bet · GE01AU3 · 1990-10-23 00:00:00 — I detta betänkande behandlar arbetsmarknadsutskottet delsförslag i proposition 1989/90:157 om regionala fackligaförtroendemän och fem med anledning av propositionen väcktamotioner, dels sex motioner från allmänna motionstiden rörandeförtroendemannalagen. Utskottet tillstyrker lagförslaget sominnebär att fackliga företrädare får rätt till tillträde äventill arbetsplatser där de inte själva är anställda och rätt attvara verksamma där. De i sammanhanget väckta motionernaavstyrks. Även de övriga motionerna, som bl.a. avserkoncernfackligt arbete, avstyrks av utskottet.De tre borgerliga partierna reserverar sig mot antagandet avlagförslaget. Ytterligare sju reservationer och ett särskiltyttrande har fogats till betänkandet. 1989/90:157 vari yrkas att antar det tillpropositionen fogade förslaget (se bilaga) tilllag om ändring i lagen (1974:358) om facklig förtroendemansställning på arbetsplatsen. dels de med anledning av propositionen väckta motionerna1990/91:A1 av m.fl. (s) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad som imotionen anförts om finansiering för regionala fackligaförtroendemän.1990/91:A2 av m.fl. (v) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om villkor för tillträdesrätten för regionalafackliga förtroendemän.1990/91:A3 av m.fl. (fp) vari yrkas attriksdagen beslutar att avslå proposition 1989/90:157 omregionala fackliga förtroendemän.1990/91:A4 av m.fl. (m) vari yrkas att riksdagenavslår regeringens proposition 1989/90:157 om regionala fackligaförtroendemän.1990/91:A5 av m.fl. (c) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om behovet av en total översyn av denarbetsrättsliga lagstiftningen,2. att beslutar avslå proposition 1989/90:157 omregionala fackliga förtroendemän i enlighet med vad som anförs imotionen.dels motioner väckta under allmänna motionstiden 19901989/90:A707 av och ()vari yrkas att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om de regionala förtroendemännensrätt till tillträde till arbetsplatser.1989/90:A709 av m.fl. (s) vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom regionala fackliga förtroendemän.1989/90:A711 av m.fl. (vpk) vari yrkas2. att hos regeringen begär förslag tilllagstiftning som ålägger svenska transnationella företag samtutländska transnationella företag verksamma i attbekosta de fackliga organisationernas samarbete inom koncernen.1989/90:A724 av m.fl. (vpk) vari yrkas28. att hos regeringen begär förslag till ändringav lagen om facklig förtroendeman för att främja att en ökningav fackligt arbete kan utföras på deltid samt att en utökning avsysselsättningsgraden genom fackligt arbete kan ske i enlighetmed vad i motionen anförts under avsnitt 5.7.1,29. att hos regeringen begär förslag till ändringav lagen om facklig förtroendeman så att lagen även omfattarintern facklig verksamhet i enlighet med vad i motionen anförtsunder avsnitt 5.7.2,30. att hos regeringen begär förslag till ändringav lagen om facklig förtroendeman så att rätten tillkoncernfackligt arbete på betald arbetstid införs i enlighet medvad i motionen anförts under avsnitt 5.7.3.1989/90:A737 av m.fl. (s) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av koncernfackligt samarbete övernationsgränserna.1989/90:A746 av och () vari yrkas att som sin mening ger regeringen tillkänna att de lokala fackliga organisationernas arbete till skyddför den yttre miljö som deras företag påverkar kan ske medutnyttjande av de rättigheter som föreskrivs i lagen om fackligaförtroendemäns ställning på arbetsplatserna(förtroendemannalagen). Regionala fackliga förtroendemänInledning1974 års lag om facklig förtroendemans ställning påarbetsplatsen (förtroendemannalagen) avser att underlättafacklig verksamhet. Lagen äger tillämpning på en arbetstagaresom har utsetts av lokal arbetstagarorganisation för att somfacklig förtroendeman företräda de anställda. Som villkor gälleratt organisationen är bunden av kollektivavtal