yttr · GD05KU7 · 1989-12-31 00:00:00 — Våldsskildringar i rörliga bilder Förberedning har till kulturutskottet hänvisats proposition 1989/90:70 omvåldsskildringar i rörliga bilder m.m. Propositionen innehåller förslag tilllagstiftning som tillhör ansvarsområde.Kulturutskottet har hos hemställtom yttrande dels över propositionen, dels de under allmänna motionstiden väcktamotionerna 1989/90:Kr214, Kr250 och Kr285, dels de motioner som kan komma attväckas med anledning av motionen. Med anledningen av propositionen har åtfamotioner väckts, nämligen 1989/90:Kr5-I2. Konstitutionsutskottetbegränsar sitt yttrande till de lagstiftningsfrågor m.m. som direkt rörkonstitutionsutskottets ansvarsområde. Sådana frågor tas upp i samtliga nunämnda motioner. Lagutskottethar till överlämnat den under denallmänna motionstiden väckfa motionen 1988/90:L716 yrkande 2. Motionsyrkandetgäller förbättrad upplysning om de skadliga effekterna av pornografi- ochvåldsskildringar och har nära samband med frågor som tas upp i propositionen.Konstitutionsutskottet har överlämnat motionsyrkandet till kulturutskottet. Propositionens innehåll i huvudsak Propositioneninnehåller flera olika förslag till åtgärder mot skador av våldsskildringar ifilmer och videogram antingen de skall visas offentligt eller är avsedda förprivat bruk. lag om granskning och kontroll av filmer och videogram införs. Den ersätterden nuvarande regleringen i biografförordningen av förhandsgranskning av sådanafilmer och videogram som skall visas offentligt. Däremot föreslås inte någonobligatorisk förhandsgranskning av filmer och videogram som är avsedda förprivat bruk. För att komma till rätta med skadeverkningarna av våldsskildringari sådana filmer och videogram föreslås i stället ett åtgärdsprogram med i huvudsakföljande innehåll. 1Riksdagen 1989/90. 1989/90 KU7y För olaga våldsskildring höjs straffmaximum från fångelse i sex 1989/90:KU7y månader till fångelse . Även oaktsam spridning av sådana våldsskildringar i yrkesmässig verksamhet ellereljest i förvärvssyfte straffbeläggs. I den föreslagna lagen om granskning och kontroll avfilmer och videogram föreskrivs att skall få utvidgadeuppgifter och befogenheter när det gäller inspektion och kontroll avvideogram-marknaden. Lagen innehåller även bestämmelser om ett register överalla videogramdistributörer. I lagen (1978:487) om pliktexemplar av skrifter och ljud-och bildupptagningar vidgas skyldigheten att lämna pliktexemplar av videogramtill arkivet för ljud och bild. I fråga om videogram som inte har getts in förgranskning till , skall pliktexemplar lämnas så snart somvideogrammet har gjorts tillgängligt för allmänheten. Pliktexemplaren skallåtföljas av kortfatfade skriftliga uppgifter om videogrammets innehåll. Sådanauppgifter skall särskilt avse huruvida videogrammet innehåller våldsscener.Över de ingivna pliktexemplaren skall föras ett särskilt register med hjälp avautomatisk databehandling. Den som är skyldig att ge in pliktexemplar skallföra en förteckning över videogram som omfattas av plikten. Ett råd mot skadliga våldsskildringar i rörliga bilderinrättas. Det skall ha till uppgift att följa marknadsutvecklingen och tainitiativ till ett informations- och utbildningsprogram på videogramområdet.Rådet skall främja utbildning i mediekunskap inom och utom skolväsendet. Rådetskall också ge stöd åt frivilliga grupper, som har till syfte att följavideomarknaden och göra insatser för att organisera alternativ verksamhet ochmedieutbildning. Det statliga stödet för kvalitetsfilm ochkvalitetsvideogram byggs ut i syfte att förstärka insatserna mot skadligavåldsskildringar. Bestämmelser i regeringsformen om yttrande- ochmötesfriheterna Enligt 2 kap. 1 § första stycket regeringsformen är varjemedborgare gentemot det allmänna tillförsäkrad yttrandefrihet och mötesfrihet.Yttrandefrihet är enligt punkt 1 i stycket frihet att i tal, skrift eller bildeller på annat sätt meddela upplysningar samt uttrycka fankar, åsikter