prot · GD0912 · 1989-12-31 00:00:00 — Det är bara att dra den slutsatsen att ni igrunden inte är speciellt intresserade av jämställdhetsfrågor. Det visar ocksåvårdnadsbidraget, som innebär att kvinnofällor byggs in i systemet. Det är erafundamentala principer - det är lika bra att slå fast det. Tredjevice talmannen anmälde att anhållit att till protokollet fäantecknat att hon inte ägde rätt till ytterligare replik. betänkande om jämställdhet behandlas tolv motionerfrån den allmänna motionstiden i början av detta år. Det berörjämställdhetsarbetets organisation, kvinnorna på arbetsmarknaden, kvinnorsinflytande på olika samhällsområden och statens ansvar som arbetsgivare. Deflesta motionsyrkanden som har behandlats är i stort lika dem som utskottetbehandlade i anslutning till regeringens proposition om jämställdhetspolitikeninför , I den redovisades en femårig handlingsplan som koncentreradestill i första hand fem områden: * Kvinnornas roll i ekonomin. * Jämställdhet mellan kvinnor ochmän på arbetsmarknaden. * Utbildningsfrågan ijämställdhetsperspektivet. * Familjepolitik förjämställdhet. * Kvinnors inflytande isamhället. 2 protokoll 1989/90:12 Planen är uppbyggd så att nuläget först beskrivs för varjeavsnitt, och därefter ställs konkreta mål upp. De följs i sin tur av enredovisning av åtgärder som skall vidtas. såg positivt på den föreslagnaplanen, som omfattar och ställde sig bakom den. Det blev ocksåriksdagens beslut . Det är viktigt att påpeka det med anledning avden debatt .som har förts. Regeringens femåriga handlingsplan innebar en ytterligareutvidgning av insatserna för jämställdhet mellan kvinnor och män. Det gällerframför allt på arbetslivets område. Frågor som berör arbetsmiljöarbetetsorganisation, anställningstrygghet och medbestämmande behandlas mer utförligtur jämställdhetssynpunkt . Detta breda anslag på arbetslivetsområde är viktigt, eftersom det berör de stora grupperna kvinnor påarbetsmarknaden. Jämställdhetsdebatten tenderar alltför ofta att bara handla omfrågor som berör en begränsad grupp av välutbildade kvinnor, medan den storagruppen kvinnor lämnas utanför. Det är just för dessa stora grupper som detunga insatserna måste göras om vi skall få ökad jämställdhet mellan kvinnoroch män. gjjjjdenallmänna debatten, när de långsiktiga målen för jämställdhet diskuteras,förefaller det råda bred enighet, vilket naturligtvis är bra. Men försdiskussionen litet djupare, märker man att det förekommer olikauttolkningar av jämställdhetsinålet. Ännu mera skiljer sig uppfattningarna när man skall ta ställningtill medlen, dvs. de konkreta åtgärderna. Här blir det fråga om att väljaolika lösningar och prioritera olika insatser. Vårdnadsbidrag kontraföräldraförsäkring är ett bra exempel på detta. Jämställdhet enligt socialdemokratisk uppfattning innebäratt alla kvinnor och män skall ha samma rättigheter, skyldigheter ochmöjligheter på alla väsentliga områden i livet. Var och en skall ha möjlighetatt få ett arbete som ger en sådan lön att man kan klara sin egen försörjning.Kvinnor och män skall dela familjeansvaret när det gäller barn och hemarbete,och båda skall ha möjlighet att engagera sig politiskt, fackligt och i andrasammanslutningar som berör arbete och samhälle. 1 ett jämställt samhälle måste också arbets- och maktfördelningenmellan kvinnor och män vara jämlik. Jämställdhetspolitiken syftar, enligt socialdemokratiskuppfattning, till att minska skillnaderna mellan kvinnor och män påsamhällslivets alla områden och - det är viktigt - att minska de ekonomiska ochsociala skillnaderna mellan olika kvinnor. Jämställdhetspolitiken måste därförligga i linje med den allmänna politiken för ökad jämlikhet i samhället. För oss socialdemokrater är det viktigt attjämlikhetsfrågorna drivs så att en utjämning nås mellan olikakvinnogrupper. Skillnaderna mellan en socialdemokratisk och en borgerligjämställdhetspolitik är att de åtgärder vi föreslår också skall syfta till attminska klasskillnaderna i samhället. Ingen av de borgerliga