bet · GE01LU13 · 1990-11-22 00:00:00 — Motionärernabegär ett tillkännagivande om att båda föräldrarna bör varajämställda i sekretessammanhang.Utskottet prövade ett likalydande motionsyrkande under våren1989 i sitt av godkända betänkande 1988/89:LU33.Därvid erinrade utskottet om att hösten1988 hade behandlat en motion vari begärdes en översyn avsekretessreglerna för hälso- och sjukvården i syfte attförbättra möjligheterna för en förälder som inte har vårdnadenom sitt barn att få upplysningar om barnet när det är intagetför vård. I sitt av godkända betänkande (1988/89:KU14)framhöll -- med hänvisning till ett avsocialstyrelsen i ärendet avgivet remissvar -- att det påområdet fick anses föreligga ett visst utrymme föruppgiftslämnande av aktuellt slag till den förälder som inte harvårdnaden om sitt barn, även om vårdnadshavarens samtyckesaknas. Vidare framhöll att detsjälvfallet är angeläget att åtgärder vidtas om nuvarandeordning medför olägenheter i praktiken för den förälder somendast har umgängesrätt. Enligt hade detdock inte framgått att situationen skulle vara sådan att det varpåkallat att ta det i motionen begärda initiativet.Konstitutionsutskottet avstyrkte därför motionen. Lagutskottetansåg för sin del att inte borde frångå sitt tidigareställningstagande i frågan och avstyrkte den då aktuellamotionen.Inte heller nu anser utskottet att det finns skäl förriksdagen att ändra ståndpunkt i denna fråga. Utskottet vill isammanhanget påpeka att den i propositionen föreslagna regeln omvårdnadshavarens upplysningsskyldighet i viss mån tillgodosersyftet i motionen. Med det anförda avstyrker utskottet bifalltill motion L410 yrkande 7.6.3. Kostnader för umgänge med barnSom ovan framgått har barnets vårdnadshavare enligt 6 kap.15§ FB ett ansvar för att barnets behov av umgänge med enförälder som inte är vårdnadshavare så långt möjligttillgodoses. Om den umgängesberättigade föräldern är bosatt påannan ort än barnet kan ett utövande av umgängesrätten varaförenat med särskilda kostnader. Någon generell möjlighet förden umgängesberättigade föräldern att få ersättning för sådanakostnader finns inte. Dock har en förälder som är skyldig attbetala underhållsbidrag rätt till avdrag på bidraget, om haneller hon haft barnet hos sig avminst fem hela dygn. Avdraget är en fyrtiondel avunderhållsbidraget för varje helt dygn som barnet vistas hosföräldern. Om det finns särskilda skäl kan domstol bestämmaandra villkor för denna avdragsrätt. Föräldrarna kan ocksåsjälva avtala om andra villkor.Frågan om kostnaderna för umgängesresor tas upp såväl i ettflertal motioner från den allmänna motionstiden vid riksmötet1989/90 som i motioner väckta med anledning av propositionen.I motion 1989/90:L406 av Per Stenmarck och (båda m)framhålls att ett hinder för ett väl fungerande umgänge kan varaatt föräldrarna inte kommit överens om fördelningen av denkostnad som umgänget medför. Om den förälder som har vårdnadenom barnet flyttar långt från den andra föräldern kan denne fåvidkännas dryga kostnader för utövandet av umgänget. Med hänsynhärtill och till att det är av största vikt för barnet att dethar fortlöpande kontakt med båda föräldrarna yrkas i motionenatt 6 kap. 15 § FB förses med ett tillägg av innebörd attkostnaderna för umgänget skall delas lika mellan föräldrarna, omej annat avtalats.Kaj m.fl. (s) framhåller i motion 1989/90:L410 att ide fall föräldrarna bor på skilda orter har barnet ofta intenågot egentligt umgänge med den förälder som barnet inte bor hospå grund av brist på ekonomiska resurser. Motionärerna anser attstaten genom i dessa fall bör lämna bidragtill ett visst antal resor och övernattningsmöjligheter påbarnets hemort . Härutöver bör de föräldrar som självastår för resor ges rätt till avdrag därför i sinsjälvdeklaration. Motionärerna begär (yrkande 5) att det anfördages regeringen till känna.I motion 1989/90:L422 av () och () hänvisas till att vid sin 37:e session år1989 rekommenderat att ministerrådet