ochkänslor. Med mötesfrihet förstås vidare enligt punkt 3 i stycket frihet attanordna och bevista sammankomst för upplysning, meningsyttring eller annatliknande syfte eller för framförande av konstnärligt verk. Yttrandefriheten,mötesfriheten och vissa andra fri-och rättigheter får begränsas genom lag i denutsträckning som regeringsformen medger. En sådan begränsning får göras endastför att tillgodose ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle.Begränsningen får aldrig gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till detändamål som har föranlett den och inte heller sträcka sig så långt att denutgör ett hot mot den fria åsiktsbildningen såsom en av folkstyrelsensgrundvalar (2kap. 12 § första och andra styckena). Utöverdessa allmänna bestämmelser finns särskilda föreskrifter när 1989/90: KU 7y det gällerbegränsningar av yttrandefriheten. Sådana begränsningar får ske med hänsyn tillrikets säkerhet, folkförsörjningen, allmän ordning och säkerhet, enskildsanseende, privatlivets heigd eller förebyggandet och beivrandet av brott.Vidare får friheten att yttra sig i näringsverksamhet begränsas. I övrigt fårbegränsningar av yttrandefriheten ske endast om särskilt viktiga skälföranleder det (2 kap. 13 § försfa stycket). Vid bedömandet av vilkabegränsningar som får ske med stöd av dessa bestämmelser skall särskilt beaktasvikten av vidaste möjliga yttrandefrihet i politiska, religiösa, fackliga,vetenskapliga och kulturella angelägenheter (2 kap. 13 § andra stycket). Även för begränsningar i mötesfriheten gäller särskildaföreskrifter. Mötesfriheten får begränsas endast av hänsyn till rikets säkerhet,till ordning och säkerhet vid sammankomsten eller demonstrationen eller tilltrafiken eller för att motverka farsot (2 kap. 14 § första stycket). De nu redovisade bestämmelserna fick i allt väsentligt sinnuvarande utformning genom lagen (1976:871) om ändring i regeringsformen.Enligt punkt 4 i övergångsbestämmelserna till lagen i den fr.o.m. den 1januari 1986 gällande lydelsen får utan hinder av 2 kap. 1 § 3 och 14 §försfa stycket i lag föreskrivas att filmer och videogram icke får visas offentligt,om de ej har godkänts för sådan visning. Förhandsgranskning av film och videogram för privat bruk Frågan om förhandsgranskning av filmer och videogram harett nära samband med frågan om ett utvidgat grundlagsskydd för andra medier ändet tryckta ordet. Denna fråga har utretts av två parlamentariskt sammansattakommittéer massmedieutredningen och yttrandefrihetsutredningen.Yttrandefrihetsutredningen avgav betänkandet (SOU 1983:70) Värnayttrandefriheten. Där föreslog utredningen en ny grundlag yttrandefrihetsgrundlag med bestämmelser för program i eter- ochtrådsändningar, ljudupptagningar, upptagningar av rörliga bilder samt sådanasceniska framställningar och utställningar som har en särskilt utsedd utgivare.En central beståndsdel i förslaget var ett principiellt förbud mot censur.Bestämmelser om förhands-granskning skulle dock medges såvitt gäller visning avfilmer och videogram för barn och ungdom. Förslaget innebar också att ettsärskilt ensamansvar skulle införas beträffande de grundlagsskyddade medierna i första hand för en särskilt utsedd utgivare och i andra hand för den sombedriver verksamheten. På grundval av förslaget remitterade regeringen tilllagrådet förslag till utvidgat grundlagsskydd för andra medier än det trycktaordet. Vid ärendets fortsatta beredning konstaterade regeringen att det i detdåvarande läget fick bedömas som osäkert om det gjck att åsfadkomma en bredenighet i i fråga om den lagtekniska lösningen av hur man bör skapaett utbyggt grundlagsskydd för fler medier än det tryckta ordet. att ytterligare beredningmåste äga rum och att denna naturligtvis 1989/90:KU7y borde ske påsådant sätt att företrädare för riksdagspartierna i någon form deltog häri(prop. 1986/87:151 s. 320). Enligt8 kap. 15 § regeringsformen stiftas grundlag genom två lika-lydande beslut. Detandra beslutet