prot · GD0946 · 1989-12-31 00:00:00 — beskriver även högerns inställning somockså passar in på dagens moderater: "Av högerreservanternas resonemangframgår dock att de försonat sig med tanken på långt gående nedskärningar ikrigsorganisationen. Däremot vände de sig med emfas mot de imajoritetsförslaget förutsatta förbandsindragningarna. Kadrar,utbildningstider och materielan-skaffning kunde successivt anpassas tillrådande kkonjunkturer, men ingenting kunde vara mer ödesdigert än att dra inhela förband". Inte heller där finns det anledning att ändra på något ord. För att armén skall bli trovärdig och för skall kunna åstadkomma en balans mellan numerär och kvalitet är det alltsånödvändigt att genomföra en strukturomvandling av armén. När vi frånfolkpartiet har sagt att vi ställer oss bakom grunddragen i det förslag sommyndigheten har lämnat, är det just för att frigöra pengar för att kunna göradessa kvalitetsförbättringar Frågan är om detta är rätt tidpunkt för att fatta dettabeslut. Det är det naturligtvis inte. Beslutet borde ha fattats för längesedan, egentligen . Att beslutet inte harfattats är anledningen till att dagens armé är i en så kraftig obalans. Vi hade ju en parlamentarisk kommitté -värnpliktskommittén 83 - som var helt enig om att en ordentligstrukturomvandling borde komma till stånd. Då var det fråga om många fler än desju kasernområden som vi nu diskuterar Det rörde sig om storleksordningen15-20, och detta var fyra partier överens om. Av olika skäl blevnedläggningarna oerhört motarbetade hos myndigheten och förslaget från överbefälhavarensom hade utlovats till 1987 kom ju aldrig. Då beställde en enig riksdag att ettbeslutsunderlag utarbetat av regeringen skulle föreläggas 1989. Omdet inte hade framlagts en proposition , skulle detta - såvitt jagförstår - blivit en fråga för att undersöka; omförsvarsministern icke har fullföljt det som har ålagt regeringen. Ett annatmotiv är att skälen för att genomföra denna strukturomvandling ärstarkare nu än de var när gjorde sitt uttalande . Då var vi intemedvetna om att obalanserna är så stora. Således är de ekonomiska skälen föratt genomföra en strukturomvandling starkare nu än då riksdagengjorde beställningen. Ett tredje skäl är hänsynen till personalen. Det finnsingenting som är så förödande som att de anställda år lever i ovisshetom förband skall vara kvar eller inte. Ett skräckexempel är när man under mångaår sade att det eventuellt var aktuellt med en nedläggning av i fick aldrig några klara besked, och regementet höll på att gå under avdetta till följd av att personalen försvann. Det har sagts att det finns skäl att skjuta upp dettabeslut för att behålla någon sorts handlingsfrihet. Handlingsfrihet för vad?Med den organisation som finns och den som regeringen föreslår kan mansätta upp 30-35 brigader Det finns ingen som av den orsaken har någon tanke påatt öka antalet brigader. Ligger man i storleksordningen ungefär mellan 15 och25 är ju inte handlingsfriheten på något sätt beskuren på grund av förbandsnedläggningarna. Man har undrat om det går att förutse vad man kommer framtill 1991. Det är upp till varje politiskt parti. Från sida har visagt att vår inriktning är ungefär 20 brigader Därmed är fredsorganiastioneninte något problem, eftersom det där finns utrymme för dessa 20 och betydligtfler. Vidare anser jag att det finns ytterligare ettargument för att fatta beslut. Om det är någonting som vi vet, så är det attförbandsnedläggningar har en oerhörd förmåga att skapa debatt. Vi har en radsvåra problem framför oss till 1991 när det gäller den civila sidan,civilförsvaret och struktureringen. Det vore olyckligt om behandlingen avdessa problem här i kammaren också skulle omfatta förbandsnedläggningarna. Vikan klara av dessa nedläggningar . Vi behöver inte skjuta på dem avhandlingsfrihetsskäl. Det vore olyckligt om dessa frågor skulle bli sådanablockeringar Om man tar problemen med krigsorganisationen, t.ex. att viinte klarar sjukvårdstransporterna, så läser man aldrig någon insändare omdessa problem. Mot dem finns ingen opinion eller några namninsamlingar Menvarje fredsförband har ju möjlighet att egga upp stämningen. Det är olyckligt,för de stora problemen inom försvaret är bristerna i krigsorganisationen. vill jag göra en liten reflexion. Vikan notera att det förekommer en avspänning i världen. 