prot · GD09110 · 1989-12-31 00:00:00 — Sanningen finns på marken men ingen vågar ta den.Sanningen ligger på gatan. Ingen gör den lill sin. AnL 3 (): berömde sig förfolkpartisternas räkning av atl de inte har så många reservationer i dessa tvåbetänkanden, då de har varit framgångsrika i ulskollsarbetet och har fått gehörför sina förslag. Jag tycker nog atl även vi i kan berömma oss avdetta. Men det är klarl att svarar för mångareservationer i dessa betänkanden. Det finns en bestämd orsak till detta. Detär nämligen som har framfört de flesta nya idéerna och tankarnamotionsvägen detta år Bl.a. gäller detr nya principer. För dem har vi inte fåttgehör Alla vet atl del lar Anslag till allmän kulturverksamhet. ibland långtid att förändra inriktningar. Det har inte kunnat göras på någrautskottssammanträden under ett är Del kommer sannolikt all i vissa fall tamånga år Men vi från kommer naturligtvis inte att förtröttas. Vi kommeratl arbeta vidare för viktiga förändringar. Låt mig börja med en viktig förändring. Detgäller det krav som vi från sida har framfört om atldet skall läggas fram en kulturpolitisk proposition. Som del är nu kommer vi idenna debatl och i alla kulturdebatterna i kammaren att lala dels omprincipfrågor, dels om anslagsfrågor Anslagsfrågorna överväger Del är intealldeles nödvändigt alt man i en kulturdebatt lalar om kronor ochören. Det vikliga är alt mera skall kunna få taställning till principfrågor, olika inriktningar av kulturpolitiken. Dettaskulle man kunna göra för en period som i vårt fall är och som skullekunna ge stabilitet och större säkerhet för de många människor som är berördaav beslut. Vissa av anslagfrågorna är av den lyp där mottagandeorganisationer har krävt slora uppräkningar av oss förtroendemän, vilkel harresulterat i motioner Organisationerna är naturligvis beredda alt ta emot dennaresursförstärkning och använda den. Pä institutionssidan finns del lilel andra problem. Jagtänkte beröra en del av dem. finns det fem betänkanden på della område, ochvi skulle inledningsvis debattera två av dem. Men som exempel vill jag hänvisatill kulturutskottets belänkande 21 som skall debatteras . har idet ärendet nått framgång i sitt arbete alt något förslärka de statligainsatserna för kommande budgetår i deu treårsplan som regeringen harpresenterat. har alltså fått majoritet för att tidigarelägga en delsatsningar. Det är viktigt att tänka på hur dessa satsningargenomförs. Som bekant har staten elt brutet räkenskapsår från den första julitill . Men mottagarna, huvudmännen, som kan vara lokala ellerregionala, har budgetår som sträcker sig från lill densista december Detta innebär atl när vi nu diskuterar satsningar för denförsta delen av det statliga budgetåret, har mottagarna passerat halva derasbudgetår med fastställd budget, dvs. de som skall stä för vissa insatsersjälva. Del innebär givetvis problem. Del är inte så lätt atl ändra i en budgetmed den ekonomiska situation - som väl alla åtminstone i borde kännatill - som råder för kommuner och landsting. Vi kommer att senare undervåren ha diskussioner om det i samband med skattefrågorna. Därför finns delinte särskilt mycket extrapengar all ta till när del skall göras förstärkningarsom kräver egeninsatser Anslagen för oförutsedda utgifter har faktisktminskat. För de flesta finns det frågor som pockar på sin lösning och som taren stor del av budgeten ganska tidigt . Del gläder därför oss från att vi har fått gehörför förslaget att vissa av dessa förstärkningar skall införas från den 1januari och skall bli bekantgjorda genom riksdagsbeslut samtträda i krafl . Det finns alltså möjligheter för huvudmännenalt beakta dessa satsningar i de budgetar som skall fastställas ikommuner och landsting. Vi tycker faktiskt atl vi har nått en slor framgång ioch med alt denna ordning har kunnat införas. Såvitt jagförslår är de egeninsatser som krävs föremål för diskussioner Jag talarnu om statliga grundbelopp. De täcker ingalunda de kostnader som är