får enligt paragrafen ej fattas, förrän det efter det förstabeslutet har hållits val till i hela riket och den nyvalda riksdagensamlats. Som huvudregel gäller enligt paragrafen vidare att minst nio månaderskall förflyta mellan den tidpunkt då ärendet första gången anmäldes iriksdagens kammare och valet. bereddes frågan omutvidgat grundlagsskydd för andra medier än det tryckfa ordet iregeringskansliet under medverkan av företrädare för riksdagspartierna. Detgjck inte att uppnå någon enighet om ett grundlagsförslag före riksdagsvalet1988. Beredningsarbetet avbröts därför. Vidriksdagsbehandlingen av proposition 1986/87:151 uttalade konstitutionsutskottetatt det var angeläget att det utrednings- och beredningsarbete som under långtid lagts ned i syfte att åsfadkomma grundlagsskydd för vissa andrauttrycksformer än det tryckfa ordet leder till grundlagsreglering. syntes det fortsatta beredningsarbetet i huvudsak kunnainriktas på att underkasfa det omfatfande sakliga materialet en ny prövning,som i stor utsträckning kunde utgå från de bedömningaryttrandefrihetsutredningen hade gjort. Med tanke på frågans betydelse och detangelägna i att uppnå en bred politisk enighet ansåg utskottet attberedningsarbetet skulle ske under parlamentarisk medverkan av representanter förde politiska partierna i . Beredningsarbetet borde enligtkonstitutionsutskottet inriktas mot en lösning i enlighet med principerna föryttrandefrihetsutredningens förslag, dvs. en särskild grundlag för de aktuellamedierna (KU 1987/88:36). Beredningsarbetethar återupptagits i . Det sker under medverkan av företrädareför riksdagspartierna. Bestämmelserna om grundlagsstiftning i 8 kap. 15 §regeringsformen innebär att ett förslag till särskild grundlag måste föreläggasriksdagen senast för att det försfa lagstiftningsbeslutetskall kunna fattas före riksdagsvalet . Den nya grundlagen kan i så fall sedan ett andra beslut fattats efter valet träda i kraft . Alltsedananvändningen av videoapparater och uthyrning och för säljning av videogram har blivit allmänt förekommande har våldsskild ringarna i videogram gett upphov till oro. Särskilt det förhållandet att barn och ungdomar i ökad utsträckning har fått tillgång till sådana videogram har ingett starka betänkligheter. har samhällets åtgärder mot våldsskildringarna i videogram inriktats på ingripanden i efterhand. Som framgår av redogörelsen i propositionen av den debatt i frågan som har förekommit har det från många håll framställts krav på förhandsgranskning eller censur av videogram som tillhandahålls för den privata marknaden. Frågan har också varit föremål för riks dagsbehandling. har vid några tillSllen avslagit motionsyr kanden om att den obligatoriska förhandsgranskningen av videogram 4 skall utvidgas till att omfatta även sådana som är avsedda för privat bruk (KU 1985/86:11, rskr. 40, KU 1987/88:36, rskr. 290 och 1989/90: KU 7y 1989/90:KU6). hänvisade därvid till det arbete som harlegat till grund för den nu aktuella propositionen och att det arbetet inteborde föregripas. Genom propositionen har regeringen som framgått av detföregående valt att inte föreslå införandet av obligatorisk förhandsgranskningav videogram som sprids direkt till den enskilde konsumenten genom uthyrningeller försäljning. Enligt departementschefen är den effekt en vidgad censurskulle ge inte tillräcklig för att nå syftet att komma till rätfa med det problemsom våldsskildringarna i rörliga bilder utgör. Han anför vidare att en censurav videogram som tillhandahålls den enskilde konsumenten inom handeln intekommer att hindra att det också i fortsättningen finns en marknad ufanför denetablerade handeln. Denna marknad har enligt departementschefen omfattning och kan snarare förväntas växa om samhället koncentrerar sinainsatser mot våldsskildringar till censur. Departementschefen menar atteffekten av en censur därmed kan bli en mer passiv hållning från samhälletssida till skadliga våldsskildringar i rörliga bilder. Han