bet · GE01JuU1 · 1990-09-27 00:00:00 — För min del anser jag att det här räckerinte. Om det här skall få något genomslag och inte bara bli enpappersprodukt, så måste en översyn ske. Sådana översyner harskett tidigare om vilka uppgifter som inte är polisuppgifter iegentlig mening, som borde kunna avlastas polisen. Jag anser attdet bör ske en allmän översyn av detta. Som exempel på en sådanfråga skall jag ta djurskyddslagen. Enligt djurskyddslagen kanlänsstyrelsen bestämma att polisen skall omhänderta djur somutsatts för lidande, vanvård och djurplågeri. Ofta rör det sigom djurbesättningar, så det är inte enskilda djur. Det är intenog med att polismyndigheten är skyldig att omhänderta och låtautfodra de här djuren. Även försäljning och avlivning skall skegenom polisens försorg. Även om de här ärendena inte ärfrekventa, så är det ju ändå på det sättet att de -- när deaktualiseras -- kräver betydande polisiära insatser. Det är ettexempel på en sådan uppgift som naturligtvis inte bör åliggapolisen. Jag förstår naturligtvis dilemmat, som ocksågeneralsekreteraren i var inne på, att skallinte vi göra det, så skall någon annan göra det, och det är densvåra avvägningen. Men jag vill ändå betona, att skall det blinågon renodling, så måste vi få veta att vi skall slippanågonting annat. Det var den ena punkten.Den andra punkten är den regionala verksamheten, och där sägerjag också, att jag hälsar med tillfredsställelse att det nu bliren utredning här i detta avseende. Men då skall man veta , attdessa förslag som förs fram om den regionala verksamheten --alltså i det omedelbara perspektivet, en utredning kommer ju attdröja länge -- tar ju sikte på hur den regionalapolisorganisationen ser ut . Och är det ju på detsättet, att roll i åtta län utövas genom enlänspolismästare. I femton län utövas rollen av enlänspolischef. Jag vet att vi har 24 län, och har jubara ett polisdistrikt, så där finns ingen regionalpolischef.Med den nuvarande ordningen innebär det, att de regionalapolischeferna, enligt min uppfattning, om de är länspolischefeller länspolismästare, inte har samma möjlighet att verka, närdet gäller medel, personal och utrustning. Det är nämligen pådet sättet att vi som är länspolischefer får konkurrera medövriga enheter på om medel för administrativpersonal och även om utrustning, medan då länspolismästarnadisponerar hela polismyndighetens medel -- personal ocherforderlig utrustning -- för sin verksamhet. Detta har varitett problem som vi har dragits med länge, och det har ofta varitpå det sättet att man har sagt tidigare att polisen tillhördejustitiedepartementet och den lokala polismyndigheten, denregionala polisorganisationen tillhörde . Detvar alltså problem med att vi tillhörde två departement, som juär väl känt för utskottet. är det ju ett departement, ochjag menar att det borde få ankomma på RPS att även se till attden regionala polisorganisationen inom haderesurser i alla fall när det gäller utrustning, så att vi kanbedriva verksamheten -- ha samma möjligheter i vart fall attbedriva verksamheten -- som länspolismästarna.Polismästaren , : Jag är väl kanskeden mest lokale polischefen, så jag får berätta litet omverkligheten. Jag blir litet bekymrad här nu när jag sitter ochfunderar på prioriteringsfrågor. Det är först och såär det regeringen och så är det riksåklagaren och så är detrikspolisstyrelsen och så är det och så är detåklagarna, så är det kommunen, så är det polisstyrelsen ochkanske också polisnämnder som skall ha synpunkter på när jagskall utfärda en arbetsorder. Och därför skulle jag vilja prataom prioriteringsfrågor.Vi har haft prioriteringar på samma sätt som manhar indelat ett polisdistrikt eller organiserat ettpolisdistrikt. Det utgår från kapitelindelning.Och även prioriteringarna som finns i den här propositionenberör då kapitel i -- narkotika, våldsbrott ochekobrottslighet.Jag skulle vilja angripa det på ett annat sätt. Tänk om underkapitlet 3 eller det som talar om polisen och samhället detskulle kunna finnas