1 förhållande till 1987års försvarsbeslut kan vi också notera att partierna nu tycks vara beredda attdra ned på försvaret. är de som mest påtagligt har frångått varjeförstärkning - med ett par undantag - som man krävde årsförsvarsbeslut. Överbefälhavaren, dvs. myndigheten, har på samma sätt frångått1987 års nivå. utgör ett undantag, för vi vidhåller fortfarande deförstärkningskrav som vi då ställde. Jag inser naturligtvis att man även i måste taintryck av vad som händer i världen. Övriga partier och överbefälhavaren sägeratt vi inte behöver ett så starkt försvar som vi sade 1987. Men vi anser attden rätta tidpunkten är inför nästa års försvarsbeslut. Det är naturligtvisönskvärt att nå så långt som möjligt. Det är klart att vi kan förefallaistadiga, eftersom vi inte-och där skiljer vi oss från övriga - nu har velathoppa av någonting som vi Arméns utveckling och totalförsvarets planeringssystem, Arméns utveckling och totalförsvarets planeringssystem. tyckte varbra 1987, vilket berodde på att vi hade motiverat gentemot omvärlden ochsvenska folket att vi handlade utifrån operativa skäl. Vi gjorde denbedömningen års försvarsbeslut. Vi gör en ny bedömning 1991. Jag yrkar bifall till folkpartireservationen. i () replik; Eftersom står i tur påtalarlistan är det kanske onödigt av mig att begära ordet. Men jag skulle viljakommentera på en enda punkt som jag har reflekterat över talade om obalansen mellan de 16 kilar somutskotten utgör när det gäller intresseområden. I detta sammanhang bör vikanske erinra oss att har försvarets andel avbruttonationalprodukten minskat från 4,till ca 2,. Kontantberäknat liggerminskningen i storleksordningen . Det var synd att inte sade någonting omhuruvida han vill vara med och återta något av den förlorade biten. År HansLindblad nöjd med den obalans som råder inom försvaret och som innebär att manmåste fortsätta att laborera med kortare utbildningstid och färre regementenför att få ekvationen att gå ihop? HANS () replik: Det förhåller sig värre än så. 1914 gick 85 %av statens utgifter till försvaret. Minskningen är mycket kraftig. Om vi gårännu längre tillbaka i tiden, blir minskningen ännu större. Vi i står bakom försvarsbeslut, sominnebar ett påslag på Därefter har lagt påytterligare 1,9 miljarder Därutöver har vi från haft ett krav på1,2 miljarder. Sammantaget, med dessa 1,9 miljarder som är utöver det somligger i kompensation för höjda löner, har försvarsmakten under denna periodfått sina resurser ökade Vårt grundkrav när det gäller denstatliga verksamheten i övrigt - vi talar om statens egen verksamhet, inte omtransfereringar -är däremot inflation minus . Jämfört med vad vi satsar påandra delar av den statliga verksamheten är försvaret gynnat för närvarande.Det är en ökning , och det överensstämmer med det procenttal somden dåvarande ledamoten från moderata samlingspartiet i försvarskommittén ansågsom principiellt viktigt. i () rephk: Det är omöjligt att frånkänna engod pedagogisk tåga. 1 sitt huvudanförande försökte han relatera det som vi nustår i färd att göra med försvarsbeslut, vilket jag tycker visartecken på oräddhet. Det är uppenbart att det iett sådant perspektiv kanske ter sig försumbart, men det berättar ändå inget omvad avser att göra just . Det är mera intressant för dem somsitter på läktaren. HANS () replik; Det är inte jag som vill ta in en diskussion om andelar av BNP. Andelenav BNP för försvarets del minskar i alla civiliserade stater Denminskar mera i de stater som har en hög ökning av sin BNP. Att försvarets andeli har ökat, har berott mindre på att vi har satsat mer påförsvaret än att vår BNP har haft en negativ utveckling, i alla fall jämförtmed andra länden Folkpartietsförsvarspolitik är mycket enkel. Vi måste höja kvaliteten, och vi måste göra påprecis samma sätt som när det gäller sjukvården - en inre och en yttrereformation, strukturomvandlingar, vitalisering av sektorn, decentraliseringav ansvar Dessutom bör det tillföras realt mera resurser Det är samma receptför vår del när det gäller äldreomsorgen, barnomsorgen och sjukvården som närdet gäller försvaret. 