anser att desamhälleliga insatserna i kampen mot skadliga våldsskildringar måste utgå frånde verkliga förhållandena när det gäller tillgängligheten av skadliga videogramoch att detta måste innefatta både den legala handeln, den illegala marknadenoch möjligheterna till direktimport etc. Enligt departementschefen har censurav videogram med extremvåld för den enskilde konsumenten en mycket liten effektpå det tofala utbudet av våldsskildringar på biograf, video och TV. För attkomma till rätta med hela detfa utbud av våldsskildringar anser han att detbehövs andra insatser än censur av extrema våldsskildringar. Med hänsyn till den begränsade verkan av censur av videogramavsedda för den enskilde konsumenten blir departementschefens slutsats att ensådan åtgärd inte kan anses motiverad mot bakgrund av grundlagens bestämmelser.De förslag till lagstiftning som läggs fram i propositionen har enligtdepartementschefen större effekt än censur utan att medföra så långtgåendeingrepp i yttrandefriheten. Han pekar därvid särskilt på förslagen omeffektivare kontroll och tillsyn över marknaden och om höjning av straffmaximumför brottet olaga våldsskildring från sex månaders fångelse till fångelse . Enligt motion Kr8 av m.fl. (fp) är denavgörande frågan om det utöver bestämmelserna om videovåldsbrotten i brottsbal ken och förhandsgranskning av videogram som skall visas offentligt också skall införas en förhandsgranskning av sådan videofilm som visas i hemmen. Motionärerna anför att det är en liberal princip att publi cering av skrifter, bilder m.m. skall kunna ske utan förhandsgransk ning och att prövningen av huruvida gränsen för det tillåtna har överskridits skall göras efter publiceringen. För att man skall göra avsteg från denna princip krävs enligt motionärerna mycket starka skäl. Effekten av en inskränkning i yttrandefriheten måste stå i pro portion till ingripandet. Motionärerna kommer till slutsatsen att en så 5 1* 1989/90. ingripande åtgärd somgenerell förhandsgranskning av alla filmer och 1989/90:KU7y videogram inte skulle haen sådan positiv effekt att de kan förorda Imotion Kr6 yrkande 2 av m.fl. (vpk) förklarar motionärerna attvänsterpartiet kommunisterna under en följd av år genom motioner haraktualiserat behovet av en förhandsgranskning under yttrandefrihetsrättsligtacceptabla former som sprids till allmänheten för privat bruk. Motionärernaförklarar vidare att de tvingas konsfatera att en obligatoriskförhandsgranskning av videogram för försäljning och uthyrning är praktisktotymplig; en stor kontrollapparat måste byggas upp. Dessutom får enligt motionärernaen förhandsgranskning med den situation som råder på mediaområdet endast enbegränsad effekt. Motionärerna anser att det är viktigt att kontinuerligtutvärdera vilka effekter den nya lagstiftningen kommer att få. Försvinner intede råa kvinnoförnedrande filmerna från marknaden, återstår enligt motionärernaendast för handsgranskning. Imotion KrlO yrkande 4 av m.fl. (s) konstateras att kravet påsnabba och kraftfulla åtgärder mot våldsskildringar i rörliga bilder har ettbrett och folkligt stöd och att det framför allt bland personer med ettsärskilt ansvar för barn och ungdomar har rests krav på ingripande i form av enallmän och obligatorisk sfatlig förhandsgranskning av alla videogram för privatbruk. Motionärerna pekar på att många andra länder har infört allmänförhandsgranskning av videogram. De anför att en förhandsgranskning självfalletinte kan lösa problemen ensam utan att den måste kombineras med en seriepositiva åtgärder. De informations- och utbildningsinsatser som föreslås ipropositionen finner motionärerna lovvärda, och de anser att det är bra attstrafflatituden höjs. De menar dock att det är tveksamt om en straffekärpning isig får större effekt än allmän förhandsgranskning. Motionärerna anser ocksåatt det är utmärkt att fler vuxna och organisationer engageras i arbetet medatt leta efter sådana filmer som avses med straffbestämmelserna. De