förarbetstagarna. För att lagen skall vara tillämplig måste denfackliga organisationen underrätta arbetsgivaren om det fackligauppdraget.Av särskild betydelse är lagens regler om förtroendemännensrätt till ledighet från arbetet som fordras fördet fackliga uppdraget. Om det fackliga arbetet gäller den egnaarbetsplatsen har förtroendemannen rätt till bibehållnaanställningsförmåner. Lagen innehåller också regler som skyddarförtroendemännen i deras uppdrag.Lagens regler är i princip tvingande men avvikelse får görasfrån flera av bestämmelserna genom kollektivavtal på centralnivå.Förtroendemannalagen har karaktären av ramlag. Denkompletteras av kollektivavtal på flera sektorer avarbetsmarknaden.Om tvist uppkommer om tillämpning av lagens regler eller avkollektivavtal som ersatt reglerna har arbetstagarsidan s.k.tolkningsföreträde.Som framgått gäller lagen endast en facklig förtroendeman somär anställd på den arbetsplats där han skall utföra sittuppdrag. De rättigheter som lagen ger förtroendemannen gällerendast i förhållande till hans arbetsgivare och kan inteåberopas mot en arbetsgivare på annan arbetsplats.Det är den arbetsgivare som äger eller nyttjar lokalen ellerområdet som bestämmer vem som skall få tillträde tillarbetsplatsen. Tillträde kan normalt vägras den som inte äranställd där. Den som obehörigen tränger in på en arbetsplatskan dömas för olaga intrång enligt 4 kap. 6§ andra stycketbrottsbalken.Någon lagreglerad tillträdesrätt för en icke anställd fackligförtroendeman finns således inte. Däremot kan en sådan rättregleras i kollektivavtal.På fackligt håll såg man redan när förtroendemannalagenförbereddes allvarligt på bristen på regler om rätt tilltillträde för facklig verksamhet på arbetsplatser som saknarförtroendemän bland de anställda eller regler om skyldighet förarbetsgivaren på sådana arbetsplatser att medverka till att enutifrån kommande facklig företrädare kan utföra arbete där. Manansåg att detta var ett särskilt allvarligt problem för demindre arbetsplatserna och för branscher där förhållandena ärsådana att den fackliga verksamheten inte kan knytas tillförtroendemän som utses bland de anställda på den enskildaarbetsplatsen, utan måste bli en uppgift i första hand för dennärmast berörda lokala arbetstagarorganisationen. Krav pålagstiftning om vad som kom att kallas regionalafackliga förtroendemän ställdes i tidigt skede.Nya arbetsrättskommittén (NARK) föreslog enlagreglering av tillträdesrätten för regionala fackligaförtroendemän i delbetänkande (DsA 1977:4) Fackligaförtroendemän, möten på betald arbetstid ocharbetslivsforskning. På grundval av betänkandet utarbetades enlagrådsremiss med förslag till ny förtroendemannalag inomarbetsmarknadsdepartementet. Den föreslagna lagen skulle ersätta1974 års förtroendemannalag. Lagrådet yttrade sig över remissen.Den ledde emellertid inte till någon proposition.Arbetsmarknadsutskottet har återkommande under 1980-taletbehandlat motioner med yrkanden om lagreglering avtillträdesrätten för regionala fackliga förtroendemän (se t.ex.AU 1987/88:8). Utskottet har erinrat om att förtroendemannalageninte utesluter facklig verksamhet som bedrivs av andra fackligaföreträdare än anställda på arbetsplatsen. Utskottet har anförtatt deras behov att komma in på arbetsplatserna normalt inteifrågasätts, även om de saknar en lagfäst rätt till tillträde.Det har också framhållits att frågan lösts genom kollektivavtalinom stora delar av arbetsmarknaden. Utskottet har utgått frånatt kvarvarande problem med tillträdesrätten tillarbetsplatserna för utomstående fackliga företrädareuppmärksammas i det arbetsrättsliga beredningsarbetet iregeringskansliet.I april 1990 beslutade regeringen att inhämta lagrådetsyttrande över ett inom upprättatförslag om ändringar i förtroendemannalagen avseendetillträdesrätt för regionala fackliga förtroendemän. Förslagetligger till grund för den nu framlagda propositionen.PropositionenI propositionen erinrar arbetsmarknadsministern om