bet · GE01KU18 · 1990-12-06 00:00:00 — Oförändrade arvoden till ledamöter m.m. I betänkandet föreslår utskottet att antar ettförslag till lag som innebär oförändrade arvoden tillriksdagens ledamöter. Till betänkandet har fogats tvåsärskilda yttranden.InledningI förslag 1990/91:11 hemställer förvaltningskontoret attriksdagen antar förslag till lag om avvikelser från vissabestämmelser i lagen (1988:589) om ersättning m.m. tillriksdagens ledamöter. Förslaget innebär att det månatligaledamotsarvodet för tiden --den 31 december1991 skall uppgå till samma belopp som för september månad1990, 21625kr. Förvaltningskontorets lagförslag harfogats till betänkandet som bilaga 1. 1990/91:K12 av () vari yrkas1. att måtte avvisa förvaltningskontoretsförslag i avvaktan på komplettering i hänseende som berörsi motionen,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad som anförts om lönerna för regeringen och desstjänstemän under 1990.1990/91:K13 av m.fl. (m) vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär utredning syftande till attstatsrådens löner skall bestämmas med utgångspunkt frånriksdagsmännens arvoden.1990/91:K14 av () vari yrkas att denföreslagna lagen inte skall omfattariksdagsmannapensionerna, dvs. ålders-, sjuk- ochfamiljepensionerna samt visstidspensionerna.BakgrundBestämmelser om vissa förmåner till ledamöterm.fl.Bestämmelser om förmåner till ledamöter av ochvissa anhöriga till avlidna ledamöter finns i lagen(1988:589) om ersättning till ledamöter. Deförmåner som är av intresse i detta ärende ärledamotsarvode, tilläggsarvode, egenpension, familjepensionoch inkomstgaranti. För vissa f.d. ledamöter gäller äldrebestämmelser.Ledamotsarvode betalas enligt 3 § första stycket medett belopp för månad som motsvarar den genomsnittliga lönenför tjänster som byråchefer vid statliga myndigheter ochsom rådmän, hovrättsråd och kammarrättsråd. Enligtbestämmelsen beräknar årligenarvodet för tiden den 1oktober--den 30 september.Talmannen erhåller enligt paragrafens andra stycke ettarvode som motsvarar lönen till statsministern. I tredjestycket föreskrivs att arvodet skall anses som inkomst avanställning och ledamot som arbetstagare vid tillämpning avlagen (1962:381) om allmän försäkring.Enligt 4 § betalas tilläggsarvode för månad till vicetalman , till ordförande i utskott ochtill vice ordförande i utskott av ledamotsarvodet.Egenpensionsförmånerna består enligt 13 § förstastycket av ålders- och sjukpension. Enligt paragrafensandra stycke utgörs pensionsunderlaget vid varjetidpunkt av det arvode för månad som utgår till en ledamot.I 14 och 15 §§ finns bestämmelser om förutsättningarnaför att en ledamot skall få ålderspension och om hurstor pensionen är. Av dessa föreskrifter skall här endastnämnas bestämmelsen i 15§ fjärde stycket att helålderspension för månad utgör av pensionsunderlaget.Sjukpension utgår enligt 16 § första stycket till enledamot som frånträder sitt uppdrag på grund av sjukdom somär varaktig eller kan antas bli bestående under avsevärdtid. Enligt paragrafens tredje stycke utgör sjukpension förmånad av pensionsunderlaget.Efter den som vid sin död var ledamot eller som varberättigad till ålderspension eller sjukpension utgårenligt 18 § familjepension till efterlevande make ochefterlevande barn. I 19 § finns bestämmelser omfamiljepensionens storlek i olika fall. Gemensamt förbestämmelserna är att pensionen för månad utgörs av ettvisst antal procentenheter av pensionsunderlaget.I 20 § slås det fast att bestämmelsen om pensionsunderlag i13 § andra stycket äger motsvarande tillämpning i fråga omfamiljepension.En ledamot som lämnar efter minst tre årssammanhängande tjänstgöring är enligt 22 § fr.o.m. dentidpunkt arvodet upphör berättigad till inkomstgarantiunder . Hur länge vederbörande är berättigadtill förmånen beror på det antal år tjänstgöringen harvarat. I 23 § finns bestämmelser om inkomstgarantinsstorlek i olika fall. Gemensamt för bestämmelserna är attinkomstgarantin utgörs av ett visst antal procentenheter avpensionsunderlaget enligt 13 § andra stycket. Antalet berorpå tjänstgöringstidens längd. Reglerna om inkomstgarantihar ersatt det tidigare systemet med visstidspensionoch avgångsersättning.Ett efterlevandeskydd utgår enligt 25 § till barnunder efter den som vid sin död var berättigad tillinkomstgaranti.Enligt paragrafen utgör efterlevandeskyddet för månad ettvisst antal procentenheter av pensionsunderlaget.Lagen trädde i kraft , dåersättningsstadgan (1971:1197) för ledamöterupphörde att gälla.Den som vid lagens ikraftträdande var ledamot ellerersättare för ledamot eller hade beviljats pension på grundav uppdrag som ledamot eller ersättare för ledamot skallenligt övergångsbestämmelserna fortfarande omfattas aväldre bestämmelser om pension. Ålderspension som utges medtillämpning av bestämmelserna i 14--17 §§ersättningsstadgan skall dock beräknas till det högrebelopp som följer av bestämmelserna i 15§ i den nyalagen. Enligt 14 § ersättningsstadgan ärpensionsförmånerna ålders-, sjuk- och visstidspension.Enligt samma paragraf utgörs pensionsunderlaget vid varjetidpunkt av det arvode för månad som utgår till ledamot.I sammanhanget skall erinras om vilka regler som gällerför bestämmandet av statsrådens löner och övrigaavlöningsförmåner.Riksdagen godkände ett förslag från regeringen ominrättande av en särskild nämnd, statsrådslönenämnden. Tillgrund för regeringens förslag låg ett betänkande avstatsrådslönekommittén (Ds C 1984:8) Riktlinjer förstatsrådens löner och traktamenten. Kommittén lade framförslag om riktlinjer för statsministerns och övrigastatsråds arvoden och om att en rådgivande nämnd skulleinrättas.Statsministerns arvode borde enligt riktlinjernafastställas till det högsta löneplansbeloppet för enstatstjänsteman jämte därav. För övriga statsrådborde arvodet bestämmas till samma löneplansbelopp jämte25% därav.Nämndens uppgift enligt kommittéförslaget skulle vara attfölja utvecklingen på löneområdet och att lämna förslagtill regeringen om förändringar av statsrådens förmåner.Regeringens förslag överensstämde med kommitténs förslagmed den skillnaden att nämndens uppgift skulle vara attbesluta om statsrådens arvoden och övriga avlöningsförmåner(prop. 1984/85:17).Vid sin behandling av ärendet uttaladekonstitutionsutskottet att det var av stort värde att enpermanent nämnd inrättades och att det på grundval avnämndens bedömningar borde kunna bli möjligt att göraregelbundna justeringar av regeringsledamöternas arvodenm.m. Eftersläpningar med åtföljande stora arvodeshöjningarvid ett och samma tillfälle som förekommit under senare årkunde enligt utskottet härigenom undvikas. Utskottet ansågatt de riktlinjer som kommittén lagt fram var väl avvägda(KU 1984/85:12). Två reservationer förelåg (m och c).Ledamöterna från moderata samlingspartiet ansåg attnämnden endast skulle få en rådgivande funktion.Ledamöterna från ansåg att det intebehövdes någon statsrådslönenämnd. De ansåg dessutom attförslaget om en sådan nämnd var betänkligt från principiellsynpunkt. Nämnden skulle nämligen få en ställning sombeslutsfattande organ över regeringen, vilket enligt dessaledamöter torde vara svårt att förena med de principer påvilka regeringsformen bygger. De erinrade också om att detär som vid budgetregleringen har avgörandet ävennär det gäller frågor om statsrådens löner.Den 6 november 1990 besvarade civilministern