anseremellertid att dessa åtgärder är otillräckliga. Detsamma gäller de förslag omregistrering av videogram som läggs fram i propositionen. Motionärerna pekarockså på att en ordning med allmän obligatorisk förhandsgranskning sannoliktav några hundra filmer skulle innebära en enhetlig bedömning av allavideogram i hela landet. Förslaget i propositionen kan däremot enligtmotionärerna medföra att filmer bedöms olika i olika delar av landet. Trots denu angivna invändningarna mot förslaget förklarar de att de är beredda attpröva de föreslagna åtgärderna. Om den föreslagna lagen inte får den avseddaeffekten, anser dock motionärerna att ett förslag om allmän förhandsgranskningbör föreläggas efter det att lagen trätt i kraft. Enligtmotion Kr250 av m.fl. (fp) är det angeläget att komma till rätta med de problem som ett förråande videoutbud för med sig. Motionärerna anför att det finns både principiella och prak tiska svårigheter men att det är angeläget att finna en eller flera framkomstvägar. De förklarar att de ar beredda att acceptera förhands- 6 granskning av film somvänder sig till de yngsta grupperna. I motion Krll av m.fl. (s) anförmotionärerna att 1989/90:KU7y det förhållandet att den frivilligaförhandsgranskningen är av så stor omfattning med kraft tillbakavisarargumentet att det skulle vara en allvarlig begränsning av yttrandefriheten attinföra obligatorisk förhandsgranskning. De anför vidare att de åtgärder somföreslås i propositionen till en del är vällovliga men att de är otillräckliga,och att intresset av att ge skydd mot de skadeverkningar som våldsskildringarkan medföra väger tyngre än de begränsningar i yttrandefriheten som enobligatorisk förhandsgranskning skulle innebära. Motionärerna kräver därför enlag om allmän förhandsgranskning av samtliga videogram som utbjuds tillförsäljning och uthyrning. Liknande synpunkter och samma krav på lagstiftningförs fram i motion Kr7 av m.fl. (fp). I den motionen pekarmotionärerna också på att ett system med förhandsgranskning skulle innebära enenhetlighet i bedömningen till skillnad från en ordning med ingripanden i efterhand.Liknande krav på lagstiftning om förhandsgranskning av videogram förs fram imotionerna Kr214 av m.fl. (c), Kr285 yrkande 1 av . (mp) och Kr9 av och (båda fp). Imotion Krl2 yrkande 1 av m.fl. (c) krävs också förhandsgranskning.Motionärerna anför att bör lägga fast en ordning som innebär sammagransknings- och ansvarsregler för hela film- och videogramområdet.Motionärerna föreslår därför i enlighet med detfa ändringar i propositionensförslag till lag om granskning och kontroll av filmer och videogram. Som utskottet redan inledningsvis berört i dettabetänkande innebär regeringsformens bestämmelser om yttrandefriheten attgrundlagen intar en mycket restriktiv hållning till censurliknandebegränsningar av yttrandefriheten. Vad gäller tryckta skrifter finns dessutomett uttryckligt förbud mot censur i 1 kap. 2 § tryckfrihetsförordningen. Enligt utskottets mening bör samhället även ifortsättningen ingripa mot våldsskildringar i rörliga bilder som sprids tillallmänheten. Som anförs i propositionen bör uttryck för en rå och ohämmadspekulation i våld och människoförnedring inte accepteras i ett samhälle somvärnar om människors lika värde och hänsyn mellan människor. Vad frågan närmastgäller är vilka former samhällets ingripanden bör ha. En form av ingripande kanvara enbart förhandsgranskning, en annan kan vara straffrättsliga ingripanden iefterhand. Åtgärder av båda slagen kan också förenas. Mot obligatorisk förhandsgranskning kan anföras viktigaprincipiella invändningar. Den utgör en form av censur och innebär därför ett allvarligt ingrepp i yttrandefriheten. Den enda form av censur som förekommer i vårt land är den förekommande förhands granskningen av filmer och videogram som skall visas offentligt. När det gäller förhandsgranskning av filmer och videogram som är avsedda för privat bruk gör sig emellertid enligt utskottet de