bet · GE01KU3 · 1990-10-09 00:00:00 — Meddet anförda får motionerna 1989/90:K611 yrkande 1 och1989/90:K625 yrkande 2 anses besvarade.I motion 1989/90:K611 yrkande 3 begärs förslag om hurspeciallagstiftningens omfattning skall minskas inom detkommunala området. Med anledning härav får utskottet erinra omatt det inom -- och då särskilt icivildepartementet -- pågår arbete med denna inriktning. Detsker bl.a. via stat--kommunberedningen (C 1983:02). I dessarbete ingår att svara för att frikommunförsöket, vari bl.a.prövas frågor om ökat kommunalt ansvar inom olika områden,genomförs och utvärderas. Utskottet finner inte att vad somanförts i motionen ger anledning för att förnärvarande ta något särskilt initiativ. Med det anfördaavstyrker utskottet motion 1989/90:K611 yrkande 3.5. Direktvalda kommundelsorganMotionerI motion 1989/90:K611 yrkande 2 av m.fl. (mp)yrkas att hos regeringen begär förslag om direktvaldakommundelsnämnder.Enligt motionärerna måste den offentliga sektorn organiserasså att den bl.a. ger den enskilde möjlighet att påverkakommunala beslut och därmed öka kommunmedlemmarnasansvarsmedvetenhet. Som ett led i denna utveckling ansermotionärerna det nödvändigt att den offentliga verksamhetendecentraliseras, bl.a. genom att vissa verksamheter överförstill politiskt direktvalda kommundelsnämnder, som förses medegna ekonomiska resurser.I motion 1989/90:K624 av tredje vice talman . (c), vari yrkas att skall uttala sig om vissinriktning av det fortsatta reformarbetet på det kommunalaområdet, anges såvitt nu är i fråga bl.a. följande.Kommuner som så önskar skall naturligtvis ha rätt atttillskapa kommundelsorgan av olika slag med olika uppgifter.Enligt gällande bestämmelser är det fullmäktige som utserledamöterna i kommundelsorganen. Fördelningen mellan partiernasker i proportion till partiernas styrka i fullmäktige. Dettaanser motionärerna vara en felaktig ordning. Röstetalen förpartierna kan variera mycket mellan olika kommundelar.Motionärerna anser därför att ledamöterna i kommundelsorganenbör utses genom direktval. Därmed kommer sammansättningen attavspegla partisympatierna i det område det gäller, vilket urdemokratisk synpunkt är det enda acceptabla.I motion 1989/90:K625 yrkande 3 av m.fl. (fp)yrkas att hos regeringen begär förslag om lagändringsom möjliggör direktvalda kommundelsfullmäktige.Enligt motionen kan befolkningen i det berörda området genomdirektval verkligen känna att de representeras av den som fattarbesluten i kommundelsfullmäktige. De förtroendevaldas ansvarinför sina väljare ökar om uppdragsgivarna är väljarna i ställetför partivännerna i kommunfullmäktige. Motionärerna underkännerdet i debatten framförda argumentet mot direktvaldakommundelsfullmäktige enligt vilket den politiska majoriteten iett lokalt organ då kan komma att skilja sig från majoriteten ihela kommunen. Motionärerna anser tvärtom detta vara ettargument för direktval, eftersom det utvecklar demokratin ochden lokala opinionen får genomslag. Genom indirekta val blir detsamma partifördelning i alla kommundelar, oavsett valresultateti de enskilda valkretsarna. Man får inte samma goda spegling avden aktuella väljaropinionen i olika kommundelar. Motionärernaframhåller vidare att det inte är något främmande för svenskpolitik att ha olika majoriteter på skilda nivåer utan att dettatvärtom är det vanliga. Möjligheten att få olika majoriteter ikommunfullmäktige och kommundelarna är enligt motionen alltsåinte något bärande argument emot direktvalda kommunfullmäktige.Tidigare riksdagsbehandlingI samband med behandlingen av proposition 1986/87:91 om aktivtfolkstyre i kommuner och landsting tog utskottet upp motionervari yrkades att det borde införas en möjlighet att välja lokalaorgan direkt. Utskottet anförde att hinder inte borde föreliggaatt överväga direktvalsfrågan under beredningsarbetet med en nykommunallag (KU 1987/88:23 s.14). Vad utskottet sålundaanförde gav regeringen till känna.KommunallagskommitténKommunallagskommittén har i sitt betänkande (SOU 1990:24) Nykommunallag i ett särskilt avsnitt behandlat frågan omdirektvalda lokala organ. Kommitténs slutsats är att någotsystem med direktvalda lokala organ inte bör införas. finns det däremot skäl som talar för att man i denvidareutveckling av decentraliseringstankarna som pågårytterligare uppmärksammar frågan om hur man bäst kan uppnå enlokal anpassning av verksamheten i lokala organ. I reservationerav tre av kommitténs ledamöter (fp, c resp. mp) förordasinförande av direktvalda lokala organ.Kommunallagskommitténs betänkande är föremålför remissbehandling.Utskottets bedömningDen i motionerna upptagna frågan har behandlats avkommunallagskommittén vars betänkande (SOU 1990:24) Nykommunallag bereds i . Arbetetbedrivs med sikte på att regeringen skallavlämna en proposition med förslag till en ny kommunallag.Riksdagen bör enligt utskottets mening inte föregripa dettaarbete genom att nu ta ställing till den i motionerna upptagnafrågan. Med det anförda får motionerna 1989/90:K611 yrkande 2,1989/90:K624 såvitt nu är i fråga och 1989/90:K625 yrkande 3anses besvarade.6. Det kommunala partistödetMotionI motion 1989/90:K625 yrkande 10 av m.fl. (fp)yrkas att hos regeringen begär förslag om ändradepartistödsregler för kommunerna.Motionärerna anser att reglerna för det kommunala partistödetbör förändras med den statliga modellen som förebild, dvs. såatt både grundbidrag och mandatbidrag kan utgå och attavtrappningsregler införs.Gällande ordningI lagen (1969:596) om kommunalt partistöd stadgas att kommunfår lämna ekonomiskt bidrag till politiskt parti som under dentid beslutet om bidrag avser är representerat i kommunensfullmäktige. Beslutet skall innehålla att bidrag utgår tillvarje sådant parti med samma belopp för varje plats som partietunder nämnda tid har i fullmäktige. Lagen skall ha motsvarandetillämpning på landstingskommun och landsting.Tidigare riksdagsbehandling m.m.Utskottet har behandlatolika motionsförslag gällande det kommunala partistödetskonstruktion, bl.a. i samband med behandlingen av proposition1986/87:91 om aktivt folkstyre i kommuner och landsting. Ipropositionen behandlades i ett särskilt avsnitt frågan omförändringar av det kommunala partistödet. Det erinrades ipropositionen om att demokratiberedningen i sitt betänkande (SOU1985:28) Aktivt folkstyre i kommuner och landsting ansett attoch landstingen har ett tillfredsställande utrymme för att geekonomiskt stöd till de politiska partierna. I propositionenangav civilministern, som gjorde den bedömningen att frågan omen översyn av det kommunala partistödet borde prövasytterligare, att han hade för avsikt att få belysta olikaalternativa modeller för detta stöd. I propositionen pekadesdärefter på olika frågor som borde omfattas avutredningsarbetet.Utskottet ansåg -- mot bakgrund av att de frågor om detkommunala partistödet som tagits upp i motionerna inom kortskulle bli föremål för utredning -- att något initiativ frånriksdagens sida inte borde tas. Med det anförda fick motionernaanses besvarade (KU1987/88:23).Till särskild utredare för att utreda bl.a. frågan omutformningen av det kommunala partistödet utsågs f.d.kommunalrådet . Utredningen, som antognamnet förtroendeuppdragsutredningen (C1988:01), harbeträffande denna fråga redovisat sina överväganden och förslagi delbetänkandet (SOU1988:47) Kommunalt stöd till de politiskapartierna.Utskottet behandlade senast under föregående tvåmotioner (fp resp. mp) rörande det kommunala partistödetskonstruktion. Ett enigt utskott uttalade därvid följande(1989/90:KU3 s.15):De frågor som tas upp i motionerna har behandlats avförtroendeuppdragsutredningen (C1988:01) i dess betänkande(SOU1988:47) Kommunalt stöd till de politiska partierna. Fråncivilministern har inhämtats att avsikten är att den fortsattaberedningen av frågan om det kommunala partistödets utformningskall ske i form av överläggningar mellan företrädare för depolitiska partierna i . Utskottet anser det angelägetatt sådana överläggningar nu skyndsamt kommer