prot · GD09138 · 1989-12-31 00:00:00 — har den kraftigaste försämringen skett inom de fyra kommunersom man i propositionen föreslagit skall tillhöra stödområde 2. Dessa fyrakommuner har var och en sina särskilda skäl som talar för att de skall hörafill samma stödområde som resten av inlandet. Bjurholmär minsta kommun med ett invånarantal på 2 990 - det är inte mångamänniskor. minskade befolkningen dessutom . Nästanen tredjedel av de 3 000 personerna är . Man har ensysselsättningsutveckling som är den näst sämsta i hela . Om inte detskall kvalificera för att tillhöra stödområde 1 vet inte jag vad som skullegöra det! Vindelnhar visat upp länets högsta eller näst högstafödelseunderskott, och genomsnittet för åren 19831989 är minus 31 personer perår Norsjöhar förutom samma problem som och också det problemet att manhar ett mycket stort kvinnounderskott. Lyckseleär den av dessa fyra kommuner som inte uppvisar lika dystra siffror som de treövriga, men är den enda staden i inland. måstefå en chans att utvecklas till ett regionalt centrum. ligger centraltoch är något av en knutpunkt för länet. Det är lätt att komma till Lyckselefrån alla delar av . Med en placering i stödområde 1 skulleLycksele kunna medverka till att koncentrafionen till kuststäderna minskade. Jag yrkar somsagt bifall fill reservationerna 160 och 162. Denandra stora bristen är, som jag tidigare nämnde, avsaknaden av kvinnoperspektivi det regionalpolitiska tänkandet. Mankan se det i redovisningen av det regionalpolitiska stödet . avstödet har gått till verkstadsindustrin och trävambranschen, där det inte finnsmånga kvinnor. Mankan se det i redovisningen av statistik över befolkningsutveckUngen. Man harfakfiskt missat att det är kvinnorna som har flyttat från landsbygd ochglesbygd. Det är inte förrän som man har analyserat befolkningssiffrornaHtet mer noggrant och sett att det är kvinnorna som flyttar. Ommålsättningen är att kvinnor skall ha likvärdig tillgång till arbete, service,kultur och fritid, som det står i betänkandet, måste man börja med att beskrivahela verkligheten. Manmissar också det faktum att merparten av kvinnorna arbetar inom den offentligasektorn. Hur tänker sig socialdemokraterna att kunna leva upp tillmålsättningen om likvärdig tillgång till arbete, service, kultur och frifid,när man inför kommunalt skattestopp, som kommer att bli ett storthinder för kommunerna att utveckla den offentliga sektorn? Jagmåste också säga att jag blir litet beklämd över vissa ledamöters förhållningssättfill kvinnor. Det talas om att stödja och hjälpa, och det är precis sammavälgörenhetsatfityd som man kan höra när det pratas om eller inlandet.Det är inte för att det är synd om kvinnorna som man skall satsa på dem. Det handlarom att se att kvinnorna diskrimineras, att se att vi har ett ojämlikt samhälle,där vi inte tar vara på den kraft, de erfarenheter och de kunskaper som kvinnorhar, och att se att regionalpolitiken hitfills har missat det. Kraven måsteställas utifrån den insikten. Vi i kommer aldrig att accepteraatt klass- och könsmässiga orättvisor ses som ett välgörenhetsproblem. Därförhar vi i vår motion med anledning av den regionalpoUtiska propositionenföreslagit en bred satsning på sex timmars arbetsdag för kvinnorna inomstödområdet. Vi vet att kvinnor vill ha sex timmars arbetsdag, och vi vet att detskulle skapa förutsättningar för fler kvinnor att söka sig till dessa områden,liksom det skulle skapa större förutsättningar för kommuner och landsting attinrätta heltidstjänster. Vi vet att det har gjorts försök, bl.a. i Kirunakommun, som givit mycket goda resultat. Man har fått minskade arbetsskador,man har åstadkommit större trivsel, och kvinnorna stannar kvar Vänsterpartiethar dessutom en rad andra förslag som särskilt skulle gynna kvinnorna, bl.a.ett särskilt glesbygdsstöd för barnomsorg på små orter och pålandsbygden och ett speciellt statsbidrag till länstrafiken i län med storaavstånd, för att skapa Ukvärdiga förutsättningar för de olika länstrafikbolagen. Viär också övertygade om att en sådan satsning på kvinnor är en bättre regionalpolifisksatsning än ytterligare anpassning fill den kapitalistiska marknadsekonomin,som förespråkas av moderater och folkpartister, liksom tyvärr i allt högre gradav regeringen. Jagmåste fillstå att jag har svårt att förstå hur man som västerbottniskriksdagsledamot kan förespråka den fria marknadsekonomin och tro att den kanlösa några problem. Valfrihet i borgerlig modell är ett vackert honnörsord,men det har knappast något med västerbottnisk verklighet att göra. Med det här vill jag säga att jag stöder de reservationer somvänsterpartiet står bakom, och alldeles särskilt stöder jag de reservafionersom gäller . 