yttr · GD05JuU3 · 1989-12-31 00:00:00 — Justitieutskottetsyttran(de 1989/90:JuU3y Godkännande av om barnets rättigheter 1989/90 JuU3y I proposition 1989/90:107 har regeringen() föreslagit att godkänna konventionen ombarnets rättigheter med angivet förbehåll mot artikel 37 punkt c).Propositionen har hänvisats till socialutskottet. har berett bl.a. justitieutskottettillfålle att yttra sig över de delar av propositionen jämte eventuellamotioner som har samband med utskottets beredningsområde. Med anledning av propositionen har väckts bl.a. motionerna1989/90:So49 av m.fl. (m), 1989/90:So50 av m.fl.(vpk), 1989/90:So53 av m.fl. (c), 1989/90:So54 av . (mp) och 1989/90:So55 av m.fl. (c). Den av kulturutskottettill socialutskottet överlämnade delen (yrkande 8) av motion 1989/90:Kr5 avIngrid m.fl. (m) har också samband med propositionen. Ärendetföranleder följande yttrande från justitieutskottet. I propositionen föreslås att med visst förbehållskall godkänna en av generalförsamling den 20 november1989 anlagen konvention om barnets rättigheter. Konventionen öppnades förundertecknande , och undertecknade den samma dag.Konventionen förutsätter ratifikation för att bli gällande. Konventionen innehåller bestämmelser som är avsedda atttillförsäkra barn grundläggande rättigheter och att bereda barn skydd motövergrepp och utnyttjande. Med barn förstås enligt konventionen varje människaunder , om inte barnet blir myndigt tidigare enligt den lag som gäller förbarnet. Genom konventionen upprättas en kommitté som gesbehörighet att granska efterlevnaden av konventionen. 1 1989/90. Tillträdettill konventionen föranleder enligt vad föredragande stats- 1989/90:JuU3y rådet uttalar i propositionen inga ändringar i gällandelagstiftning. De frågor som aktualiseras i ärendet och som ligger inomutskottets beredningsområde gäller stra&ättsliga och processuella frågor.Utskottet kommer i det följande att behandla sådana frågor som tagits uppmotionsvägen. Artikel 37 i konventionen innehåller bestämmelser bl.a. ombehandlingen av frihetsberövade barn. Sådana barn skall enligt punkt c)behandlas humant och med respekt för människans inneboende värdighet och påett sätt som beaktar behoven hos personer i barnets ålder. Särskilt skall varjefrihelsberövat barn hållas avskilt från vuxna, om det inte kan anses vara tillbarnels bästa att inte göra detta. När det gäller skyldigheten att i princip hålla barnavskilda från vuxna föreslår regeringen att avger en reservation motkonventionen. I motion So49 och So54 förordas i stället en ändring ilagstiftningen i syfte att möjliggöra ett förbehållslöst godkännande avkonventionen. I motionerna So53 och So55 intas den motsatta ståndpunkten motionärerna hävdar att den svenska lagstiftningen uppfyller konventionens kravoch att någon reservation sålunda inte erfordras. För brott som någon begått innan han fyllt får,enligt 1 kap. 6 § (BrB), inte dömas till påföljd. Det kan alltsåinte ifrågakomma att placera barn i fångelse. Enligt 17 § lagen(1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare (LUL) får barnunder inte heller häktas eller anhållas. Barn kan emellertid i vissa fall bli föremålför kortvariga straffprocessuella frihetsberövanden. Enligt 16 § LUL fårsålunda barn, som inte fyllt och som anträffas på bar gärning eller påflykt från brottsplatsen, gripas och överlämnas till polisen om fångelse skulleha kunnat följa på brottet. eller åklagare har att omedelbartbesluta om barnet skall friges eller om barnet skall kvarhållas för förhör. Densom är är, enligt 23 kap. 9 § andra stycket (RB),inte skyldig att stanna kvar för förhör längre än tre, eller undantagsvis sex,timmar. Det kan tilläggas att polisen i vissa fall, med stöd av 12§ polislagen (1984:387), kan omhänderta barn i vissa akutasituationer. Utskottet kan konstatera att nu behandladeomhändertaganden är av kortvarig natur och att syftet är att förhör skall kunnahållas med barnet eller att barnet skall avlägsnas från en olämplig miljö ochöverlämnas till