bet · GE01JuU1 · 1990-09-27 00:00:00 — Detta beror ju i huvudsak på attmarkanvändningen är så olika i olika delar av en kommunexempelvis. Förutsättningarna för att bedriva brottspreventivverksamhet är också skilda i olika områden. Och dessutom -- somär mycket positivt -- så har man en väldigt bra möjlighet att hakontroll över de faktorer man måste ha kontroll över, om manbegränsar sig geografiskt. Sedan en annan, absolutförutsättning, om man skall lyckas, det är att arbetet ärproblemorienterat, och då kan ju alla berörda försöka att börjamed att göra en gemensam beskrivning av problematiken. Detmissar man ofta. Ofta har man en helt olika bild av vad det ärför någonting man skall bekämpa. Man är enig om att det skallbekämpas -- narkotika eller ungdomsbrottslighet eller vad det nuär -- men man har aldrig gått till botten med hur problembildenser ut. Det är det första. Det andra är att det måste vara enklar systematik i arbetet. Brottsförebyggande arbete kan maninte bedriva med vänster hand eller på en kafferast. Jag villinte påstå att man gör det, men jag tror att man tror att det ärenkelt. Det är komplicerade förhållanden som skall angripas. Idet här , som jag nämnde, som vi bedrivertillsammans med och ochStockholms stad inte minst, har vi, tycker jag, en väldigt bramodell för att arbeta brottsförebyggande. Dels är den förstafasen kartläggning av både brottsligheten i detalj påkvartersnivå och resurserna. Därefter gör vi en analys, och påden bygger vi ett åtgärdsprogram som vi skall pröva i praktiken.Sedan skall de åtgärder som vi har vidtagit utvärderas. Det ärväldigt viktigt och förbisett, och därefter justerar viåtgärderna och ser hur det går då. I det läget vill jag gärnaockså slå ett slag för en helhetssyn när det gällerbrottsproblematiken. Vi är gärna fragmentariska när vi skallförsöka angripa problemen. Det är antingen tillgreppsbrott ellervåldsbrott eller narkotika osv., fast det för det mesta ärallting det handlar om. Det är fråga om ett asocialtlevnadssätt, fast olika typer av kriminalitet eller drogerkommer in i en karriär.Borgarrådet , ordf. i polisstyrelsen, Stockholm:Vi är tacksamma att vi fick komma till utskottet och framföranågra synpunkter ur Stockholmsperspektiv. har vi envakanssituation, som innebär att vi saknar 400 poliser iStockholms polisdistrikt. Trots det vill jag påstå attStockholmspolisen fungerar utomordentligt bra. Man gör ettfantastiskt fint arbete med de begränsade resurser man förfogaröver, och det är också en god stämning och man jobbar oerhörtbra, tycker jag. Men självklart är detta vakansläge ytterstbekymmersamt.Sedan har ju en del speciell problematik som har medhuvudstaden att göra så att säga, som ni är väl insatta i, mensom kommer att kräva att man också beaktar de faktorerna. Jagtänker t.ex. på antalet statsbesök och regeringsbesök. Förraåret hade vi 142 olika typer av statsbesök i , som allakrävde insatser av . Jag tänker pådemonstrationer som är mycket ofta förekommande i huvudstaden.Vi hade 201 tillståndsgivna och lika många utan tillstånd förraåret. mer än en demonstration per dag året runt, som ocksåkräver insatser av polisen.Sedan har vi många stora arrangemang som ochGloben och allt annat, och allt det här tycker vi är bra. Jagmenar att vi är glada över demonstrationer och statsbesök ochstora arrangemang, men det ställer speciella krav på polisen ochdess resurser, och det vill jag stryka under i det härsammanhanget. Har man då 400 vakanser, så är läget ytterstbekymmersamt.Vi har också en kriminalitet som har blivit verifierad i allamöjliga typer av utredningar. Så sent som i storstadsutredningennyligen slog man ju fast att storstäderna har en mera avanceradoch omfattande kriminalitet än kommuner i genomsnitt. Vi harockså en eländig trafiksituation som alla som har försökt attköra bil i blir uppmärksammade på.Jag tycker att propositionen är positiv. Den går åt rätt hålloch den leder till ökad decentralisering och mycket annat, ochdet är positivt, och jag måste säga att under de 