något liknande som rubriken14. Trafikövervakning som består av 10 sidor. Den rubrikenskulle kunna heta Ungdomsfrågor, missbruk och kriminalitet. Ochså skulle det kunna stå hur, utan min bedömning,ungdomsverksamheten eller ungdomsfrågorna bör bli föremål för ensärskild utredning avseende samverkans- och arbetsmetoder. Detär nämligen så här, om jag nu skall försöka fatta mig kort, attangripa brottsligheten är ingenting som polisen ensam kan göra,utan det måste ske tillsammans med andra. Vi behöver flerpoliser, men fler poliser löser inte allt. Om man tittar i dagute i de flesta kommunerna eller orterna, så är det så attvärlden är uppdelad i två världar, en ungdomsvärld och envuxenvärld. Två världar som talar olika språk, har olikavärderingar och har få kontaktytor med varandra. Ungdomarsidealbild har förändrats och fram till1980-talet. hedrade och vördade man sina föräldraroch farföräldrar, i tredje hand kom då skolläraren och i fjärdehand kom kamraterna. tar man sina intryck avkompisar, video, musik och i fjärde hand kommer föräldrarna.Skolan finns inte längre.För 15 år sedan umgicks man till hemma i hemmet och fickalltså intryck av föräldrarna. är man hemma till . Dethär är statistik. För att ytterligare belysa statistiken äterman 1,3 måltider med sina föräldrar. Hur överför man dånormer, moral, allt vad ni vill. Och det är alltså en oerhördbörda som då läggs på vem? Ja, på skolan, men läraren har enganska orimlig situation att svara för detta. Men vem fårnästa steg? Jo, det får vi poliser, för vi är de första somsäger ifrån. Här måste vi alltså på något sätt kunna samarbetamed skolan, med fritiden. Redan i andra klass kan man peka utden unge som mår dåligt. Promillehalten hemma i mittdistrikt i är i snitt 2,1 hos de 18-åringar somomhändertas. Vi har alltså promillehalter på 3--3 1/2 . Ochnarkotika är viktigt, men ingen börjar med narkotika utan att habörjat med alkohol och sedan går över. Jag är ingennykterhetskämpe på något sätt. Det är inte därför jag tar uppdet, men alkoholsidan måste lösas. Fritidssidan måste lösas. Ochjag skulle i varje fall vilja med den här utredningen, somkanske finns organisationsformsmässigt sett, ta framarbetsmodeller, samverkansmodeller för hur polisen kan hjälpatill i skolan, hur vi kan avlasta lärare eller socialtjänstenkan stötta upp, och hur vi tidigt kan fånga upp de ungdomar sommår dåligt i stället för att som sitta och se att deriktigt har kört ner sig i olika missbruksformer ochkriminalitet, och då sätter vi in på olika sätt. I övrigtansluter jag mig till vad rikspolischefen har sagt ompropositionen, och jag skulle också vilja understryka det somhär sagts om administrativa medel. Jag har ett distriktsom inte har några vakanser, men jag skulle kunna utveckla detdistriktet mycket mer, om jag hade möjligheten till pengar.Ett sista ord om kvarterspolisverksamhet eller ungdomsfrågor.Jag satsar 23 polismän på ungdomsfrågor. Tolvkvarterspoliser -- åtta som sysslar med brottsförebyggandeverksamhet, lag och rätt och kontakter ute i organisationer ochtre som har enbart ungdomsfrågor.Förbundsordföranden , Svenska Polisförbundet:Jag vill börja med att konstatera att det är klart att när viförst såg den här propositionen så blev vi besvikna över att deninte gav det slutgiltiga beskedet om statsmaktens vilja medpolisen. Att det inte var en avgränsning en gång för alla motandra intressen, och att avvägningen också en gång för alla integjordes mellan arbetsbörda och resurs. Men vid ett närmarestudium av problemet med en polispolitik och den härpropositionen, så konstaterade vi då att polisyrkets karaktärkanske gör att det exakta, slutliga beskedet inte kan ges ellerkanske inte bör ges.Jag uppfattar den här propositionen som ett första steg i enprocess där statsmakten tillsammans med polisen skall utvecklaramar för den framtida polisverksamheten. Och jag ser rubrikenFörnyelsen av polisväsendet mer som en tillfällighet, eftersomförnyelse är en aktuell fråga . Jag betraktar nämligenförnyelsen av polisens