bet · GE01FiU5 · 1990-11-27 00:00:00 — Ändrade kassakravsavgifter(prop. 1990/91:41) Utskottet tillstyrker i detta betänkande propositionensförslag om ändrade kassakravsavgifter. Förslaget innebär attnuvarande tak för avgifterna, motsvarande dubbla diskontot, höjsvid höga räntenivåer.Samtidigt avstyrker utskottet ett motionsvis framfört yrkandeom att ränta skall utgå på kassakravsmedel som är placerade iriksbanken. Företrädarna för moderata samlingspartiet reserverarsig på denna punkt.Utskottet konstaterar vidare i betänkandet att sedanriksbanken den 22november 1990 beslutat om ändringar igällande kassakravsregler för bankinstitut och finansbolag harde olägenheter som påtalas i motion Fi13 undanröjts. Motionensyrkande om ändrade kassakravsregler för finansbolagskoncernerbehöver därför inte föranleda någon åtgärd från sida. I proposition 1990/91:41 har regeringen ()-- efter föredragning av statsrådet -- föreslagitatt antar det i propositionen framlagda förslaget tilllag om ändring i lagen (1988:1385) om riksbank.Lagförslaget återfinns som bilaga 1 till detta betänkande.Skrivelse i ärendet har inkommit från . 1990/91:Fi12 av m.fl. (m) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen och fullmäktige iriksbanken till känna vad i motionen anförts om räntegottgörelseför kassakravsmedel.1990/91:Fi13 av m.fl. (fp) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger fullmäktige i till kännavad i motionen anförts om ändring av kassakravsreglerna så attde omfattar finansbolagskoncernen och inte det enskildafinansbolaget.Utskottet har under ärendets behandling inhämtat yttrandefrån över motion Fi13. promemoriabeträffande kassakrav för banker och finansbolag återfinns sombilaga 2 till betänkandet. Ändrade kassakravsavgifterRiksbanken har möjlighet att i kreditpolitiskt syfte tillämpakassakrav på olika kreditinstitut. Det innebär att avinstitutets placeringar eller förbindelser skall en viss andel,högst , placeras på räntelöst konto i riksbanken.Kassakravet är och tillämpas för banker ochfinansbolag. För de institut som inte uppfyller kassakravet tasut en kassakravsavgift. Denna motsvarar som högst enränta som uppgår till dubbla diskontot. Med nuvarande reglerskulle det vid höga räntenivåer, dvs. när räntan närmar sig ennivå motsvarande dubbla diskontot och däröver, bli merförmånligt för ett kreditinstitut att åsidosätta gällandekassakrav än att låna upp nödvändiga medel på marknaden. Ipropositionen föreslås därför att avgifterna vid högt räntelägeskall motsvara en högre ränta än . Högt räntelägedefinieras som dubbla diskontot minus tre procentenheter.Däröver skall kassakravsavgiften svara mot en ränta som över det aktuella trappsteget i räntetrappan(marginalräntan).Inga invändningar framförs i motionerna i dessa avseenden.Utskottet anser det rimligt att kassakravsavgifterna vid etthögt ränteläge anpassas till förändringar i räntenivån.Utgångspunkten för utformningen bör vara att det skall vararelativt sett mer kostsamt för kreditinstituten att inteuppfylla kassakravet. Utskottet tillstyrker därför attkassakravsavgifterna skärps vid höga räntenivåer och godtarockså att avgifterna utformas på det sätt som föreslås ipropositionen. Utskottet tillstyrker med det anfördapropositionens lagförslag.Ränta på kassakravsmedelI motion Fi12 av m.fl. (m) anförs att debanker och finansbolag som betalar in sina kassakravsmedel börfå skälig ränta på dessa medel. och andrasom inte behöver placera sina medel i får annars enkonkurrensfördel.I propositionen konstateras att utgår intenågon ränta på de innestående kassakravsmedlen. En höjning avkassakraven påverkar, förutom bankernas lånebehov i riksbankenoch därmed korta räntan, även bankernas finansieringskostnadgenom att kassakravsmedlen inte ger någon ränta. Bankernatvingas höja avkastningskravet på övriga placeringar eller sänkainlåningsräntorna. Därigenom påverkas kreditvillkoren förnäringsliv och hushåll.Vid finansutskottets senaste behandling av denna fråga (se1989/90:FiU20 s.64) anförde utskottet att kassakravet inteskall ses som en placeringsform utan som ett