företrädarna berör dessa frågor i sinaanföranden, och inget av de förslag som de framför har detta syfte. Frågor somberör utjämning av skillnader mellan olika kvinnogrupper är för deborgerliga partierna av underordnad betydelse.Ingen har nämnt kraven på ökadjämlikhet och utjämning mellan olika kvinnogrupper,Man talar ofta - med storinlevelse - om kravet pä jämställdhet mellan kvinnor och män, men aldrig om attjämställdhet också skall innebära en utjämning mellan olika grupper i samhället. Det är viktigt att konstatera, att utan krav på socialutjämning - jämlikhet - blir jämställdhetskravet bara ett krav på jämställdhetmellan kvinnor och män på olika nivåer i samhället, dvs, inom olika socialagrupper, men inte mellan dem,En sådan jämställdhetspolitik kommer snarare attvidga klasskillnaderna än att utjämna dem. Vi får en jämställdhetspolitik förvälbärgade, en för mellanskiktet och längst ned en förde lågavlönade,Då skulledet s,k, tvätredjedelssamhället framstå i all sin tydlighet. Jag tror att det är här som vattendelaren går mellan deborgerliga kraven på jämställdhet och socialdemokratins krav på attjäinställdhetspolitiken också skall innehålla insatser för ökad utjämning isamhället. Socialdemokratins jämställdhetsinål sträcker sig betydligt längreän de borgerliga idéerna om jämställdhet och är därför svårare att uppnå.Socialdemokratins mål ställer krav på en helt annan fördelning av samhälletsresurser än den vi har . Grunden för en framgångsrik jämställdhetspolitik är denallmänna politik som förs i samhället. En ekonomisk politik som syftar till attskapa resurser som kommer alla till del har större förutsättningar att lyckasmed jämställdhetsarbetet än den ekonomiska politik som säger sig främst stödjade s.k. välståndsbildande grupperna. Med andra ord; de nyliberala tongångarna,som hörts från de borgerliga partierna , är inte ägnade attbilda underlag för en jämställdhetspolitik som kommer alla kvinnor till del. Socialdemokratin har prioriterat full sysselsättning i denekonomiska politiken. Vi har den lägsta arbetslösheten ivästvärlden-under 2% -medan många av dessa länders arbetslöshet ligger pä 10 %och mer. Den aktiva arbetsmarknadspolitiken, som har kritiserats av deborgeriiga partierna, har bildat en av grundpelarna för vårtjämställdhetsarbete. Utbyggnaden av den offentliga sektorn - där motståndetfrån de borgerliga partierna varit stort - är en annan viktig del. Utan offentlig sektor som svarar för barnomsorg, äldreomsorg, sjukvård,utbildning m,m, skulle vi inte ha nått så långt som vi har gjort ijämställdhetsarbetet. Dessutom har detta inneburit att mänga kvinnor funnitarbete i denna sektor på arbetsmarknaden. kräver de borgerliga partierna privatisering inom olikaområden. Vad kan det innebära? Ja, skall barnomsorg, vård och utbildning drivasi privat regi och med krav på vinst - ja, för många med vinstmaximering - måstedet betyda antingen högre avgifter eller sänkning av kvaliteten. Förvissa välbärgadegrupper betyder detta inte så mycket. De kommer att ha råd med kostnadsökningen.Men vad kommer det att betyda för de svagare grupperna i samhället, som intehar råd med privata lösningar där den s.k. marknaden skall sätta priset. De fåravstå, och det betyder naturligtvis ökade klasskillnader i samhället, vilketslår hårdast just mot kvinnorna. Tryggheten för barnen i samhället skulleockså försämras. Alla föräldrar skulle inte längre kunna litapå att deras barn får vara i en trygg och utvecklande miljö medan de självaförvärvsarbetar eller studerar. Liknande svårigheter skulle också uppstå på äldreomsorgensområde. Det ökade antalet människor i hög ålder kommer att kräva ökat behov avvärd och service. Om vi drar ner landstingens och kommunernas resurser, som deborgerliga partierna vill, kommer det i sin tur att krävas större insatser avanhöriga. De måste ställa upp. Det kommer med nuvarande arbetsfördelning attframför allt drabba de kvinnor som förvärvsarbetar eller önskar att göra det.Välbeställda grupper kommer naturligtvis att ha