verksamhet som någonting som ständigtskall pågå, nämligen en anpassning till en föränderligbrottslighet.När det gäller att utveckla ramarna tror jag utskottet harkunnat notera, att det finns en stor samstämmighet inom polisenom problem och om önskemål om hur frågor skall lösas. Trots attdet skulle vara frestande att som siste talare kommentera vadandra har sagt kan jag bara konstatera, att det finns en storsamstämmighet. En sak vill jag säga, och det är att det är nogganska klart att jämställdhet är ett problem för kvinnorna inompolisen, så länge de är så få som de är, och där finns det juenligt forskning andra uppfattningar som talar för att så längeman inte är av personalstyrkan, så är man en minoritet sombehöver stöd. Jag uppskattar alltså att politiker också tillhördem som stöder kvinnorna inom polisorganisationen.En fråga som aktualiseras i propositionen och som haraktualiserats i debatten på annat sätt, och där utskottet i ochför sig har gett klara besked, är ju frågan om huvudmannaskapför polisen. Jag skulle vilja utifrån mina utgångspunkter varnaför att man tror att resursproblem inom polisorganisationen ivårt lilla land går att lösa genom att man upprättar olikaformer av polisstyrkor. Dels därför att vi är för små för skall kunna dela upp resurserna -- alltså att landet är förlitet för att man skall kunna dela upp resurserna -- på olikapoliskårer. Dels tror jag att delade huvudmannaskap ärorationella. Jag tror också att konkurrens mellan olikapoliskårer skall undvikas, liksom konkurrens över huvud taget ifrågor som rör rättssäkerheten. För mig är det kommunalasambandet liktydigt med polisstyrelsernas roll, och jag tror attförutsättningarna finns där för att stärka det kommunalasambandet, och jag skulle vilja uppmana polisstyrelserna --gärna i samråd med de fackliga organisationerna lokalt -- attutveckla sin verksamhet. Då tror jag det finns grund för ettmycket starkt kommunalt samband, som återskapar det positivaföre förstatligandet och förenar det med det positiva meden statlig polis.En annan fråga som jag har fäst mig vid är frågan omtidsbegränsade förordnanden för chefer. Jag är inte motståndaretill det systemet, men jag tycker att det är att börja i felände -- eller jag vill säga att om man skall aktualisera denfrågan, så bör man göra det i samband med en översyn också avhela chefsförsörjningsfrågan. Jag tycker att rekrytering avchefer bör komma som en del av hela den problematiken.Polisorganisationen behöver väl nu som starka ledaresom har chefsegenskaper som en av de meriter som är grund förrekryteringen, och vi behöver också chefer som hararbetslivserfarenhet från polisarbetet.Det finns en grundläggande ton i den reformerade polisen, ochdet är frågan om att man skall ha en stor rörlighet och därmeden god anpassningsförmåga till förändrade förhållanden. Jag ärrädd för att man kan -- om man inte ser upp -- införa regler sommotverkar den rörligheten och den snabba anpassningen.Avgiftsfinansieringen tycker jag är ett sådant system, där manbehöver se upp, liksom lokalisering av polisen. Jag menar attdels kan den här typen av frågeställningar påverka rörligheten iorganisationen, dels kan sådana här åtgärder innebära attpolisens tjänster inte blir tillgängliga för alla på sammavillkor, och en av de grundläggande frågorna för förtroendetmellan polis och allmänhet är att våra tjänster är tillgängligapå lika villkor. Vad jag menar med detta är, att man kan görastörre administrativa enheter inom polisen genom olika åtgärderutan att för den skull ändra den geografiska stationeringen avpolisen. Jag tycker det är viktigt, när de här ramarna utformas,att man tar till vara -- som det också står ipropositionen -- det unika med polisfunktionerna och håller deti centrum. Då kan det med allt det kloka som har sagts här i dagrimligtvis inte bli fel.Sedan vill jag avsluta med att säga -- även om jag nu kopierarCarl en aning -- att utskottet alltid är välkommet,personligen eller på annat sätt, till fåvåra synpunkter på de frågor som