bakgrundentill att regeringen drog tillbaka sitt förslag om en nyförtroendemannalag. En viktig anledning var den kritik somframfördes mot sättet för finansiering av bl.a. verksamhet genomregionala fackliga förtroendemän. Regeringen önskade en helt nyförtroendemannalag och ville inte lägga fram ett förslag endastbeträffande tillträdesrätten.Enligt propositionen finns flera skäl att nu lägga framförslag i ämnet. Det förhållandet att krav på en lagfästtillträdesrätt fortfarande upprepas i motioner iriksdagen talar enligt propositionen starkt för att det alltjämtfinns missförhållanden på området och att frågan inte kan lösasi godo mellan arbetsgivaren och de anställdas organisationer.Detta ses som en varningssignal. I propositionen anförs vidareatt småföretagandet snarare ökat änminskat i omfattning. Det betonas vidare att tyngdpunkten iarbetstagarnas medbestämmande skall ligga på lokal nivå.Medbestämmandet skall först och främst utövas av de anställdasjälva och av de lokala fackliga representanter som de harutsett. En viktig uppgift för de regionala fackligaförtroendemännen blir därför att aktivera det lokalamedbestämmandet. Även med en fungerande facklig verksamhet kanbehov uppkomma av att ta hjälp av någon mer erfaren ochvälutbildad facklig företrädare. I propositionen åberopas ocksådet faktum att flertalet remissinstanser numera är positivtinställda till en lagstiftning om tillträdesrätten. Enligtarbetsmarknadsministern är därför tiden nu mogen att kompletteraförtroendemannalagen med en bestämmelse om tillträdesrätt.Genom den föreslagna förändringen görs förtroendemannalagentillämplig även på den som utan att vara anställd hosarbetsgivaren utsetts att som facklig förtroendeman företräda deanställda på viss arbetsplats i fackliga frågor. Lagen tillämpaspå förtroendemannen då organisationen underrättat arbetsgivarenom det fackliga uppdraget. Tillträdesrätten innebär attarbetsgivaren är skyldig att låta förtroendemannen få tillträdepå arbetsplatsen och vara verksam i den omfattning som behövsför uppdraget. Verksamheten får dock inte medföra betydandehinder för arbetets behöriga gång. Den facklige förtroendemannenhar enligt 6§ rätt till ledighet från sin arbetsgivare iden omfattning som fordras för det fackliga uppdraget. Lagen gerinte den regionale facklige förtroendemannen rätt tillbibehållna anställningsförmåner. Regler om tystnadsplikt införs.På den privata sektorn föreslås en regel med 21§medbestämmandelagen som förebild. Vid brott mot tystnadspliktenföreslås strikt skadeståndsansvar för arbetstagarorganisationen.I fråga om uppdrag som utövas på en arbetsplats i det allmännasverksamhet hänvisas beträffande tystnadsplikt tillsekretesslagen. Brott mot sådan tystnadsplikt är straffbartenligt 20 kap. 3§ brottsbalken.Lagen föreslås träda i kraft den 1 januari 1991.MotionernaI kommittémotioner yrkar , och centernavslag på propositionen.I motion A4 av m.fl. (m) anförs att regeringeninte påvisat att det skulle föreligga några verkliga problem förfackliga förtroendemän, t.ex. ombudsmän, att få tillträde tillarbetsplatser för att företräda medlemmar. Något sådant har inteheller hävdats av remissinstanserna. Lagstiftning är enligtmotionärerna dessutom inte den bästa metoden att skapaförtroendefulla och effektivitetsbefrämjande relationer mellanparterna. Medbestämmandet bör -- vilket för övrigt ocksåframförs i propositionen -- i första hand utövas inom detenskilda företaget och vara något som angår de enskildaarbetstagarna. Slutsatsen av detta är enligt motionen atttillträde borde medges endast om det finns ett uttryckligtönskemål från medlemmarna på arbetsplatsen. Propositionen ärockså bristfällig i fråga om konsekvenserna av förslaget. Mankan räkna med ett ökat ledighetsuttag vilket kan medföra problembåde för näringslivet och den offentliga sektorn. Statsmakternaborde iaktta restriktivitet med sådana lagregler. Förslaget kanvidare skapa särskilda problem i fråga om skyddet avföretagshemligheter. Regeringen har tagit lätt på sekretess- ochjävsfrågorna. Över huvud taget är det enligt motionärernaanmärkningsvärt att regeringen lägger fram ett förslag somytterligare komplicerar den arbetsrättsliga lagstiftningen. Enallmän översyn av förtroendemannalagen i samband med enparlamentarisk utredning om hela den arbetsrättsligalagstiftningen skulle vara av värde.