1 1/jagvarit ordförande i har jag blivitytterst förvånad över den byråkratisering och centralstyrningsom har präglat polisväsendet, och som kommer att ändras medpropositionen i någon mån.Jag var på besök på polisområdet och träffadenyanställd ekonomiansvarig som kom från socialförvaltningen iStockholm. Hon sade att den här polischefen för hademindre att säga till om än en daghemsföreståndare i Stockholmsstad. Och det tyckte jag var en ganska allvarlig betygsättningav hur långt decentraliseringen gått inom polisväsendet. ärman på väg åt rätt håll, och det tycker jag är positivt.Jag är också positivt inställd till detta förslag om attpolisnämnder skall kunna inrättas i polisområdena. FörStockholms del tror jag att det vore en stor fördel att mankunde inrätta en form av förtroendevald styrelse i varjepolisområde -- polisområden som alltså handlar om kanske uppåtöver 100 000 invånare i varje. Dock är jag tveksam till det somstår i lagförslaget, att i polisnämnden skall också ingåpolischefen. Som kommunalpolitiker har jag aldrig begripit hurman kan blanda förtroendevalda med tjänstemän i samma styrelse.Det förhållandet har vi ju i polisstyrelserna , och detinnebär ju att den representation som man har slagit fast i ettkommunalval präglar nästan hela polisstyrelsen. Sedan sitterockså en länspolismästare, som är en förträfflig karl, iStockholm, men som ändå inte är politiskt vald, och det kan juinnebära att man runt omkring i landet hamnar i situationer dären tjänsteman -- en polismästare -- kan få utslagsrösten ifrågor som är av lokal och principiell karaktär, och det tyckerjag är principiellt tveksamt, och det är jag inte van vid fråndet kommunala politiska arbetet.Sedan har vi då från sida försökt att skapaden här helhetsbilden som nämns här, nämligen att konstatera,att skall man åstadkomma väsentliga förbättringar när det gällervåld och kriminalitet, då måste man samverka, och det hoppas vidå och försöker ambitiöst att få alla kommunala förvaltningaratt samarbeta med polisen -- dra åt samma håll -- ochtillsammans med föreningsliv och organisationer och invånarejobba med brottsförebyggande insatser. Och vi har trots vårmycket urusla kommunala ekonomi lagt ner 7--8 milj.kr. sedanvalet på olika typer av satsningar som alla har enbrottsförebyggande inriktning. Jag tänker då på "Farsor påstan", jag tänker på den samverkan vi har med brottsförebygganderådet, jag tänker på lokala brottsförebyggande råd som vi skallstarta ute i stadsdelar. Jag tänker på anslag vi gett till enmängd organisationer som jobbar med brottsförebyggande insatser.Jag tänker på det vi gör för att stimulera polisen att rekryteraStockholmsungdomar och jag tänker på de stipendier som kommunenkommer att utdela till poliser som gör fina insatser iStockholm.När det gäller polisbristen så är den, när man tittar påstatistiken, i första hand ett Storstockholmsproblem. Ompolisbristen var jämnt fördelad procentuellt över hela landet,då hade vår situation i varit avsevärt bättre. Men nuhar vi 400 vakanser i och vi har ett stort antalockså i länet, och detta beror ju dels på kapaciteten påpolisutbildningen , men också på det faktum attmerparten av dem som kommer till polisutbildningen kommer frånandra delar av landet. Vi hade en middag iStadshuset med 100 polisaspiranter som skall gå ut nu i sinförsta praktik i . Hundra fina ungdomar --välutbildade, ambitiösa -- de går ut i arbetet i Stockholm.De flesta av dem kommer från andra delar av landet, och det ärett faktum, att efter , när de tycker att det ärjobbigt i , och en tjänst blir ledig i Örnsköldsvikeller , så tar de den chansen och flyttar tillbaka. Så viär som polisdistrikt utsatta för en större rörlighet ochomsättning, och det är inte bra för polisverksamheten. Detskapar inte den kontinuitet som krävs. Därför är det mycketangeläget att vi gemensamt hittar former för hur vi kanrekrytera Stockholmsungdomar och Storstockholmsungdomar tillpolistjänsterna som skall besättas i . Och där hoppasvi att utskottet kan hjälpa oss