till stånd och attdärvid en förutsättningslös prövning sker av de förslag tilllösningar som lagts fram i ovannämnda betänkande och motioner.Vad utskottet sålunda anfört med anledning av motionerna bör gesregeringen till känna.Riksdagen följde utskottet.Utskottets bedömningUtskottet har tidigare behandlatmotionsförslag gällande det kommunala partistödets konstruktion,senast under föregående . Utskottet (1989/90:KU3)föreslog då att skulle ge regeringen till känna attöverläggningar rörande det kommunala partistödets konstruktionmellan företrädare för de politiska partierna i riksdagenskyndsamt skulle komma till stånd. Utskottet utgick från attdärvid en förutsättningslös prövning skulle ske av de förslagtill lösningar som lagts fram i förtroendeuppdragsutredningensbetänkande (SOU 1988:47) Kommunalt stöd till de politiskapartierna och i motioner med samma innebörd som den nu aktuella.Riksdagen följde utskottet.Enligt vad utskottet inhämtat har från civildepartementetssida tagits initiativ till överläggningar i saken mellanpartierna. Utskottet utgår ifrån att dessa överläggningar kanslutföras . Mot angiven bakgrund saknasanledning för att nu ta ställning till de i motionenupptagna förslagen. Med det anförda avstyrker utskottet motion1989/90:K625 yrkande 10.7. Snabbare valgenomslag i kommunala styrelser och nämnderMotionerI motion 1989/90:K614 av i (m) yrkas attriksdagen beslutar om en sådan ändring i kommunallagen attnyvald kommunfullmäktigeförsamling äger rätt att vid sitt förstasammanträde under tjänstgöringsåret även välja kommunstyrelse.I motionen erinras om den i gällandeordningen enligt vilken den nya kommunstyrelsen väljs redan vidfullmäktiges första sammanträde efter ett val. Enligt motionärenunderlättar detta självklart beslutsprocessen i så måtto att dennya majoriteten i kommunstyrelsen lägger sina förslag tillden nya fullmäktigeförsamlingen. I motionen redovisas vissaytterligare fördelar med detta system.I ytterligare fyra motioner -- 1989/90:K616 av (båda m), 1989/90:K622 av m.fl.(s), 1989/90:K625 yrkande 4 av m.fl. (fp) och1989/90:K634 yrkande 4 av m.fl. (m) -- förordasändrad lagstiftning som gör det möjligt att efter ett val väljastyrelsen på kommunfullmäktiges första sammanträde och därefteromedelbart börja arbete. I två av motionerna -- 1989/90:K616 (m)och 1989/90:K625 (fp) -- begärs att den förordade ordningen ävenskall omfatta kommuns övriga nämnder.Tidigare riksdagsbehandling m.m.Utskottet avstyrkte åren 1986--1988 (KU1985/86:15, KU 1986/87:21 och 1988/89:KU3) motioner med sammainnebörd som de nu aktuella. Under föregående riksmötebehandlade utskottet fyra motioner (fp, m, m resp. s)innehållande yrkanden av nu aktuellt slag. Utskottet uttaladedärvid följande (1989/90:KU3 s.17):De frågor som tas upp i motionerna omfattas avkommunallagskommitténs uppdrag. Kommittén bedriver sitt arbetemed sikte på att avge sina förslag i början av år 1990.Riksdagen bör inte föregripa kommitténs överväganden i sakengenom att nu ta ställning till de i motionerna upptagnafrågorna. Med det anförda får motionerna anses besvarade.KommunallagskommitténKommunalagskommittén har i sitt betänkande (SOU 1990:24) Nykommunallag i ett särskilt avsnitt behandlat frågan om ettsnabbare valgenomslag för styrelsen. Kommittén anser atthuvudregeln även i fortsättningen skall vara att styrelsen väljsför och att den skall börja sin tjänstgöring den 1januari året efter ett valår. Kommittén föreslår emellertid enkompletterande regel som gör det möjligt för de kommuner ochlandsting som så önskar att låta styrelsen tillträda tidigare.Förslaget innebär alltså att fullmäktige får besluta attstyrelsen skall väljas på första sammanträdet med fullmäktigevalåret samt därefter börja arbeta. Kommittén ärdäremot inte beredd att tidigarelägga valgenomslaget för andranämnder.Kommunallagskommitténs betänkande är föremålför remissbehandling.Utskottets bedömningDe i motionerna upptagna frågorna har behandlats avkommunallagskommittén vars betänkande (SOU 