1989/90:46 14december 1989 Arménsutveckling och totalförsvarets planeringssystem. Jag ger mig här in på ett område som jag inte normalt sysslar med.Resonemanget om bruttonationalprodukten fick mig dock nästan att känna mig somhemma i finansutskottet. Det blir allt svårare att finna ord för den utveckling som äger rumöster och söder om . Ett uttryck som "häpnadsväckande", framståregentligen som alltför svagt i sammanhanget. Paradoxalt nog kan det som skerses som en framgång för marxistisk teori. Dess tes om produktivkrafternasbetydelse för samhällsutvecklingen bekräftas inför våra ögon imarknadsekonomins seger över socialismen. Självfalletfår islossningen i öster vittgående säkerhetspolitiska konsekvenser En av defå något så när säkra slutsatser man vågar dra är att risken för storkrig iCentraleuropa rimligen har minskat. Från denna synpunkt är pågåendeförändringar hoppingivande, alldeles bortsett från att vi naturligtvis haranledning att se positivt på framstegen för demokrati och mänskliga rättigheterför folk som dignat under kommunismens ok. Skeendetär emellertid också förenat med risker Vi vet från historien att när imperierfaller samman, kan det uppstå konvulsioner, som kanske mest berör det egnaterritoriet, men varifrån stötvågor kan nå även grannländerna. Vi ser redanhur frigörelsen inom har fört upp till ytan gammal rivalitet mellanbåde nationer och nationaliteter Avspänningoch nedrustning är orden för dagen. Framsteg rapporteras från pågåendeförhandlingar angående såväl konventionella stridskrafter sommassförstörelsevapen. Ensidiga utfästelser lämnas om truppreduktioner ochneddragningar på materielsidan. Men vi måste komma ihåg att allt inte är så brasom det låter och att förändringar på detta område tar tid. Utgångslägetär ju att framför allt är överrustad i . Näröstsidan nu minskar sina stridskrafter där, innebär det ofta en flyttning tillandra baseringsområden. Åven om viss materiel kan komma att utrangeras,fortsätter vapenfabrikerna att spotta ut mer moderna och slagkraftigavarianter. Medan neddragningarna tar sikte på marktrupp, artilleri ochstridsvagnar, talas det inte om några reduktioner på den sidan, ochstridsflygplanen blir alltmer sofistikerade och får allt större räckvidd. Arméns utveckling och totalförsvarets planeringssystem. Summan av allt detta kan beskrivas som en förskjutning motflankerna, inte minst norrut till vårt närområde. Mycket moderna stridsflygplanhar flyttats till . Det är inte aktuellt att minska antaletluftlandsättningsdivisioner och luft-anfallsbrigader i , ejheller antalet landstigningsfarkoster och diversionsförband. ärfortfarande en av de viktigaste skärningspunkterna för supermakternasintressen - där korsas sjöförbindelserna från ochtransatlantiska hamnar Överflygning av svenskt luftrum framstår från militärsynpunkt som mer frestande än tidigare, och vad som kallas hangarskeppetGötaland har fått ökad strategisk betydelse. Det är, fru talman, mot denna bakgrund försvarskommitté,där jag är ledamot, har att arbeta. En grundläggande fråga för kommittén är naturligtvis;Kan det inte anses vara skyldighet att med egna neddragningar hjälpaavspänning och nedrustning på traven? När den frågan besvaras måste enligt minmening hänsyn tas till tre grundläggande förhållanden. Det första är att redan har lämnat ett betydandeförskott på den nedrustning som kan tänkas komma i gång hos stormakterna.Flyget och flottan har reducerats till hälften, och bantningen av armén är ju,som denna debatt visar, i full gång. Medan detta skett har som sagt andraländer överrustat. Det finns goda