i kammarenen fråga om statsrådens löner. Han uppgav attstatsrådslönenämnden hade beslutat om enhöjning av statsrådens arvoden för tiden fr.o.m. den 1januari 1990 med 7,och att detta enligt uppgifter frånnämnden i huvudsak motsvarade inflationen 1989. Hanupplyste vidare om att riksdagsledamöternas arvoden hadejusterats och och attden sammanlagda justeringen uppgick till 7,3%.Civilministern pekade också på att statligt anställda ochanställda inom andra avtalsområden fått höjningar föravtalsperioden --1990 om 17--. Han uppgavslutligen att statsrådslönenämnden inte hade beslutat omnågon kompensation för andras lönehöjningar och attstatsråden hade förklarat att de inte önskade någrahöjningar i nuvarande läge.Statsrådslönenämnden uttalade att deninte avsåg att besluta om någon höjning av statsrådensarvoden fr.o.m. den 1 januari 1991.Vad härefter gäller löneförmåner för statssekreterare ochvissa andra tjänstemän i skall nämnas attstatssekreterarnas löneförhållanden omfattas avchefslöneavtalet. Enligt bestämmelserna om s.k.undantagskrets bestämmer regeringen lönen för varjestatssekreterare. Lönerna för övriga politiskt tillsattatjänstemän i , dvs. politiskt sakkunnigaoch informationssekreterare bestäms enligt kollektivavtal.Förvaltningskontorets förslagFörvaltningskontoret anför att ledamotsarvodet sedan den1januari 1990 är . och att detfr.o.m. den 1oktober 1990 skulle höjas med . imånaden vid en tillämpning av lagen om ersättning m.m. tillriksdagens ledamöter. Enligt förvaltningskontoret har inomriksdagen väckts förslag att arvodet för riksdagensledamöter skall utgå oförändrat under resten av detta åroch i syfte att skapa goda förutsättningarför en stabilisering av lönerna på arbetsmarknaden.Förvaltningskontoret föreslår med anledning härav att lageninte skall tillämpas vid bestämmandet av arvodet tillledamöterna för tiden --den 31 december1991. föreslås ett månadsarvode som motsvarararvodet för , . Förslaget angesäven innebära att tilläggsarvoden, pensioner,inkomstgarantier och efterlevandeskydd utgår oförändradeunder . förvaltningsdirektör har fått iuppdrag att låta utreda konsekvenserna förpensionerna av en utebliven arvodeshöjning.Mot förvaltningsstyrelsens förslag anmäldes enreservation av ledamöterna från moderata samlingspartietoch ledamoten från liberalerna. De motsatte sigförslaget och anförde att lagen fungerat väl och att syftetmed lagen har varit att ledamöterna inte skall tvingasbestämma sina egna arvoden. Enligt reservanterna är detönskvärt med låga eller inga löneförhöjningar över huvudtaget 1991. Om arbetsmarknadens parter kommer överens omdetta, kommer det också att gälla för riksdagsledamöterna.Reservanterna förklarar att de skulle välkomna en sådanutveckling.I ett särskilt yttrande förklarade ledamoten fråncenterpartiet att han hade föreslagit att arvodet för tidenden --skulle bestämmasenligt nu gällande bestämmelser och att någon höjning inteskulle ske 1991. Han anförde att motivet till hansställningstagande främst var att uppräkningen avriksdagsarvodet gäller en övergång årslönenivå för riksdagsledamöterna och att han stödde avregeringen uttalade önskemål om en "frysning" av 1990 årslöner . Sedan en majoritet avslagit hans yrkandeoch i stället föreslagit att arvodet inte skall räknas uppfr.o.m. , hade han avstått från attreservera sig.MotionernaI motion K12 av () anförs attförvaltningskontorets lagförslag lider av en allvarligbrist. Lagförslaget innebär enligt motionären de facto attlagen (1988:589) om ersättning m.m. till riksdagensledamöter i princip sätts ur kraft därigenom att förslagetinte upptar regler om hur en återgång till bestämmandet avarvoden enligt lagen skall gå till. Detta