vid det fortsatta arbetetmed reglerna om vårdnad m.m. skulle undersöka möjligheterna förekonomisk hjälp från samhällets sida till de föräldrar och barnsom efter en skilsmässa bor så långt från varandra att utövandetav umgängesrätten blir en ekonomisk börda. Motionärerna begärett tillkännagivande om att den bör medverkatill att hemställan förs upp till konstruktivoch reell behandling i ministerrådet.Lars m.fl. (v) begär i motion 1989/90:L427 förslag omfria resor för såväl barn som icke vårdnadshavande förälder isyfte att underlätta utövandet av umgängesrätten.Karl-Gösta och (båda m) begär i motion1990/91:L5 (delvis) förslag som innebär att resekostnaderna vidutövande av umgängesrätten delas lika mellan föräldrarna genomen reducering av underhållet. Även m.fl.(fp) anser i motion 1990/91:L10 att kostnaderna förumgängesrättens genomförande bör regleras med utgångspunkt i attföräldrarna skall dela på kostnaderna. Motionärerna begär iyrkande 3 ett skyndsamt förslag i enlighet härmed.Utskottet vill erinra om att frågan om kostnaderna förumgängesresor har behandlats av tidigaremed anledning av motioner med samma syften som de nu aktuellamotionerna. I sitt av godkända betänkande LU1987/88:33 underströk utskottet att det är olyckligt omekonomiska omständigheter lägger hinder i vägen för barnetsumgänge med den ene av föräldrarna. Mot bakgrund av vadutskottet hade framhållit om barnets behov av goda och närarelationer till båda sina föräldrar var det enligt utskottetsmening angeläget att problemet med resekostnaderna fick enlösning. Vidare framhöll utskottet att det tidigare (se bl.a.bet. LU 1986/87:25) ställt sig positivt till att spörsmålet ihela sin vidd togs upp till överväganden i samband med den dåpågående översynen av reglerna för underhållsbidrag ochbidragsförskott. Utskottet förordade därför att de år 1988väckta motionerna skulle överlämnas till kommittén för översynav reglerna för underhållsbidrag till barn och bidragsförskottför att tas i beaktande vid utredningsarbetet.Som framgår av inledningen till betänkandet harunderhållsbidragskommittén, som avslutat sittarbete, inte ansett sig ha möjlighet att behandla frågor omunderhållsbidrag och underhållsskyldigas situation utanöverlämnat dessa frågor till för övervägandei annat sammanhang. Enligt vad utskottet inhämtat är avsiktenatt frågorna skall tas upp till övervägande i eninterdepartemental arbetsgrupp med företrädare från social-,justitie- och finansdepartementen.Enligt utskottets mening är det mycket angeläget att problemetmed resekostnader vid utövande av umgängesrätten nu fåren lösning. Lika litet som tidigare är utskottet emellertidberett att i sak ta ställning till hur frågan skall lösas.Regeringen bör därför skyndsamt ta upp frågan till närmareöverväganden och därefter återkomma med förslag till riksdagen.Vad utskottet sålunda anfört bör med anledning av motionernaL406, L410 yrkande 5, L422, L427, L5 i denna del och L10 yrkande3 ges regeringen till känna.7. Frågor om faderskapDe grundläggande reglerna om faderskap till barn finns i 1kap. Är vid barns födelse modern gift skall enligt 1kap.1§ FB mannen i äktenskapet anses som barnets far (den s.k.faderskapspresumtionen). Detsamma gäller om modernär änka och barnet föds inom sådan tid efter mannens död att detkan vara avlat . Faderskapspresumtionen kan brytasav domstol, som i vissa i 1kap. 2§ FB angivna fall kanförklara att mannen i äktenskapet inte skall anses vara far tillbarnet. Ett sådant fall föreligger när det är utrett att modernhaft samlag med annan än maken då barnet kan varaavlat och det med hänsyn till samtliga omständigheter ärsannolikt att barnet kan ha avlats av den andre. Presumtionenkan brytas även genom att annan man erkänner faderskapet tillbarnet. Är modern ogift vid barnets födelse eller har enfaderskapspresumtion brutits skall faderskapet fastställas genomerkännande eller dom. Fastställs faderskapet genom dom,skall rätten på talan av barnet enligt 1kap. 5§ FB förklaraen man vara far till barnet, om det är utrett att han har haftsamlag med barnets mor under tid då barnet kan vara avlat ochdet med hänsyn till samtliga omständigheter är sannolikt attbarnet avlats av honom. Erkännande av faderskap är en formbundenrättshandling, som skall ske skriftligen och vara bevittnad avtvå personer. Dessutom skall erkännandet godkännas avsocialnämnden och av modern. 