prot · GD0968 · 1989-12-31 00:00:00 — Bankkonfliklen drar ut på tiden.Ännu är inte konfliklhotet på den kommunala sidan undanröjt. Regeringen iSverige är i gungning. och del spekuleras i nyval, eller extraval - enföreteelse som högst en tredjedel av den svenska väljarkåren över huvud tagethar upplevt. Mänga sorn följer den politiska debatten i dessa dagarundrar naturligtvis vad sorn har skett. Hur kunde vi hamna här? Vad är det somhar gått snett? Varför förs debatten så som den förs? Egentligen är del tvåproblem som diskuteras parallellt och som kanske ibland kan förvirra debatten.Vi har både en ekonomisk kris och en politisk kris. Låt mig, herr talman, börja med den ekonomiska krisen. Jagskulle t.o.m. vilja säga att det är litet hårt alt använda ordet kris. Jag villinte påstå alt det ännu är någon ekonomisk kris i . Men det finns utantvivel en del symptom på atl vi kan hamna i en ekonomisk kris, om utvecklingenfår gå vidare på del sätt som vi nu kan se. Räntorna är t.ex. högre . Jag hörde alträntorna på fem-årslån är uppe i . Del innebär all vi har en realränta påkanske . Och alla inser att det är fä investeringar i samhället som klararett så högt realränlekrav. Vi är från sida överens med regeringen om altinflationen är det grundläggande stabiliseringspoliliska problemet i Sverige.Lönerna och priserna har stigit snabbare i än i deländer som svenska företag skall konkurrera med. Ända sedan devalveringen 1982har löner och priser , med någol enstaka undanlag, stigit fleraprocentenheter mer i än i andra länder Och just kommerlöneökningarna i att ligga ännu mycket högre än i omvärlden. Alla inserall detta är en utveckling som inte kan fortgå år . svenskaförelag försöker ta ut krafiigt högre priser än vad deras konkurrenter tar ut,så lappar man marknadsandelar. Del blir svårt att klara konkurrensen. Och detär precis vad som har hänt. Vi skaffade oss ett rejält försprång i början av80-talet genom de två stora devalveringarna 1981 och 1982. Men det försprångetär nu uppätet, och svensk industri är utomordentligt sårbar Om deninternationella konjunkturen viker i del här läget, sä finns det stor risk attdet är de svenska företagen som förlorar först. Alla förslår att löneökningar på 12,13, eller merinte innebär att köpkraften stiger med så mycket, ulan att det mesta av dettakommer att gå bort i inflation. Alla priser kommer alt öka, så att del blirganska litet värt, allt det där som löntagarna i förhandlingarna har kämpat sigtill. Att vi har den här situationen i - med myckelsnabba pris- och löneökningar- har en lång historia. Man kan gå mycket långttillbaka i tiden. Man kan gå till kostnadskrisen , och mankan hitta andra kopplingar till vår moderna ekonomiska historia - lill detskattesystem som vi nu är på väg atl göra oss av med, och myckel annat. Men det har naturligtvis under resans gång funnitsmöjligheter att ändra utvecklingen. Det har inte varit ödesbestämt att alltingskulle fortsätta år efler år Har man sett problemen - del har vigjort i , och del har regeringen gjort - så har det också funnitsmöjligheter att korrigera kursen. Jag skulle vilja påstå att ett avgörande år för densituation som vi nu befinner oss i var 1988. Detstod då klarl att vi hade en mycket kraftig överhettning i svensk ekonomi. Deninfann sig inte , ulan den hade tillkommit tidigare. Men mångaekonomer, även de som ger råd till regeringen, trodde atl konjunkturerna skullevända. stod det klart att överhettningen inte skulle försvinnaav sig själv, utan alt det behövdes en åtstramning i svensk ekonomi. Det varinte en insikt som fanns bara inom , ulan del var vad alla ledandeekonomer och alla konjuklurbedömare sade och även vad regeringen själv skrev iden s.k. reviderade finansplanen . Men regeringen föreslog ändå inga åtgärder Denkonstaterade att behovet fanns, men regeringen lade inte fram några förslag.Det berodde naturligtvis på atl del då var kvar fram tillvalet, och regeringen vågade inte ta ansvaret för ekonomiskautveckling i ett läge när valet var så nära