är enligtmotionären en så allvarlig brist att förslaget ej börgodtas (yrkande 1).Motionären anför vidare att det är regeringen som hartagit initiativet till åtgärderna beträffanderiksdagsmännens arvoden som regeringensledamöter, statssekreterare och andra tjänstemäntillgodogjort sig löneförhöjningar . Hananser därför att bör göra ett uttalande avinnebörd att statsråden och de politiskt tillsattaregeringstjänstemännen bör återbetala den löneförhöjning defått (yrkande2).I motion K13 av m.fl. (m) erinrarmotionärerna om att riksdagsledamöternas arvoden enligtlagen skall motsvara den genomsnittliga lönen för vissastatliga tjänster medan statsrådslönenämnden bestämmerstatsrådens arvoden. Motionärerna pekar också på atttalmannen erhåller ett arvode som motsvarar arvodet förstatsministern.Enligt motionärerna är det otillfredsställande att intesamma princip tillämpas vid fastställande av arvoden förstatsråd och för riksdagsmän. De menar att starka skältalar för att en samordning bör ske. En lämplig modell kanenligt motionärerna vara att statsministerns och de övrigastatsrådens arvoden fastställs till utgående arvode förriksdagsledamot jämte ett procentuellt tillägg.Motionärerna anser att frågan bör bli föremål för en snabbutredning.I motion K14 av () anförs att det ärönskvärt med låga eller inga lönehöjningar alls 1991 ochatt ledamöter naturligtvis kan bidra till ensådan utveckling genom att frysa sina arvoden. Attriksdagens ledamöter beslutar härom må enligt motionärenvara deras ensak. Han menar däremot att det förhåller sigannorlunda med de f.d. ledamöterna. De kan inte påverkabeslutet, och konsekvenserna av förslaget för deras del ärinte utredda. Han pekar på att konsekvenserna av nylagstiftning noga brukar övervägas innan lagstiftningenbeslutas.Enligt motionären är den föreslagna lagen anmärkningsvärdockså genom att den får retroaktiv verkan. Han anser attretroaktiv lagstiftning endast bör tillgripas om det kanmotiveras av starka skäl. Förslaget syftar till att skapagoda förutsättningar för en stabilisering av lönerna påarbetsmarknaden. Detta syfte skall uppnås genom en"frysning" av ledamöternas arvode. Enligt motionärensaknar en "frysning" också av pensionerna symbolvärde isammanhanget. Den personkrets som berörs av förslaget idenna del tillhör nämligen inte längre . De harenligt motionären haft anledning att räkna med en höjningav pensionen och en utebliven höjning med retroaktiv verkanär enbart ägnad att rubba förtroendet för rättssystemet.Motionären anser därför att riksdagsmannapensionerna börundantas från förslaget.Ärendets handläggningFörvaltningsdirektören har inför utskottet uppgett attförvaltningskontoret inte har fastställt någon beräkning avledamotsarvodet för tiden efter eftersomen riksdagsmajoritet kunde förväntas ställa sig bakomförslaget att arvodet skall vara oförändrat för tiden framtill den 31december 1991.Förvaltningsdirektören har vidare inför utskottetredovisat resultatet av sin utredning om konsekvenserna förpensionerna.På begäran av utskottet har lagrådet yttrat sig överförvaltningskontorets lagförslag. Yttrandet har fogats tillbetänkandet som bilaga 2. Utskottets bedömningFörvaltningskontorets förslagSyftet med förvaltningskontorets förslag har angetts varaatt skapa goda förutsättningar för en stabilisering avlönerna på arbetsmarknaden. Förslaget innebär attledamotsarvodet för tiden fram till den 31 december 1991bestäms till det belopp som motsvarar ledamotsarvodet förseptember 1990, . Vidare innebär förslaget attnågot undantag inte görs för de andra förmåner som beräknaspå grundval av ledamotsarvodet.Som lagrådet har anfört är lagförslaget utformat så att 3§ första stycket lagen om