råd att klara dessa vårdinsatserpå annat sätt. Vid litet närmare eftertanke tror jag att detta är en utvecklingsom ingen vill ha - framför allt inte kvinnorna. Vi socialdemokrater hävdar att det urjämställdhetssynpunkt är viktigt att slå vakt om en god barnomsorg och en godäldreomsorg som kommer alla tilldel. Utbildningen tillhör också de strategiska intressen somunderlättar jämställdhetsarbetet. Även här har socialdemokraterna möttmotstånd. Det gäller framför allt när vi hävdat att även utbildningen måste sessom en viktig fördelningspolitisk fråga. Den kraftiga utbildningsexpansionenhar betytt att tidigare skillnader mellan kvinnor och män i allmänutbildningsnivå har utjämnats. Det är i detta breda perspektiv visocialdemokrater vill föra ut jämställdhetsarbetet. Endast om vi ser tillhelheten i politiken kan vi skapa jämställdhet mellan alla kvinnor och män. Jäinställdhetspolitiken skall vara generell, för attanvända en term från socialförsäkringen. Vad jag menar är att den måste vara såutformad att den kan nå alla medborgare. Det har vi i det här landet lyckatsmed på många områden, och det måste därför också gälla förjämställdhetsarbetet. Klarar vi exempelvis inte att föra en ekonomisk politiksom upprätthåller den fulla sysselsättningen minskar drastiskt möjligheternaatt driva en aktiv jämställdhetspolitik. Jag tror inte heller att några kvinnor hoppas på att vifår fler jobb till dem om vi privatiserar barnomsorg, vård och utbildning. Detär därför viktigt i denna debatt om jämställdhetspolitiken att erinra deborgerliga företrädarna om de förslag de lagt pä olika samhällsområden. De ärofta sä utformade, att om ni skulle få igenom era förslag skulle de drabbajämställdhetsarbetet för stora grupper av kvinnor, Nyliberala tankegångar som borgerligheten ofta för tilltorgs löser inte jämställdhetsfrågorna för de svagare kvinnogrupperna isamhället. Vi behöver bara se oss omkring i västvärlden, där dessa idéer haftfotfäste, så vet vi att den aktiva jämställdhetspolitiken är något heltfrämmande i dessa länder. Även om jämställdheten har ökat i vårt landfinns det stora kvarstående brister. Vår arbetsmarknad är starkt könsuppdelad.Det gäller branscher, befattningsnivåer och yrkesområden samt även ifråga omarbetstider. Kvinnor drabbas mer än män av ofrivilligt deltidsarbete. De finnsi läg-löneyrkena, ofta med osjälvständiga, monotona och ensidiga arbeten. Ensidiga repetitiva arbeten inom industrin och ivårdyrkena gör att kvinnor drabbas av arbetsskador, framför allt irörelseorganen. Kvinnor löper, enligt tillgänglig statistik, större risk än mänatt drabbas av belastningsskador, medan övriga arbetsskador och arbetsjukdomardrabbar män hårdare. Anställningstryggheten visar också på olikheter. Flerkvinnor än män har tidsbegränsade anställningar. Regionala skillnader iarbetslivsdeltagande drabbar i huvudsak kvinnorna. Den jämställdhetsplan som regeringen lade fram förraåret, och som godkände, har ett brett grepp på dessa frågor. Det ärdärför naturligt att utskottet i sitt betänkande hänvisar till denhandlingsplanen när det gäller motioner som berör dessa och angränsande frågor. När det gäller jämställdhetsarbetets organisation för deborgerliga partierna på nytt fram förslaget om en parlamentariskjämställdhetskommitté. Det förslaget belyser, tycker jag, på ett utmärkt sättoenigheten mer än enigheten inom det borgerliga lägret ijämställdhetsfrågorna. Under de borgerliga regeringsåren användes denparlamentariska kommittén till att bevaka varandra, så att ingen "skarpipor i vassen" på den andres bekostnad. Motivet torde vara detsamma . vidhåller därför sin tidigareredovisade uppfattning att inrättande av ännu ett organ med parlamentariskförankring inte skulle innebära någon förbättring avjämställdhetsorganisationen. När det gäller uppföljning av jämställdhetsarbetet, somnågra motioner tar upp, redovisar utskottet vad som görs i dessa frågor. Några motioner från borgerligt håll hävdar att denoffentliga sektorn skulle förhindra framväxten av nya