förestående och regeringen möjligenkände att det inte var alldeles säkert att den skulle få förnyat förtroende. Även då var tecknen desamma - ökande inflation och ökandebytesba-lansunderskoll. Och regeringen skildrade den ekonomiska situationen -vad som då sågs som den annalkande krisen - i nästan samma ordalag som regeringengör . Men regeringen satt passiv - den hade valet i sikte. Ändå hölls en viss moral uppe ganska länge inomsocialdemokratin. När socialdemokraterna antog sitt valmanifest i juni 1988höll socialdemokraterna hårt på principen alt reformer skulle finansieras. Detvar först vid upptakten till valrörelsen , närjournalisterna började följa och ställa frågor om varifrånpengarna skulle tas, som socialdemokraterna sadlade om. Det var närmare bestämtinför radioutfrågning . Då plötsligt hade kravenpå att reformerskulle betalas försvunnit. hade en presskonferens och taladeom att när han hade sagt atl skattesänkningar skulle finansieras så var detresultatet av en tankelapsus. framträdde i samband medsocialdemokraternas valupptakt i och sade att det hade tagits fram nyaoch hemliga beräkningar som visade att reformerna inte behövde finansieras utanatl det fanns pengar så att det räckte lill allt. Denna glada nyhet tillkännagavIngvar vid radioutfrågningen . Det här var just ett uttryck för det som jag i denallmänpolitiska debatten för sedan kallade den stora välviljanshyckleri. Plötsligt ville socialdemokraterna inte säga att någonting behövdefinansieras, utan de skulle vara vän med alla. Det skulle bli skattesänkningaroch reformer, och allt skulle av utan några som helst uppoffringar Detär just detta som är den stora välviljans hyckleri. 1988 blev alltså ett ödesdigert år Makten betydde allt försocialdemokratin, och de ekonomiska problemen intet i det läget. Det härkastar än sin skugga över oss. Socialdemokraterna grävde en grop åtandra, huvudsakligen avsedd för oss i folkparfiet, och ligger de självamitt i gropen och sprattlar Del som hände 1988 är inte bara historia. Jag såg ifidningen att redan har dragit i gång valrörelsen. dök del upp en helsidesannons i tidningarna, en sådan som vi i de mindrepartierna aldrig har råd att kosta på oss, om skiljelinjen i svensk polidk. Därkan vi läsa att de borgerliga partierna vill att det skall vara högrearbetslöshet, att de vill ha högre inflation, atl de vill rasera reallönerna,tryggheten och jobben för de lågavlönade, atl de vill ha en offenflig sektordär plånboken styr och att de vill sänka ersättningen iarbetslöshetsförsäkringen. valrörelse har börjat. Och det låter precislikadant som 1988. Lögnerna staplas på varandra. Och del är socialdemokraternasom är skyldiga till atl den politiska debatten förs på detta sätt. (Applåder.) Jag skall gärna medge att jag är en av demsom då och då hoppas att socialdemokraterna har börjat tänka om. Den härannonsen från rörelsen som publiceras är en nyttig påminnelse om att vihar atl göra med samma socialdemokrad som alllid. Socialdemokraterna erinrar gärna om de borgerligaregeringsåren och de ekonomiska problem som fanns då. Det gör även LO i den härannonsen. Men på helt avgörande punkter skiljer sig förutsättningarna, precissom var inne på i sitt anförande. Då var de internadonellaförutsättningarna helt andra. Det rådde oljekris. Och i början av 80-taletrådde den längsta och djupaste lågkonjunkturen efter - detär egna ord. Då var det minsann inget tal om någon nationellsamling eller alt oppositionen skulle ta något moraliskt ansvar Hörde någon ensocialdemokrat tala i sådana termer ? Nej, tvärtom, dåskällde socialdemokraterna som bandhundar Då var oljekrisen den borgerligaregeringens fel. Den internadonella lågkonjunkturen var den borgerligaregeringens fel. har vi i haft den längsta högkonjunkturen efterkriget. Det har varit en god tillväxt i omvärlden. 