fåtalpensionärer beviljas nedsättning av sjukhusvårdsavgiften, och debegär därför ett tillkännagivande om behovet av en översyn avreglerna om avgiftsnedsättning (yrkande 3). Motionärerna begärockså ett tillkännagivande om att ett klarläggande behövs ifrågan om det är eller som skallstå för mellanskillnaden när avgiftsnedsättning beviljas(yrkande 1).Barbro anför i motion 1989/90:Sf228 attavgiftssystemet för pensionärers sjukhusvård medför att enpensionär som läggs in på sjukhus över och får gå hemnästa förmiddag får betala avgift , således bådeför inskrivningsdag och utskrivningsdag. Motionären anför vidareatt ett skäl som har anförts för att pensionärer skall betalaavgift för sjukhusvården är att de inte har kostnader för matoch vissa förbrukningsartiklar under sjukhusvistelsen, men i denbeskrivna situationen gäller inte det. Motionären anser därföratt bör få i uppdrag att se över reglernaså att avgiften blir mer rättvis.Utskottet har inhämtat yttrande från ochFörsäkringskasseförbundet över motionerna 1989/90:Sf291 och1989/90:Sf228.Riksförsäkringsverket anför att enligt förarbetena haravsikten varit att avgiftsbefrielse skall kunna medges iundantagsfall och efter individuell prövning, och verket harutfärdat riktlinjer för bedömningen av möjligheterna att fåavgiftsbefrielse. Inom verket görs en uppföljningav hela administrationen av sjukhusvårdsavgift för pensionärer,och man kommer därvid att särskilt beakta tillämpningen avreglerna för avgiftsbefrielse. Enligt verkets mening börresultatet av detta uppföljningsarbete avvaktas innan denuvarande reglerna förändras.Beträffande motion 1989/90:Sf228 anför riksförsäkringsverketatt en enhetlig och enkel princip har tillskapats genom att bådein- och utskrivningsdagen alltid räknas som dag då avdrag försjukhusvård skall göras på pensionen. Detta överensstämmer ocksåmed vad som anfördes i proposition 1988/89:33. Enligt verket kandet dock finnas anledning att överväga en ändring av reglerna,antingen så att ett visst antal timmars vård på sjukhus fordrasför att avdrag skall göras eller så att avdrag skall görasendast för endera av in- och utskrivningsdagarna. Verket anseratt den nämnda uppföljningen bör slutföras innan man tarställning till en ändring av avgiftsreglerna också i dettaavseende.Enligt Försäkringskasseförbundet kan det förhållandet attytterst få pensionärer beviljas avgiftsnedsättning tyda påantingen att avgiftssystemet är väl anpassat tillpensionstagarnas inkomstförhållanden eller att reglerna föravgiftsnedsättning är alltför restriktiva. Förbundet påpekar attdet finns risk för att dagens regelsystem skapar falskaförhoppningar hos en pensionär, då de faktiska möjligheterna attfå nedsättning är mycket små. Den arbetsinsats som krävs meddessa ärenden vid försäkringskassorna kan också upplevas sommindre meningsfull med hänsyn till avslagsfrekvensen. Förbundettillstyrker därför förslaget om en översyn av reglerna omavgiftsnedsättning. Däremot har förbundet inte kännedom om attdet skulle föreligga några oklarheter om att enavgiftsnedsättning i det enskilda fallet har ekonomisk betydelseendast för pensionären och den allmänna försäkringen.Beträffande motion 1989/90:Sf228 anförFörsäkringskasseförbundet att det nuvarande systemet försjukhusvårdsavdrag i stort sett är tillfredsställande. Möjligenkan det ifrågasättas om sjukhusvårdsavgift generellt skall tasut både för in- och utskrivningsdagen eftersom de flesta in- ochutskrivningarna sker . En patient lämnar vidutskrivningen ofta över sin säng till en annan patient, och mednuvarande regler kan i sådana fall tas ut två avgifter för sammadag och plats.Utskottet vill erinra om att som skäl för avskaffandet av detavgiftsfria året angavs i proposition 1988/89:33 attpensionärernas ekonomiska förhållanden avsevärt hade förbättratssedan år 1970 då det avgiftsfria