4§ FB kan ettfaderskapserkännande ske även före barnets födelse. Visar detsig senare att den som lämnat erkännandet inte är far tillbarnet skall rätten förklara att erkännandet saknar verkan mothonom. Begreppet erkännande av faderskap används, förutom i FB,i lagen (1985:367) om internationella faderskapsfrågor, lagen(1979:1001) om erkännande av nordiska faderskapsavgöranden,lagen (1958:642) om blodundersökning m.m. vid utredning avfaderskap och lagen (1969:620) om ersättning i vissa fall förutgivna underhållsbidrag.I propositionen föreslås att erkännande av faderskap skallersättas med ett nytt begrepp, faderskapsbekräftelse.I motion 1990/91:L3 av () anförs att denföreslagna ändringen saknar fog. Motionären anser att begreppeterkänna har hävd i lagspråket med innebörd att man bejakar ellersäger ja till en fråga om ett förhållandes riktighet. I motionenpåpekas vidare att lagrådet inte funnit den föreslagna ändringengodtagbar. Enligt lagrådet innefattar erkännande av faderskapett slags förklaring att den som avger denna tar på sigfaderskapets konsekvenser, bl.a. i rättsligt hänseende, medantermen bekräftelse inte kan anses innefatta någon sådanförklaring och inte ens behöver avse den som avgivitbekräftelsen. Enligt motionären krävs starka skäl för ändring avhävdvunna och i medvetandet väl inarbetade begrepp och ord.Hänsynen till och omsorgen om vår rättstradition talar också föratt faderskapserkännande bibehålls liksom önskemålet attvidmakthålla formell nordisk rättslikhet.I motion 1990/91:L10 av m.fl. (fp) yrkasatt beslutar ersätta termen faderskapserkännande medtermen faderskapsförklaring (yrkande 14).Utskottet erinrar om att utskottet har ställt sigpositivt till en ändring av termen faderskapserkännande. Senastbehandlades frågan då utskottet i sitt av riksdagengodkända betänkande LU 1986/87:25 framhöll att terminologin för många fäder kan upplevas som svårförståelig och iblandt.o.m. Enligt utskottet borde regeringen ilämpligt sammanhang överväga om inte någon annan benämning kundeinföras för faderns medverkan vid fastställande av faderskapet.Utskottet vidhåller sin tidigare uppfattning att uttrycketfaderskapserkännande bör bytas ut mot en annan benämning.Utskottet avstyrker följaktligen bifall till motion L3.En terminologisk ändring bör enligt utskottets mening ta siktepå vad rättshandlingen i själva verket avser, nämligen ettintygande om att mannen är far till barnet och tar på sigfaderskapets alla konsevenser, såväl rättsliga som andra.Benämningen får inte heller upplevas som känslo- ellervärdeladdad av föräldrarna. Både den i propositionen föreslagnatermen faderskapsbekräftelse och den i motion L10 föreslagnabenämningen faderskapsförklaring kan enligt utskottets meningväl anses uppfylla dessa krav. 2§ FB användsemellertid förklaring för de fall rätten skall besluta attmannen i äktenskapet inte är far till barnet och i 1kap. 5§FB används samma term i de fall ett faderskap skall fastställasgenom dom. Av denna orsak finner utskottet attfaderskapsförklaring är mindre lämpligt än faderskapsbekräftelsesom ersättning för det nuvarande faderskapserkännandet.Utskottet anser därför att förslaget i propositionen bör godtasoch avstyrker bifall till motion L10 yrkande 14.I motion 1989/90:L402 av m.fl. (fp) yrkas attriksdagen hos regeringen begär förslag om att införafaderskapspresumtion för en man som är stadigvarande boende hosbarnets mor. Motiveringen till yrkandet återfinns i motion1989/90:A802 om jämställdhet. Systemet att en ogift pappa måsteanmäla sig som vårdnadshavare till sitt eget barn