vårdnadshavaren. Någon fråga om förvaring av dessa barn tordeinte uppstå (se även 17 § sista stycket lagen (1976:371) om behandlingen avhäktade och anhållna m.fl.). När det gäller barn anser utskottet det klartatt den /90:JuU3y svenska lagstiftningen uppfyller de krav somställs i konventionen i här aktuellt hänseende. Också i fråga om den som fyllt men inte 18 resp. 21år finns begränsningar när det gäller möjligheten att döma till fångelse. Regleringenåterfinns i 30 kap. 5 § BrB. Regleringen innebär att för brott som någon begåttinnan han fyllt får dömas till Sngelse endast om det finns synnerligaskäl; för brott som någon begått efter det att han fyllt men innan hanfyllt får dömas till fångelse endast om det med hänsyn till gärningensstrafiVärde eller annars finns särskilda skäl för det. Den som är under 18 årfår inte heller, enligt 7 § LUL, häktas med mindre det föreligger synnerligaskäl. I fråga om skyldigheten att kvarstanna för förhör finns ingensärreglering för personer som fyllt . Här gäller sålunda, enligthuvudregeln i 23 kap. 9 § första stycket, en skyldighet att kvarstanna förförhör i sex, eller i vissa fall, . Utskottet vill först understryka att unga lagöverträdaresedan länge särbehandlas principen är att de unga lagöverträdarna skall uppmärksammasav de sociala myndigheterna och att dessa på olika sätt skall ge råd och stödeller ingripa med åtgärder enligt den sociala lagstiftningen. I första handblir det därvid fråga om att tillämpa socialtjänstlagen (1980:620) och lagen(1980:621) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) vilka innehållerbestämmelser, som är tillämpliga bl.a. på ungdomar som gjort sig skyldiga tillbrott. (har behandlat ett förslag om ny LVU, lag om vård ivissa fall av barn och ungdomar (prop. 1989/90:28, SoU 15). De nya reglernaträder i kraft .) En konsekvens av det här angivna synsättet är att den somär endast undantagsvis döms till Sngelse. Här kan nämnas attantalet ungdomar som börjat avtjäna Sngelsestraff innan de fyllt 18 årvarierat mellan 16 och 37 . Är 1986 var det fråga om30 ungdomar. var antalet 13, och var antalet 34. I fråga om placering i fångelse av personer under 21 årfinns en reglering i 8 § lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt (KvaL). Därföreskrivs att vid placering av intagen som inte fyllt skall särskiltbeaktas att han, om ej särskilda skäl föranleder annat, hålls åtskild frånsådana intagna som kan inverka menligt på hans anpassning i samhället. En liknande bestämmelse finns i 3 § sista stycket sistameningen lagen om behandlingen av häktade och anhållna m.fl. Denna lagtillämpas inte endast på häktade och anhållna utan även, som framgår av 18 §,på den som t.ex. tas i förvar i polisarrest. I praktiken placeras fångelsedömda under på någon avanstalterna Hällby, Skenas, och Roxtuna. På placerasungdomar som dömts till fångelse första gången och som inte missbrukar medanRoxtuna är avsedd för ungdomar med missbruk. gällerplaceringen av en person som inte fyllt skulle, uppger 1989/90:JuU3y , placeringen i första hand ske på eller Roxtuna. Utskottet vill först, i likhet med föredragande statsrådet(s. 81), konstatera att den svenska lagstiftningen är utformad för alt ge ungdomarnaskydd mot skadlig påverkan från äldre intagna, och regeln i bl.a. 8 § KvaLtjänar detta syfte. Det måste dock, som statsrådet anför, anses tveksamt om densvenska lagstiftningen uppfyller de krav som ställs i konventionen. De svenska reglerna innehåller inte något ovillkorligtförbud mot att personer förvaras i anstalt m.m. tillsammans medvuxna. Ett sådant undantagslöst förbud skulle också, som föredragande statsrådetanför, i vissa fall kunna strida mot den unges eget intresse. Situationenkompliceras ytterligare av att den svenska särregleringen omfattar en störregrupp ungdomar, nämligen sådana som inte fyllt , än den som konventionenomfattar. Detta leder till att personer som enligt definitionen i konventionenär barn (under ) resp. vuxna (18 till ) kommer att placerastillsammans även