bet · GE01SoU7 · 1990-11-13 00:00:00 — Intagning på ettsådant hem, som skall ha resurser för att vårda och hålla kvarde unga, skall ske efter förordnande av allmän domstol ibrottmålsprocessen. Som en påföljd för brott skall domstolen, isamband med att den unge överlämnas för vård inomsocialtjänsten, kunna förordna att den unge skall tas in på ettstatligt särskilt ungdomshem , normalt sex månaderoch högst . Vården av den unge skall i övrigt följabestämmelserna i . Tiden på det statliga ungdomshemmet, sombör ha forsknings- och utvecklingsresurser, skall bl.a.utnyttjas till att i samråd med den unge, hans föräldrar ochsocialnämnden planera den fortsatta vården. börges ansvaret för verksamheten. För de ungdomar det gäller -- demest brottsbelastade och utagerande ungdomarna -- behövs enmycket långvarig behandling. Det är nödvändigt att omgärda endel av denna med ett starkt yttre tvång, t.ex. på ett statligtsärskilt ungdomshem. Genom den föreslagna ordningen fårpåföljden överlämnande till vård inom en skarparestraffrättslig profil, anförs det.Våldskommissionen utvecklar sin syn på dessa frågor bl.a. påföljande sätt (s. 43 f.).Våldskommissionen anser i likhet med att det ärnödvändigt med ett ökat antal platser och en mer differentieradvård på de särskilda ungdomshemmen. Kommissionen vill emellertidifrågasätta om det inte också är nödvändigt att vidtaytterligare åtgärder när det gäller den grupp ungdomar som härdiskuteras, nämligen de mest brottsbelastade. När det gällerdessa måste också skyddsaspekterna särskilt uppmärksammas. Detgår inte att blunda för att deras kriminalitet är utomordentligtkostsam för samhället och för den enskilde medborgaren somdrabbas av den. Det bör inte heller döljas att prognosen för demär mycket dyster. De ungdomsbrottslingar vi här talar om ärsvåra att rehabilitera med den vård de får under sina sporadiskavistelser på särskilda ungdomshem. Mycket talar för att dekommer att förbli vanekriminella och att de vidmyndig ålder tas över av kriminalvården. Vid en så omfattandeoch grov kriminalitet som det här är fråga om måste skyddet församhällsmedborgarna tillåtas komma i förgrunden. Hänsynstagandettill samhällsskyddet står inte heller i någon motsatsställningtill de ungas behov av vård och behandling. Socialtjänstensoförmåga att hålla dem inlåsta äventyrar inte bara den enskildemedborgarens säkerhet, utan omöjliggör också den vård ochbehandling som de unga brottslingarna behöver.Våldskommissionen har också tagit upp en fråga som rör såväldet föreslagna statliga som de vanliga särskilda ungdomshemmen,nämligen reglerna om vård på låsbar enhet. I promemorian anförsbl.a. följande (s. 59).Med hänsyn till att villkoret för vistelse på låsbar enhet äratt den intagne är rymningsbenägen eller att han utgör en faraför sig själv, personalen eller andra intagna, är det rimligtatt vistelsen får vara så länge som risken för rymning ellerfaran för egen eller andras hälsa består. 26 §socialtjänstförordningen bör ändras i enlighet med det sagda.Kommissionens förslag borde enligt kommissionen, efter beslutav , kunna realiseras redan underförsta . Åtminstone ett statligt särskiltungdomshem borde då kunna tas i drift, anförs det. Kommissionenfortsätter sitt arbete och avser att i slutrapporten, som skallvara klar , ta upp frågor om bl.a.normöverföring till barn och ungdom.I juni 1990 beslutade regeringen, som nämnts, att enparlamentariskt sammansatt kommitté skulle tillkallas för attutvärdera nuvarande regelsystem för unga lagöverträdare samtlämna förslag till i vilka former och på vilket sätt detallmänna bör ingripa när ungdomar, som har fyllt 15år, begår brott (dir. 1990:53). promemoriaUngdomar och brott har överlämnats till kommittén. Dess arbetebör vara avslutat före utgången av september 1992.I pågår vissa övervägandenom statsbidragets utformning när det gäller de särskildaungdomshemmen och om regelsystemet på området. Regeringen harför avsikt att återkomma till i dessafrågor.Tidigare