skäl för vårt land att vänta åtminstonetills de andra hunnit i fatt. Det andra skälet för att inte börja montera ned försvaret ärde krav som följer av den av oss valda säkerhetspolitiska linjen -alliansfrihet i fred syftande till neutralitet i krig. Av neutraliteten följeratt vi måste kunna avvisa inkräktare varifrån de än kommer Det är alltså ensjälvpåtagen uppgift att i alla lägen kunna försvara alla delar av vårtterritorium. Läget kan vara ett annat för en liten stat som är medlem i enmilitärallians. Där kan man kanske dra ned försvarskraften till en nivå undervad som egentligen behövs i förlitan på större bröders hjälp. Men vi haråtagit oss att klara oss själva. Den tredje utgångspunkten i detta sammanhang är denallmänna värnplikten. Medan flyget och marinen har särskild betydelse förneutralitetsvakten, handlar värnplikten mycket om armén. Det kan invändas attdet här rör sig om en skyldighet att tjänstgöra, men inte nödvändigtvis enrättighet att få militär utbildning. Men den distinktionen är ingen hjälp. Omen del av en åldersklass befrias - eller kallas in i bara t.ex. två och en halvmånader -uppstår andra problem. Den allmänna värnpliktens princip är inte ettgummiband som kan tänjas ut hur mycket som helst, för då brister det. Skulleen del ungdomar åläggas att tjänstgöra , medan andra klarar sigundan med två och en halv, kommer kraven på marknadsmässig ersättning föröverskjutande tid som ett brev på posten. Detta och andra skäl har föranlettförsvarskommittén att sätta den kortaste utbildningstiden ,vilket vi moderater anser vara i minsta laget och följaktligen har tillstyrkt endastsom försöksverksamhet. Och självfallet måste dessa värnpliktiga få något ihänderna att försvara sig och landet med. Det ställer anspråk på att Sverigehänger med i den militärtekniska utvecklingen och att vi är beredda attbekosta anskaffningen av modern materiel. Slutsatsenblir alltså att av dessa välkända principer för vår säkerhetspoli- tik -alliaisfrihet syftande till neutralitet och folkförsvar byggande på allmänvärnplikt följer att våra försvarskostnadermåste hamna på en viss minsta nivå. egentligen oavsett spänningsnivån i våromvärld. Kännetecknande för försvarsplaneringen ärockså nödvändigheten av ett långt perspektiv. De ståndpunkter och förslag somtas fram måste ta sikte . Det är bl.a. därför somden av försvarsministern påbjudna tågordningen för försvarskommitténs verksamhetär så tokig. Det naturliga är givetvis att man först gör en säkerhetspolitiskanalys, därefter drar konsekvenserna av denna för krigsorganisationen ochslutligen med ledning därav fastställer fredsorganisationen. Men bestämt att kommittén först skall utreda fredsorganisationen för arménsdel. Detta är naturligtvis en viktig orsak till den splittringsom dagens debatt uppvisar Regeringspartiet vill genomföra 1987 årsförsvarsbeslut i ekonomiskt avsende. ståndpunkt har varitvacklande men får väl närmast beskrivas som en strävanatt företa en avvägningsom nu inte är aktuell. I frågan om materiell förnyelse anstår för folkpartietliksom för oss andra att överväga vad som skall ske fram till slutbetänkandet.Det pågår ju, fullt i enlighet med vad som föreskrevs av 1984 årsförsvarskommitté, en utredning där är ledamot. Vad vi nu sysslarmed är fredsorganisationens struktur Vi moderater har inte, tvärtemot vad HansLindblad sade, frångått våra krav på ytterligare åtgärder när det gäller t.ex.materielanskaffning. Det ställningstagande som försöker göra härinnebär att man dels anser sig kunna förespråka fler regementsnedläggelser änt.o.m. de socialistiska partierna går in för, dels söker dra sig ur varje somhelst ställningstagande i sådana här frågor. Med anledning av vad har sagt här tidigaremåste jag göra den observationen att försvarsexpert, som detbrukar heta, med sina insatser framstår som en god exponentför den kluvenhet som brukar utmärka hans parti. Det förefaller finnas någotslags hatkärlek till överbefälhavaren. får överbefälhavarenberöm för att han så klokt har anslutit