företag och att dettaskulle drabba kvinnorna. Utskottet konstaterar att offentlig verksamhet intetycks spela någon avgörande roll vad gäller framväxten av nya företag drivna avkvinnor. Tillgängliga uppgifter som redovisas i betänkandet, talar för att denkvinnliga företagsamheten är på stark frammarsch, framför allt i orter därkvinnor har svårt att få arbete. Dessutom föreslår nu jämställdhetsininisternytterligare medel för att stimulera just det kvinnliga företagandet. m.fl. tar upp kraven på förbättringarav arbetsorganisationen på det statliga och kommunala området och framhållerliksom motionärerna från vpk och att staten bör vara föregångare.Utskottet delar denna uppfattning och redovisar en rad åtgärder som vidtagitsi detta syfte, som man betonar att det också är fråga om arbetsmarknadensparters ansvar och att frågorna kan behandlas förhandlingsvägen. När det gäller motioner som berör kvinnors inflytande ochökad kvinnorepresentation i styrelser och kommittéer hänvisar utskottet tillregeringens handlingsplan, som godkändes av . Enligt dennabör kvinnorepresentationen 1992 ha ökat till i statliga organ och 1995till . Av årets budgetproposition framgår att kvinnorepresentationen mellan1986 och 1988 har ökat från till . Kan vi behålla denna ökningstaktbör de av godkända målen vara uppnådda före de angivnatidsperiodernas utgång. Avslutningsvis, herr talman, vill jag göra samma kommentarsom jag gjorde i förra årets debatt. Jag konstaterar att det inte finns någongemensam borgerlig uppfattning om hur jämställdhetsarbetet skall bedrivas. Niär splittrade här som på andra områden. Det är viktigt - inte minst för kvinnor - attupplysa om detta. Från en borgerlig regering kan man inte vänta sig en samladinsats i jämställdhetsarbetet. Det är där mer som skiljer än som förenar.Jämställdhets- arbetetskulle komma att dras i långbänk, för att använda en välkänd term från denborgerliga regeringsperioden. Men tillsammans med socialdemokratin har ni möjligheter -varje parti för sig - att aktivt medverka i jämställdhetsarbetet. Då slipper niockså den inre trätan som ofta förlamar. Framför allt - och det bör betonas -behöver vi alla goda krafter för att skapa jämställdhet mellan kvinnor och män. Med detta yrkar jag bifall tillarbetsmarknadsutskottets hemställan i dess betänkande om jämställdhet ochavslag på samtliga motioner och reservationer. I (); slutade sitt anförande med atttala om att det behövs gemensamma krafter för ett bättre jämställdhetsarbete.Och så säger han att vi kräver en parlamentarisk jämställdhetskommitté men attdet inte finns någon anledning att ha en sådan, för där får vi bara bevaka varandraoch bekämpa varandra. Det är just för att vi anser att socialdemokraterna inteär tillräckligt starka för att ensamma driva jämställdhetspolitiken som vi villha en parlamentarisk jämställdhetskoinmitté. Sedan vill jag fråga vad han menar med attvi från borgerlighetens sida inte med vår jämställdhetspolitik skulle drivajämlikhetskravet. Jag ägnade halva mitt anförande åt att tala om vikten av attde traditionella kvinnojobben verkligen blir uppvärderade, sadeinte ett ord om hur han egentligen ser på vårt krav på ettarbetsvärderingsinstrument, som skulle vara ett sätt att verkligen se till attkvinnojobben blev uppvärderade. Var står egentligen socialdemokraterna när detgäller kravet på ett arbetsvärderingsinstrument? Och vad vill man egentligenmed lika lön för likvärdigt arbete? Vad gör man? Vi vill se resultat. Det var ju bra att vi fick ett klart besked från GustavPersson om att han inte står på sida när det gäller entänkbar privatisering av t,ex, barnomsorgen. Det är naturligtvis sorgligt i sakatt har en annan uppfattning, men det är ju bara ett exempel päden interna debatten hos socialdemokraterna. bedrövligt om GustavPerssons linje skulle vinna seger, är det bara möjligt för dem som har det gott ställtatt välja privat omsorg. Men skulle man fä lika statsbidragsbestämmelser pä denprivata sidan och på den offentliga när det gäller barnomsorgen, så