behandlas.Britta Bjelle: har vi lyssnat till er inbjudna gäster,och det har för oss varit en otroligt givande och intressantinformation. Tiden har gått ganska långt, men jag tycker detvore väldigt bra om vi fick möjligheter att ställa ytterligarefrågor, även om vi har dragit över tiden litet grand.Riksdagsledamot: Jag har faktiskt frågan kvar, även om manhar snuddat vid den. Jag delar alltså farhågorhär vad gäller de stora prioriteringarna, när man t.ex.prioriterar ekobrottsligheten före många våldsbrott. Tyvärr ärjag inte ensam om det. Jag fick i min hand alldelesnytt från trycket SCBs lathund, där man också talar om atträdslan, oron för våldet är i ständigt stigande skala i ,och att oron även växer med åldern även hos män. Med tanke pådet och med tanke på att det finns ett relativt litet antalgrova brottslingar som står för mycket stor brottsstatistik, såundrar jag om det inte vore en både preventiv och bra framkomligväg att prioritera en ordentlig punktmarkering av de här, somman har gjort på vissa orter, och om man inte genom att sätta inresurser där verkligen skulle kunna påverka ganska mycket.Den andra frågan gäller polisens utrustning. Jag skall inteklaga på resurser eller pengar. Det ingår så att säga i mittjobb, sade rikspolischefen. Men vet vi, att poliseninte har adekvat utrustning . Kommunikationssidan är dålig,vapensidan är dålig. Och jag trodde att det berodde påresursbrist, dvs. att man försöker spara, att när man harammunition som inte passar pipor, och hölster som inte passarvapnen osv., och får inskjutningar på nytt . Det är alltså dyrt att vara fattig. Jag vill frågarikspolischefen om inte det här är brådskande, därför att detmåste vara en trygghet för en polis att veta att den utrustninghan har även fungerar.Björn : Jag börjar med den sista frågan, och detär helt riktigt det som tas upp. Vi har liksom två problem. Vihar fått ägna väldigt mycket kraft åt att argumentera för varförvi måste peta upp aspirantintaget, och det har inneburit attvi litet har fått eftersätta kampen för att få en högreinvesteringsnivå. När jag talade tidigare om att jag såg enframtid då investeringsnivån måste upp, så refererade jagegentligen underförstått till två saker. Det ena är, precis somtidigare har sagts här, radiosidan, datasidan och andra. Mantalar alltså om belopp -- jag tror att vår kalkyl ligger på1--1 1/2 miljard. Det är det beloppet vi pratar om och det angerliksom nivåhöjningen. Det andra -- och det ligger också ifrågeställarens fråga -- är ju att det lätt händer att denvanliga utrustningen blir litet eftersatt, för man måste skrapaihop till delar av det här stora. På radiosidan har vi tvingatstill inköp av bärbara radior och annat som vi inte varit heltnöjda med, och då har vi fått göra det genom att eftersätta såatt säga den vanlige mannens anskaffningsbehov. Så vi står i ensituation, då investeringsanslaget måste bli på en helt annannivå än vad det varit historiskt. Och det kan man inte spara sigtill.Angående den andra frågan om punktmarkering av kriminella, såär det så, som framgått här, att det är den lokala nivån sombestämmer om man tycker det är viktigare, eller om man tyckerdet är viktigare att ha tillsyn vid korvkiosken ellerbrottsförebyggande eller vad man nu vill ha. Det är liksom detpris man betalar när man lägger en prioriteringsnivå. Det är enavvägning mellan central och så att säga lokalprioriteringsansats. Vad vi gör på är ju attförsöka ange områden där vi tolkar att det här är viktigt somstatsmakterna formulerat det, och det tillhör detta, somfrågeställaren tar upp, ett av de fyra områden vi satt högst,dvs. ett av de fyra områden där vi tänkt skriva manifest. Vi harskrivit ett för narkotika. Vi är snart klara med det för ungdom,som jag nämnde, som för övrigt är väldigt likt det pratade kring. Därefter kommer det här omyrkeskriminella. Och baktanken är vanlig enkel slöhet -- att kanvi plocka bort de människorna så spar vi en massautredningsarbete.Riksdagsledamot: Jag har två frågor till sade att du