prot · GD0950 · 1989-12-31 00:00:00 — Det innebär att det blir ännu svårare att fåförstärkningar till de myndigheter som har speciella behov av det. Jaghar inte fått något svar på frågan om justieministern anser att det behövsytterligare resurser till åklagarväsendet för att kunna klara av det högstbekymmersamma läget. Jag tycker att det kan vara av intresse att få reda på hurjustitieministern ser på möjligheten att tillskjuta extra pengar i sådana härspeciella krisartade lägen. vice talmannen anmälde att Sven-OlofPetersson anhållit att till protokollet få antecknat att han inte ägde rätttill ytterligare inlägg. Jag känner mig föranlåten att understryka att vad gäller den extraåklagare som har satts in , enligt den uppgift jag har fått nu påmorgonen, är det såvitt jag vet ej fråga om en ny extratjänst. Det är alltsåinte heller fråga om att utnyttja vakansmedel. Överåklagaren har beslutat attplacera en åklagare där Man använder alltså den personal som finns. Därförfinns inget behov av några extra anslag där såvitt jag vet. 1989/90:50 12januari 1990 Svarpå interpellationer och fråga Dessutomvill jag understryka att det inte är regeringen som fördelar personalen pååklagardistrikten. Det är något som framför allt sköts av överåklagarna. Demedel som regeringen föreslår i budgetpropositionen har vi bedömt varatillräckliga för att klara personalsituationen. Härefter är det sakatt avgöra om man delar den uppfattningen. vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att hon inte ägde rätt till ytterligareinlägg. Överläggningenvar härmed avslutad. 3§ Svar på interpellation 1989/90:96 och fråga 1989/90:337 om barnomsorgen Medhänvisning tUl tilläggsbestämmelserna till 6 kap. 1 § riksdagsordningen gjordestatsrådet en sammanfattning av det svar som utdelats till kammarens ledamöteroch som nedan intas såsom statsrådets anförande. har ställt följande frågor till mig. Hur stort är just nu utbyggnadsbehovet avantalet barnomsorgsplatser för att mål om full behovstäckning vid utgången av 1991 skall kunna uppfyllas? a) för förskolebarn? b) för skolbarn? Hur kan den stora skillnaden mellan olikauppgifter, jämfört med , förklaras? Om målet inte kan uppnås inom ramen för kommunernasresurser, är då regeringen beredd att föreslå att statsbidrag också skall utgåför barnomsorg som bedrivs i privat regi? Om inte, är regeringen beredd att föreslå enrevidering av målet? Hur ser regeringen på villkoren för de mellan 277000 och 327 000 förskolebarn och deras föräldrar som fortfarande, sedanbarnomsorgen anses vara fullt utbyggd, står utanför barnomsorgen? Är regeringen beredd att bygga ut barnomsorgen ävenför dessa barn? Är regeringen beredd att föreslå att även bristenpå ca 75000 platser för skolbarnstillsyn täcks genom utbyggnad? Har kommunala dagbarnvårdare rätt till kommunalbarnomsorg för sina barn? Vilka villkorgäUer i så fall för att statsbidrag skall utgå? har ställt följande fråga till mig:När avser regeringen att upphöra med särbehandlingen av barnomsorg i enskildregi? Jag besvararinterpellationen och frågan i ett sammanhang. Fleraav frågor är av den arten att det finns anledning att redogöraför innebörden av beslut om en förskola för alla barn. Grundtankenär att barn, som ett komplement till föräldrarnas fostran, också behöver varatillsammans med andra barn och med andra vuxna än föräldrar eller andravårdare. Barn bör också ges möjlighet att delta i verksamhet som leds avpedagogiskt utbildad personal. Dessa grundläggande behov skall barnen enligtriksdagsbeslutet, efter föräldrarnas önskemål, få tillgodosedda genomdeltagande i öppen förskoleverksamhet eller, i åldrarna före skolstarten, genomplats i en allmän förskola, s.k. deltidsgrupp. Omfattningen av barnensdeltagande i den öppna förskolans verksamhet är inte närmare reglerad, medandeltagandet i deltidsgruppernas verksamhet för i vart fall 5- och 6-åringama iprincip omfattar per ån Detta motsvarar vid en allmänt tillämpadterminsindelning 3 timmars verksamhet per dag . Denöppna förskolan