ersättning m.m. till riksdagensledamöter åter skall tillämpas fr.o.m. den 1januari 1992.Det innebär att ledamöterna för tiden fr.o.m. den dagen ärberättigade till det ledamotsarvode som motsvararden genomsnittliga lönen för de i paragrafen angivnatjänstemännen. Det åligger enligt utskottets mening därförförvaltningskontoret att göra en sådan beräkning för tidenden --. Självfalletmåste förvaltningskontoret göra en ny beräkning för varjetolvmånadersperiod därefter. Förslaget lider således inteav någon sådan brist som hävdas i motion K12 yrkande 1.Motionsyrkandet avstyrks därför.På grund av det anförda tillstyrker utskottetförvaltningskontorets lagförslag. Utskottet avstyrkerföljaktligen motion K14. Som lagrådet har anfört bör lageninnehålla en bestämmelse om när den skall träda i kraft.Enligt utskottets mening bör tidpunkten för ikraftträdandetbestämmas till den 1 januari 1991.Övriga frågorDet lagförslag som utskottet nu ställt sig bakom innebären tillfällig, av särskilda skäl orsakad avvikelse från deprinciper som gäller för bestämmandet av arvodena förriksdagens ledamöter. Undantaget bör enligt utskottetsmening inte föranleda att dessa principer ändras. Olikaprinciper gäller för fastställandet av arvoden förriksdagsledamöterna och för statsråden. Som enda undantaggäller att talmannens arvode skall motsvara arvodet förstatsministern. Utskottet instämmer i vad som uttalas imotion K13 att starka skäl talar för att en samordning skermellan fastställande av arvoden för statsråd och förriksdagsledamöter. Det kan också resas principiellainvändningar mot att en regeringen underställd myndighet --statsrådslönenämnden -- bestämmer statsrådens arvoden. Hurkopplingen skall ske mellan statsrådens och riksdagsmännensarvoden bör vara en gemensam angelägenhet för riksdag ochregering. Därvid bör riksdagsmannaarvodet tjäna somutgångspunkt. Utskottet förordar att frågan om en sådansamordning, som förutsätter att systemet med en automatiskuppräkning bibehålls, prövas möjligt. Vad somutskottet nu har anfört bör ges riksdagensförvaltningskontor och regeringen till känna. Härmed fårmotion K13 anses tillgodosedd.Enligt utskottets mening är det inte lämpligt attriksdagen gör uttalanden om huruvida statsråd ochtjänstemän i bör betala tillbaka avarvoden eller löner som de uppburit. Utskottet avstyrkerdärför yrkandet härom i motion K12 (yrkande 2). beträffande oförändrade ledamotsarvoden m.m.att med avslag på motionerna 1990/91:K12yrkande 1 och 1990/91:K14 och med anledning av riksdagensförvaltningskontors förslag 1990/91:11 antar i bilaga3 intaget förslag till lag,2. beträffande samordning av arvoden förriksdagsledamöter och statsrådatt med anledning av motion 1990/91:K13 som sinmening ger och regeringentill känna vad utskottet har anfört,3. beträffande återbetalning av uppburna arvoden ochlöneratt avslår motion 1990/91:K12 yrkande 2.Stockholm den 6 december 1990På vägnarOlle SvenssonNärvarande: (), (),(), (), (), Hans Nyhage (m), (), BengtKindbom (c), (), Hans Leghammar (mp), UllaPettersson (s), (), (), (), (), () och ().Särskilda yttranden1. LagförslagetAnders (), (), Hans Nyhage (m),(), (), () och () anför:I förvaltningsstyrelsen röstade ledamöterna från moderatasamlingspartiet, liberalerna och centerpartietmot lagförslaget. Vi delar den kritik som de därvid fördefram.2. Förhållandena efter den 31 december 1991Hans Leghammar (mp) anför:Med anledning av vad utskottet anför om att 3 § förstastycket lagen om ersättning m.m. till ledamöteråter skall tillämpas fr.o.m. vill jagerinra om att detta är en beskrivning av vad som sker, ominga andra ändringar görs. För den riksdag som då är invaldblir det givetvis aktuellt att ta ställning