saknade en polispolitik, och att det leder tillatt polisen i stor utsträckning själv bestämmer sin roll.Innebär det att du efterlyser en ökad parlamentarisk styrning avpolisens verksamhet, och att det då i decentraliseringens tiderinnebär ökade befogenheter för polisstyrelserna? Det andra varett uttalande du gjorde om att polisen mest registrerarbrott. Står du för det uttalandet?Min tredje fråga vill jag ställa till medanledning av den diskussion som fördes inledningsvis här omvaktbolagen och deras ökade verksamhet. Hur stor del bedömer duatt den här ökningen, som i diskussionen framstod som att dentagit över polisuppgifter, beror på att den skulle utförapolisarbete? Jag märker att man dyker på vaktbolagens personal ireceptioner t.ex. både hos statliga myndigheter och privataföretag.Riksdagsledamot: , renodling och tillgång påpoliser. Länspolischef tog upp några saker här somjag tycker är väldigt intressanta i det sammanhanget, och det äratt se vad man eventuellt kan ta bort från de arbetsuppgiftersom polisen har . Han tog också några exempel, och jag villtill rikspolischefen ställa en konkret fråga. Skulle man kunnafrån polisen ta bort förhören av asylsökande, föra över det påSIV eller någon annan?Riksdagsledamot: Det har ju framförts här en delsynpunkter på propositionen, ganska grundläggande kritik kan mansäga. Någonting som skulle gälla en bristfällig helhetssyn, manhar inte beaktat polisen i relation till åklagaren. Framför allthar ju bitr. riksåklagaren efterlyst så att säga ett merautvecklat samarbete. Man har också här från BRÅ kritiserat attpropositionen allvarligt underskattar det brottsförebyggandearbetet. Och jag skulle gärna vilja ha en kommentar på detta, iförsta hand av civilministern, som inte är här, men då får detväl bli i andra hand från . Och dessutom skullejag gärna lyssna till vad säger om den oro somAxel Morath har framfört här.Riksdagsledamot: Vad det gäller ungdomsbrottslighet tyckerjag det var en mycket bra beskrivning som polismästare här, och ta ner det på den nivån egentligen där vi skallbörja. Av de besök som jag har gjort ute på andra distrikt, såhar man just tagit fram det här också, men då har det visat sigatt vissa beslut som vi tar här i inte når ut, och vidtvå tillfällen nu när jag har varit ute, så har jag frågat: Hurhar ni använt inom polisen lagen om visst skadelindrande arbetesom vi beslöt om att starta . Det är faktisktskrämmande att höra, att det här har man inte använt sig av, ochnågra hajar till och undrar vad det var för en lag. Och likasåandra möjligheter som man använder sig av på vissa håll när detgäller samverkansformer och reaktioner på ungdomsbrott det ärkonfrontation med offret t.ex. Och det finns t.o.m. försök medgottgörelse inlagt i det här medlingsförfarandet, som skullevisa att vi startade tidigt och reagerade på brott, men dettatycks alltså inte vara allmänt spritt och känt och användsväldigt olika dessutom, mycket därför att man är osäker. Minfråga är alltså: Hur sprider man detta, att man nu kan göra ettungdomsmanifest. Det vore ju jättebra, men det är ju enengångsgrej. Det här borde ju vara ständigt återkommande.Lars Bentelius: Jag vill svara på de två frågor jag fick.För det första menar jag att polispolitik skall fastställas iparlamentarisk ordning, men det är också så som jag sade att förmin del är jag inte på något vis emot en decentralisering avpolisverksamheten och bestämmandet.Den andra frågan om registrering -- om polisen ägnar sig åtregistrering av brott, huvudsakligen. Ja, jag vill formulera detså, att det sker i alltför stor utsträckning.Uppklaringsprocenten är -- det är omvittnat -- låg, och jagnoterar att rikspolischefen själv anger, vilket ju är småttuppseendeväckande, att de balanser som finns, dem löser mangenom att man låter ärendena preskriberas.Gunno Gunnmo: Jag kan inte svara på den här frågan om hurstor andelen av bevakningsföretagens tillväxt som man kanhänföra till brist på poliser. Jag kan i alla fall konstaterabara att det finns en del exempel