i de fall då en strikt särbehandling enligt huvudregeln i 8 §KvaL tillämpas. För att undvika denna situation krävs utöver nya regler iKvaL m.fl. lagar att särskilda anstalter eller enheter för personer under 18år inrättas i kriminalvårdens regi. Utskottet är för sin del inte berett att förorda enminskning av den grupp ungdomar som genom det här diskuterade svenskaregelsystemet bereds särskilt skydd. Utskottet finner det inte hellerrealistiskt att tänka sig flera olika anstaltskategorier för ungdomar under 21år. Särskilt med hänsyn lill att gruppen är liten och varierarmycket i storlek ställer det sig inte försvarbart med en sådan ordning. Demycket unga fångelsedömdas särskilda behov får i stället som hittillstillgodoses inom ramen för den nuvarande anstallsorganisaiionen. Härtill kommer att reserverade sig i fråga om ettliknande men mer långtgående krav på att ungdomsbrottslingar skall hållasavskilda från vuxna intagna i artikel 10 i konventionen om medborgerliga ochpolitiska rättigheter (prop. 1971:125 s. 33). Vad nu anförts talar, som föredragande statsrådet ocksåuttalar, för att även nu bör göra ett förbehåll. Utskottet finnersammanfattningsvis ett förbehåll mot artikel 37 punkt c) såvitt avseråtskiljande av barn och vuxna motiverat. Utskottet delar också bedömningen atten sådan reservation bör kunna göras utan att detta kan anses strida motkonventionens ändamål och syfte. föreslår att socialutskottetavstyrker bifall till motionerna So49, So53, So54 och So55 i här behandladedelar. Snabbhetvid den rättsliga prövningen m.m. 1989/90:JuU3y 1 artikel 37 punkt d) slås fast att varje frihetsberövatbarn skall ha rätt att få tillgång till såväl juridiskt biträde ochannan lämplig hjälp som rätt att få lagligheten i frihetsberövandet prövad aven domstol eller en annan behörig, oberoende och opartisk myndighet. Barnetskall också ha rätt till ett snabbt beslut i saken. I motion So50 görs invändningar mot översättningen avkonventionstexten. Motionärerna anser att kravet på snabbhet försvagats iöversättningen, och de föreslår en korrigering så att översättningen bättrekommer att stämma överens med konventionstexten. Utskottet vill först konstatera att kravet på snabbhet vidhandläggningen finns klart uttalat också i den svenska översättningen av konventionstexten.I likhet med föredragande statsrådet noterar utskottet också att den svenskaförfattningsregleringen på området svarar mot kraven i konventionen. Vidareskall påpekas att den engelska konventionstexten, som översättningen byggerpå, som framgår av artikel 54 är en originalversion. Denna torde därför hatolkningsföreträde. Härtill kommer att avsikten inte är att konventionen skallupphöjas till svensk lag den skall tjäna som ett riktmärke när det gällerutformningen av den svenska lagstiftningen. Det är alltså den svenska lagtextenoch inte den svenska översättningen av konventionstexten som gäller vidrättstillämpningen. Utskottet kan inte finna någon åtgärd med anledning avmotionen erforderlig, och utskottet föreslår att socialutskottet avstyrkerbifall till motion So50 i här behandlad del. Bar n pornograf ibrottet I artikel 34 åtar sig konventionsslaterna att skydda barnmot alla former av sexuellt utnyttjande och sexuella övergrepp. I det syftetskall konventionsstaterna särskilt vidta alla lämpliga nationella, bilateralaoch multilaterala åtgärder för att förhindra bl.a. att barn utnyttjas ipornografiska föreställningar och i pornografiskt material. I 10 § allmänna ordningsstadgan (1956:617) finns ettgenerellt förbud mot offentliga pornografiska föreställningar. Den som brytermot förbudet kan enligt 29 § första punkten dömas till böter eller fångelse ihögst . Härutöver finns särskilda bestämmelser i 6 kap. 7 § BrB omsexuellt ofredande och i 16 kap. 10 a § BrB om barnpornografibrott, som syftartill att förhindra att barn utnyttjas bl.a. i pornografiska syften. Även andrastraffbud i 6 kap. BrB kan bli tillämpliga i detta sammanhang. Enligt bestämmelsen om barnpornografibrott skall