1 början av 80-talel hängdevi i alla fall med. 1989/90:68 15februari 1990 även om det inte gick såfort i omvärlden. Men hänger vi inte med längre. utvecklas den svenskaekonomin sämre än omvärldens. Så trots att förutsättningarna egentligen harvarit de allra bästa för att regeringen skulle klara problemen i den svenskaekonomin har regeringen inte lyckats lösa de grundläggande problemen. Och deproblem som vi har i svensk ekonomi är hemmagjorda. Vi kan inte skyllapå omvärlden, inte på några olje-schejker, inte på , inte på ,och inte på några andra heller Ändåvill jag gärna säga atl jag inte tycker att allt är nattsvart. Jag tycker attdet finns ljuspunkter, både i svensk ekonomi och inom svensk socialdemokrad.Ibland har socialdemokraterna visat att de inte. har känt sig helt tillfredsmed de ordval som förekom i olika sammanhang i den förra valrörelsen. Och dethar funnits en vilja att bryta mot gammalt socialisfiskt tänkande. Det harunder senare år skett en ganska omfattande avreglering i den svenska ekonomin.Valutaregleringen har försvunnit, och tekoregleringarna, liksomjordbruksregleringarna, är på väg att försvinna. Skattereformen ärnaturligtvis uttryck för ett dramafiskt omtänkande från socialdemokraternassida. Påvalupptakten i sade följande:"och har under hela 80-lalet varit på väglångt ut åt höger har det gått så långt att t.o.m. kan angripafolkpartiet från vänster i skattepolitiken." Omdömet gällde denskattepolitik om vilken vi nu är överens. Detnu aktuella krispaketet är ett återfall i regleringstänkandet. Uppläggningenav detta krispaket är för mig helt obegriplig. Det stämmer nämligen inte medden analys och de principiella rekommendationer som regeringen själv redovisari t.ex. årets finansplan men som även återfinns i finansplan efter finansplanunder . Gångpå gång har regeringen sagt att det centrala problemet är pris- ochlöneutvecklingen i och att receptet för att lösa detta problem är enstramare finanspolitik. En stramare finanspolifik måste i ett läge med det högaskattetryck som vi har i innebära lägre utgifter Men detta föreslårinte regeringen. kom tillbaka till regeringens förslag frånvåren 1989. Han frågade varför vi var så kritiska mot den momshöjning somregeringen då föreslog. Jo, därför att vi inte tror att det är med skaltehöjningarsom man löser problemen i . Och vi kommer ihåg att ivalrörelsen hade sagt att del inte skulle bli någon momshöjning. Han sadeatt bara en djup internafionell kris kunde motivera en momshöjning. Men detgick inte att peka på någon djup internationell kris , utan det varen hembakad kris. Jagskall för säkerhets skull erinra om exakt vad han sade när hanfick en fråga av journalisten vid radioutfrågningen. Journahsten sade: Duutesluter varje momshöjning ? Det gör jag, sade IngvarCarlsson, med undantag för om vi kommer i en dramatisk internafionell situation- det som varje ansvarsfull regering måste säga. hade ocksåvänligheten att hänvisa fill mig - jag hade sagt ungefär samma sak några dagartidigare. Och jag delar denna uppfattning. I dramatiska internationella kriserkan man tvingas vidta åtgärder som man i andra lägen inte tror på. Men vibefinner oss inte i en sådan situadon, och det vardärför vi var så kritiska mot när detta förslag framfördes förett år sedan. föreslår regeringen ingen stramare finanspolitik -snarare tvärtom. Det är så, som också professor påpekade i endebattartikel i i går, att om man efter en lönerörelse som gerlöneökningar på någonstans inför prisstopp innebär detnaturligtvis en påspädning av den privata konsumtionen, dvs. det får enexpansiv effekt i stället för en åtstramande effekt. Prisreglering fungerar inte i en marknadsekonomi. Prisernabåde på arbetskraft och på varor och tjänster är det signalsystem som måstefungera i en marknadsekonomi för att man skall kunna ha dynamik och få förändringari ekonomin. I elt läge med låg tillväxt som vi befinner oss i nu är det justdynamik och förändringar som vi på olika sätt måste främja. Då är det helt felatt gå in och adminstrativt reglera priserna under en så somregeringen föreslår har ståttinför ekonomer i nationalekonomiska föreningar och i andra sammanhang ochberättat just dessa. Jag tillhör dem som har lyssnat