kreditpolitisktmedel. Frågan om ränta på kassakravsmedel bör därför prövas påpenningpolitiska grunder av . Utskottet har alltjämtsamma uppfattning och avstyrker därmed motion Fi12.Kassakrav för finansbolagI motion Fi13 av m.fl. (fp) anförs attfinansbolag som tillhör finansiella koncerner riskerar attdrabbas av dubbla kassakrav om de utnyttjar den centralaupplåningsfunktionen inom den egna koncernen. Kassakravet förfinansbolag bör därför utformas så att det avser finansiellakoncerner och inte enskilda finansbolag. Frågan har ävenuppmärksammats i en skrivelse från Finansbolagens förening.Finansutskottet har vid tidigare behandling (1989/90:FiU20 s.69) av denna fråga konstaterat att är väl medveten omdessa problem. Utskottet har därför förutsatt att närså är lämpligt vidtar de åtgärder som är möjliga att vidta medhänsyn till vad penningpolitiken kräver.Riksbanken har i ett yttrande över motion Fi13, daterat1990-11-22, till utskottet meddelat att samma dagbeslutat om ändring i gällande kassakravsregler för bankinstitutoch finansbolag. Innebörden härav är att upplåning frånbankinstitut eller finansbolag inte skall ingå bland de posterpå vilka kassakrav för bankinstitut och finansbolag beräknas.Det betyder att kassakravet kommer att gälla när medlen förstagången kommer in i kretsen av institut med kassakrav, men integälla på nytt när de går vidare till annat institut inom dennakrets. Frågan om koncernförhållande blir då inte avgörande. Ensådan ändring medför också att inlåning i bankinstitut frånfinansbolag undantas från kassakrav.Utskottet konstaterar att med de åtgärder nuvidtagit har de olägenheter som påtalas i motion Fi13undanröjts. Motionen är därmed tillgodosedd, varför någon åtgärdfrån sida inte är påkallad. Utskottet avstyrkerdärför motion Fi13. beträffande ändradekassakravsavgifteratt antar i proposition 1990/91:41 framlagt förslagtill lag om ändring i lagen (1988:1385) om riksbank,2. beträffande ränta på kassakravsmedelatt avslår motion 1990/91:Fi12,res. (m)3. beträffande kassakrav för finansbolagatt avslår motion 1990/91:Fi13.Stockholm den 27 november 1990På finansutskottets vägnarHans GustafssonNärvarande: (), (), LarsTobisson (m), i (s), (),Per (), (), (),(), (), (),(), (), (), MarianneCarlström (s) och (). Ränta på kassakravsmedel (mom. 2), och (alla m) anserdels att den del av utskottets yttrande på s. 3 som börjarmed "I propositionen" och slutar med "motion Fi12" bort haföljande lydelse:Utskottet vill med anledning härav anföra följande. som omfattas av kassakraven, bankeroch finansbolag, tvingas att placera en viss andel av sinaplaceringar eller förbindelser, främst inlåningen, på etträntelöst konto i . Därigenom påverkas, förutom deraslånebehov i , även deras finansieringskostnad. Jämförtmed de institut, t.ex. bostadsfinansieringsinstituten, som intebehöver placera en del av sina medel på detta vis tvingas dedärigenom höja avkastningskravet på övriga placeringar ellersänka sina inlåningsräntor. Detta påverkar såledeskonkurrenssituationen mellan kreditinstituten på t.ex.bostadslånemarknaden. Utskottet delar den uppfattning somframförs i motion Fi12 att ett sätt att komma till rätta meddenna konkurrenssnedvridning är att ger skälig räntapå de innestående kassakravsmedlen. Vad utskottet anfört medanledning av motion Fi12 om räntegottgörelse på kassakravsmedelbör som sin mening ge regeringen ochriksbanksfullmäktige till känna.dels att utskottets hemställan under 2 bort ha följandelydelse:2. beträffande ränta på kassakravsmedelatt med bifall till motion 1990/91:Fi12 som sinmening ger regeringen och fullmäktige i till kännavad utskottet anfört om räntegottgörelse på kassakravsmedel,Propositionens lagförslagBilaga 1Sveriges riksbanks promemoriabeträffande kassakrav för banker och finansbolagBilaga 2SammanfattningFullmäktige föreslås besluta att upplåning från bankinstituteller finansbolag inte skall ingå bland de poster på vilkakassakrav för bankinstitut och finansbolag beräknas.BakgrundKassakrav för finansbolag infördes vid halvårsskiftet 1988.Redan tidigare gällde kassakrav för banker. Före den 1 juli 1987fick