1990:24) Nykommunallag är under beredning icivildepartementet. Arbetet bedrivs med sikte på att regeringenunder skall avlämna en proposition med förslag ny kommunallag. bör enligt utskottets mening inteföregripa detta arbete genom att nu ta ställning till de imotionerna upptagna frågorna. Med det anförda får motionerna1989/90:K614, 1989/90:K616, 1989/90:K622, 1989/90:K625 yrkande 4och 1989/90:K634 yrkande 4 anses besvarade.8. Den fackliga representationen i kommunala nämnderMotionerI motion 1989/90:K256 yrkande 2 av m.fl. (m) yrkasatt beslutar att upphäva reglerna i 3 kap. 4--7§§kommunallagen (1977:179) om personalföreträdares närvarorätt vidsammanträden med kommunala nämnder och styrelser.Yrkanden med samma innebörd framläggs vidare i motionerna1989/90:K602 av m.fl. (c), 1989/90:K625 yrkande 7av m.fl. (fp) och 1989/90:K634 yrkande 5 avAnders m.fl. (m).I motionerna anförs bl.a. följande. Den fackligarepresentationen i kommunala nämnder innebär tillgodoseende aven grupps intressen helt vid sidan av de demokratiska valen.Personalföreträdare har genom sin närvarorätt getts direktamöjligheter att påverka besluten, som andra medborgare inte har.Den särställning som de fackliga organisationerna getts är urprincipiell synpunkt oacceptabel. Det är omöjligt att finnahållbara skäl för att just de fackliga organisationerna ochenbart dessa skall tillförsäkras särskild representation.Lagstiftningen har medfört ökade ekonomiska bördor och en utökadbyråkrati för kommunerna.Gällande bestämmelser m.m.De i motionerna åsyftade bestämmelserna om närvarorätt förpersonalföreträdare i kommunala nämnder är intagna i 3a kap.kommunallagen. Enligt dessa bestämmelser ges kommunernas ochlandstingskommunernas anställda en rätt att närvara vidsammanträden med andra nämnder än styrelsen. Med närvarorättenföljer yttranderätt. Närvarorätten gäller vid en nämndsbehandling av ärenden som rör förhållandet mellan kommunen ellerlandstingskommunen som arbetsgivare och dess anställda.Myndighetsutövning mot enskild och frågor där ett utpräglatpartsförhållande råder omfattas inte av närvarorätten. Högst trepersonalföreträdare och ersättare för dem får finnas i varjenämnd.I det av godkända utskottsbetänkandet där detaktuella lagförslaget behandlas (KU1985/86:3) angav utskottetbl.a. att det enligt utskottets mening varken frånkonstitutionell synpunkt eller i övrigt kunde riktas någraerinringar mot förslaget. I en gemensam reservation (3 m, 2 fp,2 c) hemställdes att propositionen skulle avslås.Tidigare riksdagsbehandlingUtskottet avstyrkte --1988 (KU 1985/86:15, KU 1986/87:21 och 1988/89:KU3) motioner av sammainnebörd som de nu aktuella. Utskottet framhöll i betänkandeKU1985/86:15 bl.a. att det förutsatte att regeringen noggrantföljde utvecklingen på området och, om det visade sig påkallat,tillsåg att en utvärdering kom till stånd. I betänkandenaKU1986/87:21 och 1988/89:KU3 hänvisade utskottet bl.a. tillett av Arbetslivscentrum inlett forskningspojekt gällande dennya lagstiftningen. Under föregående behandladeutskottet ytterligare tre motioner (m, fp resp. c) vari begärdesatt den aktuella lagstiftningen skulle upphävas. Vid dettillfället förelåg kommunallagsgruppens (C 1986:A)slutbetänkande Ny lag om kommuner och landsting (Ds 1988:52). Ibetänkandet föreslogs en översyn av reglerna, vilken angavskunna ske om och när en övergång till en friare kommunalnämndorganisation blir aktuell. Enligt kommunallagsgruppen bordeman också avvakta resultatet av Arbetslivscentrums i detföregående omnämnda arbete innan några ändringar vidtogs.Utskottet uttalade att det mot bakgrund av pågående och planeratutredningsarbete rörande den påtalade lagstiftningen inte fannsanledning för att nu göra något särskilt uttalandeeller vidta någon åtgärd i saken. Med det anförda fickmotionerna anses besvarade (1989/90:KU3). har i sitt betänkande (SOU 1990:24) Nykommunallag tagit upp den i motionerna väckta frågan. Kommittén,som inte anser att det nu finns anledning att upphävabestämmelserna om närvarorätt