den dömasför sådant brott som skildrar barn i pornografisk bild med uppsåt att bilden sprids eller som sprider sådan bild. Straffet är böter eller fångelse . Med barn avses enligt förarbetena (prop. 1978/79:179, KU 1978/79:33, rskr. 317 och KU 1979/80:1, rskr. 2) en person vars könsmognadsprocess ännu inte är avslutad. Motsvarande bestämmelse finns i 7 kap. 4 § 12 punkten tryckfrihetsförordningen 5 (TF). I motion So49 krävs lagändringar som går ut på attbestämmelserna 1989/90:JuU3y skall preciseras till att avse den som är under 18år. Motionärerna anser att detta är en förutsättning för att skallkunna godkänna konventionen utan förbehåll i denna del, vilket de förordar. Imotion Kr5 tas samma spörsmål upp. I motion So55 förs fram krav på enahandalagändring. I den motionen ses ändringen enbart som ett klargörande och intesom en lagstiftnintgärd som påkallas av att tillträder konventionen. Bestämmelserna om barnpornografibrott trädde i kraft den 1januari 1980. Klargörande praxis från högsta domstolen om tolkningen avbegreppet barn saknas. Detta torde sammanhänga med att barnpornografibrott somregel beivras som tryckfrihetsbrott enligt reglerna för sådana brott får ettfrikännande juryutslag inte överklagas. Utskottet har i ärendet inhämtat upplysningar frånjustitiekanslern som för statens talan i tryckfrihetsmål. Utskottet har därviderfarit att den straffbara gärningen som regel består i spridande av tidningarsom innehåller barnpornografi. Tidningarna är ofta tryckta utomlands. Avsaknadenav en åldersgräns i bestämmelserna har i vissa fall orsakat olägenheter. Dethar sålunda förekommit att åtal ogillats när det avsett spridande avpornografiska bilder av välutvecklade, mycket unga flickor. Å andra sidan harför utskottet också understrukits att en åldersgräns i bestämmelserna skullemedföra andra, betydande svårigheter. En sådan ordning skulle nämligen innebäraatt åklagaren blev tvungen att visa att det avbildade barnet inte hade fyllt 18år. Detta torde som regel, åtminstone när det gäller tidningar som framställtsutomlands, vara en omöjlig uppgift. I sitt remissyttrande över konventionen anförjustitiekanslern att det skulle vara önskvärt att skyddet i vart fall kundeutvidgas till att omfatta även unga människor vars könsmognadsprocess äravslutad men som uppenbarligen i övrigt fortfarande befinner sig i den utvecklingsprocessi stort som utgör motiv för lagstiftningens skyddsbestämmelser. I propositionen understryker det föredragande statsrådet(s. 78) att anledningen till att en åldersgräns saknas i den svenskalagstiftningen är att en sådan i vissa fall skulle göra det nödvändigt attfastställa barnets identitet. Man har velat undvika den ytterligare integritetskränkningsom en sådan identifiering skulle innebära. Han framhåller vidare attskillnaden mellan konventionens artonårsregel och definitionen av barn i 16kap. 10 a § BrB inte bör överdrivas skillnaden är huvudsakligen av formelltslag och i praktiken torde samma åldersgrupper avses. Det måste också,understryker statsrådet, observeras att konventionen inte uppställer någotdirekt krav på straffrättslig lagstiftning mot här aktuella företeelser. Dessabör i första hand motarbetas genom insatser på det sociala planet. Statsrådet understryker att konventionens krav på skyddmot sexu ellt utnyttjande också måste anses tillgodosett genom föreskrifterna i socialtjänstlagen om det allmännas skyldighet att verka för att barn och ungdomar växer upp under trygga och goda förhållanden. ger ocksåen skyldighet att ingripa med vård enligt LVU i vissa fall när ett barnutnyttjas t.ex. i pornografiskt syfte. I nya LVU klargörs vidare 1989/90:JuU3y att barnoch ungdomar som uppträder på en sexklubb kan komma i fråga föringripande enligt lagen. Det bör här nämnas att den som är under18 år, eller i vissa fall , kan beredas vård med stöd av Utskottet har i fråga om åtgärder mot prostitution ochsexuellt utnyttjande av barn understrukit att sådana företeelser bör motarbetasmed i första hand sociala