1989/90:138 11 juni1990 Anf.70 () replik: uttryckte sin förvåning över att man somvästerbottnisk riksdagsledamot kan tala om W marknadsekonomi och valfrihet. Vihar upplevt hur systemet i , med planekonomi och brist på valfrihet,fullständigt har fallit sönder Jag tycker att det talar sitt tydliga språk föratt vi även i skall arbeta för en fri marknadsekonomi och förmänniskors fria val. Anf.71 () replik: Det är bara det att jag har så väldigtsvårt att tro att det finns några fria marknadskrafter som skulle satsa påfriskolor och privata vårdcentraler och annat i t.ex. eller Bjurholm.Det blir en ojämlik situation. En rent kapitalistisk marknadsekonomi innebäratt kommer att utarmas. 72 ()replik: kanske inte känner till vårdhemmet som finns i Hällnässom drivs av . Det är ett exempel på att det finns enskilda vårdhemsom mycket väl kan ta hand om vårdtagare. Jag är övertygad om att vi bara omnågot år skall få se fler enskilda inifiativ då det gäller vårdhem och annanverksamhet. Anf.73 () replik: Jag undrar om tror att det skulle vara intressant för någonprivatläkare att etablera sig i t.ex. , där befolkningen är så litenoch till består av pensionärer Där finns inte underlag för det, och därförmåste det göras offentliga satsningar där man har ett demokratisk inflytandeoch där man kan garantera allas rätt och möjlighet till sjukvård och äldrevård. Talmannenanmälde att anhållit att till protokollet få antecknat att honinte ägde rätt till ytterligare replik. AnL74 (): Jag yrkar bifall till reservationerna 146, 155 och 157. Jag skall uppehållamig kring situationen i , eftersom den på ett sådant påtagligt sättillustrerar regionalpolitikens bankrutt. Låtoss titta något på situationen i . SAABs fabrik kommer att läggasner Är det så att inte säljer några bilar, behöver man naturligtvis intenågra delar från sin fabrik i heller. Det är inget konstigt med det,men det är en katastrof för bygden och en tragedi för 100-tals familjer Iår satsar kommun 2 milj.kr på det s.k. hemvändaråret. Men vad är detfolk skall vända hem till? Det finns alltså ingenting alls. Vad man behöver ochvad det blir är ett bortvändarår Dettaär situationen för dagen. Låt oss gå tillbaka och se hur det har varit under80-talet, och tänker jag citera ur betänkandet, s. 213, under rubrikenVästernorrlands län: "Befolkningen i länet har minskat med nästan 3 %under 1980-talet, från 268 000 till 260 000 personer Inte någon kommun harökat. Allra mest har minskat, både procentuellt och i absolutatal." Föratt få en illustration till hur utskottet hanterar den informationen - både den som gäller dagens akuta situation och historiken - citerar jag nu från s. 214: "Några kvantitativa eller kvalitativa bedömningsfaktorer som skulle motivera en fortsatt permanent inplacering i stödområde av Kram fors -- föreligger inte enligt utskottets mening." Vadär detta för analys? Det är ingen analys. Folk i som läser detta ärförtvivlade och rasande. För vilken annan ort i detta land skulle en permanentinplacering i stödområde vara mer motiverad? Detta är inget annat än ett hånoch kan heller icke uppfattas som något annat. Fören stund sedan hörde vi ett meningsutbyte om marknadsekonomi kontra låt osskalla det planekonomi. Marknadsekonomin kan aldrig lösa problem som Kramforskommun har . Riksdag och regering vill inte, trots att alla vet att detbara är massiva samhällssatsningar som kan påverka läget. Inte ens en permanentstödområdesinplacering är värt. Det här är naturligtvisnågonting som påverkar trovärdigheten hos stats- Folksom befinner sig i den situationen att de tvingas flytta och som faktiskt leveri den föreställningen