förenademed att ta emot dem. Där råder en högegeninsats. Detär inte så länge sedan somdet hölls en konferens där kulturansvariga från landstingen deltog. Jag vet atldär också fanns deltagare från , och även utbildningsministerGöransson deltog i konferenseri - han finns här i salen och är antecknad påtalarlistan. Den hörsägen jag har från denna konferens säger all delvar ganska luffa tag, så till vida att bl.a. utbildningsministern hävdade attdet nu inte var fråga om några nya pengar utan om nya satsningar frånhuvudmännen. Det var en alldeles självklar koppling. var vidden tidpunkten inte färdigt med betänkandet. Men jag hoppas nu alt de som haratt fördela dessa grundbelopp verkligen läser kulturutskottets betänkande. Detfinns ett mycket viktigt tillägg där att enligt utskottets mening bör äventidigare gjorda satsningar beaktas. De lokala och regionala huvudmännen har tagit ett stortekonomiskt ansvar i många fall och har gått före i de statliga satsningarna.Enligt utskottels mening skall dessa satsningar kunna tillgodoräknas. Dennainställning tycker vi är riktig från utskottets sida. .Men den stämmer icke medden uppfattning som uppenbarligen deltagarna, vilka är kulturansvariga i landstingen,fick sig till del vid denna konferens. Jag vill därför fråga statsrådetGöransson om det, efter detta utskottsbetänkande, ändå inte är dags alt gedessa huvudmän ett någol annorlunda besked från statsmakterna. Jag inledde med att säga att det var nyaidéer och nya principer som har avspeglats i centermotionerna påkulturområdet. En fråga är naturligtvis nationalscenbegreppel. höll sitt anförande talade han om satsningarna iStockholmsområdet. Delta avspeglas i rapporten - som jag inte helt har kunnatta del av - från den som har studerat svenskkulturpolitik. Där tar man upp atl mycket av kulturutbud och kulturinlressecirkulerar kring kulturen i . Sä blir del naturligtvis genom atlnationalscenerna faktiskt är belägna i . Frän sida lycker vi alt det är dags att utvecklanationalscenbegreppel. Det finns faktiskt plats för fler nationalscener i vårtavlånga land. Vi har t.ex. såväl som , där vissa konstarter mycketväl skulle kunna utvecklas och utövas på en nationalscen. Jag skall inte stickaunder stol med att det naturligtvis finns en regionalpolitisk tanke bakomdelta. Bra kultur kan även utövas på andra platser i vårt land än i kungl.huvudstaden, om staten tar sill ansvar Det är vad som ligger bakom dessatankegångar Vi i har ansett oss tvingade atl avge en reservatiori iärendet, eftersom inget annat parti som är representerat i kulturutskottetverkade kunna vara med om alt diskutera ett utvidgat nationalscensbegrepp. Detär dock min fasta övertygelse att man kommer atl della i sådana diskussionerframöver. Det är kanske som det brukar vara med centerpartistisk politik; Vihar varit ute tidigt innan dessa tankegångar hunnit planteras på andra hiill. Man talar både för och emot sponsring. Det beror på vilkenpartirepresentant man träffar. Från sida vänder vi oss inte emotsponsring. Vi anser atl sponsring kan vara berättigad i många fall. Anslag lid allrnän kulturverksamhet, m.m. Anslag tid allmän kulturverksamhet, m.m. ökatkullurulbud och ger möjligheter lill kultursalsuirigar som annars vid detaktuella tillfället inte skulle vara möjliga. Det finns naturligtvis även risker med sponsring. Dessarisker behandlas också i ulskotlets betänkaride. I har man haft enslor sponsrings-verksamhet på konsertsidan som har upphört. Då har mantvingats atl gå in med statliga medel för alt reda upp situalionen. En sådansituation vill man irite ha som följd av sponsringsverksamhel. Om man nu har sponsring, anser vi från sida skall ha regler för deriria. Sådana regler saknas . Det mestutmärkande exemplet är nalurliglvis sponsringen av Operan. Man har kunnat köpain sig genom elt konsultföretag som sköter försäljningen. Det hävdades i börjanatl avtalet med konsultföretaget var hemligt. Antagligen är icke della avtal såhemligt, men del är få