prot · GD0944 · 1989-12-31 00:00:00 — Avslutningsvis vill jag säga att det förvånar migstorligen att socialdemokraterna inte är beredda att ta initiativ när detgäller de gravida kvinnornas arbetsmiljö. Det är beklagligt attsocialdemokraterna bara skjuter frågan framför sig. () replik: Jag vill mycket kortfattat till att har arbetat med arbetsmiljöfrågornaliksom med de miljö- 1989/90:44 12december 1990 frågor som berör vårnatur. Jag säger det utan att förringa de insatser som andra partier ellerparter har gjort för en bättre tingens ordning. KARL-ERIKPERSSON (vpk) rephk: Jag kan dela uppfattning att vi har kunniga skyddsombud.Jag har aldrig anklagat skyddsombuden för att vara okunniga. Men det som ärskrämmande är att lagstiftningen inte är tydlig och klar så att man vet vad somgäller. Påledarsidan i en av gårdagens kväUstidningar - jag skall inte tala om vilkentidning det var, men jag tror att läser den - står det: Inomverkstadsindustrin hotas 70 000 av landets 200 000 verkstadsarbetare av belastningsskador.Av dem är under . Jagtycker att detta är något som skall ta i beaktande när han talarom att det socialdemokratiska partiet har varit föregångare när det gällerarbetarskyddet och förbättringar av detta. Det klingar htet falskt i mina öron.Om jag skall vara riktigt elak kan jag säga att socialdemokraterna skall varaglada över att arbetsmiljökommissionen finns, annars skulle situationen hasett annorlunda ut. Då skulle det ha yrkats avslag på samtliga motioner närdet gäller arbetsmiljön. I betänkandet stöder sig socialdemokraterna helatiden på vad arbetsmiljökommissionen skaU komma fram tiU. Men vi vet mycketlitet om dess arbete. När kommer arbetsmiljökommissionen att lägga framkonkreta förslag, och hur skall skyddsarbetets och skyddsombudens ställningstärkas? Det är ju trots allt detta det handlar om i detta sammanhang. ANNAHORN AF () rephk: Jag viU bara kortfattat kommentera inlägg. Han säger attdet är facket och socialdemokraterna som har varit drivande. I viss mån är detväl sant, men det är fler som har varit drivande. Däremot har naturligtvis intevi i kunnat vara med och driva dessa frågor Men bättre sent änaldrig, och vi driver ju dessa frågor . Dessutom gömmer sig bakomdet vanliga talet om att man skall vänta på utredningar Detta skulle nästankunna tas upp i en komisk scen där det sägs: Det kommer en utredning, detkommer en utredning. Fortfarandefinns det inte så stor vilja att se problemen i stort, att lägga hela pusslet.Som jag nämnde misstänker jag att det behövs en ny syn på lönsamhet ochlivsvärde. Men det nämns ju aldrig. Jag är t.o.m. rädd för att facket iblandkan bli ett hinder, när människor i vissa faU viU ta eget ansvar för sinarbetsmiljö. KJELLNILSSON (s) replik: Vad som sades i den debatt som pågick i denna kammare närarbetsmiljökommissionen tillsattes var att det inte får bU så att föreskriftsarbetetoch det normala arbetarskyddsarbetet får stanna av i avvaktan på att arbetsmiljökommissionenskall arbeta. Det underströks av många talare i denna kammare vid dettillfället. Det uttalades också från regeringen, , och så hardet inte heller blivit. Arbetarskyddsstyrelsen arbetar precis som tidigare medatt ändra gränsvärdeslistor och ge ut nya före- Den arbetar pådet normala reguljära sättet med arbetsmiljöfrågor. Det sker inte någonavtrappning av arbetet utan snarare en effektivisering. Arbetsmiljökommissionenskall ju se vad vi långsiktigt kan göra för att få bort sådanabelastningsskador som breder ut sig inte minst i industrin. För dessaarbetsuppgifter har man ett längre perspektiv. säger att skyddsombuden skall ha en annan ställning. Ja, skyddsombudhär i har nog den starkaste ställning som finns någonstansinternationellt sett. Ingen annanstans kan skyddsombud få en arbetsplatsstängd. Arbetet får inte sättas i gång förrän en myndighet har varit ochinspekterat och vidtagit de eventuella åtgärder som behövs, eller undanröjtskyddsombudets beslut. SedantiU : Ni säger att vi inte kan göra något . Det