vänder sig till yngre barn som tillsammans med en föräldereller någon annan vårdare deltar i verksamheten, medan deltidsgrupper är tillför barn som nått större mognad och på egen hand kan delta i verksamheten. Detbör understrykas att den öppna förskolan även spelar en viktig roll framförallt för nyblivna föräldran som där kan få stöd i sin föräldraroll av andraföräldrar eller av den öppna förskolans personal. Underen januarivecka 1989 besökte ca 164000 barn landets 1300 öppna förskolor.Samtidigt var ca 70 000 barn inskrivna i deltidsgruppen Dessa barn får sittomsorgsbehov tillgodosett genom en hemmavarande förälder ellergenom en dagbarnvårdare. påstående att mellan 277000 och 327000barn skulle stå utanför barnomsorgen även när den anses fullt utbyggd är därförfelaktigt. 1 siffror ingår för övrigt också de ca 160 000 barnunder ett och som inte omfattas av beslut om enförskola för alla barn. Utöveratt barnens behov av pedagogisk stimulans skall täckas innebär riksdagsbeslutetatt barnomsorgen skall erbjuda den omvårdnad som behövs till följd avföräldrarnas förvärvsarbete eller studien omvårdnadsbehov skalltillgodoses genom att barnen erbjuds plats i daghem eller familjedaghem. Innanjag går in på frågan om utbyggnadsbehovet av dessa sistnämnda omsorgsformervill jag för tydlighetens skull erinra om att daghemmen tillgodoser bådebarnens egna behov av stimulans och behovet av övrig omvårdnad. Barn som fåromvårdnad i familjedaghem skall däremot få komplettera denna omsorg genom attdelta i verksamhet i öppen förskola eller deltidsgrupp. Närriksdagen fattade sitt beslut om en förskola för alla barn beräknades behovet avplatser i daghem och familjedaghem till totalt 1991. gör vibedömningen att behovet vid utgången av kan beräknas uppgå till ca430000 platser Denna ökade efterfrågan på ca 70000 platser kan i stort settförklaras av den mycket kraftiga ökningen av antalet födda barn under senaredelen av . Enbart har det fötts ca 54000fler barn än vad som prognosticerats i samband med riksdagsbeslutet. Ävenunder blir antalet födda barn troligen väsentligt högre änvad som beräknats. Den ökade invandringen har också medverkat tillbehovsuppräkningen. påstår i sin interpellation att det finns en påtaglig skillnad mellanKommunförbundets och behovsberäkningar 1989/90:50 12januari 1990 Svarpå interpellationer och fråga 1989/90:50 12januari 1990 Svarpå interpellationer och fråga Jag har efterkontakter med kunnat konstatera att de uppgifter RolandLarsson redovisar inte stämmer med förbundets uppfattning. Kommunförbundetberäknar behovet till 430000-450000 platser 1 den lägre siffran har visshänsyn tagits till den förlängda föräldraförsäkringen. Socialdepartementetberäknar behovet till ca 430 000.Det finns således en viss skiUnad mellanbehovsberäkningarna som sammanhänger med ohka antaganden om utvecklingen avbl.a. förvärvsfrekvensen och det fortsatta barnafödandet framt.o.m. påstår vidare att uppgifterna om antaletbefintiiga platser skiljer sig meUan och Kommunförbundet.Också det påståendet är felaktigt. jämför uppgifter hämtadefrån olika ån Jag har i dagama fått möjlighet att sammanställa kommunernasansökningar om statsbidrag för år 1989.1 dessa ansökningar skall kommunernaange antalet inskrivna bam resp. . Detsammanvägda resultatet, som således avspeglar situationen i mitten av ,ger vid handen att det fanns ca 357000 förskolebarninskrivna i daghem och familjedaghem. Sammantagetinnebär detta att det mitten av 1989 t.o.m. (2,)behöver tillkomma 73000 platser (430000-357000) enligt socialdepartementetsberäkning och enligt lägsta beräkning. högsta beräkning är behovet 93000 platser Detta är enframskrivning av den kö som finns. Isocialdepartementets behovsberäkning har hänsyn inte tagits till den förlängningav föräldraförsäkringen som ställt sig bakom. Det är naturligtvisvanskligt att bedöma i vilken omfattning förlängningen påverkar efterfrågan avbarnomsorg. Svårigheten beror på att föräldrarna kan välja att ta ut helaföräldraförsäkringen i anslutning