inte bankägda finansbolag lämna sådana krediter som kundeges av moderbanken, men efter denna tidpunkt gäller sammautlåningsregler för alla finansbolag.När fullmäktige hemställde om att regeringen skulleutfärda förordnande om tillämpning av kassakrav för finansbolag,skedde detta mot bakgrund av en kraftig kreditexpansion ifinansbolagen, bl.a. genom lån till hushåll, och mot bakgrund avatt bankerna hade fått möjlighet att fritt avgöra vilka lån somskulle kanaliseras via banken respektive via egna dotterbolagsom var finansbolag. Lämnades lån via finansbolag drabbadesutlåningen inte av kassakrav. Åtgärden hade således till syfteatt genom den fördyring som kassakravet innebär dämpakreditgivningen och att undanröja möjligheten för banker attundgå kassakravet genom att bokföra en del transaktioner i ettdotterbolag. Det var då också viktigt att samma villkor skullegälla för alla finansbolag, oavsett ägarförhållandena.Undantag från kassakrav gällde för banks inlåning från annanbank. Skälet härför var att interbankmarknaden annars skulle hapåverkats av kostnader som hade försvårat penningpolitiken.Något sådant skäl att göra undantag för finansbolags lån frånbank eller från annat finansbolag förelåg inte.ProblemGenom kassakravens konstruktion har uppkommit vadfinansbolagen kallar "dubbla kassakrav". När flera finansbolag ien koncern, dels för att få bästa lånevillkor, dels för attvinna administrativa fördelar, samlar finansieringen avkoncernens utlåning i den starkaste enheten i koncernen, i regelmoderbolaget, kommer kassakravet att gälla både den som lånar imarknaden för vidareutlåning till annat koncernbolag och detsenare.Finansbolagen har , bl.a. i skrivelser1988-12-21 och , framfört kritik mot kassakravensutformning. Att i sitt ställningstagande höll fastvid att inga undantag borde göras från vad som skulle ingå blandde poster på vilka finansbolagens kassakrav skulle beräknas hadeflera orsaker. Dels ville man ha kraftigt genomslag avåtgärderna som ju syftade till att hämma utlåningsökningen. Delsvar man skeptisk till möjligheterna att få en korrekt beräkningav kassakravet. hade nämligen erfarit stora bristerhos vissa finansbolag när det gällde fördelning av upplåningenpå olika sektorer. Att basera kravets utformning på ettkoncernbegrepp skulle också leda till svåra avgränsningar medhänsyn till finansbolagskoncernernas uppbyggnad ochföränderlighet. Det hänvisades också till att bankinspektionenuttalat att "utlåning till annat finansbolag, som inte ärkoncern- eller intressebolag, inte bör förekomma annat än ilikviditetsreglerande syfte". Motivet härtill skulle vara attminska risken för att ett finansbolag som råkar på obeståndskall dra med sig andra i fallet.FörslagFinansbolagens utlåning karakteriseras inte av denexpansion som förelåg när kassakrav för dem infördes. Det är ettfaktum att utformningen av kassakraven i viss mening försvåraren centraliserad organisering av finansbolagens upplåning.Farhågorna för att finansbolagen skulle ha svårigheter attkorrekt ange från vilket slag av institut upplåning skett börinte längre föreligga. Det kan här bl.a. erinras attfinansbolagsverksamhet numera kräver auktorisation frånbankinspektionen. Inspektionens bevakning av kreditgivningmellan finansbolag torde kunna ske utan hjälp avkassakravsreglerna.En samlad bedömning leder till slutsatsen attkassakravsreglernas nuvarande utformning bör modifieras.Den lämpligaste utformningen av reglerna bör då vara attundantaget från kassakrav gäller all upplåning från kassakrav gäller. Kravet kommer därmed attgälla första gången medlen kommer in i kretsen av institut medkassakrav, men inte gälla på nytt när de går vidare till annatinstitut inom denna krets. Frågan om koncernförhållande blir dåinte avgörande. En sådan ändring medför också att inlåning ibankinstitut från finansbolag undantas från kassakrav.Fullmäktige föreslåsbesluta om ändring av gällande kassakravsregler förbankinstitut och finansbolag i enlighet med vad här sagts ochutfärda föreskrifter härom enligt bilaga1.1 Föreskrifterna återfinns i kungörelserRBFS 1990:10--14, A:41--45.