medan en giftpappa automatiskt får vårdnaden upplevs enligt motionärerna sombåde krångligt och förnedrande. Enligt motionärerna är detviktigt att stärka den ogifte pappans ansvar, skyldigheter ochrättigheter gentemot barnen. Man bör därför pröva möjlighetenatt far som är stadigvarande sammanboende med barnets mor inteskall behöva erkänna faderskapet utan skall antas vara far ochdärigenom behandlas på samma sätt som gifta fäder.Liknande synpunkter framförs i motion 1990/91:L10 av BengtHarding m.fl. (fp). Motionärerna menar att införandet avnågon form av faderskapspresumtion i samboförhållanden ligger ilinje med den införda sambolagstiftningen. Dessutomskulle en sådan presumtion tillgodose behovet av ett särskiltskydd för gemensamma barn i samboförhållanden. Ett sätt atttillskapa den önskvärda faderskapspresumtionen är att inte barapåbörja utan även avsluta nuvarande faderskapsutredningar förebarnets födelse. I dessa fall skulle, om parterna är överens,fadern direkt vid barnets födelse anses vara rättslig fader tillbarnet och föräldrarna i enlighet med propositionens förslagkunna anmäla att de önskar gemensam vårdnad. I motionen yrkastillkännagivande om det anförda (yrkande 15).Motioner om införande av faderskapspresumtion vidsamboförhållande har åtskilliga gånger tidigare behandlats avriksdagen, , och därvid avslagits på hemställanav utskottet (se bet. 1988/89:LU33). Utskottet har som skäl förställningstagandena anfört att hänsynen till barnets bästakräver att i de aktuella fallen faderskapet fastställs undermedverkan av socialnämnden. I linje med tidigare uttalanden harutskottet också pekat på vikten av att faderskapsärendenhandläggs på ett så enkelt sätt som möjligt med hänsyn tillbarnets intressen och under former som inte behöver uppfattassom integritetskränkande.Några nya omständigheter som kan motivera att riksdagenfrångår sin tidigare inställning i frågan har enligt utskottetsmening inte framkommit. Utskottet har således fortfarande denuppfattningen att utgångspunkten för reglerna om faställande avfaderskapet måste, liksom när det gäller reglerna om vårdnad ochumgänge, vara omtanken om barnets bästa. Bestämmelserna fårdärför inte utformas på ett sådant sätt att risker kan uppkommaför att barnets rättigheter på något sätt blir åsidosatta.Den nuvarande ordningen för fastställande av faderskap erbjuderbetryggande garantier för att det verkligen är den biologiskefadern och inte någon annan som fastställs som fader. Med denordning motionärerna förespråkar uppkommer dock praktiskaproblem. Av vad utskottet anfört under avsnitt 5.2 framgår attdet vid samboförhållanden inte, såsom vid äktenskap, finns någonhelt entydig och för alla synlig markering att ett sådantförhållande föreligger. Sålunda är kyrkobokföringsadressen intetillräcklig i detta avseende, och vid tillämpning av lagen(1987:232) om sambos gemensamma hem (sambolagen) får frågan omett samboförhållande föreligger eller har förelegat ytterst ivarje särskilt fall prövas i efterhand av domstol. mening kan det inte gärna komma i fråga med ettregelsystem för faderskapspresumtion vid samboförhållanden sominnebär att det inte med säkerhet går att vid varje givettillfälle enkelt avgöra om någon verkligen är fader till barnet.Sambolagen har dessutom en begränsad räckvidd och, som utskottetuttalat tidigare (se bet. LU 1986/87:25), tillhandahåller denjuridiska lösningar endast på ekonomiska problem. I samband medriksdagsbehandlingen av förslaget till sambolag underströkutskottet (se bet. LU 1986/87:18) att man inte bör skapa såutförliga regler för sambor att man därigenom åstadkommer vadsom skulle kunna betecknas som äktenskapsliknande system av enlägre dignitet. De som vill att ett mer heltäckande juridisktsystem skall tillämpas på deras samlevnadsform får därför även ifortsättningen ingå äktenskap. Påståendet i motion L10 attsambolagen ligger i linje med en faderskapspresumtion isamboförhållanden är därför inte riktigt. Sambolagen kan