på att polisen använderbevakningsföretag i stället för egna resurser. Det tydligaste ärtunnelbanan i , som jag och polisförbundet alltid harvarit principiella motståndare till, och jag kan då svara motbakgrund av det. Vi menar att det är polisen som skall ingripaför människors integritet, alltså upprätthålla lag och ordningpå det sättet. Bevakningsföretagen skall vara rättsägarensförlängda arm när det gäller att bevaka i första hand ekonomiskaintressen. Och den här frågan tror vi inte att man kan lösagenom att lagreglera bevakningsföretagens verksamhet, utan manmåste fastställa vad som är polisens fögderi och tala om attdetta område har polisen, alltså statsmakten, samhället ensamansvaret för. Att bevakningsföretagen tillväxer gör de ju medstöd av den rädsla som finns för brott, och det kommer man inteatt kunna göra någonting åt. Det är viktigt att polisen inteunderlättar denna tillväxt på sin egen bekostnad så att säga.Björn : För det första är det väl bäst jag säger,för undvikande av alla missförstånd, att hela utskottet ärsjälvfallet välkommet också till rikspolisstyrelsen.Det andra är att numera har rätt att göra en stordel av rekryteringen själva. Jag vill säga det med anledning avden fråga som var uppe.Den tredje är att av polisarbetet rör trafiken. Det var enfråga om hur stor andel det var. Och den fjärde rörbevakningsföretagen, där vi skattar siffran till30 000 ungefär som arbetar i bevakningsbranschen.Över sedan till de konkreta frågor jag fick, varav den förstavar frågan om förhör av asylsökande. Ja, vi är för att detflyttas. Jag har nämligen den uppfattningen, och jag tror attpolisväsendet totalt har den uppfattningen, att den som harbeslutsansvar har väl också beredningsansvar. Det kan inte varariktigt att en organisation bereder och en annan fattar beslut.Där får man lov att bestämma sig för vilken linje man driver.Endera är det polisen som har något slags beslutsfunktion. Eller också är det invandrarverket, då utrederinvandrarverket. Det är vår uppfattning.Vad gäller frågorna kring det som bitr. riksåklagaren hadeuppe, så skulle jag vilja nalkas det på det sättet, att för detförsta -- och det tycker jag är viktigt att säga i sådana härsammanhang -- så är det klart att sådana här procenttal överuppklaringar är litet luriga, för man ligger då på kanske 3--4 %av inbrotten i . Det är en liten krets som begår dem.Det betyder att de flesta som begår repetitiva inbrott åkerfast. Tendensen att anmäla inbrott ökar av massor av skäl -- detkan vara försäkringsbolagsfel, det kan vara allt möjligt annat-- så man kan inte bara ta siffror här. Jag menar alltså att derepetitiva brottslingarna fastnar i våra garn förr eller senare.När det sedan kommer över till Axel Moraths fråga om att styrahär, så finns det grundläggande problem i den svenska modellen,och det är att vi har åklagare och polis, och polisen harpersonalansvar för kriminalpolisen. Skall man ha det perfektasamrådet måste man endera göra åklagare till poliser genom attföra över kriminalpolisen till åklagarverket eller föra inåklagare hos oss. Eljest kommer det alltid att vara endiskussion om vem som har det yttersta ansvaret kringpersonalresurser. För det är ju självklart att den som sitteroch leder en organisation och har ett budgetansvar, alltid harsynpunkter på förbrukningen av pengar och allt möjligt annat,som åklagaren har sina behov. Och jag tror att det varprecis detta som åklagarutredningen skulle ta upp. Men jagtror inte att man kan komma runt detta problem annat än genomatt se på om det är brist i samrådet , och det finns säkertställen där det brister, men den polisiära bilden är nog ganskaentydigt så, att det i huvudsak fungerar väl, när det gällersamrådet. Utan vad det ytterst handlar om de gånger då detkolliderar, det är rekryteringsrätten av polispersonal urpolisorganisationen. Det är där som så att säga skon klämmer.När det gäller frågan kring konfrontationer ochbrottsofferjourer, så är det ett problem vi känner av. Inte såatt vi inte arbetar med det.