Även m.fl. (fp) påpekar i motion A3 att det inte synes vara något problem för förtroendemännen att fåtillträde, inte heller på de arbetsplatser därkollektivavtalsregler med detta innehåll saknas. Propositionenpekar inte på några konkreta missförhållanden. I så fall hademotionärerna inte varit främmande för lagstiftning. Enbart detfaktum att förslag väckts genom motioner i sägerenligt motionärerna ingenting om verkligheten. Lagförslaget kanfå en icke önskvärd effekt, nämligen en centralisering avmedbestämmandet. Detta bör utövas på de enskilda arbetsplatsernaav de anställda själva och deras lokala fackliga representanter.Risken finns att de fackliga organisationerna känner sig manadeatt i större utsträckning låta sig företrädas av centralaförtroendemän. En förnyad översyn av förtroendelagen är påkalladenligt motionärerna.I motion A5 av m.fl. (c) hänvisas till attflera remissinstanser konstaterat att något behov avtillträdesrätt för de små arbetsplatserna inte längre föreliggerbl.a. till följd av avtalsmässiga lösningar. Det behövs en totalöversyn av den arbetsrättsliga lagstiftningen. Småföretagensoch de enskilda arbetstagarnas situation måste beaktas bättreliksom effekterna av den ökade internationaliseringen.Lagstiftningen måste vara klarare och entydigare och samtidigtmer flexibel. Tydliga gränser måste läggas fast mellan denparlamentariska demokratin och det fackliga inflytandet. Vidarekrävs en modernisering. I avvaktan på en översyn med dettainnehåll bör inte den nuvarande förtroendemannalagen ändrasenligt motionärerna.Karl-Erik m.fl. (v) välkomnar i motion A2 regeringensförslag men anser att det är behäftat med vissa svagheter.Kollektivavtal på arbetsplatsen bör inte vara en förutsättningför de regionala förtroendemännens tillträdesrätt. De starkastebehoven av biträde utifrån finns nämligen på arbetsplatser somsaknar kollektivavtal. Inte heller bör det ställas krav på attdet finns medlemmar på arbetsplatsen. Tillträdesrätten avseräven annan verksamhet än förhandlingar, varför parallellen medmedbestämmandelagens förhandlingsregler saknar relevans enligtmotionärerna.Sven-Åke m.fl. (s) ser enligt motion A1 medtillfredsställelse på förslaget. Motionärerna delar regeringensuppfattning att den fackliga verksamheten inte skall varaberoende av medel från det allmänna. De anser att erfarenheternaav finansieringen av verksamheten med regionala skyddsombudborde kunna tas till vara när man prövar frågan omfinansiering beträffande regionala fackliga förtroendemän.Även i motioner från den allmänna motionstiden framförsyrkanden rörande regionala fackliga förtroendemän. I motionernaA707 av och (båda s) ochA709 av m.fl. (s) krävs en lagregleradtillträdesrätt.Utskottets övervägandenFråga om avslag på propositionenEn princip som har tillmätts den största betydelse vidutarbetande och antagande av medbestämmandelagstiftningen är atttyngdpunkten i arbetstagarnas medbestämmande skall ligga pålokal nivå. Som framhålls i den nu framlagda propositionen skallmedbestämmandet först och främst utövas inom det enskildaföretaget eller den enskilda myndigheten av de anställda självaoch av de fackliga representanterna som de har utsett.Medbestämmandet skall vara något som angår de enskildaarbetstagarna. I denna fråga torde det inte föreligga någrameningsmotsättningar. Denna grundtanke förutsätter emellertid,särskilt när det gäller de små arbetsplatserna, att stöd kanbehövas utifrån både för att mera allmänt aktivera det lokalafackliga arbetet och för att bistå i konkreta uppkommande frågordär mer erfarna och välutbildade förtroendemän behövs. Utskottetkan inte