inteanses ha bidragit till att förutsättningarna för reglerna omfastställande av faderskap ändrats. Till detta kommer att detgenom de ovan behandlade förslagen till ändringar i FB blirmöjligt för ogifta föräldrar att få gemensam vårdad om sina barnockså genom en anmälan till socialnämnden i samband med attfaderskapet fastställs (se avsnitt 5.2.). Vad särskilt gällerönskemålet i motion L10 att faderskapsfrågan skall vara löstredan vid barnets födelse vill utskottet också erinra om att1kap. 4§ andra stycket FB redan i sin nuvarande lydelsemedger att ett faderskap fastställs även före barnets födelse.Utskottet avstyrker med det anförda bifall till motion L402och motion L10 yrkande 15.I detta sammanhang behandlar utskottet också motion1989/90:L423 av () som gäller rättsgenetiskundersökning i faderskapsmål. I motionen framhålls att detenligt uppgift lär vara besvärligt att få berördaparter i faderskapsmål att gå igenom utvidgade rättsgenetiskaundersökningar och att socialnämnder och rättsinstanser ärtveksamma till sådana undersökningar av integritetsskäl.Motionären yrkar att regeringen ges till känna att det ärrimligt med rättsgenetisk undersökning när osäkerhet föreliggervid bedömningen av faderskapsmål och när part så begär.Vid blodundersökningar i faderskapsutredningar, s.k.rättsgenetiska undersökningar, använder man sig av förhållandetatt vissa ärftliga egenskaper som kan påvisas i blodet hos ettbarn måste komma från någon av föräldrarna. Har ett barn enegenskap som barnets moder saknar, måste anlaget för dennaegenskap komma från den biologiske fadern. Saknar en man dennaegenskap kan han därmed också uteslutas som far till barnet. Harhan å andra sidan egenskapen kan han inte uteslutas som far tillbarnet, vilket dock inte behöver innebära att han är barnets fareftersom samma egenskap kan finnas hos andra män.Undersökningarna, vilka utförs på blodgruppsserologiskaavdelningen vid statens rättskemiska laboratorium, kan utförassom en basundersökning eller som en utvidgad rättsgenetiskundersökning. Rättsgenetiska undersökningar kommer ofta tillstånd i samband med den utredning som socialnämnden är skyldigatt göra enligt bestämmelserna i 2kap. kanemellertid inte ålägga någon att lämna blodprov. Enligt 2kap.6§ FB bör socialnämnden verka för att blodundersökning ägerrum beträffande modern, barnet och den som kan vara far tillbarnet. Leder socialnämndens utredning inte till fastställandeav faderskapet får frågan lösas av domstol. Har blodundersökninginte redan verkställts kan domstolen på yrkande av någon avparterna eller när domstolen annars anser att det behövsförordna om blodundersökning på modern, barnet och på den manmot vilken talan förs. Finns det anledning anta att någon annanman haft samlag med modern då barnet kan varaavlat, kan även han åläggas att genomgå blodundersökning.Domstolen kan med stöd av 2§ lagen (1958:642) omblodundersökning m.m. vid utredning av faderskap vid viteförelägga den som skall lämna blodprov att med intyg av behörigsakkunnig visa att sådant blodprov som behövs förblodundersökning har tagits på honom eller henne. I fråga ombarn som inte har fyllt skall föreläggandet avse barnetsvårdnadshavare. Om ett sådant föreläggande inte iakttas kanrätten antingen förelägga nytt vite eller med stöd av 2a§samma lag förordna om biträde av polismyndighet för attundersökningen skall komma till stånd. Vad som sålundaredovisats gäller både basundersökningar och utvidgaderättsgenetiska undersökningar.Utskottet tolkar motionsyrkandet så att motionären önskar attutvidgade rättsgenetiska undersökningar skall komma till stånd istörre utsträckning än vad som sker. Utskottet behandladevåren ett liknande motionsyrkande från samme motionär. Isitt av godkända betänkande (bet. LU 1985/86:28)framhöll utskottet bl.a. att gällande rätt i nödvändigutsträckning ger möjlighet att föranstalta om utvidgadrättsgenetisk undersökning och att undersökningsmetoden kommertill användning såväl vid socialnämnders