bet · GE01SoU4 · 1990-10-25 00:00:00 — Huvudman för registret är socialstyrelsen.Registreringen är baserad på en skyldighet för läkare att anmälaupptäckta fall av cancer och vissa med cancer besläktadesjukdomar eller förstadier till cancer; undantag utgör denvanligaste cancerformen (basalcellscancer i huden), som i regelhar mycket god prognos.Syftet med registret är att det skall utgöra en bas förredovisning av cancerincidenser. Denna redovisningen skerhuvudsakligen genom en årlig publikation med statistiskauppgifter (Cancer Incidence in ), som tas fram och utgesav . Den senaste utgåvan av Cancer Incidence inSweden (utgiven ) redovisar cancerregistreringar under år1986. Cancerregistreringarna slutredigeras nu ochen ny utgåva av Cancer Incidence in kan förväntas . registreringar beräknar man kunnaredovisa under första halvåret 1991.Ett andra syfte med registret är att det skall utgöra en basför epidemiologisk och annan forskning. Detta sker genom attregistret så långt möjligt ger service till forskare i form avutlämning av material eller statistiska bearbetningar.Regionala cancerregister finns numera i , ,, , och . Vid de regionalaregistren har också system byggts upp för vårdprogramdatainnebärande mera detaljrika uppgifter om vissa cancerformer,t.ex. avseende miljöförhållanden, sjukdomshistoria, sjukdomensnatur, behandling och förlopp. De regionala registren sköter denprimära upparbetningen och registreringen av nytillkomnacanceranmälningar inom sina regioner.Enligt uppgifter från sker uppdateringkontinuerligt vid de regionala registren. Där finns intenågon större eftersläpning. För att det nationella registretskall kunna hålla en hög kvalitet är en viss eftersläpning idetta register nödvändig.Den svenska cancerkommittén, som --1984arbetade med att ta fram förslag till åtgärder som kan förebyggacancersjukdomars uppkomst, konstaterade i sitt betänkande Cancer-- Orsaker, förebyggande m.m. (SOU 1984:76) att ett mycketuppmärksammat problem varit eftersläpningen i registreringen vidsocialstyrelsens cancerregister. Genom ekonomiskt stöd frånRiksföreningen mot cancer och arbetarskyddsfonden,omprioritering av resurser inom och assistensfrån några av de regionala canceregistren hade dockeftersläpningen inhämtats vid tiden för utgivningen avkommittébetänkandet (). ansåg detangeläget för framtiden att en ny eftersläpning inte uppstår.För att underlätta för beslutsfattare inom stat och landstingatt anvisa tillräckliga resurser för verksamheten borde enligtkommittén prestandakrav uppställas. Verksamheten borde inte fågöras beroende av tillfälliga anslag från annat håll. En visseftersläpning i registreringen ansågs oundviklig, mencancerkommittén föreslog att denna inte skulle få överstiga tolvmånader för resp. årsmaterial.Utskottet gör följande bedömning.Utskottet anser att bör vara huvudman förcancerregistret. Uppgifterna i registret blir därmed allmänhandling och tillgängliga för de forskare som önskar utnyttjadem. Uppgifterna är under angivna förutsättningar belagda medsekretess enligt sekretesslagen (1980:100).Registreringen i det centrala registret har under en rad årsläpat efter. I någon mån kan eftersläpningen kompenseras av attuppgifterna är tillgängliga i de regionalt förda registren.Enligt uppgift pågår nu ett arbete med att hämta in deneftersläpning som rått för den officiella publiceringen av dataur registret, och man räknar inom med att nå entillfredsställande situation . Utskottetanser inte att det behövs något uttalande från sidamed anledning av motion So417 (s). Motionen avstyrks.I motion 1989/90:So512 av Per och (båda mp) begärs dels att regeringen tillsätter encancerutredning med uppgift att lägga fram konkreta förslag förhur den prognosticerade cancerexplosionen skall kunna hejdas ochvändas till en nedgång i cancerfrekvensen (yrkande 1), delsett tillkännagivande till regeringen att en sådan nycancerutredning skall innehålla ett betydande inslag avföreträdare för det s.k. allmänmiljöperspektivet