riksdagsbehandlingUtskottet har, som nämnts, behandlat regeringensproposition (prop. 1989/90:28), Vård i vissa fall av barn ochungdomar, i vilken det föreslogs en ny lag med särskildabestämmelser om vård av unga. I propositionen diskuteras bl.a.de särskilda ungdomshemmen. I utskottets betänkande1989/90:SoU15 behandlades propositionen samt ett stort antalmotionsyrkanden (s, m, fp, c) om problem och brister när detgäller vården av ungdomar vid de särskilda ungdomshemmen. Bl.a.redovisar utskottet utförligt JOs undersökning(ämbetsberättelsen 1987/88, s. 144 f.) om de särskildaungdomshemmen. Även i proposition 1989/90:25 med förslag omtilläggsbudget I till statsbudgeten för /90(SoU14, rskr. 91) behandlades -- i samband med frågan om en nykonstruktion av statsbidragen för missbrukarvården ochungdomsvården -- problemen vid de särskilda ungdomshemmen. Detföreslagna nya statsbidragssystemet tar särskilt hänsyn tillbl.a. de mest utslagna ungdomarna, framhölls det ipropositionen. Vidare angavs att det borde ske enlänsövergripande planering av resurserna. En rikstäckandeinventering av behov och möjliga lösningar med belysning avekonomiska konsekvenser förutsattes vara genomförd den 1 juli1990. Det nya statsbidragssystemet trädde i kraft den 1 januari1990 och skall gälla under tre år.I betänkandet SoU15 (s. 33 ff.) uttalade utskottetbl.a. att det ansåg situationen oacceptabel. Ungdomar med oftasvåra sociala problem och behov av kvalificerad vård undermycket får i många fall överhuvudtaget ingen vård,eller en helt otillfredsställande sådan. Dessutom sker inte dennödvändiga reaktionen från samhällets sida när en ung personbegått brott eller hamnat i missbruk, konstaterade utskottet.Utskottet underströk vikten av att de utredningar, som liggertill grund för ansökningar om vård, är så noggranna ochallsidiga att valet av vård blir riktigt. Särskilt viktigt ärdet, enligt utskottets mening, att ungdomar med psykiska problemundersöks noggrant så att rätt diagnos kan ställas och de kan fåden vård som de behöver.För att möta efterfrågan på vård för de svårast stördaungdomarna krävs inte enbart ett tillräckligt antal platser påhem för vård eller boende. En betydligt mer differentierad vårdän måste kunna erbjudas. Det får vidare enligtutskottet inte förekomma någon tvekan om fördelningen avansvaret landsting och kommuner emellan. Det är helt nödvändigtatt en samverkan på riksnivå om denna vård nu kommer till stånd,framhöll utskottet. För vissa typer av vård bör övervägas attinrätta hem som har hela riket som upptagningsområde. Hemmen börha resurser och kapacitet för en mycket individuellt anpassadvård. De bör också kunna ta emot akuta placeringar under korttid. I sammanhanget bör också övervägas vilka möjligheter sombör finnas att vårda utagerande ungdomar på låsbara enheter. Närdet gäller inskrivning i hem för särskild tillsyn finns detenligt utskottet skäl att överväga en annan ordning än dennuvarande. Vidare måste garantier skapas för att denlänsövergripande planering som skall ske verkligen leder tilldet önskade resultatet. Den inventering som skulle vara slutfördden borde enligt utskottet bedrivas med storskyndsamhet och, om möjligt, slutföras tidigare.Utskottet ansåg vidare att statsbidragen i ett avseende bordekunna utnyttjas bättre som styrinstrument, nämligen när detgäller att stimulera uppbyggnaden av en mer differentierad vårdi hemmen för särskild tillsyn. Regeringen bör enligt utskottetta upp nya diskussioner med ochdärefter återkomma till med förslag till förändringarav statsbidragets konstruktion . Enjustering av statsbidragen, när det gäller uppbyggnaden avdifferentierad vård i dessa hem, bör vidare i princip ske direktgenom beslut av regering och riksdag och inte i form av ettgodkännande av resultatet av förhandlingar mellan stat ochkommun, menade utskottet. Vad utskottet anförde om hemmen försärskild tillsyn föreslogs ge regeringen till känna.Mot bakgrund av vad utskottet anfört om redan vidtagnaförändringar