insatser (se 1989/90:JuU6). Föredragande statsrådet anför avslutningsvis att hansslutsats är att en svensk anslutning till konventionen inte torde krävalagändringar i sådana frågor som aktualiseras i artikel 34 punkt c). Samtidigttillägger han att detta inte utesluter att det kan finnas behov av en översynav de nuvarande reglerna. Förnyade överväganden gällande de straffrättsligareglernas utformning bör dock göras utifrån mer allmänna utgångspunkter än demsom följer av konventionen som sådan. Utskottet kan, mot bakgrund av den lämnaderedogörelsen för konventionens krav och innehållet i den svenskalagstiftningen, inte finna att de i motionerna efterfrågade lagändringarnaskulle vara erforderliga för ett i här aktuellt hänseende villkorslöstgodkännande av konventionen. Utskottet vill vidare understryka att införandetav en strikt åldersgräns skulle vara behäftat med flera nackdelar. Den skulleinte endast kunna medföra ytterligare integritetskränkningar av barnet. Denskulle också med all sannolikhet komma att kraftigt begränsa möjligheten tillåtal på grund av de bevissvårigheter som kunde förväntas uppslå. Utskottets bedömningär alltså att införandet av en åldersgräns i vart fall med den utformningmotionärerna föreslår i ifrågavarande bestämmelser i och TF snarastskulle motverka motionärernas syfte genom att i praktiken inskränka möjlighetenatt bestraffa utnyttjandet av barn i pornografiskt syfte. En annan sak är att en utvidgning av det straffbaraområdet i linje med justitiekanslerns ovan redovisade uttalanden kan övervägas.Sådana överväganden bör lämpligen ske i samband med den översyn av destraffrättsliga reglernas utformning inom det här aktuella området somaviserats i propositionen. föreslår att socialutskottet avstyrkerbifall till motionerna So49, So55 och Kr5 i här behandlade delar. Närvarande:Britta Bjelle (fjp), (), (), BirtheSörestedt (s), (), (), (),(), (), (), (fjj),(vpk), (), (), IngvarKarlsson i (c) och (). (), () (), (vpk), i Bengsfors (c) och IngerSchörling (mp) anser att den del av utskottets yttrande som på s. 4 börjar med"Utskottet är" och slutar med "behandlade delar" bort haföljande lydelse: Utskottet anser det för sin del angeläget att Sverigegodkänner konventionen utan reservation varje reservation mot konventionen ärägnad att minska betydelsen av den och gör det också för svenskt vidkommandesvårare att agera mot länder som inte uppfyller konventionens krav. Härförkrävs en anpassning av den svenska lagstiftningen. Detta finner utskottet ävenav andra, kriminalpolitiska, skäl önskvärt. Lagstiftningsåtgärderna skullenämligen leda till en nödvändig särbehandling av de mycket unga, ibrottshänseende tungt belastade lagöverträdare under som det här handlarom. Regeringen bör sålunda få i uppdrag att utarbetaerforderliga förslag till lagändringar och att lägga fram dem förriksdagen. I avvaktan på lagstiftningen får godkännandet av konventionen anstå. föreslår att socialutskottet hemställeratt med anledning av motionerna So49 och So54 i här behandlade delaroch med avslag på förslaget i propositionen om en reservation såvitt avserartikel 37 punkt c) som sin mening ger regeringen till känna vad utskottetanfört. Motionerna So53 och So55 i motsvarande delar bör avslås. Snabbhet vid den rättsliga prövningen m.m. (vpk) anser alt den del av utskottetsyttrande på s. 5 som börjar "Utskottet vill" och slutar med"behandlad del" bort ha följande lydelse: Utskottet konstaterar att kravet på snabbhet vidhandläggningen finns uttalat också i den svenska översättningen avkonventionstexten. Utskottet konstaterar vidare att det också i den svenskaförfattningsregleringen på området finns infört ett krav på snabbhet.Utskottet uppfattning är emellertid att kraven i konventionen är mer långtgåendeän vad översättningen ger vid handen. Utskottet vill därför föreslå attöversättningen justeras i enlighet med önskemålet i motion So50. föreslår att socialutskottet hemställeratt bifaller motion So50 i här behandlad del. gotab 96610, 1990