året blev helt genomfört. Ipropositionen anfördes vidare att det är rimligt att den somvistas på sjukhus och därigenom inte har utgifter för t.ex.livsmedel, kläder, tvätt och omvårdnad i hemmet bidrar till atttäcka motsvarande kostnad på sjukhuset. Dessutom var det någotsvårförklarligt att, enligt dåvarande system, en försäkrad vidpensioneringen fick övergå från ett system med avdrag påsjukpenningen till avgiftsfri vård och däreftertill ett system med vårdavgifter. Utskottet konstaterade vidbehandlingen av propositionen att det nya systemet innebarväsentligt lägre avgifter för många pensionärer. Utskottetförordade emellertid att även möjlighet till individuellnedsättning av avgiften skulle införas.Utskottet anser att de skäl som åberopades vid avskaffandet avdet avgiftsfria året fortfarande gör sig gällande, och utskottetavstyrker bifall till motionerna 1989/90:Sf291 yrkande 2 och1989/90:Sf365 yrkande 2.Av remissyttrande framgår att verketvid sin uppföljning av administrationen av sjukhusvårdsavgiftför pensionärer särskilt kommer att beakta tillämpningen avreglerna för avgiftsbefrielse. Med hänsyn härtill anserutskottet att någon åtgärd med anledning av motion1989/90:Sf291 yrkande 3 inte är påkallad.Enligt 2 kap. 12 § AFL skall pensionärens sjukhusvårdsavgifttillfalla den allmänna försäkringen. Det blir därför ocksåförsäkringen som får bära de ekonomiska följderna av eneventuell nedsättning av avgiften i ett enskilt fall.Försäkringskasseförbundet känner inte till att det föreliggernågra problem i detta avseende, och utskottet avstyrker med detanförda bifall till motion 1989/90:Sf291 yrkande 1.Vad gäller motion 1989/90:Sf228 vill utskottet hänvisa tillatt i proposition 1988/89:33 angavs att med vårddag avsågs iavgiftshänseende även in- och utskrivningsdagar. Utskottet villsamtidigt erinra om att också avdrag på sjukpenning görs försåväl in- som utskrivningsdag om sjukpenning skall utges försådan dag. I avvaktan på den uppföljning av administrationen avpensionärernas sjukhusvårdsavgifter som pågår inomriksförsäkringsverket är utskottet inte berett förorda enändring av avgiftssystemet i denna del, och utskottet avstyrkerbifall till motion 1989/90:Sf228. beträffande förändringar i ersättningssystemetatt avslår motionerna 1989/90:Sf248, 1989/90:Sf249,1989/90:Sf259 yrkandena 1 och 2, 1989/90:Sf276 yrkandena 1 och2, 1989/90:Sf278 och 1990/91:Sf4 yrkandena 1 och 4,res. 1 (m)2. beträffande höjning av den allmänna sjukvårdsersättningenm.m.att avslår motionerna 1990/91:Sf1 yrkande 4,1990/91:Sf2 yrkande 1 och 1990/91:Sf6 yrkande 3,res. 2 (c)res. 3 (v)3. beträffande ersättning för förebyggande arbeteatt avslår motion 1990/91:Sf2 yrkande 6,res. 4 (v)4. beträffande handledning av kiropraktoreratt avslår motion 1990/91:Sf2 yrkande 8,5. beträffande särskild hjälpmedelsersättningatt avslår motion 1990/91:Sf6 yrkande 4 i dennadel,res. 5 (fp)6. beträffande avgift på alkohol och tobakatt avslår motionerna 1990/91:Sf1 yrkande 5 och1990/91:Sf8,res. 6 (c)7. beträffande rehabiliteringsåtgärderatt avslår motionerna 1989/90:Sf276 yrkande 9,1989/90:Sf358 och 1990/91:Sf4 yrkande 2,res. 7 (m)8. beträffande lagförslag om rehabiliteringatt antar i propositionen framlagt förslag till lagom ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring,9. beträffande vårdgarantiatt avslår motion 1990/91:Sf4 yrkande 5,res. 8 (m)10. beträffande överföring av resurser från sjukförsäkringentill sjukvårdenatt avslår motionerna1989/90:Sf312 yrkande 5 och 1989/90:Sf346 yrkande 8,res. 9 (m, fp)res. 10 (mp)11. beträffande information till läkarnaatt avslår motion 1990/91:Sf6 yrkande 5,res. 11 (fp, mp)12. beträffande läkarförsörjningenatt avslår motion 1990/91:Sf1 yrkande 2,res. 12 (c)13. beträffande husläkarsystem m.m.att avslår motionerna 1990/91:Sf1 yrkande 3 och1990/91:Sf6 yrkande 2,res. 13 (fp)res. 14 (c)14. beträffande Vidarklinikenatt avslår motion 1990/91:Sf5,15. beträffande etableringsbegränsningar för läkare ochsjukgymnasteratt avslår motionerna 1989/90:Sf259 yrkande 3,1989/90:Sf302 yrkande 3, 1989/90:Sf364 yrkande 1, 1990/91:Sf4yrkande 6 och 1990/91:Sf6 yrkande 1,res. 15 (m, fp)16. beträffande överetablering på vissa orteratt avslår motion 1990/91:Sf2 yrkande 7,17. beträffande samverkansavtal m.m.att avslår motion 1989/90:Sf329,18. beträffande psykoterapeutisk behandlingatt avslår motionerna 1989/90:Sf213, 1989/90:Sf226,1989/90:Sf271 i denna del, 1989/90:Sf276 yrkande 8,1989/90:Sf315 i denna del, 1989/90:Sf330, 1989/90:Sf375 och1990/91:Sf4 yrkande 7,res. 16 (m)res. 17 (fp)res. 18 (mp)19. beträffande annan psykologisk utredningatt avslår motionerna 1989/90:Sf271 i denna del,1989/90:Sf315 i denna del och 1989/90:Sf347,res. 19 (m)res. 20 (v)20. beträffande anslutning av nya vårdgivargrupperatt avslår motionerna 1989/90:Sf247 och1989/90:Sf323,res. 21 (m)21. beträffande indexreglering av patientavgifteratt avslår motion 1990/91:Sf2 yrkande 2,res. 22 (v)22. beträffande högkostnadsskyddets kostnadsnivåatt med avslag på motionerna 1990/91:Sf1 yrkande 6,1990/91:Sf2 yrkande 3 och 1990/91:Sf3 yrkande 1 antar ipropositionen framlagt förslag till lag om ändring i lagen(1981:49) om begränsning av läkemedelskostnader, m.m.,res. 23 (c, mp)res. 24 (v)23. beträffande högkostnadsskydd per månadatt avslår motion 1990/91:Sf7 yrkande 2,24. beträffande heltäckande högkostnadsskyddatt avslår motion 1990/91:Sf7 yrkande 1,25. beträffande taxenivånatt avslår motionerna 1989/90:Sf276 yrkande 3,1989/90:Sf302 yrkande 1, 1989/90:Sf364 yrkande 2 och 1990/91:Sf4yrkande 3,res. 25 (m)res. 26 (fp)26. beträffande stimulanser för etablering i glesbygdatt avslår motion 1989/90:Sf276 yrkande 4,res. 27 (m)27. beträffande ortopedisk-medicinsk behandlingatt avslår motion 1989/90:Sf301,res. 28 (mp)28. beträffande undersökning med magnetkameraatt avslår motion 1989/90:Sf205,res. 29 (m)29. beträffande remisstvång för sjukgymnastisk behandlingatt avslår motion 1989/90:Sf302 yrkande 2,res. 30 (m)30. beträffande kostnader för sjukresoratt avslår motion 1989/90:Sf320,31. beträffande brister i hjälpmedelsförsörjningenatt avslår motionerna 1989/90:Sf250 yrkande 9 idenna del och 1989/90:Sf259 yrkandena 8 och 9,res. 31 (m)res. 32 (fp)32. beträffande huvudansvaret för hjälpmedelsförsörjningenatt avslår motionerna 1989/90:Sf250 yrkande 9 idenna del, 1990/91:Sf1 yrkande 7 och 1990/91:Sf6 yrkande 4 idenna del,res. 33 (m, c)res. 34 (fp)33. beträffande Handikappinstitutetatt avslår motion 1990/91:Sf2 yrkandena 4 och 5,res. 35 (v)34. beträffande ersättning för glasögonatt avslår motion 1989/90:Sf230,35. beträffande återinförande av pensionärernas avgiftsfriaåratt avslår motionerna 1989/90:Sf291 yrkande 2 och1989/90:Sf365 yrkande 2,res. 36 (c, v)36. beträffande nedsättning av sjukhusvårdsavgiften m.m.att avslår motion 1989/90:Sf291 yrkandena 1 och 3,37. beträffande avgift för in- och utskrivningsdagatt avslår motion 1989/90:Sf228,res. 37 (fp)38. beträffande propositionen i övrigtatt lägger propositionen i övrigt tillhandlingarna.Stockholm den 5 december 1990På socialförsäkringsutskottets vägnarDoris HåvikNärvarande:Doris (), (), (), UllaJohansson (s), (), (), LenaÖhrsvik (s), (), (),(), (), (),Margó (), (), (), () och (). Förändringar i ersättningssystemet (mom.1), och (alla m)anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 13börjar med "Utskottet vidhåller" och slutar med "och 4." bort haföljande lydelse:Utskottet måste nu konstatera att de förhoppningar somutskottsmajoriteten knöt till det s.k. Dagmarsystemet i sambandmed att det infördes knappast på någon punkt har infriats.Fördelningen över landet av reella sjukvårdsresurser har inteblivit jämnare, snarare tvärtom. Det fria läkarvalet