principiella invändningarna mot censur gällande i avsevärt högre grad. har det inte förekommit någon censur av yttranden som är avsedda att 7 spridastill medborgarna i deras hem. Att införa obligatorisk förhands- granskning av videogramoch filmer som är avsedda för privat bruk 1989/90:KU7y skulle därför innebära ettbetydande avsteg från de principer som gäller på det yttrandefrihetsrättsligaområdet. För en sådan censur krävs således mycket starka skäl. Som framgår avdet föregående är det inte förenligt med regeringsformen att införaförhandsgranskning för att komma till rätta med problemet medvåldsskildringarna, om det finns någon annan lika effektiv och mindre ingripandemetod. Utskottet anser att det åtgärdsprogram som läggs fram i propositionen särskilt när det gäller förslagen om straffbestämmelserna och om bättrekontroll och tillsyn har goda förutsättningar att få större effekt änobligatorisk förhandsgranskning. I likhet med regeringen finner utskottetdärför att det inte bör införas en lagstiftning om obligatoriskförhandsgranskning av videogram som sprids till den enskilde konsumenten genomuthyrning eller försäljning. Somanförs i motionerna Kr6 yrkande 2 av m.fl. (vpk) och KrlO yrkande 4av m.fl. (s) är det viktigt att utvärdera de effekter somåtgärdsprogrammet får. Utskottet utgår från att regeringen noga följerutvecklingen och att regeringen återkommer till med nya förslag, omde nu föreslagna åtgärderna skulle visa sig vara otillräckliga. Genombestämmelsen om olaga våldsskildring i 16 kap. 10 b § brottsbalkenkriminaliseras spridning dels av alla slags bilder som skildrar sexuellt våldeller tvång, dels av rörliga bilder som innehåller närgångna eller utdragnaskildringar av grovt våld mot människor eller djur. Även den som framställerbilder med ett sådant innehåll kan straffas, om bilderna är avsedda attspridas. Straffet är böter eller fångelse . Frånstraffansvar är undanfagna gärningar som är försvarliga. Densom skildrar barn i pornografisk bild med uppsåt att bilden sprids eller somsprider sådan bild av barn kan enligt 16 kap. 10 a § dömas för barnpornograflbrott.I bestämmelsen anges inte någon bestämd åldersgräns när det gäller att bestämmavad som avses med barn. Enligt förarbetena avses med barn en person varskönsmognadsprocess inte är avslutad (prop. 1978/79:179 s. 9). En motsvarandebestämmelse finns i 7 kap. 4 § 12 tryckfrihetsförordningen. I sammanhanget kannämnas att regeringen föreslagit att godkänner en av antagen konvention ombarnets rättigheter (prop. 1989/90:107). Enligt artikel 1 i konventionen avsesmed barn varje människa under , om inte barnet blir myndigt tidigareenligt lag som gäller för barnet. Enligt artikel 34 åtar sig konventionsstaternaatt skydda barnet mot alla former av sexuellt utnyttjande och sexuellaövergrepp. För detta ändamål skall enligt artikeln konventionsstaterna vidtaalla lämpliga nationella, bilaterala eller multilaterala åtgärder för attförhindra att barn utnyttjas i pornografiska föreställningar och ipornografiskt material. nu aktuella propositionen erinras till en början om en allmän 1989/90:KU7yprincip som gäller inom strafflagstiftningen och som innebär att beteendeninte bör straffbeläggas, om det inte framstår som sannolikt att handlingen kanmedföra skada för det allmänna eller någon enskild. Vidare erinras om attsärskild försiktighet är påkallad i frågan om straffrättsliga ingripanden närdet gäller begränsningar av yttrandefriheten, och att värnandet om yttrandefrihetenleder till att man måste acceptera vissa framställningar som av många människorkan uppfattas som förgripliga. De framställningar som är kriminaliserade genombestämmelserna om olaga våldsskildring går dock enligt departementschefenklart över den gräns som rimligen måste accepteras med hänsyn tillyttrandefriheten. Han konstaterar att den nuvarande straffskalan för med sigatt påföljden i regel stannar vid böter och att brottet därigenom har fått ettförhållandevis lågt straffvärde.