var ivalrörelsen som förslaget om arbetsmiljökommissionen lades fram. Man far noginte med osanning när man säger att den värderas av breda grupper som arbetarmed arbetsmiljöfrågor De tycker att kommissionen är bra. Vi har litet svårt attfölja dess arbete, men när vi är färdiga med denna debatt kan vi få höra omkommissionens verksamhet. Vi är ett antal riksdagsledamöter som är kallade tillett sammanträde för att ta del av arbetsmiljökommissionens arbete. Kl. 14.00bör vi, herr talman, vara färdiga för då börjar sammanträdet. Det kan vara hkaviktigt som den här debatten. Förgravida kvinnor finns det redan ett hyfsat skydd. Jag säger inte att det intekan bli bättre. Det finns lagregler för hur man skall agera i fråga om gravidakvinnor som känner oro inför sin arbetssituation. Om det inte går att omplaceraträder föräldraförsäkringen in. Nihar inte, , varit så här i . Vi kan intevänta på utredningar, säger ni. 1 er egen motion skriver ni i den ena punktenatt ni vill ha en utredning om arbetsmiljösituationen. I nästa punkt skriver niatt här skall inte utredas, här skaU åtgärdas. Vilket viU ni ha? KARL-ERIKPERSSON (vpk) replik: Det sade var ganska intressant. Jag skaU citera urartikeln: "Inteens den mest hårdhudade kan ha lämnats oberörd av larmen Deberättar hur belastningsskadorna smyger sig på unga flickor vid löpande bandet.Deras smärtor är oUdliga. Några vittnar om hur de klättrar längs väggarnanattetid för att fly undan värken. Andra orkar inte krama sina barn, eUer tadem i knät." säger att vi har arbetat med dettaunder , det här kommer vi till rätta med. Arbetarskyddsstyrelsenarbetar som vanligt. Men hur är ställningen för dem som utför arbetet? De lagarsom vi har är inte tillräckliga. Hade skyddsombuden den möjlighet som förutsågsnär arbetsmiljölagen stiftades, skulle situationen inte ha sett ut som den nugör Det kunde vi vara överens om. ()replik: påstår här att arbetsmiljökommissionen och dess arbeteses med stor tillfredsställelse av breda grupper i samhället. Vi har väl allahaft och kanske har förhoppningar om att arbetsmiljökommissio- nen skallkomma fram till någonting som är bra. Jag måste nu säga, , att manallteftersom tiden går blir mer och mer tveksam till vad den här kommissionenegentligen skall komma fram till. Vi vet inte ens hur dess arbete skallpresenteras. Jag skulle vilja säga att skall vi ha fortsatt förtroende förarbetsmiljökommissionens arbete, borde den faktiskt ganska omgående presenteravad den har kommit fram till, presentera hur man tänker informera om det som ärgjort när man avslutat arbetet och i vilken form detta skall göras. Eftersom jag också var inne på skyddskommittéernas ochskyddsombudens arbete, vill jag vara med om den diskussion som pågår mellanKarl-Erik och . Om vi har den starkaste organisationen ivärlden, vilket ju hävdar, när det gäller skyddskommittéerna ochskyddsombuden är totalt ointressant. Här handlar det om att skyddskommittéernaoch skyddsombuden i egenthgen inte alls har den möjligheten att påverkaarbetsmiljön på arbetsplatsen som man förväntade sig när de infördes. Manmåste ge dem ekonomiska förutsättningar för att kunna vidta åtgärder på etthelt annat sätt än vad de kan göra . Jag skulle vilja hävda här och attKjell är helt medveten om att de måste få ekonomiska resurser för attde skall kunna bli en riktig tillgång på arbetsmiljöområdet. () replik: frågarmig om vi vill ha utredning eller åtgärd. I den nya situationen när vi berikarmiljön med tusentals nya kemikalier vars sammanlagda verkan vi iblandinte vet någonting om, ibland vet litet grand om, vore det förfärligt om vimåste vänta på en utredning. Visst skall vi ha utredningar, men när detframkommer nya rön, låt oss vidta åtgärder bums! KJELLNILSSON (s) replik: Vi har den principen i arbetarskyddsstyrelsenatt vi när vi har ett ordentligt underlag från forskare och andra vidtaråtgärder Det ges ut föreskrifter så skyndsamt som möjligt. Men vi är noggrannamed föreskrifterna. De utarbetas i ett partssammansatt