av statsbidragssystemet och de övrigaförändringar som enligt utskottet borde komma till stånd fannsdet inte anledning att ompröva huvudmannaskapet för hemmen,ansåg utskottet (beträffande huvudmannaskapet res. Riksdagenföljde utskottet.Utskottets bedömningI socialutskottets betänkande i början av detta år medanledning av propositionen om vård i vissa fall av barn ochungdomar behandlades även ett stort antal motioner om problemoch brister när det gäller vården vid de särskildaungdomshemmen. Förutom att det råder platsbrist på dessa hem,konstaterade utskottet att det finns ett uttalat behov av en merdifferentierad vård än den som kan erbjudas vidhemmen. Det påpekades bl.a. att det krävs en samverkan påriksnivå och vidare att statsbidragen borde kunna utnyttjas somstyrinstrument, när det gäller att stimulera uppbyggnaden av enmer differentierad vård vid hemmen. Vad utskottet anförde då gavriksdagen regeringen till känna.Utskottet vidhåller sin tidigare inställning. Åtgärder behövsför att snabbt ta fram fler, och mer differentierade, platservid särskilda ungdomshem för att även de svårt störda ungdomarsom lämnas utan vård och behandling, skall få den vård somde behöver.Vad utskottet nu anfört bör ge regeringen till kännamed anledning av motionerna So213 (c) yrkandena 9 och 10 samtSo625 (fp) yrkande 11.Riksdagen har därmed inte anledning att ta något initiativ medanledning av motion So234 (fp) yrkande 2 delvis, som därföravstyrks.Utskottet kan inte ställa sig bakom förslagen i motionernaSo209 (m), So261 (m) yrkandena 1--4 och So298 (m) yrkandena1--4. Motionerna avstyrks.Tillsynen av familjehem och enskilda hem för vård eller boendeMotionernaI motion 1989/90:So289 av m.fl. (s) yrkasatt som sin mening ger regeringen till känna vad somanförts om bättre tillsyn i fosterhemsfamiljerna. Det finnsenligt motionärerna risk för att det ekonomiska utbytet betydermer för familjehemmet än en önskan att ge meningsfull vård.Eftersom de placerade barnen är en mycket utsatt grupp, iblandtotalt värnlös, bör reglerna för samhällets tillsyn avfamiljehemmen skärpas. Tjänstemännen bör ha tätare kontakter medfamiljehemmen samt med daghemspersonalen och andra som kommer ikontakt med det placerade barnet.I motion 1989/90:So625 av m.fl. (fp)yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om regler för och tillsyn av hem för vård ochboende (yrkande 10). Motionärerna anför att utvecklingen hargått mot ett ökat utnyttjande av hem för vård eller boende ienskild regi. Både kvaliteten och vårdavgifternas storlekvarierar. Regler för vilka krav som skall vara uppfyllda förtillstånd att driva hem för vård eller boende måste enligtmotionärerna införas. Vidare måste tillsynen fungera.BakgrundUtskottet har i föregående avsnitt redogjort för debestämmelser som reglerar hemmen för vård eller boende i enskildregi.Av 1990:4, Vård utom hemmet framgår bl.a.följande. Sedan socialtjänstlagens tillkomst har vården ifamiljehem till viss del minskat i omfattning. Tydligast synsdetta om man tittar på första placeringsform. När lagen trädde ikraft anlitades familjehem som första placeringsform i 73 %av alla placeringar. Familjehemhar minskat för alla åldrar, dock minst uttalat för de yngstabarnen. Det har i stället skett en ökad intagning av barn påinstitutioner, vilket framför allt gällt frivilliga placeringar,anförs det. De offentliga institutionerna har utnyttjats mer äntidigare, vilket lett till hög beläggning och brist påvårdplatser (s. 10--11). När den offentliga vården lagt nedplatser eller underlåtit att utveckla befintligt vårdutbud hardet uppstått ett utrymme för privat marknad vad gäller utsattabarn och ungdomar, anförs det vidare.Utvecklingen när det gäller hem för vård eller boende ienskild regi har i vissa fall fått oönskade effekter. Det gårenligt styrelsen inte att förbise att det under senare åruppstått hem där syftet är en lönande affärsverksamhet snarareän att stödja barn och ungdomar i behov av vård och omsorg.Socialstyrelsen