skulle jualla få möjlighet till barnomsorg. Tycker inte att det är ganskavansinnigt att t,ex, min syster, som är utbildad förskollärare, inte kan fåmöjlighet att starta ett privat dagis? Hon kan i stället ägna sig åt att drivaen affär. Det är ju ett fruktansvärt slöseri att så många utbildadeförskollärare ägnar sig åt annat än vad de är utbildade för, eftersom dekänner att de hellre skulle vilja jobba inom privat verksamhet än inomkommunal. talade här om att vi från den borgerligasidan föreslagit neddragningar hos kommuner och landsting. Det är icke så,! Man måste hålla sig till sanningen när man debatterar. Sedan tycker jag ändå att det vore intressant att höra vadGustav egentligen menar när han framhåller att staten skall varaföregångare. Det enda socialdemokraterna här säger är att man inte skall ha enenkönad för- samlingnär det gäller de statliga styrelser som man själv har möjlighet att Prot.1989/90:12 tillsätta. Det är väl ändå en för låg målsättning, !Varför har man inte när det gäller ökad kvinnlig representationi de organ man själv kan tillsätta inom socialdemokratin samma tidsbestämda målsom man kräver att andra skall ha? (vpk); Jag skulle också vilja säga litet om det härresonemanget att om en del jämställdhetskrav går igenom, kommer det att ipraktiken innebära att jämställdheten minskar. Delvis håller jag med GustavPersson. Jag tror att det är alldeles riktigt när det gäller familjepolitikenoch vårdnadsbidragen, som jag var inne på i mitt tidigare inlägg. Jag tycker att det skorrar litet illa när man förklararvarför regeringen förhåller sig så passiv, nämligen att man måste minskaskillnaderna mellan de sociala klasserna innan man över huvud taget genomförnågra jämställdhetsreformer, för annars skulle de kanske komma fel kvinnor tillgodo. Jag uppfattar det som ett svepskäl när regeringen inte vill göranågonting, när socialdemokraterna förhåller sig så passiva. I de förslag som vi från vpk har lagt fram ärjämställdhetskraven direkt inriktade på kvinnor som har minst att sägatill om - lågavlönade kvinnor, kvinnor inom offentlig sektor, arbetslösakvinnor osv. Det är klart för-delningspolitiskt riktade jämställdhetskrav. Jagkan inte förstå varför socialdemokraterna inte kan ställa upp på det. I slutet av sitt anförande efterlyste , för han ville inte att de här frågorna skulle dras i långbänk. Ja,bifall de motioner som vpk har väckt, så kan vi ju faktiskt komma några steg påvägen! När det gäller frågan om att staten skall varaföregångare, säger att detta är en fråga för arbetsmarknadensparter, och det kan inte vi göra någonting åt. Men är det ju faktiskt så attstaten är arbetsgivare i många fall och att statens olika organ och statensbyråkrati i form av t.ex, av departement skulle kunna vara föregångare i enhelt annan utsträckning än vad som är fallet. Jag tog EG-frågan och EG-administrationen som ett exempeldär den manliga dominansen är total. Där skulle väl regeringen ha kunnat föregåmed mycket gott exempel - satt in kvinnor på en mängd poster och framför alltundvikit att undervärdera de sociala frågorna. 1 t.ex, skattepolitiken, där ju regeringen är mycket drivande, ärvågmästare och är den som så att säga bestämmer hur skutan skall gå, finns detalla möjligheter att luta sig mot partier där man förespråkar både jämlikhetoch en fördelningspolitiskt riktig inriktning, nämligen mer makt åt de kvinnorsom ingen makt har. Jag tror att det finns en hel del kvinnor somklarar sig alldeles utmärkt, därför att de av olika skäl redan har ganskamycket att säga till om. talade ganska intressant om deborgerligas nyliberala värderingar och deras inflytande på jämställdhetsarbetet.Han sade också några ord om jämställdhetens bedrövliga tillstånd i västvärlden. och jagförmodar att han menade tillståndet inom EG. Då är det märkligt att mansamtidigt arbetar så flitigt för att anpassa oss till detta EG med dess dåligajämställdhet. Vi arbetar ju i flitigt med att förändra vårtskattesystem, för att anpassa det till EG. Det innebär