till barnets födelse, eller spara en del avledigheten för att förkorta sin arbetstid under en kortare eller längre periodav barnets tidiga levnadsår Vissa antaganden kan man emellertid göra. Detfanns således innan första etappen av förlängningen trädde i kraft 3 800 barnunder 12 månaders ålder som hade plats i barnomsorgen och som ingår i dettotalbehov som jag angav. Min bedömning är att behovet av plats för dessabarn så gott som helt försvinner när föräldraförsäkringen byggts ut till 18månaden Vidare fanns det i åldersgruppen månader ca 40 000 barnvilkas föräldrar förvärvsarbetade eller studerade och som antingen hade plats ibarnomsorgen eller hade behov av sådan plats. Om dessa barns föräldrar tiUföljd av den förlängda föräldraförsäkringen skulle stanna hemma i sammaomfattning som föräldrarna till barn gör () skulledetta reducera efterfrågan med ytterligare 35 000 platsen Underförutsättning att föräldraförsäkringen utnyttjas maximalt skulle detåterstående utbyggnadsbehovet mitten av t.o.m. år 1991reduceras kraftigt till totalt 34200, dvs. ca 14000 platser per ån var den genomsnittliga utbyggnaden 15 800 platser . tar i sin interpellation också upp frågan om utbyggnaden avskolbarnsomsorgen. Denna del av omsorgen om våra barn ingår inte i riksdagensbeslut om en förskola för alla barn. Otvivelaktigt är det ändå så attutbyggnaden av förskolan leder till en ökad efterfrågan av omsorg för de yngstaskolbarnen. Kommunerna har också svarat mot denna ökade efterfrågan ochårligen byggt ut framför allt fritidshemmen med i genomsnitt 10000 platser underde . Den framtida organisationen av och verksamheten förskolbarnen är föremål för en särskild statlig utredning -skolbarnsomsorgskommittén. frågar slutligen om kommunaladagbarnvårdare har rätt till barnomsorg för sina barn. Jag har vid fleratillfällen tidigare besvarat denna fråga i . Som jag anfördeinledningsvis har alla barn rätt att delta i en verksamhet som motsvararbarnens egna behov av pedagogisk stimulans, gruppsamvaro m.m. Detta gäller självfalletäven dagbarnvårdares egna barn. När det däremot gäller barnens behov av omsorgpå grund av förälders förvärvsarbete blir situationen en annan. Inte baradagbarnvårdare utan också andra grupper, t.ex. sjukvårdsanställda ochjordbrukare, gör värdefulla samhällsinsatser som de svarar föromsorgen om sina egna barn. Jag kan således inte förorda att staten genombidrag favoriserar en viss yrkesgrupp som har unika möjligheter attförena förvärvsarbete med vård av egna barn. frågeställning om barnomsorg i privat regihar jag också besvarat tidigare . Den var vidare så sent som inovember uppe till debatt här i kammaren med anledning av en fråga frånIngegerd Troeds- Svar på interpellationer och fråga Jag hänvisade då till att riksdagenredan år 1984 tog ställning till frågan om statsbidrag till privat barnomsorgsom bedrivs i uppenbart vinstsyfte. Ställningstagandet innebar att statsbidraginte skulle lämnas till daghem och fritidshem som drivs i uppenbart vinstsyfte.Min företrädare anförde i den proposition (1983/84:177) som låg till grund förriksdagens beslut bl.a. följande; "Om vinstintresset är avgörande förvissa daghem eller fritidshem kommer sådana verksamheter med stor sannolikhetatt förläggas till områden som kan betraktas som lönsamma, där behov av extrainsatser inte är så stora . Risken för en segregation av barnomsorgen är därföruppenbar" Jag tillade då att jag helt delar min företrädares ochriksdagsmajoritetens uppfattning i denna fråga. Ingenting har under deförflutna två månaderna inträffat som förändrat min syn på vinstdrivna daghem. 