organ för att få enbred förankring i vårt arbetsliv. Det tar litet tid. Demokratin tar tid, , och det får vi finna oss i. Men det är på detta sätt som viarbetar Vi väntar inte efter det att vi har fått klara besked om problemen. Sedan tycker jag att är htet orättvis motarbetsmiljökommissionen. Den var företrädd i vårt utskott och presenteradesitt arbete, visserligen i stora drag hur den arbetar i en mängd olika gruppersom verkar var och en inom sitt område. Detta måste man naturligtvis göra föratt hinna utreda den fråga som man har fått sig ålagd att utreda på så passkort tid. Därefter kommer det natudigtvis att knytas samman, och då får vi enhelhetsbild av arbetsmiljökommissionens arbete. Det är intressant att höra, och det skall vi notera, attKjell-Arne är varm tillskyndare till att ökade ekonomiska förutsättningarges till skyddskommittéerna och skyddsarbetet. Det hälsar vi medtillfredsställelse. Då har vi i alla fall någon sponsor som ställer upp vid vårsida när sådana anspråk kommer Tillslut kort till . Vi är överens när det gäller belastningsskador.Problemet är nog dess värre att det inte, även om skyddsombuden hade haftstörre rätt på detta område, hade varit lätt för dem att förutse skadorna.Belastningsskadorna är långsiktiga förslitningar. Skall vi lägga det ansvaretpå ett skyddsombud att avgöra om en arbetsuppgift verkligen medför svåraskador efter 10,15 eller kanske ? Vad säger man till en kamrat som harfått belastningsskador och frågar: Varför stängde du inte mitt jobb? För 15 årsedan skulle du ha stängt det, då hade jag sluppit att vara invalidiserad . Sådantansvar tror jag inte jag kan lägga på skyddsombuden, även om vi vill ge demaldrig så ökad makt. Jag tror också att det finns möjligheter att öka derasinflytande. Vi gör det bäst genom den organisation som vi har såsom plattform.Sedan kan vi säkert införa förändringar Det skulle förvåna mig om utredningarnaoch arbetsmiljökommissionen inte kommer med sådana förslag.Belastningsskadorna får vi nog angripa litet ödmjukt. De är svåra att hanteraoch säkert svåra att undvika på ett bra sätt. Men vi måste prioritera dem iallra högsta grad, och det görs också. 1989/90:44 12december 1990 Andrevice talmannen anmälde att anhållit att till protokollet fåantecknat att han inte ägde rätt till ytterligare replik. (vpk): i fortsätter arbetsmiljödebatten ungefär somvanligt. är inget större forum för arbetsmiljödebatt, och det ärganska konsekvent, efter den lagstiftning som har införts. Ansvaret haröverlämnats till parterna, som i godan ro i arbetarskyddsstyrelsen och påarbetsplatserna skall fixa arbetsmiljön. Det kanske är följdriktigt med sådanagenomslag i arbetsmiljödebatten som en kommission om asbest och en kommissionom arbetsmiljön. Jo, det beror på att det reguljära arbetsmiljöarbetetinte fungerar Närden senaste lagen stiftades sade vi från vpk att det som inryms inom depsykosociala frågorna är det viktiga fältet. Det mesta av lagstiftningen påarbetsplatserna faller under MBL, och där kommer det att bli problem. Vi i vpkförutsåg på det området en rad problem, som hade att göra med arbetstakt,arbetsorganisation och utslagning, men och hans kompisarförutsåg inte problemen. Närvi nu i utskottet och i arbetsmiljörådet får dessa redovisningar frånexperterna, är det ganska typiskt att detta inte sker regelbundet utan just vidsådana tillfällen när det har hänt någonting - min farhåga är att det nu harhänt en del. Socialdemokraternagick ut med ett vallöfte om att de 400 000 värsta jobben skulle kartläggas. Deninformation som vi har fått är att expertgruppens representanter harsagt att det inte blir någon sådan kartläggning men att yrkena möjligen kanpekas ut. Jag vet inte hur allvarligt man skall ta på det, men en avdelegaterna i samordningsgruppen, som skall tvätta betänkandena ochexperternas slutliga resultat, , säger i TCO-Tid-ningen att detinte blir några radikala förändringar och att alltför stora förväntningar harställts på arbetsmiljökommissionen. Man