anser att det finns skäl att överväga enlagändring, som förtydligar de kvalitetskrav som skall ställaspå ett hem för att det skall kunna få tillstånd. Tillståndet börtidsbegränsas till maximalt . Enligt styrelsensuppfattning bör nya föreskrifter och allmänna råd utfärdas, somtydligt markerar vilka kvalitetsvillkor som bör vara förenademed tillståndet att driva hem för vård elller boende. Tillståndatt driva sådana hem bör inte uppfattas som en garanti för bravård eller behandling för det enskilda barnet. Vid placering avbarn i sådana hem görs dock inte alltid den noggranna utredningoch bedömning av hemmet utifrån det enskilda barnets speciellabehov som vid placering i familjehem. De missförstånd someventuellt uppstått hos nämnderna i detta avseende kan troligenrättas till genom att går ut med förtydligadinformation om vilka krav man bör ställa när det gällerutredningar i ärenden, som rör såväl familjehemsplaceringar somplaceringar i hem för vård eller boende. Ytterligare ett antalförfattningsändringar föreslås också av (s. 13,16--18).Det är vidare enligt viktigt att socialnämndenhar en kontinuerlig kontakt med de enskilda hemmen och atttillsynen kan utvecklas till ett ömsesidigt utbyte averfarenheter och kunskaper och inte i första hand attkontrollera verksamheten. har dock -- liksomlänsstyrelsen -- rätt att inspektera verksamheten. Att följa upphur de olika hemmen tillgodoser barnens behov får anses vara enmycket angelägen fråga för socialnämnden. Det är vidareangeläget att socialnämnden och samarbetar itillsynen över de enskilda hemmen, sägs det i rapporten (s. ).Ett särskilt problem är enligt styrelsen frågan om ersättningvid placering i familjehem resp. hem för vård eller boende. Detär uppgift att påtala behovet av att i deenskilda fallen undersöka om de höga avgifterna verkligenmotsvaras av ett seriöst intresse att fullgöra en uppgift inomsocialtjänsten. Om avgifternas storlek är direkt relaterad uppkommen bristsituation finns det risk för att det mera ärfråga om en spekulativ verksamhet än en verksamhet baserad påsocialt engagemang och erfarenhet. anser rentallmänt att frågan om sambandet mellan avgiftens storlek ochkvaliteten i vården bör ägnas ökad uppmärksamhet (s.122).Mot bakgrund av att av institutionerna inommissbrukar- och ungdomsvården drivs av enskilda huvudmän harregeringen uppdragit åt att, medutgångspunkt från befintlig kunskap, analysera utvecklingen vadavser verksamhet i enskild regi inom missbrukarvården samt barn-och ungdomsvården. skall därvid analysera för-och nackdelar med den utveckling som skett. Uppdragetkommer att redovisas till regeringen i början av år 1991.Tidigare behandlingI utskottets betänkande 1989/90:SoU15 (s. 39) behandladesen motion (c) om behovet av kontroll av den vård som bedrivs påalternativa vårdhem. Utskottet ansåg att socialstyrelsensutvärdering borde avvaktas, innan utskottet övervägde någraåtgärder i frågan. Motionen avstyrktes.Utskottets bedömningEnskilda hem för vård eller boende står under tillsyn av såvälsocialnämnden som . meddelarföreskrifter och allmänna råd beträffande dessa hem. De problemsom aktualiseras i motionerna har behandlats avsocialstyrelsen i rappporten Vård utom hemmet. Styrelsen hardärvid uppmärksammat de särskilda åtgärder som behöver vidtasnär det gäller metoder för offentlig kontroll av enskilda vård eller boende. kommer ävenfortsättningsvis att följa dessa frågor. Mot bakgrund häravavstyrker utskottet motion So625 (fp) yrkande 10.Med hänsyn till den uppmärksamhet som ansvariga myndigheterägnar frågan om tillsynen av familjehemsvården och ersättningentill familjehemsföräldrarna, anser utskottet inte att någotinitiativ från sida behövs med anledning av motionSo289 (s). Motionen avstyrks således.Barn- och ungdomspsykiatrinMotionenI motion 1989/90:So625 av m.fl. (fp)yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om barn- och ungdomspsykiatrin när det gälleransvar och samarbetsrutiner (yrkande 12). Motionärerna