11 (); Min interpellationtill statsrådet bygger delvis på att det föreligger skillnader mellanKommunförbundets och uppskattningar av hur stort behovetav utbyggnad av barnomsorgen förnekar att det finns någon skillnad,och han säger att mina uppgifter inte stämmer med de uppgifter han har fått.Det är i så fall allvarligt, , om man lämnar olika uppgifterberoende på vem det är som frågan Departementets uppgifter är de som lämnadesnär vi från socialutskottet var på departementet förinformation, vid vilket tillfälle själv var närvarande. Då sadesdet bl.a. att det fanns 349000 platser för förskolebarn. säger att det i mitten av 1989 fanns 357000 platsen Det har alltså kommit Svar på interpellationer och fråga två olikauppgifter från samma håll. Dessutom har alla kunnat läsa i tidningarna vadKommunförbundet har sagt om behovet. tänker jag här inte ge mig in på någon sifferexercismed statsrådet. Den som tar del av svar upptäcker ju snartsjälv att det är något som inte stämmer, bl.a. med tanke på vad statsministernnyligen sagt om svårigheterna att uppnå utbyggnadsmålet . EnligtBengt är detta inte något problem, eftersom det t.o.m. krävs enmindre genomsnittlig utbyggnad än den som skedde mellan 1984 och 1988.Dessutom - och det är mycket intressant - räknar helt kallt medatt av alla barn till föräldrar som kan ta ut den förlängdaföräldraförsäkringen inte kommer att efterfråga barnomsorgsplats. Jag kan intedra någon annan slutsats av detta än att i så fall måste menaatt även en tillräckligt stor vårdnadsersättning skulle reducera efterfrågan påbarnomsorg. Det har jag faktiskt hört någon socialdemokratmedge. När jag sedan frågar hur regeringen ser på villkoren föralla de förskolebarn och deras föräldrar som även när barnomsorgen anses varafullt utbyggd står utanför barnomsorgen och om regeringen är beredd att byggaut barnomsorgsplatser också för dessa barn, svarar att detegentligen inte kommer att vara så många barn som står utanför Som belägg fördetta uppger han att det under en januarivecka 1989 var 164 000 barn sombesökte den öppna förskolan och att 70 000 barn är inskrivna i deltidsförskolan. Detta är, herr statsråd, inget svar på den fråga jag ställt,nämligen om bristen på rättvisa när det gäller att fördela samhällets resursertill barnfamiljerna. Att ett antal barn sporadiskt besöker den öppna förskolantar inte i anspråk någon särskilt stor del av de stora resurser som satsas påbarnomsorgen. Dessutom kan, såvitt jag förstår, många av de barn som besökerden öppna förskolan också vara inskrivna i t.ex. barnomsorgens familjedaghemsverksamhet,och de barn som går i deltidsgrupp kan mycket väl ha enbarnomsorgsplats. Svaret på min fråga huruvida dagbarnvårdarna somyrkesgrupp har rätt till barnomsorg är med förlov sagt helt otroligt.Statsrådet påstår att dagbarnvårdare skulle favoriseras om de som alla andrayrkesgrupper fick rätt till barnomsorg för sina barn, bara därför att det finnsde som trots att de förvärvsarbetar inte frågar efter barnomsorg. Det är judetta han säger när han i svaret skriver att "t.ex. sjukvårdsanställda ochjordbrukare gör värdefulla samhällsinsatser som de svarar föromsorgen om sina egna barn". Hur kan man svara något sådant? För nog harväl sjukvårdsanställda och jordbrukare rätt till barnomsorg för sina barn? Hurkan en hel yrkesgrupp tillåtas diskrimineras på det sätt som sker meddagbarnvårdarna? Vem har t.ex. ifrågasatt att annan personal inom barnomsorgenhar rätt till barnomsorg för sina barn? De får t.o.m. ha sina barn på detdaghem där de själva arbetar, och ingen ifrågasätter kommunernas rätt att fåstatsbidrag även för de barnen. Det här är något djupt orättfärdigt, och detborde prövas av . Observera att jag har tagit upp frågan omdagbarnvår-darnas rätt till barnomsorg, inte frågan om huruvida denrätten också skall gälla om dagbarnvårdarna själva skall få sköta denna barnomsorg. När allt kommer omkring vet nog regeringen att full behovstäckninginom barnomsorgen inte kommer att uppnås 1991, såsom statsministern irealiteten har sagt. Men att måste hållaskenet uppe för att slippa släppa fram andra barnomsorgsformer, särskilt somhan vet att trycket på detta, inte minst inom hans eget parti, är mycket stort. 