på ochtyckt att han är en klok karl. Jag förstår inte vad som har tagit åt honom närhan nu går med på detta förslag. Om han har blivit överkörd finns det andramöjligheter även för en finansminister. säger att lönestoppet i själva verket ärtill för att vi skall kunna rädda livet på salar, rädda försurade sjöar ochförbättra arbetsmiljön. Allt detta är viktigt, men det tal höllhade ingenting med den ekonomiska politiken och lönestoppet att göra. Inte enenda säl kommer att överleva på grund av lönestoppet. Det verkliga problemet i svensk ekonomi är överhettningenpå arbetsmarknaden. Det är den som drivit upp löneökningstakten. Det är inteparternas fel, som man lätt kan tro. Det är inte LO:s, TCO:s och deras förhandlandeorganisationers, inte ens Svenska arbetsgivareföreningens fel alt lönerna hardrivits upp i . Det är regeringens fel därför att den inte har fört entillräckligt stram finanspolitik. Det finns krissymptom i svensk ekonomi - jag har redanvarit inne på detta. Men jag tycker att det finns en viss anledning dllopfimism. Jag tror nämligen atl det går att klara dessa problem om vi har enkraftfull regering, men det kräver mod och ledarskap, vilket jag tycker att densvenska regeringen saknar Detta för mig, herr talman, över påden andra krisen, den politiska krisen. Det är ingen kris för Sverigesdemokratiska system, som man lätt kan få för sig när man läser vad Kjell-OlofFeldt har sagt om ett nytt valsystem. Det är som om problem baraskulle kunna lösas om vi hade ett valsystem som gav socialdemokraternaöverrepresentation i . Så är det naturligtvis inte. Jag hörde på professor i går i en debatt iMagasinet, där han just påpekade alt vi har lång erfarenhet av demokrati iSverige. Vi har kunnat hantera de kriser som har varit under resans gång. Vikommer att kunna hantera också den här krisen ulan att vi byter valsystem ellernågot annat. Nej, denpolitiska krisen är inte en kris för det demokradska systemet. utan delär kris för svensk socialdemokrad. Det är möjligt alt den polidska terrängen iSverige är på väg att förändras. Jag kan förstå att en sådan situation kanskapa litet förvirring i många läger Det kan skapa problem när man skall väljavilka man skall samarbeta med och hur skall fungera i en nysituation. Jag tycker att det är fullt begripligt. Då är del särskilt vikdgtför varje enskilt parti att i en sådan situation ha någon form av ideologiskkompass som leder én i sakfrågor Min känsla är att socialdemokratin saknardenna ideologiska kompass. Ryckigheten i politiken gör socialdemokratin oberäknelig faktor Man vet inte var man har partiet någonstans. Ena dagenär det avreglering av ekonomin. är det lotalreglering. Ena dagen ärdet ljusår till folkpartiels skattepolitik. är det uppgörelse medfolkpartiet. Ena dagen vädjar man om samförstånd. skickar man framLO för att publicera en annons där det talas om alt det är ljusårmellan socialdemokraterna och andra parder har gjort ett stortnummer , så fort en journalist har varit där ochfrågat, av atl opposidonen, de fem parder som är emot lönestoppet, inte enatsom något alternativ dll detta lönestopp. Då kan man säga att Sverigeförmodligen mår bättre av att inte ha lönestoppet även om man inte gör någontingannat. Men jag skall inte förneka att jag tycker att det behövs andra åtgärderi stället. Det är naturligtvis nonsens att gå ut och säga att allafrån till kommunisterna skulle enas om ettalternativ. Det har ingen verlighetsförankring. Det tror inteheller Jag tycker inte ens att det är särskilt klämmigt som retoriskt knep altgå ut och säga detta. Om det är omoraliskt att vi i inte släpperigenom regeringens paket, är det precis lika omoraliskt att intesocialdemokraterna släpper igenom paket. Om ni röstar på vårekonomiska politik, går den igenom i . Om vi röstar på er politik gården igenom i . Är det ena omoraliskt är det andra också omoraliskt. Niär välkomna att rösta på våra förslag om ni vill. I verkligheten har vi från folkpartiels sida visat att viär beredda att ta ansvar för ekonomiska