att hitta lösningar på det.Avslutningsvis: Det här med kvarterspoliser vill vi strykaunder betydelsen av. Där är vi eniga över alla partigränser.Problemet är bara att kvarterspoliserna uppfattas som en rörligresurs . Så fort man har vakanser någon annanstans, drarman in de tjänsterna, och det innebär att t.ex. inför sommarenhar vi ytterst få kvarterspoliser kvar i tjänst. Det måste blikontinuitet i kvarterspolisverksamheten, och man måste också ökastatusen på de befattningarna. Det vill jag verkligen strykaunder. Och jag hoppas att när vi har besatt alla våra tjänsteratt vi kan få en stabilitet på kvarterspolissidan, för det ärden bäst förebyggande verksamheten vi kan visa upp i dagensläge.Carl , v. ordf. i polisstyrelsen, Stockholm:Jag kan väl inledningsvis säga att propositionen är ett steg irätt riktning. Den bygger i hög grad på de idéer som exempelvishar legat till grund för de projekt som vi kallar NyaStockholmspolisen, och det ligger mycket i det här, att det är ett kvitto på att det som faktiskt sker utei polisväsendet är rätt tänkt enligt regeringens ochstatsmakternas uppfattning.Men den är oklar på viktiga punkter. Den är mest oklar, tyckerjag, vad gäller -- och det är allvarligt -- de här lokalapolisnämnderna. Vad skall de egentligen göra? Läser manpropositionen, får man ett intryck av att de är små kopior avden centrala polisstyrelsen i distriktet. Och eftersom depolisnämnderna knappast kan ge sig på överheten i form avrikspolisstyrelsen och polisdistriktet, så kommer de sannoliktatt ge sig på dem som är under dem, för att få någonting attgöra, och det är de lokala polisområdescheferna och hanspersonal. Och jag vill alltså göra den bedömningen att med denrätt luddiga instruktion som ligger i propositionen så är riskenuppenbar, att dessa polisnämnder kommer att blanda sig i denoperativa verksamheten och bli något slags lokal politiskpolisledning, och det skall vi inte ha, tycker jag, i det härlandet, utan den här gränsdragningen mellan operativ verksamhetoch övergripande prioritering och styrning måste upprätthållas,och den löper nu risken att bli utsuddad genom den här, som dennu är formulerad.Den andra frågan gäller hur stor frihet i resursanvändningenpropositionen egentligen innebär för de lokala polisdistrikten.Det vore glädjande om det innebar stor frihet. Vi kan ju då taexempelvis vad sade -- att vi har 400 vakanserungefär i . Det innebär att det är ca 100 milj.kr. avav anslagna medel som inte används förpolisverksamhet, och vi har ju då krävt att vi skall få användaen del av de pengarna till att köpa radioutrustning och bilaroch snabba på ombeväpningen av och annat,sådant som vi ändå vet att vi måste göra inom . Manmå ju då hoppas att de tillämpningsbestämmelser som skallutfärdas från departement och rikspolisstyrelse gerpolisdistrikten verklig frihet att hantera resurserna. Där kannog utskottet göra en insats genom att skriva på det ena ellerandra sättet, så att det blir klart, att det också i praktikeninnebär en friare resursanvändning. För kan jag ju sägaatt av över 1,2 miljarder i medel, så harpolisstyrelsen egentligen bara rådighet över 40 miljoner.Sedan har vi en del speciella problem i som hängerihop med det här med resursanvändning, och det är bl.a.lokalfrågan. Om vid tar PO3, där hade varit, så har de enpolisstation som inte fyller dagens krav på modernpolisverksamhet och måste skaffa fram nya lokaler, och jag tror,att om det skall ske -- och det är mycketpositiv till och har reserverat tomt till och allting -- så börman även där överlåta mer självständighet åt polisdistriktet attlösa sådana problem och plocka ut i störreutsträckning. För det tar tid. Vi har ju fått byta tomt, därföratt staten inte har lyckats bestämma sig i denna fråga.Sedan var inne på den lokala rekryteringen, och denvill jag starkt understryka. Jag vill också understryka vadBjörn sade om att det är rätt olämpligt att börjaflytta ut den grundläggande polisutbildningen från iett läge där har svårt att rekryteraStockholmsmänniskor