1989/90:50 12januari 1990 Svarpå interpellationer och fråga 12 DANIELTARSCHYS (fp): Jag vill försttacka för svaret och önska god fortsättning på det nya året. Detär en förbluffande syn på motivationen i arbetslivet som regeringen hävdanRegeringen har en ensidig syn som innebär att företagare arbetar för att tjänapengar, medan däremot löntagare arbetar för att göra goda gärningar Jag uppfattningen att både företagare och löntagare har blandade motiv när dearbetan De har både ett legitimt intresse av att försörja sig, därför arbetarde, men de försöker också genom sitt arbete göra nytta och skapa ett bättresamhälle. Om man har denna uppfattning, kan man tycka att det utförs hederligtarbete både i företag och i den offentUga sektorn. Det egenartade medregeringens syn på vården är att den accepterar enskilda företag, enskildayrkesutövare, inom de flesta formerna av vård. Visserligen försöker regeringenlägga en del krokben inom tandvården, sjukvården och sjukgymnastiken genomDagmaravtalet, men den accepterar ändå att sjukförsäkringens pengar går tillprivat sjukvård, privat tandvård och privat sjukgymnastik. Det finns även inomomsorgsvården en betydande privat sekton Det finns inom familjevården och inomvården av barn med problem en ganska stor privat sekton Jag tror rent av attflertalet av de barn som omhändertas för samhällsvård vårdas i enskildafosterhem. Det är mot denna bakgrund som jag undrar hur det kommer sig attregeringen, när den accepterar en liten enskild sektor inom alla dessavårdområden, har en helt annan uppfattning när det handlar om barnomsorg. Närsvaga och utsatta bam som omhändertas för samhällsvård kan vårdas av enskilda,varför kan då inte friska barn vårdas av enskilda inom privat barnomsorg? Dettycker jag att skall förklara för oss, därför att det är heltobegripligt. Sedantycker jag att det är litet sorgligt att regeringen ständigt försöker tänja ochförvränga innebörden beslut. Det har funnits flera exempeltidigare. I årets budget försöker regeringen rucka på tidsplanen. När 1985 årsbeslut fattades sades det att denna rätt till barnomsorg för alla barn skullevara förverkligad 1991. Det talades i propositionen om att detta skulle skefro.m. säger regeringen i årets budget att målet skall vara uppnått ioch med utgången av 1991. Detta innebär att regeringen försöker genomdriva enförändring av tidsschemat. En annan förvrängning är att regeringen försökerfrånta vissa föräldrar denna rätt till barnomsorg. 1985 tillerkändes allaföräldrar denna rätt. Det var ett alldeles klart riksdagsbeslut som innebar atträtten skulle tillkomma alla de barn vilkas föräldrar förvärvsarbetar Nuförsöker regeringen införa en distinktion mellan olika typer av barnomsorg. är mer pedagogisk och en del är mer tillsynsorienterad. 1989/90:50 12januari 1990 Svarpå interpellationer och fråga denna mertillsynsorienterade barnomsorg skall plötsligt inte tillkomma vissayrkesgrupper Utöver dagbarnvårdare skall, enligt , ävensjukhuspersonal och jordbrukare kunna ta hand om sina barn när de arbetar Jaghar inte sett en mängd barn på sjukhusen. Inte tror jag att det vore bra för svensksjukvård om stora skockar av barn skulle följa med sjukvårdspersonalen tilljobbet. Jag tycker, med förlov sagt, att det är en befängd tanke att utpekavissa grupper och säga att dessa grupper inte har rätt till barnomsorg, därföratt de kan ha med sig sina barn till jobbet. Det är i varje fall en klarförändring av beslut, som innebar att alla barn skulle ha dennarätt. Detmest förbluffande är att när man försöker hävda denna rätt, som riksdagenfastslog 1985, åtminstone socialdemokraterna och , då säger att man favoriserar vissa grupper Jag är helt förbluffad av ettsådant omdöme. Alla barn och alla föräldrar skall ha denna rätt. Det är denståndpunkt vi har , och det är den ståndpunkt som vi hade 1985, och det ärden ståndpunkt som socialdemokraterna hade 1985. Det är socialdemokraterna somhar ändrat sig, det är socialdemokraterna som försöker rucka på tidsschemat,och det är socialdemokraterna som försöker diskriminera vissa yrkesgruppen 13 (); Efter att ha tagit del av svar undrar jag för vembarnomsorgen är avsedd. Den frågan är verkligen högaktuell . Ingen kan påståatt regeringens