är alltjämtförbehållet patienter i storstadsområden och några få ekonomisktvälbeställda som har möjlighet att söka vård och behandling heltpå egen bekostnad utanför den försäkrings- ochlandstingsfinansierade vårdorganisationen. Det är enligtutskottets mening nödvändigt att möjligt övergå till ettersättningssystem som kan ge de av alla önskade positivaeffekter som det s.k. Dagmarsystemet visat sig snarare motverkaän främja.En allmän obligatorisk sjukvårdsförsäkring bör utredas ochutformas enligt de riktlinjer som angivits i motionerna. Ensådan sjukvårdsförsäkring kan finansiera större delen avsjukvården och därvid ersätta landstingsskatten. Avgiften tillförsäkringen kan liksom landstingsskatten tas ut i förhållandetill den försäkrades inkomst. Försäkringspengarna skall följapatienten och ge denne möjlighet att fritt välja sjukvård isåväl offentlig som privat regi. Etableringshindren för privataläkare och sjukgymnaster skall tas bort, och även andravårdgivare såsom sjuksköterskor, legitimerade psykologer ochpsykoterapeuter skall kunna ersättas från försäkringen.Patienterna skall också fritt kunna välja sjukhem ellerlångvårdsklinik ävensom specialiserad sjukvård vid sjukhus ochkliniker.dels att moment 1 i utskottets hemställan bort ha följandelydelse:1. beträffande förändringar i ersättningssystemetatt med bifall till motionerna 1989/90:Sf248,1989/90:Sf249, 1989/90:Sf259 yrkandena 1 och 2, 1989/90:Sf276yrkandena 1 och 2, 1989/90:Sf278 och 1990/91:Sf4 yrkandena 1 och4 som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört,2. Höjning av den allmänna sjukvårdsersättningen m.m.(mom.2)och (båda c) anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 16börjar med "Den allmänna" och slutar med "ovan anfört." bort haföljande lydelse:Utskottet befarar att den ekonomiska utvecklingen under1990-talet kommer att innebära försämringar av landstingensmöjligheter att finansiera sin verksamhet. De medel regeringenanser bör tillföras sjukvårdshuvudmännen för täckerenligt utskottets mening inte kostnadsökningarna och såledesinte heller den volymökning som behövs inom vården. För attsjukvårdshuvudmännen skall ges en reell möjlighet att satsa påen god vård för alla anser utskottet att ytterligare resurserbör tillskjutas för den egentliga vården. Utskottet anser attriksdagen med anledning av motion 1990/91:Sf1 yrkande 4 bör geregeringen till känna att sjukvårdshuvudmännen för börerhålla ytterligare en miljard kronor.dels att moment 2 i utskottets hemställan bort ha följandelydelse:2. beträffande höjning av den allmänna sjukvårdsersättningenm.m.att med anledning av motionerna 1990/91:Sf1 yrkande4, 1990/91:Sf2 yrkande 1 och 1990/91:Sf6 yrkande 3 som sinmening ger regeringen till känna vad utskottet anfört,3. Höjning av den allmänna sjukvårdsersättningen m.m.(mom.2)Margó () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 16börjar med "Den allmänna" och slutar med "ovan anfört." bort haföljande lydelse:För att sjukvårdshuvudmännen skall kunna erbjuda en god hälso-och sjukvård måste de erhålla ytterligare medel frånsjukförsäkringen. Utskottet anser att den allmännasjukvårdsersättningen måste räknas upp ytterligare. I vart fallmåste ersättningen täcka den förväntade lönekostnadsökningen.Det anförda bör med bifall till motion 1990/91:Sf2yrkande 1 som sin mening ge regeringen till känna.dels att moment 2 i utskottets hemställan bort ha följandelydelse:2. beträffande höjning av den allmänna sjukvårdsersättningenm.m.att med bifall till motion 1990/91:Sf2 yrkande 1 ochmed anledning av motionerna 1990/91:Sf1 yrkande 4 och1990/91:Sf6 yrkande 3 som sin mening ger regeringen till kännavad utskottet anfört,4. Ersättning för förebyggande arbete (mom.3)Margó () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 16börjar med "Vad gäller" och på s. 17 slutar med "denna del.