sig till ståndpunkt närdet gäller organisationen, detta då en nödvändighet beroende på de ekonomiskaramar som just har varit med om att fastställa på en, enligt våruppfattning, alltför låg nivå. I andra sammanhang får vi höra attöverbefälhavaren bluffar och räknar på ett ohederligt sätt. I försvarskommittén ställde sig bakom ÖB;sståndpunkt. Den innebär att man skall lägga ner inte bara tre utan sexbrigadproducerande regementen. I partimotionen i vill man yrka avslag på enproposition som siktar till nedläggning av tre regementen och begär ett nyttförslag. I utskottet går man på en linje som är ett mellanting. Man röstar ioch för sig för detta. Men när det sedan gäller ställningstagandet till de treregementen som är på gång att läggas ned, har man, vad jag förstår, anslutitsig till nedläggningsförslaget från regeringens sida. Det skall bli intressantatt se hur man nu skall kunna klara detta dubbelspel i voteringen . argumentation för att beslut måste fattasnu var ju mycket stark. Men vilken är ståndpunkt? Den förefallervara avslag på Arméns utveckling och totalförsvarets planeringssystem. Arméns utveckling och totalförsvarets planeringssystem. propositionensförslag och begäran om ett nytt förslag. Det kan vi ju inte få fram här underdagen.Hur kommer ni att ställa er när det gäller omröstningen om de regementensom är på tal - I 3 i , 111 i och I 17 i ? Hur kommer deledamöter i partiet som kommer till tals senare i debatten att argumentera? Förvilken linje kommer man att gå in? Kanske t.o.m. för den moderata ståndpunkten,som vi här företräder Vi moderater har tillsammans med funnit detangeläget att bevara handlingsfriheten inför den slutliga prövning som försvarskommitténskall göra av krigsorganisationens behov mot bakgrund av försvarskommitténs säkerhetspohtiskabedömning. Av den anledningen kommer den moderata riksdagsgruppen att rösta på,utöver reservation 6 som uttrycker vår grundläggande ståndpunkt, ävenreservation 1 som behandlas . Den uppläggning som vi har valt innebär inte någon allmänlössläppthet. Av försvarsekonomiska skäl medverkar även vi till attomlokalisera, slå samman eller lägga ned specialtruppförband. Vad jag förstårav är ni inte med på det, eftersom ni vill avslå de förslagen. Menvi har funnit det angeläget att slå vakt om de s.k. landskapsregementena, desom utbildar stommen i våra infanteri- och pansarbrigader. Vi gör det därföratt vi har anammat tanken från FU 88 att brigaderna i ökad utsträckning skallutbildas sammanhållna och under ledning av befäl som har sina krigsuppgifterförlagda dit. Vi är övertygade om att betydande kvalitetsfördelar går attvinna ur ett sådant arrangemang. Men det leder till kravet på kortförbandsomsättningstid och framför allt till ståndpunkten att det skallutbildas endast en brigad per regemente. Det har talats om huruvidaöverbefälhavaren tycker att detta är bra eller inte. Frågar man militärer,säger de självfallet att det är betydligt bättre att gå in för en brigad iutbildningen än att förfalla till dub-belbrigadlösningen, i synnerhet med dennu valda strukturen på utbildning kontra krigsorganisation. Jag tror inte att någon egentligen vill bestrida att det -från effektivitets-och kvalitetssynpunkt - är bäst med en brigad per regemente.Invändningen att det tidigare varit vanligt att två brigader utbildats på sammaställe ger jag inte mycket för Dels tillkommer alltså nu nya uppgifter, t.ex.träng- och ingenjörsutbildning, dels visar all erfarenhet att när två brigaderskall sättas upp av ett och samma regemente, får alltid den ena stå tillbakavid tilldelning av personal och materiel. Den blir av sekunda kvalitet,alldeles som fallet var med de sex infanteribrigader 66 som vi harbeslutat att dra in. Denna vår principiella inställning i förening medövertygelsen att även fortsättningsvis behöver minst 21 brigader ledersåledes till att 13 i , 111 i och 117 i Uddevalla-liksom förövrigt också P6i - skall vara kvar och svara för uppsättningen aven Närkebrigad, en Kronobergsbrigad, en