företrädare ger särskilt entydiga svar på frågan om hur detegentligen förhåller sig med löftet om barnomsorg till alla 1991. Statsrådethar inte med ett ord vare sig dementerat eller bejakat statsministernsuttalande om att löftet egentligen bara är en målsättning. Med en omfattandesifferexercis har statsrådet i sitt interpellationssvar lyckats trolla bort enså stor del av barnomsorgskön att den resterande delen motsvarar dengenomsnittliga utbyggnaden. Det är ju viktigt för svenska folket att få reda påvad som gäller i fråga om socialdemokratiska vallöften. Många människorsvardag är beroende av detta. svarar inte på frågan omregeringen är beredd att revidera målet om detta inte kan uppnås. Statsministernär tydligen beredd att ändra målsättningen. Är överens medstatsministern om detta? En annan fråga som inte heller kan anses vara besvaradär följande; Om målet inte kan uppnås, är regeringen då beredd att låtastatsbidrag utgå till bamomsorg som bedrivs i enskild regi? Svaret på denfrågan utgörs endast av ett citat från en proposition , ett citat somhar använts åtskilliga gånger här i . Svaretvittnar om genuint ointresse från både när det gällermänniskors önskemål och andra idéer än dem som ryms inom den socialdemokratiskaideologin. Det är en underlig värld vi lever i. I andra länder faller desocialistiska doktrinerna. Men i gör socialdemokraterna allt för attbevara dem och därmed också statens monopol på vårdservice. Det är jumonopolsituationen som skapar köer och brist på valmöjligheten Och det är judetta som utmärker barnomsorgen i vårt land. Nog måste väl ändå att det är bättre med privata alternativ som ger ett till- skott avbarnomsorgsplatser än att tvinga föräldrar att sluta sina arbeten på grund avatt kommunerna inte kan erbjuda det som efterfrågas. Jagtror inte alls att förskollärare eller annan kvalificerad personal plötsligtskulle bli profithungriga lycksökare om de fick möjlighet att öppna eget. BengtLindqvist har inte särskilt mycket förtroende för människor som haryrkeskunskap och engagemang. Vågar inte statsrådet utsätta den kommunalabarnomsorgen för konkurrens? Varför förmena förskollärare rätten att öppna egetoch därmed kanske locka tillbaka dem som har gått över till annan verksamhet?Det måste väl ändå vara ett bra sätt att visa förtroende för dem som arbetarinom barnomsorgen. Vet inte om att personal står i kö för attfå arbeta med de privata alternativ som trots allt finns? Tillsist måste även jag få uttrycka min häpnad över det svar som , närmare bestämt över det som står på s. 6 i vad gäller rätten till barnomsorg.Därhar namngett dagbarnvårdare och jordbrukare. Där anges attorsaken till att dagbarnvårdares egna barn inte får räknas in i underlaget förstatsbidrag är att de då skulle favoriseras ekonomiskt. Vet om vilka som favoriseras? Jo, det är de som lyckas få en plats inomkommunal barnomsorg. De får en subvention med ungefär 60.000 kn , medanandra, de nämnda dagbarnvårdarna och jordbrukarna, inte får ett öre av statenmen ändå får vara med och betala. Det är på grund av sådana orättvisor som viarbetar för ett utbyggt vårdnadsbidrag. Jag förväntar mig ett svar av på hur det blir medsocialdemokraternas löfte om barnomsorg till alla och hur det blir medriksdagens beslut som vi har fattat. Vad skaU svenska folket lita på, det somstatsminstern har sagt eller det som har presenterat här i dagutan att egentligen säga vare sig det ena eller det andra? 1989/90:50 12januari 1990 Svarpå interpellationer och fråga 14 BERITHERIKSSON (vpk); Lagstadgad rätttill en plats i förskolan gäller alla 6-åringar och vissa andra yngrebarn - exempelvis de barn som av fysiska, psykiska eller andra skäl behöversärskilt stöd för sin utveckling - samt 5-åringar i glesbygd som inte kan deltai förskoleverksamhet . Den lagen fick vi 1975 - efter beslutetom rätt till skola för alla barn. har det gått till, och vi har ännuinte lagstadgat om att denna självklara rättighet skall gälla för alla barn. Sedantill personalsituationen inom barnomsorgen.