anföratt omstruktureringen av psykiatrin medfört att platser försluten vård ofta saknas, när ungdomar, som befinner sig igränsskiktet mellan socialtjänst och psykiatri, behöver slutenvård. Barn- och ungdomspsykiatrins ansvar behöver enligtmotionärerna klargöras och samarbetsrutiner måste utarbetas, såatt ungdomarna garanteras en adekvat vård.BakgrundI proposition 1989/90:28 anförde föredraganden bl.a.följande (s. 57).Den utveckling som noteras såväl inom barn- ochungdomspsykiatri som inom framför allt § 12-hemsvården när detgäller ökningen av antalet barn och ungdomar med tidigapersonlighetsstörningar är djupt oroande. -- -- -- Det avgörandeär att de enskilda individer det gäller uppenbarligen inte fården hjälp de behöver. Det beror enligt min bedömning både påkunskapsbrist och på organisatoriska brister. Det finns t.ex.stor risk för att dessa ungdomar hamnar mellan olikaverksamheters ansvarsområden.Det påpekades att har det yttersta ansvaret föratt barn och ungdomar som far illa får den hjälp de behöver. Omdenna hjälp skall ges inom ramen för egnabehandlingsresurser eller inom barn- och ungdomspsykiatrin måsteavgöras från fall till fall. Vidare anfördes följande.När det gäller ungdomar med tidiga personlighetsstörningarmåste behandlingen utformas individuellt, oavsett vilka yttreuttryck störningen tar sig. Detta ställer stora krav påflexibilitet hos de verksamheter som möter dessa ungdomar. Enrad personer och myndigheter måste samverka kring den enskilde.Samtidigt är behovet av personkontinuitet större för denna gruppungdomar än för andra.Utskottet behandlade i betänkandet 1989/90:SoU15 en motion(c) om vikten av ett större antal behandlingsenheter inom denungdomspsykiatriska verksamheten. Utskottet gjorde följandebedömning (s. 37 f.).Utskottet har tidigare framhållit vikten av att socialnämndensutredningar, som ligger till grund för ansökan om vård enligtLVU och planeringen av vården i det individuella fallet, ärallsidiga och noggranna. Detta gäller i särskilt hög gradungdomar som lider av psykiska störningar. Om inte rätt diagnosställs, finns risk att dessa ungdomar inte får den vård ochbehandling som de behöver. Stora krav måste i dessa fall ställaspå landstingens barn- och ungdomspsykiatriska verksamhet. Det ärenligt utskottet av största vikt att ungdomspsykiatrins ansvarför dessa ungdomar klargörs bättre. Denna fråga bör, i lämpligtsammanhang, övervägas närmare.Med det anförda avstyrkte utskottet motionen (res. m, fp, c,mp). följde utskottet.Socialstyrelsen har punktvis sammanfattat sitt förslag närdet gäller samarbete mellan socialtjänst och psykiatri.Styrelsen anser att samarbetet bör förbättras bl.a. genom enbättre målstyrning, aktiva prioriteringar samt genomformaliserade avtal. Styrelsen erinrar vidare om den nyligentillsatta utredningen om service, stöd och vård till psykisktstörda (den s.k. mentalservicekommittén), som bl.a. skallomfatta insatser för barn och ungdom (1990:3, s. 183och 158).Mentalservicekommittén (S 1989:01) skall enligt sinadirektiv (dir. 1989:22) kartlägga situationen inom psykiatrinoch utvärdera effekterna av den förändring från slutna tillöppna vårdformer som skett . överväga behov och utformning av en samordnande funktionför tidigt störda barn och ungdomar.Utredningen beräknar avge sitt slutbetänkande under år 1992.Utskottets bedömningI mentalservicekommitténs uppdrag ingår att överväga hur enbättre samordning av insatserna för tidigt störda ungdomar kanuppnås. Utskottet anser därför inte att det finns anledning förriksdagen att ta något initiativ med anledning av motion So625(fp) yrkande 12, vilken sålunda avstyrks.Psykologisk behandling i samband med engagemang i sekterMotionernaI motion 1989/90:So451 av (vpk) yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om professionell hjälp och psykologiskbehandling när någon omyndig engagerat sig i sekter och imotion 1989/90:So470 av och Inga-BrittJohansson (båda s) hemställs om ett tillkännagivande ombehovet av