utveckling. Vi har varit medoch genomfört en skaltereform som innehåller mycket gott men också en delsmärtsam finansiering. Vi har stått upp för den skattereformen. Vi harförsvarat den, och vi kommer att göra det i fortsättningen. Jag gick ut i en TT-intervju under mellandagarna och tillätmig att säga alt jag är beredd att räcka ut handen till socialdemokraternaockså i andra politiska frågor. Jag har fått en del intern kritik för det. Detfinns t.o.m. fid-ningar som har påstått att det finns klyftor i . annan partiledare har här i kammaren talat om blåklintarnas krig ochsådant. En sådan debatt skall vi nog klara av internt. Men kom inte och säg attvi inte har varit beredda all la ansvar! Det har vi gjort i övermått frånfolkpartiets sida. Däremot vore det inte att ta ansvar alt släppa igenom enekonomisk politik som vi är övertygade om är felaktig. Tvärtom vore detoansvarigt av oss att göra det. Atl visa ansvar är att våga stå upp för enpolitik som man vet innehåller en del som kommer att få kritik från många håll.Den enda punkt som regeringen har fått riktigt mycket kritik för backade manfrån. Alla som var med viduppgörelsen inom socialdemokratin - , "Blomman" och andra -har istort sett bett om ursäkt och sagt att de har blivit lurade, att det gick såfort och liknande. De slår inte längre för förslaget. Vågar regeringen på enenda punkt i den långa listan som LO publicerar i sin annons utmana LO?Jag tror att det behövs om vi skall kunna lösa ekonomiska problem. Det var socialdemokraterna, inte vi i oppositionen, sombörjade tala om nyval för en månad sedan. gav många intervjuer sade han t.ex.: "Klarar vi inte alt få igenom beslut i föratt balansera ekonomin återstår ingel annat än nyval." Det var så härrykteskarusellen satte i gång. Detta sade innan någon visste vadpolitiken bestod i. Det fick vi inte veta när budgetpropositionen lades framden . Innan vi visste någonfing om politiken och vilka möjligheterdet fanns att förankra den i gick socialdemokraterna ut och hotademed nyval. Nej, det är inte orimligt alls att en minoritetsregeringställer kabinettsfråga och säger all kan den inte få gehör för sin politik iriksdagen får den gå ut och fråga folket och se om den kan få gehör för sinpolifik där i stället. Del är inte något uttryck för en kris för detdemokratiska systemet, utan det är ett sätt i vårt demokratiska system atthantera en kris. Det är ett fullt möjligt sätt. Det finns ingen som älskar nyval med de korta valperiodersom vi har i och den besvärliga ekonomi som säkert inte bara vi ifolkpartiet får om man skulle genomföra elt nyval. Men det kan ändå vararimligt att ett sådant här läge låta väljarna säga sitt. Jag har svårt att seatt det finns någon annan rationell lösning på det problem som vi nu har än attdet blir ett nyval. Jag har visserligen läst att redan är ifärd med att ta fram ell nytt krispaket. Om en regering skulleefterträda regeringen , har man ett paket på gång, om det nu inte ärså att man bedriver någon slags serviceverksamhet åt en kommande borgerligregering. Om det skulle vara så all regeringen först lägger fram ett paket ochställer kabineltsfråga på detta paket och säger att om den inte får igenom detavgår den. Om sedan efter piruetter och samtal med talmannen samma regeringåterinträder och för en annan politik, då kan det inte uppfattas som någotannat än en laburetthäfta från regeringens sida. En sådan brist på konsekvensi uppträdandet tror jag bidrar till att minska respekten för det politiskasystemet och för de politiska partierna. Jag hör inte till dem som är "sossehätare" som ialla lägen talar illa om socialdemokraterna. Jag tycker tvärtom att det finnsen rad trevliga socialdemokrater - alla behöver inte ta ål sig för det. Jag tror alt del finns gemensamma uppgifter försocialdemokrater och socialliberaler . Behovet av elt slagshelrenovering av socialdemokratin är dock just nu mycket påtagligt. Medan denhelrenoveringen pågår behövs det handling för att få ordning på . I detläget tycker jag att del