som känner lill dess innehåll. Operan får nalurliglvis inkomster frånsponsringsverksamhelen. Andra, som slår utanför Operau, får en väl tilllagendel av inkomsten från dessa sponsringsavial. Man köper upp ell anlal platser påOperan och därmed blir dessa platser låsta, trots att subventionsdelen ärmyckel hög. Genom alt staten subventionerar Operans verksamhet kan man alltsåköpa upp platser lill kraftigt reducerade priser Detta är naturligtvis icketillfredsställande. Genom avtal med ett företag som förmedlarsponsringsinsatser kan man t.o.m. betala provision lill detta företag även påsponsringsinkomster Delta är elt myckel märkligt förhållande. Från centernkräver vi atl sponsringsverksamhel med sådana regler icke skall få förekomma. När del gäller inslitulioner som helt har atl lita tillstatliga anslag och man tecknar avtal om viss ytterst begrärisadsporisringsverksamhel, skall detta inte ske genom sekretesskyddade avtal, ulangenom avtal med full offentlig insyn. Vi har en återkommande diskussion om Operans finansiering.Diskussionen resulterade i att anslöt sig tillulskoitsmajoriien och därigenom bidrog lill atl öka anslagen lill Operan ochDramalen. kommer detta anspråk tillbaka. Man vill ha ökade anslag tillOperan utöver prisuppräkning. Då har vi från motionsvägen presenteraten helt annan idé. Operan drivs som ett aktiebolag. Staten äger alla aktier.I aktiebolag kan man företa en nyemission. De som vill vara med och slöllakulturverksamheten vid Operan har här en enastående chans. De behöver ickevänta på fonder eller annat. Det behövs inga sponsringsavtal. Man kan hellenkelt gå in och köpa de aktier som ges ul vid en nyemission - detta gällerbåde företag och privatpersoner som vill vara med och stötta verksamheten.Redan nu kan sägas atl det torde inte ligga någol spekulationssyfte bakomförvärvet av dessa aktier Utdelningen kommer alt bli synnerligen mager Man fårinte så myckel pengar tillbaka i handen. Däremot bidrar man till att utvecklaen kulturverksamhet, vilket är myckel bra. Denna möjlighel finns, och vi anser atl Operan borde prövaderi. Det kari näppeligen resas invändningar av typ att staten skulle förlorasitt inflytande. Dit är steget myckel långt. En begränsad nyemission skulle mansäkert tåla och fortfarande, genom där man har stortinflytande, kunna avgöra innehållel i verksamheten. Det torde inte möta någrahinder I en annan reservation tar upp de nationellakulturiristilutioriernas riksomfatlaride aktiviletsansvar Detta är också en idésom inte har vunnit särskilt stort intresse hos utskottsmajoritelen. Jag trordock alt del blir synnerligen angeläget alt föra denna diskussion framöver,icke minsl mot bakgrund av den granskning av svenska kultursatsningar som harutförts av den kommission som har tillsatt. Denna kommission tarupp frågor som dessa; Vilket ansvar har riksinstilutionerna för alt hjälpa tillall sprida kultur i landet? Eller är ansvaret sådanl att del är bälire alt hagoda kontakter med resebranschen för all fler skall kunna resa till framföralll för alt där la del av kulturaktiviteter? Från anser videt vara självklart att riksinstilutionerna skall ha ett ansvar atl isamverkan med regionala institutioner och huvudmän föra ut kulturen över helalandet. Del är faktiskt den grundläggande uppgiften. Jag återgår till kulturpropositioneri. Ensammanfattning av del som jag nu har framfört är atl man vid skilda tillfällenskulle kunna diskutera vilka nya satsningar man skall göra när det gällersvensk kultur och vilken utvecklingsväg man skall välja. Därav följer sedannaturligtvis vissa anslagsfrågor Det behöver således inte vara så - jag upprepar det - altkultursatsningarna avgörs i budgetpropositionen. Vi skulle kunna få enmeningsfull diskussion här i om vägvalet och om de olikasatsningarna i svensk kulturpolitik om vi diskuterade mera principer ochkanske mindre anslagsfrågor . Jag skall avslutningsvis beröra de frågor somhar alt göra med utvärderingen av de kullurpolitiska målen. Vi har en