bl.a. att vi enligtförslagen skall sänka marginalskatterna kraftigt och gynna dem som tjänarmycket pengar. Och de som har låga inkomster skall då jobba hårdare för attkunna klara sin ekonomi. Enligt skatteförslagen skall ju boendekostnaderna ökamed , och momsen skall breddas till nästan allt upptänkligt -persontransporter, energi och tjänster. Det gör alltså att de som har detknapert i samhället måste jobba mer för att kunna klara sig. Det är detta somkallas utbudspolitik, och det är detta som kallas de dynamiska effekterna. Det här svär ju helt mot de gamla tankarna att man skulleverka för sex timmars arbetsdag, för att därigenom öka jämställdheten, ge mänoch kvinnor möjlighet att tillsammans arbeta inom familjens ram. Jag har mycket svårt att förstå att detta står i samklangmed god socialdemokratisk politik på det sociala området sedan många årtillbaka. Därför skulle jag vilja veta vad det är som har gjort att svensksocialdemokrati så fullständigt har vänt pä klacken, från att bry sig ommänniskorna socialt till att nu se till att jaga ut människor i hårdare,intensivare arbeten och därigenom öka förslitningsskadorna osv. - för att gede människor som redan har bra betalt mycket mer pengar. EG-arbetet är ett stort bekymmer. Många viktiga beslut omSveriges förhållanden tycks ju fattas bakom stängda dörrar avregeringsmedlemmar och beslutsfattare inom näringsliv och fackföreningsrörelse.De demokratiska möjligheterna att se och följa vad som händer inom detta områdeär helt uteslutna. Man släpper ju inte ut några papper och allt hemlighålls. Det måste också vara en demokratiskt viktig uppgift försocialdemokratin att verkligen tala om för svenska folket vad som står inföross i dessa frågor. Vi kan ju inte hemlighålla vår framtid. Jag ärutomordentligt oroad över de långsiktiga konsekvenserna av detta idogaanpassningsarbete till EG. Detta gäller främst de sociala frågorna, som ärakuta i och där bilden håller på att förändras helt och hållet. Jagvill gärna ha ett svar från någon socialdemokrat . Jag börjar med ett citat, och jag ber frånbörjan om ursäkt för ordalydelsen; "Jag skiter i vad ". Det är den socialdemokratiska välfärdsaposteln iMalmö som har sagt detta, apropå just barnomsorgsfrågornas lösning när detgäller t.ex. Uppsalamodellen och andra alternativa barnomsorgslösningar, är inte ensam om sitt ställningstagande,om man får tro vad tidningarna har skrivit om hans rådgivare ifinansdepartementet . Som pappa till och upptäckte hanatt den barnomsorg som socialdemokraterna erbjuder inte var sä bra. I enartikel har han sagt "släpp daghemmen fria". Det är nog så talande omatt man inom socialdemokratin håller på att tänka om. Men vi kan förstå attGustav inte har börjat tänka i den riktningen. privatiseringoch alternativ naturligtvis innebär högre avgifter och sänkt kvalitet. Låt mig då erinra om det förslag som socialdemokraternastår i beredskap att genomföra när det gäller pensionerna. Enligt vad som harsports kan det innebära höjningar av pensionspremierna , ellermotsvarande sänkning av nivån för försäkringstagarna, Det kommerkanske inte att hjälpa kvinnorna så mycket. Det är onekligen så att majoritetenav dem som har tagit privata pensionsförsäkringar pä senare år är kvinnor. har sagt att det är bara höginkomsttagarnasom har råd med pensionsförsäkringar och inte låginkomsttagarna. Men gällerdet alltså barnomsorgen. Vi kan också omsätta den på pensionsförsäkringarna. av dem som har tagit dessa försäkringar har inkomster på . Lösningen för är tydligen att man skallställa grupp mot grupp på traditionellt sätt och hetsa dem mot varandra för attkunna fortsätta att sitta vid makten och styra. Jag tycker inte att det främjarjämställdhetsarbetet i . KERSTIJOHANSSON (c); sade att socialdemokraternahar prioriterat full sysselsättning och att vi har låg arbetslöshet i vårtland. Men det är fråga om genomsnittet. Vi får inte glömma att det finns mångakommuner som har stor arbetslöshet främst bland kvinnor och ungdomar. Mångatvingas då att flytta.