beträffandecancerorsaker (yrkande 2). Motionärerna anför att det finnstvå olika skolor när det gäller kraven på åtgärder för attförebygga cancer: livsstilsskolan drar framför allt framfaktorer som livsmedel, mat och tobak i rampljuset, medanallmänmiljöskolan betonar arbetsmiljöer och utsläpp i luft,vatten och mark. Enligt motionärerna tog den svenskacancerkommittén uttryckligen ställning för livsstilsteorinframför allmänmiljöteorin. Även inom folkhälsogruppen dominerardenna inställning. Motionärerna anser att det är hög tid atttillsätta en ny cancerutredning med uppgift att föreslå radikalagrepp för att hindra ökningen av cancern. En sådan utredning fårinte domineras av yrkesgrupper som präglas av ensidigtbotarperspektiv eller har intresse av fortsatt expansion avbehandlingsresurser för inträffad cancer. Också grupper medkunskap om och intresse för förebyggande insatser måste beredasstor plats i ett sådant utredningsarbete.Cancerkommittén, liksom tidigare WHO, bedömde att i ellermer av alla cancerfall bidrar kost- och miljöfaktorer tillcancerns uppkomst. Vilka dessa faktorer är anses dock endastdelvis känt. Den bäst kartlagda och väldokumenterade orsakentill cancer är tobaksrökning. Enligt cancerkommitténsberäkningar förorsakar rökning av all cancer ochuppemot av all lungcancer. Även s.k. passiv rökning samtbruk av rökfria tobaksvaror har visst samband med en ökadcancerrisk.På senare år har samlats en rad indicier på att kostvanornahar samband med flera olika cancertyper, framför allt cancer igrovtarm och magsäck men också i bröst och prostata. Totaltkunde kosten enligt dessa beräkningar påverka av allcancer. Även andra levnadsvanor anses ha betydelse för särskildacancertyper (alkohol i relation till bl.a. cancer i matstrupenoch sexualvanor i relation till livmoderhalscancer).Luftföroreningar anses enligt en rad aktuella svenska studieransvara för endast 1--av all cancer, joniserande strålningfrån radon, röntgen m.m. för endast ett par procent.Arbetsmiljöns kemiska och fysikaliska komponenter kan i och försig ha stor betydelse för särskilda yrkesgruppers cancerrisker,men för det totala antalet cancerfall i samhället har bl.a.cancerkommittén bedömt att andelen ligger mellan 1 och 10 %.Sammantaget betonas dock att den långa latenstiden mellanexposition och cancerinsjuknande försvårar säkra bedömningar avdagens miljörisker.Såväl cancerkommittén som den under hälso- ochsjukvårdsberedningen inrättade folkhälsogruppen har ansett attkunskapsunderlaget beträffande samband mellan cancer och vissaav våra levnadsvanor -- särskilt tobaks- och kostvanor -- nu ärtillräckligt för att motivera åtgärder fran samhällets sida.Utskottet konstaterar att cancerkommitté hade enmycket bred ansats för sitt arbete och att kommittén mycketutförligt försökte att analysera alla kända faktorer när detgäller cancersjukdomarnas uppkomst, orsaker och utbredning.Cancerkommitténs arbete har följts upp på olika sätt och avolika organ, där särskilt folkhälsogruppen förtjänar att nämnas.Mot denna bakgrund anser utskottet att det saknas skäl atttillsätta en ny cancerutredning med den inriktning somefterlyses i motion So512 (mp). Motionen avstyrks därför.HörselskadorI motion 1989/90:So504 av () begärs etttillkännagivande till regeringen om förebyggande åtgärder närdet gäller hörselskador samt behovet av beredskap för ökatvårdbehov. Motionären anför att gruppen åldershörselskadadekommer att öka betydligt fram till sekelskiftet.Redan i dag står ett stort antal människor i kö tillhörcentralerna. För många äldre kan väntetiderna få förödandekonsekvenser både psykiskt och socialt samt medföra ett ökatservice- och vårdbehov. Även utvecklingen av antalethörselskador inom andra åldersgrupper inger oro, anförmotionären. Man bör som ett led i arbetet att förebygga skadoroch för att skaffa en beredskap för ökat vårdbehov undersökaeffekterna av exempelvis musik med hög ljudnivå, användandet avfreestyle-apparater, trafikbuller, utsatta arbetsmiljöer m.m.Utskottet delar