till polisen. Och jag tror att en väg att gåkanske också vore att pröva att öka möjligheterna att lokaltrekrytera poliser, dvs. att ochdistrikten i skulle få möjlighet att självaaktivt bedriva rekryteringskampanj för att få storstockholmsboratt bli poliser -- såväl gossar som flickor. Det tror jag skulleöka möjligheterna att verkligen få stockholmare att bliStockholmspoliser.Slutligen när det gäller inriktningen mot mer förebyggandeverksamhet... Detta är alldeles utmärkt. Det är jättebra.Kvarterspoliser är alla överens om är en mycket bra form avpolisverksamhet, liksom den här rättsutbildningen i skolan, somnågon tog upp, och att kvarterspoliserna skall få jobba i sinaområden och långsiktigt planera sin verksamhet, att det helstbör vara mer än en i varje område. Allt detta är toppen, men detförutsätter en enda sak, och det är mer personal. Man kan intebedriva den typen av brottsförebyggande verksamhet och samtidigtså att säga klara dels de speciella förhållanden vi har somhuvudstad, dels de särskilda händelser som inträffar i form avstora och små brott och den här kontinuerliga brottsförebyggandeverksamheten med den personalresurs vi har . Det är ochförblir fullständigt omöjligt, och därför är min bedömning attför att göra det, måste ha ungefär 600 polisertill. Då kan vi börja så att säga långsiktigt, kontinuerligt,utan att rycka i organisationen, bedriva dessa verksamheterparallellt.Länspolismästaren , : Vi harfrån polisledningens sida inte några avvikande meningar,egentligen, varken från de förslag som finns i propositioneneller i den diskussion som vi nu för om hur vi skall planera förverksamheten, när vi -- ungefär 1993--94 -- fårvåra vakanser besatta.Det finns en del problem som vi koncentrerar oss på. Vi hardrivit ett förändringsarbete sedan ungefär , ochi botten på detta ligger uppfattningar från dem som bor iStockholm och som vi tog reda på genom en undersökning avstatistiska centralbyrån, som formulerade ett antal frågor. Detfinns något viktigt, när det gäller resursanvändningen, och detär att få en återkoppling så man vet om de insatser man görverkligen får den effekt som man räknar med. Och vi tror att enmodell för att få den återkopplingen är att upprepa denna typ avundersökningar, så att vi ser om de resurser som vi lägger nerverkligen ligger i linje med vad stockholmarna har förväntatsig, så att man kan se att de siffror som inte var bra förragången har blivit bättre, och att vi på det viset också kan mätalitet grand av effekten i verksamheten.Vi har en långsiktig plan för hur vi skall återbesätta dekvarterspolistjänster som finns inrättade, och vi tror ocksåatt en väsentlig del i möjligheten att åstadkomma en bättreeffektivitet är att försöka att få en viss rörlighet på detsättet. har en väldigt ung kår. Vi riskeraringen som helst förgubbning, utan vi är genom den situation somär i andra distrikt i stort sett en utbildningskår, kan mansäga. Om vi kan få en viss stabilitet, så är en strävan från vårsida inom polisledningen att få en sådan cirkulation, så attarbetet litet grand stämmer med livscykeln för polismännen. Manbörjar i den yttre tjänsten och får en erfarenhet och kan sedan-- som det har varit -- i 30--35-årsålderngå över till en verksamhet kanske mera med dagtjänst och dåockså normalt en del väljer att bli utredare. Vi skulle vilja haen återkoppling av den här erfarna personalen, så att vi litetlängre fram kan få en liten rännil tillbaka i den yttreverksamheten, i kontakten med människor ute på gator och torg,en erfarenhet som också ger en mycket bra effekt i relationenmellan polisen och allmänheten.Sammanfattningsvis tycker vi -- och det har sagts här förutfrån polisstyrelsens sida -- att detta är ett kvitto på att viligger ganska rätt i den här planeringen och inriktningen avverksamheten.Jag vill bara sluta med en synpunkt som gäller att renodlaverksamheten. har haft rekryteringsproblem tidigare.Vi hade det och började då med en ganskastor insats av administratörer för att ta över arbetsuppgifter.De