till om dennaåtergång verkligen skall få äga rum.Riksdagens förvaltningskontors lagförslagBilaga 1Förslag tillLag om avvikelser från vissa bestämmelser i lagen(1988:589) om ersättning m.m. till ledamöterHärigenom föreskrivs följande.För tiden --skalli stället för 3 § första stycket lagen (1988:589) omersättning m.m. till ledamöter gälla attledamotsarvode skall uppgå till ett belopp för månad sommotsvarar ledamotsarvodet för , 21625 kr.LagrådetBilaga 2Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1990-12-06Närvarande: f.d. regeringsrådet ,regeringsrådet , justitierådet protokoll har riksdagenskonstitutionsutskott beslutat inhämta lagrådets yttrandeöver förslag till lag om avvikelser från vissa bestämmelseri lagen (1988:589) om ersättning m.m. till riksdagensledamöter.Förslaget har inför lagrådet föredragits avhovrättsassessorn föranleder följande yttrande av lagrådet:Enligt den föreslagna lagen skall 3 § första stycketlagen om ersättning m.m. till ledamöter undertiden --ersättas medandra bestämmelser. Viss del av den angivna tiden har redanförflutit. Fråga kan då uppkomma om förslaget avserlagstiftning med tillbakaverkande kraft.Första stycket i 3 § lagen om ersättning m.m. tillriksdagens ledamöter säger i första meningen attledamotsarvode betalas med ett belopp för månad sommotsvarar den genomsnittliga lönen för tjänster sombyråchefer vid statliga myndigheter och som rådmän,hovrättsråd och kammarrättsråd. Någon absolut automatik ärdet således inte fråga om utan det krävs ett utväljande avjämförelselöner och en beräkning av genomsnittet. I andrameningen sägs också att förvaltningskontorårligen beräknar arvodet för tiden --den 30september.Även om en viss oklarhet vidlåder stadgandet i 3§första stycket torde utformningen dock få till följd attdet konstitutiva elementet vid bestämmande avledamotsarvodets storlek är förvaltningskontorets beslut omarvodets beräkning. När denna beräkning skall företagassägs inte uttryckligen. Det ligger närmast till hands attberäkningen görs inför men förhållandena kanvara sådana att uppgifter om beräkningsunderlaget inte ärtillgängliga så tidigt och att beräkningen därför fårutföras . Vidare framgår av remissen att justering avarvodesbeloppet för perioden --den 30september 1990 företagits med giltighetfr.o.m. Någon beräkning för tiden den 1oktober 1990--har inte gjorts.Det anförda leder till slutsatsen att den föreslagnaundantagsregeln för tiden --den 31december 1991 inte kan sägas ha karaktär av retroaktivlagstiftning trots att den kommer att avse förmåner förviss tid som redan förflutit. Slutsatsen har giltighet försåväl ledamotsarvodet som de förmåner av annat slag, t.ex.pensioner, vilkas storlek enligt andra bestämmelser i lagenom ersättning m.m. till ledamöter är knuten tillledamotsarvodets belopp.I förvaltningskontorets förslag finns ingen bestämmelseom när den föreslagna lagen skall träda i kraft. Med hänsyntill stadgandet i 13 § lagen (1976:633) om kungörande avlagar och andra författningar bör anges när detta skallske.Avvikelsen från 3 § första stycket lagen om ersättningm.m. till ledamöter skall enligt förslaget gällaför tiden --. Häravfår anses följa att 3§ första stycket i nämnda lag återskall tillämpas fr.o.m. . Någon särskildföreskrift härom torde inte vara nödvändig.Utskottets lagförslagBilaga 3Förslag tillLag om avvikelser från vissa bestämmelser i lagen(1988:589) om ersättning m.m. till ledamöterHärigenom föreskrivs följande.För tiden --skalli stället för 3 § första stycket lagen (1988:589) omersättning m.m. till ledamöter gälla attledamotsarvode skall uppgå till ett belopp för månad sommotsvarar ledamotsarvodet för , 21625 kr.Denna lag träder i kraft .