inställningen i motionen att hörselskador börförebyggas och att hörselskadade skall kunna beredas god vård.Det ankommer dock inte på att pröva vilka åtgärder sombehövs för att hörselkador skall kunna förebyggas och vilkaåtgärder som behövs på vårdområdet. Utskottet avstyrker därförmotion So504 (s).AlternativmedicinI motion 1989/90:So533 av och (båda mp) hemställs att beslutar att depatienter som vill ha en alternativ behandlingsform under vissavillkor skall kunna få denna på samma villkor som övrig vård(yrkande 2). Motionärerna indelar de alternativabehandlingsformerna i två huvudgrupper, sådana som delvis byggerpå teorier som inte står i överensstämmelse mednaturvetenskapliga kunskaper och sådana som är förenliga meddessa kunskaper men vilkas effekt är obevisad. Enligtmotionärerna är det inte nödvändigt att man förstår hur enbehandlingsform fungerar för att den skall få användas isjukvården. Däremot bör man kräva att metoden har effekt förbehandlingen av patientens tillstånd för att samhället skallkunna subventionera behandlingen via sjukförsäkringen och/ellerskatten. Motionärerna hemställer också att skallbesluta att en representant för alternativ vård skall ingå isocialstyrelsen (yrkande 3).Alternativmedicinkommittén avlämnade sittslutbetänkande Alternativmedicin 1 -- (SOU 1989:60) till regeringen.Betänkandet behandlar förutsättningarna för den alternativamedicinen. Utredningens förslag har remissbehandlats och beredsnu i regeringskansliet.Socialförsäkringsutskottet behandlade i betänkandet1989/90:SfU5 en mp-motion om att patienter som vill ha enalternativ behandlingsform skall kunna få detta med sammaekonomiska villkor som övrig vård under förutsättning att detrör sig om en behandling som har effekt. Utskottet hänvisadetill alternativmedicinkommittén som inte velat föreslå attersättning från den allmänna försäkringen skall kunna utgå förbehandling hos alternativmedicinska yrkesutövare eftersom detinom den etablerade medicinen finns behandlingsformer som inteersätts av den allmänna försäkringen. Utskottet ansåg, medhänsyn till den beredning som förestår avalternativmedicinkommitténs förslag, att det inte fannsanledning för att göra någon annan bedömning i frågan.Motionen avstyrktes därför.I samband med socialutskottets behandling av regeringensproposition om riktlinjer för framtida roll,uppgifter och inriktning m.m. (prop. 1988/89:130) behandladesockså frågan om organisation och ledning av socialstyrelsen.Därvid förekom även ett motionsyrkande om att en representantför alternativ vård borde ingå i socialstyrelsen.Socialutskottet (1988/89:SoU24) anförde att det enligtutskottets mening inom bör finnas kompetens ifråga om alternativmedicin. Utskottet ville dock inte ställa sigbakom kravet på att det i myndighetens styrelse skall ingå enrepresentant för denna verksamhet. Den då aktuella motionenavstyrktes. (Reservation av mp)Utskottet gör följande bedömning.Vad gäller medicinsk behandling utanför skolmedicinen erinrarutskottet om att den alternativa medicinen utretts avalternativmedicinkommittén och att ärendet nu bereds iregeringskansliet. I avvaktan på resultatet av detta arbete börriksdagen enligt utskottets mening avstå från att görauttalanden om villkoren för den alternativa medicinen.Utskottet har redan tidigare uttalat att börha en kompetens på detta område men utskottet har avvisatmotionskrav på att det i myndighetens styrelse skall ingå enrepresentant för sådan verksamhet. Utskottet vidhåller dennauppfattning.Med det anförda avstyrker utskottet motion So533 (mp)yrkandena 2 och 3.BlodgivningI motion 1989/90:So461 av och (båda mp) hemställs att som sin mening gerregeringen till känna att medel bör anslås till en kampanj föratt öka intresset för att bli blodgivare under den militäragrundutbildningen och under repetitionsövningarna.Världshälsoorganisationen () gav ut enrekommendation om blod och blodprodukter.Rekommendationen är av etisk karaktär och uppmanarmedlemsländerna att organisera frivillig och