biträda den i m-motionen framförda uppfattningen atttillträdesrätten, med hänvisning till att tyngdpunkten bör liggai det lokala arbetet, bör vara beroende av ett uttryckligtönskemål eller medgivande från medlemmarna på arbetsplatsen. Enfungerande lokal facklig verksamhet förutsätter ju många gångerett uppbyggnadsskede då de anställda kanske ännu inte ens harutsett några fackliga företrädare på arbetsplatsen.Det finns enligt utskottets mening inte heller någon grund förde farhågor som framförts i fp-motionen att en lagreglering avtillträdesrätten skulle verka mot en önskvärd utveckling av detlokala medbestämmandet. Enbart det förhållandet atttillträdesrätten blir lagfäst behöver inte medföra att defackliga organisationerna skulle låta centrala förtroendemänmedverka i det lokala medbestämmandet i större utsträckning än idag.I de borgerliga motionerna ifrågasätts behovet av enlagreglering med hänvisning både till att det i praktiken intefinns några problem för t.ex. fackliga ombudsmän att fåtillträde till arbetsplatser och till att det föreliggerkollektivavtal på stora delar av arbetsmarknaden. Utskottetinstämmer för sin del med vad som sägs i propositionen. Det ärinte tillräckligt att konstatera att tillträdesrätten i deflesta fall fungerar. Enligt utskottets mening är det viktigtatt arbetstagare på alla arbetsplatser har möjlighet tillden medverkan och det inflytande som medbestämmandelagenförutsätter. Fall kan mycket väl tänkas då en arbetsgivarevägrar en utomstående förtroendeman tillträde eller på annatsätt hindrar honom i hans uppdrag. Med den föreslagnaregleringen kan den fackliga organisationen utövatolkningsföreträde beträffande den regionale förtroendemannensrättigheter och i sista hand få saken prövad av domstol.I m-motionen riktas även kritik mot det ökade ledighetsuttagsom kan väntas bli följden av förslaget.Enligt 6§ förtroendemannalagen har en facklig förtroendemanrätt till den ledighet som fordras för det fackliga uppdraget.Ledigheten får dock inte ha större omfattning än som är skäligtmed hänsyn till förhållandena på arbetsplatsen. Ledigheten fårinte heller förläggas så, att den medför betydande hinder förarbetets behöriga gång. Någon ändring görs inte i den nubeskrivna regeln. Även för de regionala förtroendemännen kommerrätten till ledighet från den egna arbetsgivaren således attgrunda sig på 6§. Arbetsmarknadsministern påpekar ipropositionen att fackliga förtroendemän redan nu har rätt tillledighet för externa uppdrag. De principer som kommit tilluttryck i förtroendemannalagens förarbeten rörande ledighetensomfattning bör enligt propositionen inte förändras till följd avtillträdesrätten. Detta innebär bl.a. att typiskt sett störrevikt bör kunna fästas och därmed större krav på ledighet kunnaställas i fråga om ett fackligt uppdrag på den egnaarbetsplatsen än när det gäller ett uppdrag utanförarbetsplatsen. Även fortsättningsvis bör således ledighet förverksamhet på den egna arbetsplatsen prioriteras. En viss ökningav begäran om ledighet kan emellertid visa sig ofrånkomlig omsyftet med lagstiftningen skall uppnås, sägs det ipropositionen.Utskottet anser inte att det finns anledning att anta attledighetsuttaget skulle öka i någon nämnvärd omfattning tillföljd av tillträdesrätten. Förutom den nyssnämnda begränsningenav rätten till ledighet vill utskottet erinra om att ledighetenför den regionale förtroendemannen inte är förenad medbibehållna anställningsförmåner. Förutsättningen för detta ärnämligen enligt 7§ att verksamheten avser den egnaarbetsplatsen.Inte heller delar utskottet m-motionärernas uppfattning attregeringen tagit lätt på jävs- och sekretessfrågor. Det kangivetvis finnas situationer då det finns ett behov av attfastställa vissa restriktioner för förtroendemannens verksamhet.Tillträdesrätten innebär emellertid inte i sig någon rätt tillinformation och insyn. Dessa frågor regleras i stället imedbestämmandelagen. I förarbetena till medbestämmandelagensregler