för de anställda, föreslår att denuvarande bestämmelserna i kommunallagen om närvarorätt för deanställda tas in i den föreslagna nya kommunallagens 7:e kapitel-- Medbestämmandeformer för de anställda.Kommunallagskommittén föreslår vidare att i de nuvarandebestämmelserna om närvarorätt för de anställda görs -- utövervisssa språkliga och redaktionella ändringar -- två smärresakliga ändringar.Den ena frågan gäller i vilka nämnder närvarorätten skall fåanvändas. Kommittén föreslår att närvarorättsbestämmelserna intei fortsättningen skall gälla bl.a. revisionsnämnder,förtroendenämnder, överförmyndarnämnder och valnämnder. Denandra frågan gäller vilka konsekvenser det bör få att enpersonalföreträdare inte har kallats till ett sammanträde somhan varit behörig att närvara vid. I några kammarrättsavgörandenhar detta lett till att de beslut som fattats vid sammanträdetupphävts. Kommittén föreslår att en utebliven kallelse avpersonalföreträdare inte bör leda till beslutsupphävande.Utskottets bedömningDen i motionerna upptagna frågan har behandlats avkommunallagskommittén vars betänkande (SOU 1990:24) Nykommunallag är under beredning icivildepartementet. Arbetet bedrivs med sikte på att regeringenunder skall avlämna en proposition med förslag ny kommunallag. bör enligt utskottets mening inteföregripa detta arbete genom att nu ta ställning till den imotionerna upptagna frågan. Med det anförda får motionerna1989/90:K256 yrkande 2, 1989/90:K602, 1989/90:K625 yrkande 7 och1989/90:K634 yrkande 5 anses besvarade.9. Närvarorätt i kommunala nämnder även för andraförtroendevaldaMotionI motion 1989/90:K607 av () yrkas attriksdagen hos regeringen begär förslag till sådan ändring ikommunallagen att en precisering sker av 3 kap. 15§kommunallagen om suppleanters närvarorätt.I motionen erinras om att bakgrunden till nyssnämndabestämmelse, som ger fullmäktige möjlighet att bestämma attvissa förtroendevalda skall ha närvaro- och yttranderätt i ennämnd, där den förtroendevalda varken är ledamot ellersuppleant, var att i första hand ge heltidsengageradeförtroendevalda närvaro- och yttranderätt i nämnder där de inteär ledamöter eller suppleanter. Motionären anser det nödvändigtatt lagtexten, som inte är preciserad till att endast avseförtroendevalda av sistnämnt slag utan som formellt omfattar envidare krets, preciseras i angivet hänseende. Enligt motionärenger bestämmelsens nuvarande utformning nämligen möjlighet förmindre partier att erhålla överrepresentation i styrelser ochnämnder.KommunallagskommitténKommunallagskommittén föreslår i sitt betänkande (SOU 1990:24)Ny kommunallag att en motsvarighet till bestämmelsen i 3 kap.15§ nuvarande kommunallag tas in i den föreslagna nyakommunallagens 4:e kapitel -- De förtroendevalda -- under 13§.Enligt bestämmelsen har fullmäktige frihet att begränsa sittbeslut så att den förtroendevalde får endast närvarorätt ellernärvaro- och yttranderätt. (Beträffande kommitténs övervägandeni saken, se angivna betänkande s.98f. )Kommittén tar i förevarande sammanhang även upp frågan om demindre partiernas insyn. Kommitténs överväganden i denna delutmynnar i ett förslag om att s.k. småpartier får rätt att ha enobservatörspost i styrelsen. Förslaget innebär att företrädareför de mindre partierna genom stöd i kommunallagen skall hanärvaro- och yttranderätt vid styrelsens sammanträden (4kap.14§ i förslaget till ny kommunallag).Kommunallagskommitténs betänkande är föremålför remissbehandling.Utskottets bedömningDen i motionen upptagna frågan har behandlats avkommunallagskommittén vars betänkande (SOU 1990:24) Nykommunallag är under beredning icivildepartementet. Arbetet bedrivs med sikte på att regeringenunder skall avlämna en proposition med förslag ny kommunallag. bör enligt utskottets mening inteföregripa detta arbete genom att nu ta ställning till den imotionen upptagna frågan. Med det anförda får motion1989/90:K607 anses besvarad.10. Ekonomisk ersättning till de förtroendevalda m.m.MotionerI motion 1989/90:K609 av Bo