ersättningsfriblodgivning. Rekommendationen uppfattas allmänt som ettuttalande för att nationell självförsörjning bör eftersträvas.Sveriges regering konstaterade att "det bör ankomma påhälso- och sjukvårdshuvudmännen att vidta de åtgärder som bedömserforderliga för att uppnå den av WHO angivna målsättningen".Landstingsförbundet har kartlagt det svenskablodförsörjningssystemet och inom detta arbete särskilt belystde faktorer som påverkar försörjningsläget. Kartläggningen, somredovisades genom , har bl.a. visat att självförsörjningsgraden i ,som efter kraftfulla insatser inom blodförsörjningsområdet imitten av nådde en självförsörjningsgrad på ,numera har sjunkit till . Den vikandesjälvförsörjningsgraden anses främst ha samband med en betydandeökning av faktor VIII-förbrukningen och ett försämratindustriellt utbyte vid plasmaförädlingen, det senare främst somett resultat av kraven på virusinaktivering för att eliminerarisken för spridning av HIV. Tillgången på blodgivare är dockenligt kartläggning god. Man räknar med enförbättrad självförsörjningsgrad fr.o.m. innevarande år, då Kabiinför en förbättrad förädlingsteknik.Landstingsförbundets styrelse har beslutatatt ge förbundskansliet i uppdrag att vidta nödvändigainformations- och samordningsinsatser för landetsblodförsörjning i syfte att skall uppnå självförsörjninginom området. I kansliets uppdrag ingår att bilda en särskildreferens- eller expertgrupp med företrädare försjukvårdshuvudmännen.Frågan om kampanjer för blodgivning bland värnpliktiga ochunder repetitionsövningar togs upp för i enmotion till . Motionen resulteradeså småningom i ett uppdrag från överbefälhavaren till samtligaförsvarsgrenschefer att genomföra attitydskapande utbildning omblodgivning under värnpliktstjänstgöringen och att bl.a. gemöjlighet till frivillig blodgivning under tjänstetid. /84 genomförs sådan utbildning.Sveriges centrala värnpliktsråd (organisationen för devärnpliktigas förtroendevalda) tog sedaninitiativet till en kampanj för blodgivning bland allavärnpliktiga. Projektet hade drivits tämligen långt innan detblev klarlagt att hälso- och sjukvården skulle ha problem att taom hand det blod som med en framgångsrik kampanj skulle hablivit resultatet. Projektet kom därför aldrig att genomföras.Motioner om blodgivning har behandlats av utskottet vid någratillfällen . Vad gäller kampanjer förblodgivning uttalade utskottet i betänkandet SoU 1985/86:15att sådana kampanjer i första hand bör vara en fråga försjukvårdshuvudmännen.I betänkandet 1988/89:SoU15 behandlade utskottet ettmotionsyrkande liknande det nu aktuella. Utskottet hänvisadedärvid till vad som redovisats ovan. Utskottet vidhöll sintidigare uppfattning men åberopade även Landstingsförbundetspågående arbete med blodgivningsfrågan som skäl för avslag påmotionsyrkandet. (Reservation av mp)Utskottet anser det viktigt att kan leva upp tillmålsättningen att vi skall vara självförsörjande med blod ochblodprodukter. Utskottet konstaterar att nödvändigainformations- och samordningsinsatser förbereds inomLandstingsförbundet.Utskottet vidhåller sin inställning att bör avståfrån att uttala sig i frågan om kampanjer för blodgivning.Utskottet avstyrker motion So461 (mp).Personalpolitiska frågorEtt flertal motioner tar upp personalförsörjningen inom vårdenoch andra personalpolitiska frågor. Motioner som främst handlarom läkarförsörjning behandlas under egen rubrik.I motion 1989/90:So531 av m.fl. (fp)hemställs att som sin mening ger regeringen till kännavad som anförs i motionen om personalutveckling inom hälso- ochsjukvården (yrkande 9). I motionen anförs bl.a. att det ihög grad är de anställdas motivation och kompetens som avgör densvenska sjukvårdens kvalitet, service och effektivitet. Enhuvuduppgift inför 1990-talet är att frigöra den kraft som finnshos vårdpersonalen. Missnöjet med sjukvården som arbetsplatsmåste enligt motionärerna mötas genom en rad åtgärder där detkanske viktigaste är att göra enheterna inom sjukvården mersjälvstyrande. Andra