har i stor utsträckning sedan blivit kvar på dearbetsuppgifterna, och när vi nu fick möjlighet att återutnyttja vakansmedel för att tillföra administrativ personal,var det med det uttryckliga förbehållet att vi inte kunde räknamed att de tjänsterna skulle permanentas, när det åter blevtillgång till polismän, så att vi fick de härpolismannatjänsterna som var vakanta tillsatta, utan då måste viplanera för att vi kan så att säga gå ner medelsmässigt till entidigare nivå. Jag vill då understryka, att vi ser det sompositivt, och då ser jag inte verksamheten bara ur Stockholmssynpunkt utan hela , att vi här kan utnyttjamöjligheterna till samverkan på den administrativa sidan för attfrigöra administrativa resurser som vi då kan låta ta över dessauppgifter, som vi nu har fört över från polismän, så att vi inteskall råka i den situationen att vi skall få ta polismän ianspråk för de uppgifterna en gång till, utan här har vi, somjag ser det, en möjlighet att verkligen effektivisera ochrationalisera verksamheten.Länspolismästaren , : Jag tänktebörja med att bjuda ner utskottet till , så kan vidiskutera Göteborgsproblemen i Göteborg.Därefter något då om den här propositionen. Jag ser mig härsom representant för polischefer på lokal och regional nivå, ocheftersom jag dessutom är ordförande i , använder jag det som utgångspunkt när jag talar ompropositionen.Jag vill stryka under vad rikspolischefen sade, att jag serdet här som ett kvitto på att vi ligger rätt något så när i denverksamhet som vi bedriver . Jag tycker att det är viktigtoch det är bra med de decentraliseringstankar som kommer framoch som läggs fast i propositionen. Det är viktigt att det ärregering och riksdag som ger de övergripande riktlinjerna, ochsedan må det ankomma på de regionala och lokala nivåerna attforma om det till praktisk polisverksamhet.Det är bra att framtida roll läggs fast ipropositionen, och att den tar sig de uttryck som den gör. Dettycker vi är riktigt. skall vara den centralamyndighet som talar om vilka metoder man skall använda för atteffektuera de riktlinjer som regering och riksdag har lagt fast.Däremot skall de inte leda polisverksamheten.Det är bra att man ser över den regionala organisationen. Dåskall vi också vara klara över att den regionala organisationsom vi har är ett provisorium , och skulle manvara litet kritisk kan man väl säga att det var att manser över den regionala organisationen.Jag delar inte rikspolischefens uppfattning att man förstskall lägga fast en organisation och sedan skall man tala om vadden skall innehålla. Låt oss nu i den här utredningen som skallgöras först ta fasta på vad en regional organisation skall haför funktion. Sedan skall vi se efter vilken organisationsformden skall ha.En sak som jag är kritisk till, när det gäller propositionen,är frågan om tjänstetillsättningar. Vi har en centralrekrytering av polischefer, och det är bra. Det är viktigt attvi har ett centralt ansvar för chefsutvecklingen. Det ärnämligen där som de stora riktlinjerna kan läggas fast hur deframtida cheferna skall se ut, och det kan inte ske annat ängenom en central myndighet.Decentraliseringstankar i all ära, men jag tror inte atttjänstetillsättningsproblematiken när det gäller polischeferskall vara föremål för decentralisering. Från FöreningenSveriges polischefer har vi tillsammans med de fackligaorganisationerna, och föreslagit entjänstetillsättningsnämnd -- en central sådan. Det tycker vi är det bästa sättet atttillvarata en aktiv chefsutveckling inom svenskt polisväsende.Det står också skrivet i propositionen att chefsrollen kommeratt bli ännu mera accentuerad och påtaglig i det framtidapolisväsendet. Då är det också viktigt och angeläget att man haransvaret för den här utvecklingen också centralt, och då skallockså tillsättningsproblematiken ligga där, så att man intekommer i efterhand.Man har talat något om polispolitik, och det tycker jag saknasdå kanske något. Vi hade haft en förhoppning om att man skulleha lagt fast en polispolitik