gemensamreservation, där vi säger att kullurpolitiska mål törhända behöverutökas med några punkler mol bakgrund av utvecklingen i samhället och de satsningarsom har gjorts. har samma uppfattning som moderata samlingspartiet ochfolkpartiet. Vi har även en reservation som handlar om utvärderingen av1974 års kulturpolitiska beslut. Det hävdas ofta atl man har uppnått dem. I demålen ligger faktiskt en god regional spridning av kultursatsningar Då ärfrågan Om man verkligen har uppnått dessa mål. Från eenterns sida käriner vioss inte övertygade. Det behövs säkert utökade insatser, och del behövs säkertockså hell andra insatser för klara av all uppfylla målen. Vi anser därför attdet är myckel angeläget all man gör denna utvärdering. Härmed vill jag yrka bifall till samtligareservationer i kulturutskollets betänkanden nr 17 och 18 som centernsledamöter i utskollet står bakom. Anslag lid allmän kulturverksamhet, m.m. AnL4 (vpk); 1 de betänkanden som vi nu behandlar återfinns en radvpk-reservationer som tillsammans återspeglar vpk;s kuftursyn och de målsättningarmed kulturpolitiken som vpk har Jag yrkar bifall till dessa reservationer Vårt parti verkar för alt utveckla och stödjakulturyttringar som vänder sig mot förtryck och degradering av människan och iställel ggfiom sill motstånd bidrar till en fri och allsidig utveckling. Anslag tdl admän kulturverksgirdiet, m.m. Vårt parti verkar för atl därvid särskilt stödja denkulturella kampen från de utsatta grupperna med särskilda erfarenheter ochbehov, vilket förutsätter klassamhällets nedbrytande. Vi verkar för atl främja såväl bevarandet ochutvecklingen av värt mänskliga och nationella kulturarv som de nya kulturellaströmningar som vid varje tid bryter fram som uttryck för nya generationerserfarenheter och kamp. Vi verkar för atl skapa bättre villkor såväl för utövandekonstnärer på alla kulturområden som för amatörer och grupper för denmångsidiga kulturverksamhet som bedrivs av folkbildningsorganisationer ochandra folkrörelser och på arbetsplatser och i bostadsområden. Vi verkar för alla människors delaktighet och medskapandei kulturen, från barn- och ungdomsåren och framåt , iarbetslivet och under pensionsåren. Vi verkar genom vår allmänna ideologiska och politiskakamp för atl bekämpa de beroendeförhållanden och förtrycksformer som iklassamhället drabbar konst och kultur och skapar utrymme och möjligheter förett fritt konstnärligt och kulturellt skapande. En sådan kulturpolitisk målinriktning innebär bl.a. atlkulturverksamheten i folkbildningen får en allt viktigare samhällsroll förutvecklingen av den svenska demokratin. Folkbildningens kulturverksamhet liksomamatörverk-samhelen har en viktig samhällsfunktion som motvikt till fascistoidoch fördummande masskultur, som grund för klassmässig lokal och nationellidentitet och som självförlroendefrämjande fritidsverksamhet. Vpk anser att en förutsättning för att människorna ochframför alll ungdomarna skall kunna skaffa sig en identitet, som är sammansattav både nationell identitet och klassidentitet, är atl de tar del av sittkulturarv. Men kulturarvet är inte en relik i form av en färggrannnationaldräkt avsedd att plockas fram och dammas av vid högtidliga tillfällen.Kulturarvet är inte heller ett fornminne som appellerar till en förgången ochför alltid död tid, utan en kontinuerlig kulturhistorisk utvecklingskedja medklara och uppenbara samband med dagens kultur Kulturarvet består av samlade erfarenheter och vunnakonstnärliga erövringar Det består av verk och arbetsmetoder skapade underspecifika historiska betingelser och med varje generationläggs ny kunskap grundad pä upplevelser av nya förhållanden till kulturarvet,och gamla etablerade sanningar ifrågasätts. På så sätt berikas, tolkas,förändras och utvecklas vårt kulturarv. Med denna utgångspunkt och i förvissningen om att kulturenaldrig är ideologilös, utan en avgörande faktor för den levande idédebatten ochför den ideologiska kampen, anser vpk atl kampen