viktiga områden är löner, arbetstider,ersättning för arbete på obekväm arbetstid och belöning av godaprestationer. Arbetsmiljöproblemen inom hemsjukvården liksominom den sociala behöver också uppmärksammas mera.Motionärerna framhåller betydelsen av vidareutbildning.I motion 1989/90:So443 av m.fl. (c) begärstillkännagivanden till regeringen dels om behovet av satsningarpå personalfrämjande åtgärder för sjukvårdspersonal (yrkande 5delvis), dels vad som anförs om åtgärder för att förbättra engod försörjning av sjukvårdspersonal (yrkande 6 delvis).Motionärerna framhåller att en god vård för alla förutsätter enjämn fördelning av sjukvårdspersonal över hela landet och attdet för att målet skall kunna nås behövs rejälaregionalpolitiska satsningar på alla områden.I motion 1989/90:So418 av m.fl. (fp)begärs ett tillkännagivande om fortbildningsinsatser förflyktingar med utländska vårdexamina (yrkande 2). I motionenanförs bl.a. att det som det råder brist påarbetskraft inom vårdsektorn finns flyktingar med utländskavårdexamina som går arbetslösa. Motionärerna pekar på att det påvissa orter bedrivs försöksverksamhet för att hjälpa sådanaflyktingar in på arbetsmarknaden. bör enligtmotionärerna medverka till att dessa fortbildningsinsatserkommer i gång på flera orter. Dessutom bör språkprov kunnagenomföras på fler ställen liksom den obligatoriska kursen. Detanses också angeläget att denna verksamhet utvidgas.Landstingsförbundet inledde ett omfattandepersonalförsörjningsprojekt med målet att på nytt göra vårdentill en attraktiv arbetsmarknad. Syftet har varit att stimuleraoch stödja landstingen i deras eget arbete med personalfrågorna.Förbundets uppgift har varit att bidra till idéspridning mellanlandstingen. Under projektets gång har en rad skrifterpublicerats om personalfrågorna.Vid förbundskongress fick förbundskansliet också iuppgift att utarbeta ett handlingsprogram och enpersonalstrategi för landstingen inför 2000-talet, vilketsedermera presenterats bl.a. i skriften Personalidé mot år 2000.Skriften tar upp sådant som vårdens inre organisation, strukturoch arbetstider, tillgång och efterfrågan på personal, cheferoch arbetsledare, rekrytering och utbildning, lönepolitik,kompetensutveckling, information och marknadsföring.Enligt en enkät som gjorde hösten 1988arbetar alla landsting med att förändra arbetstiderna i vården.Ett tiotal landsting har beslutat att införa utglesad helgtjänsti stor skala. Med utglesad helgtjänst avses tjänstgöring vartredje helg eller två av fem. Diskussioner om andra typerav förändrad arbetstidsförläggning pågår i många landsting.Bl.a. pågår försök med individuella scheman där man försökertillmötesgå individuella önskemål om arbetstidernas förläggning.Samtliga landsting har inlett försök med flexibel arbetstideller planerar sådana. Det pågår även försök med andraarbetstids- och arbetsorganisationsförändringar. Exempel påsådant arbete finns i den tidigare nämnda , som getts ut av Landstingsförbundet.Det pågår ett omfattande arbete i landstingen för attförbättra de anställdas arbetsmiljö. Många landsting gör t.ex.friskvårdssatsningar och arbetar med rehabilitering. Insatsergörs för att minska sjukfrånvaron. På flera håll försöker manstötta personalen genom att inrätta grupper för behandling avs.k. För att stödja och komplettera landstingen ideras satsningar på arbetsmiljön inom vårdsektorn startadeLandstingsförbundet ett arbetsmiljöprogram.Programarbetet skall pågå --1991. Några avdelprojekten ärEffektivare förebyggande arbetsmiljöarbete och rehabiliteringFörbättrade sjukanmälningsrutinerOmläggning av sjukersättningssystemetArbetsteknik, ergonomi och fysisk träningLandstingsförbundet har också i samarbete med de centralaavtalsslutande fackliga parterna inom landstingssektorn, , Kommunaltjänstemannakartellen ochSACO-K, utarbetat ett branschprogram för arbetsmiljö,sjukfrånvaro och rehabilitering. I programmet poängterasarbetsgivarens förstahandsansvar för arbetsmiljön ochnödvändigheten av att