i den här propositionen -- enpolispolitik som stämmer överens med den kriminalpolitik ochkanske socialpolitik och skolpolitik som vi har i landet. Detmåste finnas en samklang mellan polispolitik ochkriminalpolitik, och det är kanske det vi saknar litet grand.Det kommer framför allt kanske fram i de här frågorna som gällerpå kriminalvårdens område om permissioner och brott och straffoch andra liknande frågor. Det saknar vi då i den härpropositionen.Jag fick en direkt fråga, eller rättare sagt mig svara på frågan om jämställdhet, som gällde det härHuddingeprojektet. Jag kan då svara på det här sättet, att dekvinnliga poliser som finns i kände inte igen sig i denhär beskrivningen som man hade gjort från det här projektet somjag var initiativtagare till att starta. Man tyckte att manoförskyllt -- eller rättare sagt att deras manliga kollegeroförskyllt -- fick klä skott för någonting som inte var riktigt.Man kan hantera statistik på många olika sätt. Jag kan användadet så här, att av alla kvinnliga poliser i Huddingepolisdistrikt är kommissarier. Av kvinnliga poliser över45 år i polisdistrikt har de, när det gäller lämplighetför sökt tjänst, högsta betyg osv. Och litet grand av denmetodiken hade man använt i det här projektet, och det är jaglitet ledsen för.Avslutningsvis: Mycket tid har tagits upp av centralafrågor. Jag såg fram emot att vi på lokal och regional nivåskulle stå till förfogande här. Jag hoppas att inte tiden tarslut kl. 13.Britta Bjelle: Nej, jag vill börja med att tacka förinbjudan till . Rätt som det är så dyker utskottet upp iGöteborg. Vi har tänkt att dra över tiden litet grand, så detskall ges utrymme också för frågor, men jag tyckte det varlämpligt nu att låta alla inbjudna gäster få lämna de synpunktersom man vill lämna här till utskottet i första hand. Då vill jaggå vidare och lämna ordet till länspolischefen , : Ja, jag är sedanett tjugotal år tillbaka länspolischef i , ävenom det inte hörs på dialekten. Jag kan i likhet med minakolleger här både centralt och framför mig säga att jag iprincip instämmer i de synpunkter som har lämnats från de härherrarna, och jag ställer mig alltså i princip också bakompropositionen och de överväganden som ligger i propositionen.Jag vill emellertid, tycker jag, som säger, föra nerdiskussionen litet grand på den nivå som vi befinner oss. Vi somalltså skall genomföra de här tankarna, om nu tar dem.Jag vill fästa utskottets uppmärksamhet på två små punkter somjag tycker är viktiga. Både civilministern och RÅ har varit innepå dem och generalsekreteraren i har ocksåvarit inne på frågan, och det är då i första hand den omedelbaraförnyelsen. Jag ser det som en förnyelse, och den omedelbaraförnyelsen skall då ske, som jag har uppfattat det här, delsgenom strukturrationalisering, dvs. att polismyndigheternasjälva skall bestämma sin organisation. Det hälsar jag medtillfredsställelse. Och där har ju då betonats att polisen skallkoncentrera sig på sin huvuduppgift -- att upprätthålla ordningoch säkerhet. Och däri ligger naturligtvis den förebyggandeverksamheten. Men det är den ena biten istrukturrationaliseringen. Den andra är ju renodlingen avverksamheten, och skall det ske någon renodling, så måste ju,som har sagts här, någonting annat försvinna. Det är juen nödvändighet. Och renodlingen skall ju då ske på det sättetatt den skall vara inriktad mot den allmänna ordningen ochsäkerheten som är vår huvuduppgift. Och det är alltså sådanauppgifter som har någon anknytning till denna primära uppgiftsom skall bibehållas när det gäller detta. Och det jag i förstahand tänker på är polismyndighetsärenden ochserviceärenden. De är rätt så dubbelbottnade, de här frågorna,när det gäller polisen, därför att vi vill ju gärna vara ettserviceorgan i mycket hög grad. Men skall vi nå fram någonstans,så måste vi ju försöka titta på detta. Och det har ju ocksåcivilministern varit inne på, och i propositionen på s. 22 finnsdet ju beskrivet några sådana frågor, där avlastning övervägseller har genomförts.