är självklart att vi på den borgerliga sidanundersöker möjligheterna att samlas kring en gemensam ekonomisk politik. Vi har från folkpartiels sida i den motion som vipresenterade redovisat vårt alternativ till den politik somregeringen nu vill föra. hör eltgenomförande av skattereformen med en ansvarsfull finansiering. Jag har märktunder senare dagar att det finns mycket stora förväntningar på dennaskattereform, och när en del nu känner att den kanske är hotad börjar de somstöder skattereformen höra av sig, inte bara de som är kritiska mot detaljernai reformen, och det är i sig glädjande. Som komplement lill reformen behöver vi andra sparstimulerandeoch utbudsstimulerande åtgärder för att få upp hushållssparandet och för attöka arbetskraftstillgången. Vi behöver en stramare finanspolifik för att hålladll-baka löneglidningen och för alt minska överhettningen på arbetsmarknaden.Vi behöver ell besked om den förtida avvecklingen av kärnkraften. Enligt våruppfattning bör den inte genomföras. Vi behöver krafttag för att få litetbättre ordning på den offentliga sektorn, bl.a ett väsentligt ökat utrymme förenskilda initiativ och alternativ. Med en sådan politik skulle vi kunna fåbättre ordning i svensk ekonomi och ingjuta litet mer av optimism hos människornai . (De närvarande folkpartisterna applåderade stående.) AnL 5 OLOFJOHANSSON (c): Rättvis fördelning och god miljö är avgörandeförutsättningar för en uthållig ekonomisk utveckling. Det var centernshuvudbudskap års val, och det är besked . Värdiga och likvärdiga levnadsvillkor för alla människor iolika delar av landet måsle vara målet för den ekonomiska politiken. Alla harrätt lill grundtrygghet, till goda förutsättningar för utbildning och arbete,till en god miljö. Vi måste ta vara på landets resurser - och de är stora -,både de mänskliga resurserna och naturresurser, på ett ansvarigt sätt. Dettaansvar omfattar också kommande generationer Människors egen vilja till initiativ och alt ta ansvarmåste tas lill vara. Det förutsätter elt decenlralistiskt synsätt. Del innebärkamp mot maktkoncentration, varhelst den förekommer alternativ är eltdecentraliserat samhälle. Dessa grundläggande värderingar innebär ett bestämt nejtill cenlralistisk kommandoekonomi likaväl som till en låt-gå-polilik utansocialt ansvar, där marknaden ensidigt styr När dessa krafter kombineras - ochdet händer ibland - blir resultatet förödande. När den ena ytterkanlspolitikenskall " slå ihjäl" den andra blir det kris, ekonomiskt, fackligt ochpolitiskt. Det är något av detta vi kan se . De som harsvag politisk och demokradsk förankring kan då uppenbarligen hamna var somhelst. Ett tydligt exempel på detta är Svenska arbetsgivareföreningensposidonsförändringar , från decentraliserade förhandlingarutan samordning på dll förord för kommandoekonomin . Sammaobehagliga bild får vi när begränsade grupper beslutar centralt och alla tycksgå i allas ledband, men där den demokratiska förankringen brister Det förslagriksdagen nu har att behandla har starka drag av centralism och just bristandeförankring. Ett land blir inte bättre när extrema modeller dllåts bliförebild eller politiska ytterkantsvärderingar får råda. Det behövs mindre avpolarisering, inte mer Del behövs mer av samverkan i samhällets åsiktsmässigamittfält. samverkanfår inte leda till oklara ansvarsförhållanden. Det är den socialdemokratiskaregeringen och den socialisdska majoritet som denna regering är baserad på ochsom finns i dagens riksdag som har huvudansvaret för dagens situation. Däromfår det inte råda någon som helst tvekan. Det är ert ansvar att försöka reda utdagens krissituation. Klarar ni inte den uppgiften, måste del bli nyval. Det ärnämligen ett sätt att lösa den sortens kriser Det finns inga alternativ i dellägel. För är detta en självklar uppfattning. Vi har visat iolika sammanhang att vi är beredda att ta ansvar också för impopuläraåtgärder. Men vi är inget stödparti. Vi har våra värderingar och vårauppfattningar om hur politiken skall bedrivas.