satsningar på arbetsmiljön ses som en deli en helhet där man även tar hänsyn till personalens inflytandepå sitt arbete. Branschprogrammet anger ett antal insatsområdensom bör prioriterasPlanering, ledning och uppföljning av verksamhet urarbetsmiljö- och rehabiliteringssynpunktUtveckling av arbetsorganisation och arbetssättRiktade utbildnings- och informationsinsatserReferensarbetsplatser, dvs. arbetsplatser som kan tjäna somgoda förebilderEffektivare förebyggande arbetsmiljöarbete och rehabilitering.Regeringen har uppdragit åtsocialstyrelsen att göra en redovisning och utvärdering avutvecklingen på personalområdet inom äldreomsorgen. Dettauppdrag skall redovisas . I syfte attstödja kommunerna har regeringen också uppdragit åtsocialstyrelsen att samla in och sprida erfarenheter och idéerpå det personalpolitiska området. Detta arbete kommer att pågåt.o.m. år 1991.Regeringen föreslår i den proposition om ansvaret för serviceoch vård till äldre och handikappade (prop. 1990/91:14) somnyligen lagts fram för ett statligt bidrag om 1 000milj.kr. för för informations- och utbildningsinsatserinför genomförande av den föreslagna reformen. De medel somskall utgå skall även täcka kostnader och information ochutbildning för viss landstingskommunal personal.Vad särskilt gäller tillvaratagandet av den resurs sominvandrare med vårdutbildning utgör kan bl.a. följanderedovisas.I gjordes en inventering iflyktingförläggningarna, varvid man fann ett femtiotalflyktingar som hade olika typer av vårdutbildning. Ett projektsom syftade till att snabbare slussa ut dem i arbete startades.Projektet har gått under namnet följde upp med en rekommendationsom sade att landstingen skulle försöka underlätta förvårdutbildade flyktingar att snabbare återuppta sinyrkesverksamhet. hade ett tiotal landstingstartat projekt i samarbete med länsarbetsnämnden ochinvandrarverket. Ett sextiotal läkare, mer än 100 sjuksköterskoroch ett femtiotal personer med annan medicinskhögskoleutbildning är nu på väg in i vården. Nya projekt ärplanerade för ytterligare 125 personer. Utbildningen består avyrkessvenska och praktik i vården. Landstingen står förprovanställning och utlovar också på många håll fortsattanställning efter utbildningens slut. har det tagitcirka innan en invandrare eller flykting har kunnat börjaarbeta i vården. Genom att utbildningen systematiseras tar detnu ungefär två och ett halvt år.Utskottet har vid flera tillfällenutförligt behandlat personalförsörjning inom vården och andrapersonalpolitiska frågor (se bl.a. betänkandena SoU 1987/88:22,1988/89:SoU6 och 1988/89:SoU15). I betänkandena har ocksåredovisats ett stort antal initiativ och projekt som genomförtseller fortfarande pågår på vårdområdet. I betänkandena harsålunda hänvisats till regeringsinitiativ, offentligautredningar, arbete inom , ,, enskilda landsting och kommuner.I de nämnda betänkandena har utskottet gjort flera uttalanden.Sådana åtgärder som efterlyses i de aktuella motionerna --utvecklingsarbete på en rad områden där sådant som arbetstider,arbetsorganisation, åtgärder för att öka möjligheterna tillutveckling i vårdarbetet, insatser för att öka attraktiviteten iutbildningar som leder fram till vård- och serviceyrken ochandra utbildningsinsatser -- har betonats särskilt (se bl.a.1988/89:SoU6 s. 28--31 och 1988/89:SoU15 s. 20--22).Utskottet har i de nämnda betänkandena avstyrkt motionsyrkandenav motsvarande allmänna innehåll som de nu aktuella medhänvisning framför allt till det omfattande arbete medpersonalfrågorna som redan inletts inom hela vårdområdet.Under förra behandlades personalförsörjningsfrågornai två utskottsbetänkanden. I 1989/90:SoU13 erinradeutskottet om de uttalanden som utskottet tidigare gjort ombehovet av insatser på det personalpolitiska området och attdessa insatser måste ges hög prioritet. Utskottet ansåg att detbehövs flera olika, konstruktiva insatser för att lösa de påmånga håll svåra problemen med att rekrytera och behållapersonalen som arbetar inom vården.