Finnkvist och (båda s) yrkas att som sin mening ger regeringen tillkänna vad som i motionen anförts om behovet av lagstiftning omersättningsbestämmelser i samband med politiska uppdrag.I motionen pekas på olika orättvisor och brister i fråga omden ersättning som utgår i samband med kommunalauppdrag. Motionärerna hävdar att det fordras lagstiftning föratt komma till rätta med dessa orättvisor. Enligt motionen ärdet ur demokratisk synpunkt viktigt att lagstiftningen utformasså att alla kan vara delaktiga i det politiska arbetet utanekonomiska förluster som följd. I motionen anges följanderiktlinjer för lagstiftningen i fråga.Lagreglerna bör utformas så att det klart och tydligt framgåratt förlorad arbetsförtjänst skall ersättas utöver eventuelltarvode. De bör också få en utformning som innebär attförtroendevalda har rimlig tid till att exempelvis byta kläderoch resa till sammanträdet. Detta kan ta ibland p.g.a.smutsiga jobb, långa avstånd m.m. Reglerna bör också möjliggöraför skiftarbetare att ta kompensationsledigt i vissasituationer, exempelvis när en förtroendevald arbetar på nattenoch skall sammanträda . Tid till vila mellan arbetetsslut och sammanträdets början skall finnas. I annatfall skall man ha rätt att sluta arbetet tidigare i en del fallför att få sova.I motion 1989/90:K615 av och (båda s) yrkas att hos regeringen begär förslag om attkommunerna skall åläggas en skyldighet att utbetala ersättningför förlorad arbetsersättning till de förtroendevalda.I motionen erinras om att rekryteringen till politiska uppdraginte följer befolkningsstrukturen. Enligt motionen föreliggerbl.a. en betydande överrepresentation för offentligt anställdagentemot privatanställda. Detta anges bl.a. bero på skillnadermellan dessa grupper med avseende på rätten till ersättning förförlorad arbetsförtjänst. Motionärerna konstaterar att mångakommuner inte utnyttjat den föreliggandemöjligheten att besluta om ersättning till förtroendevalda förförlorad arbetsförtjänst vid utövande av politiskt uppdrag.Motionärerna anser det mot angiven bakgrund nödvändigt attriksdagen nu tar initiativ till lagstiftning av innebörd attkommunerna skall åläggas skyldighet att utbetala ersättning förförlorad arbetsinkomst.I motion 1989/90:K624 av tredje vice talman . (c), vari yrkas att skall uttala sig om vissinriktning av det fortsatta reformarbetet på det kommunalaområdet, anges såvitt nu är i fråga bl.a. följande.Motionärerna anser det viktigt att frågor som rör deförtroendevaldas villkor och rollfördelningen mellan olikakategorier förtroendevalda undersöks utifrånkommunaldemokratiska aspekter. I sammanhanget tas särskilt uppfrågan om den ekonomiska ersättningen till de förtroendevalda.Motionärerna, som anser det angeläget att arvoderingen är sådanatt de som lägger tid på kommunalt arbete får en rimligekonomisk kompensation för detta, föreslår att förrättnings- ochsammanträdesarvoden är så tilltagna att alla skall kunna åta sigett kommunalt uppdrag. Enligt motionärernas mening bör arvodenavara lika för alla.Gällande regler; utredningsförslagI 2 kap. 29 § och 3 kap. 16§ kommunallagen föreskrivs attfullmäktige får besluta att till ledamot och suppleant ifullmäktige eller beredning och till ledamot och suppleant istyrelsen eller annan nämnd skall i skälig omfattning utgåersättning för resekostnader och andra utgifter som föranleds avuppdraget, förlorad arbetsförtjänst samt arvode, pension ochandra ekonomiska förmåner. Om fullmäktige beslutar att arvodeskall utgå skall arvodet bestämmas till lika belopp för likauppdrag.I proposition 1986/87:91 om aktivt folkstyre i kommuner ochlandsting behandlades frågan om det finns skäl att införa enskyldighet för kommunerna och landstingen att ersättaförtroendevalda för förlorad arbetsförtjänst när de fullgörkommunala uppdrag. I propositionen angav civilministern att denangivna möjligheten i och för sig inte utnyttjats i tillräckligmån men att han inte var beredd att i förevarande sammanhangaktualisera särskilda åtgärder i frågan.