för en progressiv kultur, detsvenska arbetande folkets kultur, är en av de primära uppgifterna för arbetarrörelsenoch arbetarpartierna. Mot denna bakgrund anser vpk att del är viktigt att föraårets kullurpolitiska debatt i relation till det kullurpolitiska ochidémässiga klimat som råder i landet . I det avseendet, herr talman, ärjag rädd att jag kommer att avvika från den allmänna förnöjsamma lon somkulturdebatten hitintills har haft. Från vpkhar vi med stor besvikelse konstaterat alt avståndet ökar mer och mer mellankulturpolitiska programmatiska förklaringar och målsättningar å ena sidan ochden genomförda politiska praxisen å andra sidan. Man kan konstatera hur arbetarrörelsens traditionella,idémässiga, värderingsmässiga högborgar och ideal raseras en efter en lillförmån för elt kortsiktigt ekonomistiskt s.k. pragmatiskt länkande, som inteär annat än en ideologisk kapitulation gentemot de verkliga makthavarna på detekonomiska planet. Därför finner vi oss i och accepterar nästan utan protesterpryl-konsumismens antiintellektuella och kullurfientliga dominans. Därför görvi ingenting när vi håller på alt översvämmas av en kommersiell massproduceradkultur som saknar varje form av nationella särdrag och som är främmande,utslätad och förgrovad. Denna kultur förmedlar värderingar och livsformer som inteöverensstämmer med det svenska folkets verklighet. Den passiviserar, och fören hel generation ungdomar skapar den ett förhållande lill deras idoler sombygger på ouppnåeligheten och den egna otillräckligheten i slället för på samhörighet.I samma omfattning som denna kultur tillåls dominera hotas yttrandefriheten. Vi lever därför i elt samhälle där den icke ifrågasättandelojaliteten är den främsta meriten för karriären - ibland också när det gällerde politiska partierna. Vi har därför en omfattande och vittförgrenad byråkrati,vars primära strävan är att bevaka sina positioner vid köttgrytorna. Vi finner oss därför i en utveckling där yttrandefriheten- i bemärkelsen förutsättningar för atl den friheten skall komma till uttryck -blir ett privilegium för en alltmer krympande skara av professionella tyckare,idédebattörer, kulturskribenter och experter, som ofta i en omfattandekullursnobbism i första hand strävar efter att ständigt söka bekräftelse på sinegen förträfflighet. Och allt detta ligger fjärran - ja, myckel fjärran - frånmetallarbetare vardagliga liv, problem, förhoppningar och drömmar.Det är just den metallarbetaren som säger sig representera. Visst är detta ett nederlag för arbetarrörelsen. Visst ärden här utvecklingen ett ideologiskt, värderingsmässigt, kulturellt nederlag.Det behöver sägas, det behöver diskuteras, för att vi inte skall fastnaytterligare i självbelåtenhetens och självtillräcklighetens intellektuellastagnation. Det behöver diskuteras för atl vi skall kunna finna lösningar ochalternativ - och sådana finns, inte minst i socialdemokratins 90-talsprogram.Se bara till att det förverkligas! Lål arbelarrörelsens ideal och värderingar vara vägledandeför vårt handlande och inte en kortsiktig ekonomisk politik, vars villkorandra bestämmer! Då kan vi. såsom socialdemokratin beskriver i sitt90-talsprogram, angripa 90-talels allt överskuggande problem, som är andligfattigdom, brist på tillit, på bildning och på just god kultur mitt i denmateriella välfärden. Det finns mycket att säga. Del här anförandetär inte partipolitiskt i största allmänhet. För min del vill jag ge ullryckför den besvikelse jag känner, som en del av arbetarrörelsen, över det nederlagsom arbetarrörelsens värderingar och ideal vidkänns . Jag anser att detär nödvändigt atl det sägs. Med deltayrkar jag än en gång bifall till samtliga vpk-reservationer. Anslag lid allmän kulturverksamhet, m.m. Anslag tid allmän kulturverksamhet, m.m. AriL 5 KAJNILSSON (mp); Jag skall inte i första hand tala om kronoroch ören, som menade att den här debatten mest rör sig om - fastänpengar är den statliga kulturpolitikens viktigaste styrmedel. I