om rätt till fortlöpande information om arbetsgivarensverksamhet betonades att några ovidkommande syften inte skallkunna tillgodoses genom informationsrätten. Försiktighet irättstillämpningen borde iakttas när det rör sig om förhållandenav synnerligen hemlig natur, t.ex. forsknings- ochutvecklingsarbete, som befinner sig i det stadiet att det ännuinte kan läggas till grund för beslut eller åtgärd som berörverksamheten. Under riksdagsbehandlingen slogs det mera allmäntfast att risken för skada måste komma med vid bedömningen avhuruvida vissa uppgifter skall lämnas ut eller inte. Undantagenbör inte vara alltför begränsade med hänsyn till de stora värdensom kan stå på spel, betonades det i den reservation (nr 23)till betänkandet InU 1975/76:45 (s. 96) som vann riksdagensbifall. Med den föreslagna regleringen i 9a§ första--tredjestyckena -- som enbart gäller på den privata sidan avarbetsmarknaden -- kan arbetsgivaren begära förhandling omtystnadsplikt även i andra situationer än de som avses imedbestämmandelagen.Utskottet anser att de återgivna uttalandena bör varavägledande även vid bedömningen av tystnadspliktens omfattningenligt förtroendemannalagen. Självfallet får ocksåförtroendemannens engagemang på andra arbetsplatser sinbetydelse vid den avvägning som får göras mellan risken förskada, som kan drabba arbetsgivaren eller annan om en vissuppgift eller iakttagelse kommer ut, och det fackliga intressetatt föra vidare vunna kunskaper till en större krets. Somframhålls i propositionen måste det förutsättas att den fackligaorganisationen endast utser sådana förtroendemän som inte kan hayrkesmässiga intressen motsatta den arbetsgivare som är skyldigatt låta dessa verka på sin arbetsplats. Erinras bör också omlagförslagets 10a§ som innebär ett strikt ansvar förarbetstagarorganisationen för den skada som uppkommer om enfacklig förtroendeman eller en styrelseledamot bryter mottystnadsplikten eller obehörigen utnyttjar kunskaper somerhållits under sådan tystnadsplikt. Sammantaget anser utskottetatt en särskild jävsregel inte är påkallad som komplement tillden föreslagna lösningen av sekretessfrågan. Utskottet noterarslutligen att departementschefen skall följa utvecklingen ochåterkomma med förslag i frågan om behov av lagstiftning visarsig föreligga.Utskottet går härefter in på den i v-motionen A2 framfördakritiken mot de i lagförslaget uppställda villkoren förtillträdesrätten.Enligt lagförslaget är tillträdesrätten, liksom även andrarättigheter enligt lagen, knuten till ettkollektivavtalsförhållande mellan arbetsgivaren och den lokalaarbetstagarorganisationen. I förtroendemannalagens förarbeten(prop. 1974:88, s. 157) sägs att lagen syftar till attunderstödja den fackliga verksamhet som är en nödvändigförutsättning för ett genomförande ute på arbetsplatserna av debeslutade arbetslivsreformerna. Ansvaret för genomförandet börenligt propositionen ligga hos en arbetstagarorganisation sominte bara är representativ utan också har ett etableratsamarbete med arbetsgivaren i arbetsplatsens olika frågor.Arbetsrättslagstiftningen tillmäter kollektivavtalsbundenhetenen avgörande betydelse. Ett ytterligare skäl för att lagenknutits till de kollektivavtalsbundna organisationerna är attlagen förutsätts kunna genom kollektivavtal anpassas till deolika förhållanden som råder på de enskilda arbetsplatserna. Vidriksdagsbehandlingen framfördes (InU 1974:15 s. 29 f.) att detär naturligt att organisationer som har det allmänna ansvaretför kollektivavtal också får svara för de nya uppgifter somtillkommer genom lagstiftning. Det ansågs vidare att reglerna omtolkningsföreträde kräver stabilitet hos de organisationer somhar rätt att utse facklig förtroendeman enligt lagen.Inrikesutskottet såg kravet på att organisationen normalt skallvara bunden av kollektivavtal som en garanti i det hänseendet.Principen om anknytning till etableradekollektivavtalsförhållanden kan sägas ha ytterligare förstärktsgenom medbestämmandelagen.