bhr än mer orolig 1989/90:44 12december 1990 när en representant förtjänstemännen, som har verkliga arbetsmiljöproblem, bekräftar att det inteskall göras någon lista över de 400 000 värsta jobben. Dåbörjar man fundera: Vad skall nu hända? Blir det ingen förändring? Jag kommerdå tillbaka till det som jag har sagt : Det måste vara felnågonstans när denna ramlagstiftning får vara en partsfråga. Man skulle önskaatt socialdemokratin var så frejdig och fri att den begrep att det finns enoerhörd kunskap i arbetslivet, på arbetsplatserna och hos de arbetande och attden gav arbetarna, inte bara skyddsombuden utan också fackföreningen, enstärkt ställning. En bra åtgärd vore att införa en miljöstrejkrätt på jobben -ungefär som den rätt som man tar sig utanför arbetsplatserna att blockeraeller att förhindra när det sker miljöbrott. Detfinns alltså en rätt att slå ut arbetare från jobben. All tillgängligstatistik visar att överdödligheten bland industriarbetare och därmed jämförbaragrupper är oerhört mycket högre än hos andra grupper med admi-mst-ativt jobboch att antalet sjukskrivningar är oerhört mycket större där. Med dfct vill jagsäga att arbetsmiljöfrågan är en stor klassfråga, framför allt när det gälicrhälsotillståndet. Skall'A då förändra den rätt som arbetsköparna i detta land har, och som Ahofibiadeti går pekade på, att förbruka människor hur som helst? Det är en rätt, ärkanslvC en halv miljon står utanför arbetsplatserna. Då behövs det krafttag. Enannan sida av den här debatten som är inte minst intressant är frågan omsjukskrivningar, som är direkt relaterade tiU arbetsmiljön. Det har gjorts enoerhörd offensiv från arbetsköparsidan och från borgerligt håll. Främst påarbetsköparsidan står och , som skall flyttautomlands därför att det är för många sjukskrivningar, trots att de vet-måsteveta - att sjukskrivningarna i huvudsak beror på den oerhört bristfälligaarbetsmiljön, arbetsförhållandena och organisationen i arbetslivet. De för en"sjuk sjukdebatt', som tidningen säger - det är ett faktumatt de gör det. De försöker på något sätt negligera de enormaarbets-miljöproblem som finns. Jagtänker då på ett annat inslag i debatten, som ibland förekommer vid utskottetsutfrågningar, ibland i den offentliga debatten, och jag skall sluta med attredovisa den iakttagelsen. Miljöpartietpekar i den första meningen i sin reservation på att arbetsmiljön hängerintimt samman med de yttre förhållandena. Arbetsmiljön drabbar nämligenfamiljelivet, sociala relationer, föreningsarbete och annat. När då orsakernatill sjukskrivningarna skall tas fram, säger man från borgerligt och annathåll: Hur mycket betyder rökningen, hur mycket idrottar man utanför arbetet ochhur mycket påverkar fritiden? Man försöker alltså negligeraförhållandena i arbetslivet. Den typen av frågeställningar kommer från demsom aldrig har velat göra något bestämt åt arbetsmiljön - man kan avläsaprecis varifrån de frågorna kommer Jagser en hård arbetsmiljödebatt framför mig. Kommissionen kanske inte lägger framnågot bra resultat, men även ett begränsat resultat kan attackeras frånborgerUgt håll med att det inte alls finns något samband mellansjukskrivningarna och förhåUandena i arbetslivet. Om man ser det här klass- mässigt visar det sig att arbetsplatsen och fritiden intestår fria från varandra, Prot. 1989/90:44 utan de som har de sämstaarbetsmiljöerna har tyvärr också de sämsta förhål- landenautanför arbetet. Detta är oerhört klassbundet. För att det skall gå framåtbehövs de direktiv som vpk föreslår i sina reservationer Därmed, herr talman,yrkar jag bifall till våra reservationer ANNA-GF.ETALEUON (s): Jag begärde ordet för att bara helt korttillrättalägga en del missförstånd som har rått i debatten och som Lars-OveHagberg vidarebefordrade just . Arbetsmiljökomissionens förste ordförandeJohn-Olle omkc m, som alla vet, i den flygolycka som också ryckte bortnågra av våra kolleger här i . Vilken organisation som än drabbas aven sådan olycka känner naturligtvis av det - det påverkar arbetet. Det har detockså gjort när det gäller arbetsmiljökomissionen. är jag ordförande i kommissionen, ochjag liksom kommissionens övriga ledamöter är helt inställda på att, trots detsom har hänt, fortsätta kommissionens arbete och avsluta det inom föreskriventid. Det innebär att vi senast skall lämna vår rapport. Jag hoppasoch tror - det finns ingen som helst anledning att tro något annat - att deförslag som vi lägger fram kommer att vara både radikala och bra. Vi har direktivsom ger oss möjlighet att gå in på både de förebyggande arbetsmiljöfrågorna,rehabiliteringsfrågorna, att se arbetsmiljöfrågorna i ett helhetsperspektiv,se på lagstiftningen och andra områden. Jag tror alltså att vi kommer att ha förutsättningar att lämnabra förslag. Kanske kommer de att bli omdebatterade. Kanske kommer vi inte attbli eniga - det vet vi inte . har arbetsmiljökommissionen sammanträde, och dåskall vi ta ställning till när och hur kartläggningen av de 400000 farligastejobben skall presenteras. Det kommer att ske eller i börjanpå februari. Det har förekommit en del uppgifter om att det inte skulleredovisas en sådan kartläggning. Självklart skall det göras. En särskild grupphar jobbat med de frågorna. En rad forskare är engagerade i olika projekt. Jagutgår ifrån att det här materialet kommer att vara en väldigt bra grund för ossatt sedan jobba vidare och att man, när det materialet presenteras, ute på deenskilda arbetsplatser som är berörda kommer att sätta i gång ettarbete för att dra nytta av de kunskaper som redovisas. Resultat kommer alltså eller i börjanav februari. Närmare om formerna kring det kommer kommissionen att diskutera . Låt mig säga en sak till - jag är litet hes och har svårtatt prata. En sak som jag tycker är viktig i det tog upp ärfrågan om arbetsorganisationen. Det är alldeles riktigt att väldigt många avde problem som vi har på den svenska arbetsmarknaden hänger samman medbrister i arbetsorganisationen. Vi har varit väldigt bra i på att lösaenskilda arbetsmiljöproblem. Vi är bättre än man är i många andra länder pågränsvärden av olika slag. Men det som brister väldigt mycket är helheten,sambandet mellan den fysiska arbetsmiljön och människors möjligheter attpåverka sin egen arbetssituation. De bristerna beror i sin tur väldigt mycketpå arbetsorganisationen. 4 protokoll 1989/90:44 1989/90:44 12december 1990 Detär därför med särskild glädje som jag kan konstatera att vi i arbetsmiljökommissionennu har dragit i gång ett särskilt arbete om just de frågorna och attarbetsgivarna också är villiga att vara med och diskutera dem. Jag tror att detär första gången som arbetsgivarna sätter sig tillsammans med representanterför myndigheter och fackliga organisationer för att just diskutera de härfrågorna. Klararvi inte att komma åt de frågeställningarna och får möjlighet för såväl deenskilda arbetstagarna som de fackliga organisationerna att ha en störrepåverkan, då kommer vi dåligt att lösa arbetsmiljöproblemen . Menjag hyser alltså gott hopp om att vi skall kunna lägga fram förslag också påden här punkten. (vpk): Jag skall inte strida nämnvärt,,med . Jag har uttalaten farhåga för dels den information, dels den debatt som följer i kommissionensspår Tilldet sade om arbetsgivarnas - eller arbetsköpar-nas - välviljaatt vara med skulle jag vilja säga så här: Eftersom de egentligen inte harvelat vara med i det system vi har, kanske vi får ha en permanentarbetsmiljökommission som ersättning för arbetsmiljölagen. Det är kanske detsom är viktigt framöver Jagsäger inte att det absolut behöver bli som jag befarar, men arbetsmarknadsministernhar klart sagt i direktiven att det här inte handlar om någon nämnvärd maktförskjutning.Eftersom arbetsorganisationen tränger in i flera frågor på arbetsplatserna, därmaktfrågorna verkligen är centrala- hur mycket man skall arbeta, vilkainvesteringar som skall göras, hur skyddet för den anställde skall ordnas -betvivlar jag att det blir så väldigt ljusa resultat, om det