ställel skalljag ta upp den övergripande kullursynen i vårt land, och särskilt miljöpartietde grönas syn på den, när vi nu får tillfälle till en övergripandekulturdiskussion. När man försöker få en allmän och övergripande överblicköver svensk kulturpolitik får man vända sig lill del grundläggande dokumentet,nämligen beslutet om de åtta kullurpolitiska målen. Vid tiden för dessas tillkomst ville man görakulturupplevelser tillgängliga för alla och göra det möjligt för alla atl fåutlopp för sin inneboende skapande förmåga. Kulturen fick en bred definition.Den skulle vara tillgänglig för alla, Den skulle främja jämlikhet och ökadekontakter mellan människor. Aktivt deltagande i kulturlivet värderades också.Det rådde stor enighet om dessa åtta mål. Del är väl mer tveksamt om målen har någon direkt inverkanpå den förda kulturpolitiken i praktiken. Är de flesta av målenriktningsgivande för kulturpolitiker och kulturbyråkraler ? Inte vadgäller etermedia i varje fall. Dock ger målen en enhetlig grund alt stå pä.Miljöpartiet står också bakom dessa mål. Med vårt inträde i har en del nya faktorerträngt på som vi vill formulera i nya kullurpolitiska målsättningar, men nuinom en ekologisk eller ekosofisk ram. Jag skall återkomma lill dessa senare imill anförande. ordförande menar ju all vi sällan sätterin svensk kulturpolitik i ett större sammanhang - ett europeiskt sammanhang.Det vill jag här gäma reparera något med en avvikelse. En annan ny kulturpolitisk faktor som tränger sig påalltmer är nämligen synen på kulturen och kulturpolitiken i elt snävteuropeiskt perspektiv. Jag tänker i första hand på EG:s ministerråds ochEG-kommissionens samfällda försök att skapa ett s.k. europeiskt kulturelltområde, med förslag lill åtgärder för atl åstadkomma fri rörlighet för s.k.kulturella varor och tjänster, stgd till kulturarbetare saml stöd till skapandeav nya arbetstillfällen inom kultursektorn. Som synes är det frågor som har enviss parallellitel med de svenska kulturfrågorna och den diskussion vi för här.Vidare förordas visst samarbete med för att informera om detkulturella . Man har format ett ramprogram för somläcker fem områden. För oss i är syn på kulturenfrämmande i vissa avseenden. Kommissionen har , på uppdrag avparlamentet, studerat de problem som satellit- och kabel-TV skapar för deneuropeiska audiovisuella industrin. satte man i gång en aktionsplansom gett upphov till tre större initiativ; Det första är förslaget till direktiv om "Televisionwithout fronliers", alltså om en gränsöverskridande lelevison. Del andraär MEDIA-programmel, som stöder både produktion och distribution avaudiovisuella verk. Det tredje är del Europeiska film- och TV-årel i närasamarbete med . Det ärbekymmersamt atl EG har en sådan hell industriellt inriktad kul- turpolitik.Danmark har redan intagit ståndpunkten alt kulturpolitiken skall hållas utanförEG-samarbetet. Bakom tanken att knyta konst och kultur till industriproduktiontycks ligga uppfattningen att målare, skådespelare, sångare, skulptörer,dansare, videofilmmakare, designare, fotografer, romanförfattare etc. på någotsätt skall tjänstgöra vid del löpande bandel vid samma skift som övrigproduktion av varor och tjänster och svettas där för atl ge sill bidrag lillminskningen av handelsunderskottel. Varje konstverk är mer eller mindre unikt, och dessspeciella gestalt eller komposition tilltalar eller stöter borl publiken på eltmycket mera komplext sätt än vad vanliga varor och tjänster gör Ur EG;s perspektiv kan tydligen nationella stödordningarpå kulturområdet tolkas som diskriminerande och konkurrensbegränsande, t.ex.biblioteksersättningen som stöd åt författarna. Risken tycks också öka för altkulturpolitiker och kulturbyråkraler frestas atl plädera för konst och kulturpå grundval av dess förväntade utomestetiska eller utomeliska effekter - t.ex.att stimulera ekonomin, att minska brottsligheten, att dra till sig turistereller förbättra nedgångna miljöer i stadscentra etc.