utredning som vidtingsrätternas prövning av faderskapsfrågor.Utskottet konstaterar att förhållandena nu är desamma som år1986 och att utvidgade rättsgenetiska undersökningar, såvittutskottet kunnat finna, kommer till stånd i den utsträckning sombehövs. Motionärens önskemål är således redan tillgodosett ochnågon åtgärd från sida är följaktligen inte påkallad.Utskottet avstyrker bifall till motion L423.8. VårdnadsutredningarEnligt 6 kap. 18 § FB skall rätten se till att frågor omvårdnad och umgänge blir tillbörligt utredda. Innan rätten avgörett mål eller ärende om vårdnad eller umgänge skallsocialnämnden höras eller, om det är tillräckligt, beredastillfälle att yttra sig. yttrande föregås av envårdnadsutredning under vilken barnet och föräldrarna hörs ochreferenser inhämtas. I vissa fall förekommer också utredningfrån barn- och ungdomspsykiatrisk eller psykologisk expertis.Vårdnadsutredningarna görs av socialförvaltningens tjänstemän.När utredningen har slutförts överlämnas den till socialnämndentillsammans med utredarens förslag till yttrande. Parter ochombud kan företräda inför nämnden och ange synpunkter påutredningen. Sedan nämnden tagit ställning tillvårdnadsutredningen översänds den med nämndens yttrande tilldomstolen.I propositionen föreslås att de socialtjänstemän som avsocialnämnden utses att utföra vårdnadsutredningen själva skallsvara för utredningen och utan att gå vägen via socialnämndenlämna sina utredningar till domstolen. Nämnden får enligtförslaget ett huvudmannaskap för utredningens verkställande. Denskall ansvara för att uppgiften tilldelas en tjänsteman och föratt utredningen kommer till stånd i enlighet med domstolensbegäran. Däremot skall nämnden inte pröva innehållet ivårdnadsutredningen eller avge något eget yttrande tilldomstolen. Utredaren får i varje särskilt fall avgöra om detinsamlade faktamaterialet skall kompletteras med en slutsatsfrån hans eller hennes sida.Vidare föreslås i propositionen att domstolen skall kunna gevissa riktlinjer för utredningen. Avsikten är därvid inte attformalisera förfarandet med vårdnadsutredningar på så sätt attdet läggs en plikt på domstolen att besluta om utredningensomfattning och inriktning. Om det framstår som motiverat skalldomstolen emellertid kunna slå fast vissa ramar för utredningen.Vidare föreslås att domstolen alltid skall kunna sätta ut en tidinom vilken utredningen bör vara slutförd.De redovisade förslagen läggs fram i syfte att effektiviseraoch påskynda utredningsförfarandet i tvister om vårdnad ochumgänge och därigenom förbättra skyddet för barnetsintressen. De nya reglerna föreslås bli införda i 6kap. 19§FB till vilken paragraf också överförs de bestämmelser som nuåterfinns i 18§.I motion 1990/91:L4 av m.fl. (v) anförs attdet inom kommunernas socialnämnder finns allmän kompetens ochlokal kännedom som kan vara oumbärlig vid en vårdnadstvist.Motionärerna yrkar därför att beslutar att dekommunala socialnämnderna även fortsättningsvis skall varaförberedande instans vid vårdnadstvister (yrkande 4).I motion 1989/90:L416 (delvis) av och (båda m) begärs förslag till åtgärder för att säkraföräldrars och barns umgängesrätt, bl.a. en förenkladhandläggning av vårdnadsprocessen i syfte att slippa det dubblaprocessandet.Som utskottet kunnat konstatera i samband tidigare behandlingav vårdnadsfrågor (se bl.a. bet. LU 1987/88:33) och som ävenframhålls i propositionen kan handläggningen avvårdnadsutredningar bli mycket tidskrävande, och för vissadomstolar är det inte ovanligt med väntetider inemot ellert.o.m. överstigande innan en begärd utredning omvårdnaden tillställs domstolen. Enligt utskottets mening kansjälvfallet inte så långa handläggningstider accepteras, ochförhållandena har också uppmärksammats av justieombudmannen (sebl.a. JOs ämbetsberättelse 1982-83 s. 189). Vid frågornastidigare behandling har utskottet därför understrukit att det ärav särskild betydelse att tidsåtgången för vårdnadsutredningarnanedbringas.