huvuddirektivetskall gälla. hoppas jag att arbetsmiljökommissionen och expertgruppen, däralla parterna ingår, lämnar det åt sidan. Jaghade inte tänkt ta upp expertgruppens sammansättning och de informationer somvi har fått i utskottet om att man hade svårt att peka ut de 400000 farligastejobben utan att man närmast skulle komma fram till vissa yrkesgrupper ellernågonting sådant. Jag tänkte inte säga någonting om det, för resultatet finnsinte . Men jag läser fackförbundspressen, och då har jag sett vad IngerOhlsson säger i , nr 32, . "Om man tror att detblir radikala förändringar blir man besviken", säger hon. "Så någonlista på de 400 000 farligaste jobben blir det inte när kartiägg-ningsgruppenpresenterar sitt arbete . Inte heller lär det bli någon tio itopp-lista över de farligaste jobben. Kartläggningsgruppen har kommit fram tillatt det inte går att jämföra olika yrken och säga vilka som är farligare än andra." Detvar detta som föranledde min farhåga, plus de andra upplysningar jag har fått.Men kanske man ändrar sig helt , och får stryka påfoten. Ingen blir gladare än jag, om det går att peka ut de farUgaste jobben. Detvar den lilla farhågan jag hade i fråga om kommissionens arbete, Anna-GretaLeijon. KJELL-ARNEWELIN (fp): säger att självklartskall kommissionen, när den är klar med sitt arbete, presentera de slutsatserden har kommit fram till. Det är gott och väl, och det är bra att man nuäntligen har förklarat att materialet skall presenteras. säger dockAnna-Greta inte i vilken form det slutgiltigt skall ske. Jag tycker attdet är väsentligt att vi får reda på hur vi skall få ta del av kommissionensslutsatser Vad som gladde mig speciellt mycket, när till orda, var att hon sade att man skall ägna mycket stor kraft åt atttitta på problematiken i fråga om arbetsorganisationen och de fysiska ochpsykiska konsekvenser som man tror sig kunna kartlägga. Jag har hävdattidigare och kan hävda igen, att den stora arbetsmiljöproblematiken finnsjust på det psykosociala området. Därför känner jag en mycket stortillfredsställelse över att man skall ägna mycket tid och kraft åt den sidan avsaken. Men jag tror ändå att en del av den kritik som jag harframfört här och som jag har riktat mot arbetsmiljökommissionenssätt att informera oss som sysslar med arbetsmiljöfrågor fortfarande ärriktig, även om jag känner till precis det som började sittanförande med. Jag tycker ändå att arbetsmiljökommissionens löpande arbete påett mycket bättre sätt kan presenteras för bl.a. arbetsmarknadsutskottets ledamöter. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under9 §.) Jag får meddela att anslag om att detta sammanträde skallfortsätta efter nu har satts upp. Föredrogs arbetsmarknadsutskottets betänkande 1989/90:AU14Arbetsförmedlingslagen. Man kan ställa frågan: År den nuvarandearbetsförmedlingslagen ändamålsenlig? Från moderat sida och frånreservanternas sida vågar vi påstå att svaret på den frågan är nej. Våruppfattning är att denna lagstiftning icke är ändamålsenlig. Vi menar att ingenting talar för att just arbetsförmedlingsverksamhetenär mest effektiv, bedrivs mest kundvänligt för dem som söker jobb, och för demsom har arbeten att erbjuda, i hägnet av ett offentligt monopol. Det finns ingabelägg för detta. Snarare finns det mycket runt omkring i omvärlden som talarför att precis motsatsen gäller, till gagn både för dem som söker arbete ochför dem som har arbeten att erbjuda. Utskottsmajoritetenhänvisar till det översynsarbete som pågår i departe- 1989/90:44 12december 1990 I endepartementspromemoria, Ds 89:30, finns en del tankegångar redovisade. finns det uppenbarligen, herr talman, en gryende insiktom att den kritik som bl.a. moderata samlingspartiet har utsattden nuvarande arbetsförmedlingslagen för har varit riktig och att den växer istyrka. Manskulle då kanske kunna tänka sig, herr talman, att den översyn som aviserasskulle leda till att vi ger oss till tåls, men vi tycker att det är angelägetatt man gör någonting snabbt.