Bohus- och en Kristianstadsbrigad. Det finns naturligtvis även andra skäl för dettaställningstagande. Där finns hänsyn till de värnpliktigas intresse av attutbildas nära hemorten, där finns hänsyn till befintlig personal, inkluderandeförsvarets behov av att inte stöta välutbildade befäl ifrån sig. Vidare finnsdet en övertygelse att det för statlig verksamhet utmärkande sättet att utförakostnadsberäkningar leder till en underskattning av de omställnings- ochinvesteringskostnader som flyttning av förband för med sig. Och slutligen villjag nämna frivilligorgani- sationernasbehov av tillgång till instruktörer och annan hjälp i hembygden -efter hand somvi minskar antalet militära förband får ju hemvärnet alh större betydelse. Men blir det av allt att döma inte som vi vill. Med entravesti på berömda ord, från tiden för det av Hans Lindbladprisade nedrustningsbeslutet 1925-och med ett stänk av nostalgi, det skall jagbekänna, för mitt eget gamla regemente - tvingas jag konstatera: Bort drarBohus bataljon med byssa och kanon. Kvar står och tiger i solskenet. Låt mig bara med anledning av försvarsministerns pläderinghär säga att ett 30-minuters anförande aldrig har synts mig så kort. Ochdet berodde inte på att innehållet var fängslande. på länge väljersocialdemokraterna att basera ett viktigt försvarspolitiskt beslut på endastkommunistiskt stöd. Förra gången det skedde var vid försvarsbeslutet -spåren förskräcken Från kommittéarbetet måste jag med beklagande konstatera attinga seriösa försök gjordes att överbrygga motsättningarna, att söka sig framtill en gemensam ståndpunkt. Det kan naturligtvis sammanhänga med storleken påförsamlingen. Enbart antalet socialdemokratiska kommittéledamöter är större änhela den förra försvarskommittén, och jag förstår att det kan ha sina sidorbara att ena dem. Men jag hoppas att detta misslyckande inte skall bli mönsterbildandeför det viktiga arbete som återstår fram till slutbetänkandet om ett ån Arméns utveckling och totalförsvarets planeringssystem. HANSLINDBLAD (fp) replik: Jag är förvånad över att hävdaratt står fast vid sina förslag års försvarsbeslut. Jaghar läst partimotioner och senast ett tal som höllpå . sade att han entydigt hade varnat förkonsekvenserna av försvarsbeslut. Förvisso varnade han inte för attpengarna inte skulle räcka för att förverkliga innehållet i 1987 årsförsvarsbeslut. hade inte ett öre mer i prisreserver. Kritiken mot1987 års försvarsbeslut gällde inte innehållet. stod nämligenbakom allt i försvarsbeslutet utom 50 milj. kn till testriggen för ett nyttytfartyg. Men denna del i beslutet anslöt sig till . Detinnebär alltså att har anslutit sig till allt i detta beslut.Kritiken gällde alltså att det därutöver inte skulle skaffas ett antal angivnaobjekt. Det var alltså skillnaden. Då kan man fråga vilka objekt det var frågaom och vad som gällen Beträffande luftförsvaret, den stora posten, handlade detom de två miljarderna till jaktviggar. Det förslaget är borta. Sedan handladedet om en stor satsning på telemotmedel. Det finns inte heller med ipartimotionerna längre. Däremot finns det Hawk. Men jag uppfattade på ett sådant sätt att nu kritiserar att de Hawkförband somfanns med i försvarsbeslutet inte effektuerades. Han ville ha ungefär dubbeltså många. När det gäller marinen finns det ingenting, vare sig iCarl Bildts tal eller i partimotion om kustrobotorna ochminjaktfartygen. Det skrivs litet löst om ubåtar. Det som finns kvar klart ochbestämt är kustkor-vetterna. Beträffandemarkstridskrafterna uttalade mycket klart att de Arméns utveckling och totalförsvarets planeringssystem, ville hakvar de åtta IB 66-orna. Det kravet ställs inte längre. hade satsning på pansarvärnshelikoptrar och transporthelikoptrar Men även dessasatsningar har de övergivit. Det finns alltså ingenting förutom Hawk, som jagnämnde tidigare och som har bokförts som luftförsvar Min tanke är att detförmodligen beror på att har tagit hänsyn till något som har häntinternationellt. linje är att kvaliteten bör ökas.