utredning avseende resurser för professionellpsykologisk behandling vid engagemang i s.k. sekter.Motionärerna hänvisar till sådana sekter som har det gemensamtatt de har en religiöst grundad livsåskådning och dessutom enstarkt auktoritär styrning av de enskilda medlemmarna. För vissaunga människor kan mötet med -- och även frigörelsen från -- ensådan sekt leda till allvarliga psykiska problem. Dessamänniskor behöver enligt motionärerna kvalificerad psykologiskhjälp och behandling. Frågan om hur sådan professionell hjälpskall organiseras och vilka satsningar som behöver göras inomramen för den allmänna hälso- och sjukvården samt socialtjänstenmåste utredas, anser motionärerna.Tidigare behandlingI betänkandet SoU 1987/88:22 behandlades en motion (c) omanslag till Föreningen () och om möjligheteratt skapa ett rehabiliteringscenter, där man på ettprofessionellt sätt kan ta sig an de människor som skadats genomen viss typ av organisationer. Utskottet uttalade följande (s.29).Den som önskar vård eller behandling för psykologiska problemtill följd av sin anslutning till religiös eller liknandeorganisation kan själv vända sig till samhällets hälso- ochsjukvård. Även kyrkor och andra frivilliga organisationerarbetar med dessa frågor. Utskottet vill erinra om att den igrundlagen förankrade religionsfriheten sätter gränser församhällets möjligheter att påverka enskilda individersuppfattning i religiösa eller principiella frågor.Utskottet avstyrkte sålunda motionen.Utskottets bedömningUtskottet vidhåller sin tidigare uppfattning i denna fråga ochavstyrker därmed motionerna So451 (vpk) och So470 (s).VårdnadsöverflyttningarMotionenI motion 1989/90:So625 av m.fl. (fp)hemställs dels om ett tillkännagivande omvårdnadsöverflyttningar vid långvariga familjehemsplaceringar(yrkande 8), dels att hos regeringen begär enutredning om de ekonomiska villkoren vid vårdnadsöverflyttningar(yrkande 9). Möjligheten till vårdnadsöverflyttning ärenligt motionärerna speciellt viktig om ett barn placeras ifamiljehem vid mycket späd ålder. Socialnämnderna bör åläggasatt, med ca två till tre års intervaller, överväga en eventuellvårdnadsöverflyttning vid mycket långa familjehemsplaceringar avbarn och unga. Ofta försämras de ekonomiska villkoren förfamiljehemsföräldrarna när de övertar vårdnaden, eftersom de dågår miste om ersättningen de erhållit som familjehemsföräldrar.Motionärerna föreslår därför att den ekonomiska situationen förfamiljehemsföräldrar, som övertar vårdnaden om barn, utreds.Gällande bestämmelserEnligt 6 kap. 7 § skall rätten besluta omändring i vårdnaden, om en förälder, vid utövandet av vårdnadenom ett barn, gör sig skyldig till missbruk eller försummelseeller i övrigt brister i omsorgen om barnet på ett sätt sommedför bestående fara för barnets hälsa eller utveckling. Ensådan ändring i vårdnaden prövas på talan av socialnämnden. År1983 infördes en möjlighet att flytta över vårdnaden t.ex. tillfamiljehemsföräldrar i de fall barnet rotat sig i familjehemmet.Enligt 6 kap. 8 § kan vårdnaden om ett barnsåledes flyttas över till den eller dem som har tagit emotbarnet i ett annat enskilt hem än föräldrahemmet, om barnetstadigvarande har vårdats och fostrats i det hemmet och det äruppenbart bäst för barnet att det rådande förhållandet fårbestå. I förarbetena till bestämmelsen framhöll föredragandenatt det torde krävas att barnet har bott i familjehemmet underflera år, innan det kan bli aktuellt att överväga att flyttaöver vårdnaden till familjehemsföräldrarna. Det krävs att barnetfått en så stark bindning till familjehemmet att barnetuppfattar det som sitt eget (prop. 1981/82:168, s. 70).Föredraganden pekade vidare på att den som tagit emot barnet somvårdnadshavare kan få bidrag till barnets försörjning i form avbarnbidrag, underhållsbidrag eller eventuellt bidragsförskott.Vidare har den som är vårdnadshavare för andras barn rätt att ide flesta fall få ersättning av kommunerna för omvårdnaden avbarnet (15 kap. 19 § ).