att en viss makt utgår från folket i detta land finneratt så inte alls är fallet. Det är på andra håll än hos de folkvalda sombesluten fattas. Vilkaeffekter har sådana här situationer på folks möjligheter att akfivt ta del iett samhällsarbete? Att få människor att tro att de kan påverka sin situafionär en övermänsklig uppgift. Dentraditionella regionalpolitiken och marknadsekonomin har misslyckats ochexemplet är nog. Som medicin ordineras nu mera marknadsekonomi. Detär få, vare sig man är medicinskt kunnig eller ej, som tror att detta kan varaett recept som ger resultat. AnL75 (): Vissa delar av vårt land ingår i stödområden, därför att hela landetskall fungera på ett tillfredsställande sätt. Det finns geografiska ochmiljömässiga skillnader som gör att de delar som ingår i stödområdena har ensvag utveckling, beroende på omständigheter som inte kan påverkas utan extrainsatser Jämtlandslän är det enda av norrlandslänen som ligger i inlandet, och det ingår dessutomi stor utsträckning i fjällregionen. Det är ett glest befolkat län - trepersoner per kvadratkilometer, i t.o.m. en person perkvadratkilometer. Vi har ingen industritradition, för det är just den som ärunder utveckling, och det handlar då i största utsträckning om småföretag. Trotsdessa mycket speciella omständigheter har majoriteten i utskottet inte ansettatt skall tillhöra stödområde 1 utan undantagit en kil genomlänet upp mot fjällkedjan, som skär av just stödområde 1. Detmest anmärkningsvärda är kommun, som kommer att ingå i stödområde 2,medan angränsande kommuner återfinns i stödområde 1. Det hjälper inte att man ibetänkandet påpekar att skall prioriteras när det gäller de riktadestöden till företagen och att den högre bidragsprocenten skall gälla. Det ärinte främst bidrag som företagare efterfrågar, utan det är den10-procentiga sänkningen av arbetsgivaravgiften som har den största betydelsenför de befintliga företagen. Det är nämligen inom småföretagen som enutveckling skall kunna ske, och generella lättnader gynnar alla i regionen. Detfinns etableringar som är påtänkta i men som förmodligen inte kommerfill stånd på grund av att företagarna i stället slår sig ner i grannkommunen. AttBräcke på något sätt skulle ha ett försprång framför andra delar av länet pågrund av gynnsammare omständigheter förefaller mycket underligt, och det ärhelt obegripligt för oss som närmare känner länet. Ett större företag hartvingats lägga ner, och många blev då arbetslösa. samlar man krafterna föratt skapa ersättning för bortfallet och få till stånd nya etableringar Ibetänkandet tar inte utskottet heller upp några motiv för sitt ställningstagande. Vihar från moderat håll en reservation i vilken vi anser att bör ligga istadområde 1. Vi har tidigare i motioner påpekat att bör ligga istödområde A, enligt den gamla områdesindelningen. Man kan när det gäl- 1989/90:138 11 juni1990 lerstödområdestillhörighet sätta ett stort frågetecken även kring andra delar avlänet. Delar av och glesbygd återfinns inte i någotstödområde. I ett län som , med vidsträckta kommuner, är det storskillnad melan en kommuns tätort och glesbygd, speciellt när länet endast haren större tätort, som i fråga om . Lägger man karta överSkåne och uppåt sträcker den sig upp till och södra . Glesbygdenrunt Åre tätort, stödområde 2, har kommit i ett underligt konkurrensläge närdet t.ex. gäller turismen. utgörs av verklig glesbygd ifjällregionen. De små familjeföretagen där får ej del av den sänkning somtillkommer t. ex. . moderata reservationen 6 påpekar vi också att gränserna för stödområdena ivissa fall orsakar problem. Speciellt i finns det anledning attnoga pröva vilka gränser som skall gälla, står det i reservationen. Och det kanjag verkligen understryka. Detrimliga vore att hela länet skulle finnas i stödområde 1 med undantag av vissatätorter Detta har jag också framhållit i min motion. Det finns all anledningatt återkomma till detta även om man i betänkandet skriver attstödområdesindelningen inte bör ändras med korta tidsintervall. Mångaolika talare har tidigare i debatten påpekat att det gäller att se fillhelheten. och har tidigare påpekat att det ärmånga beslut utifrån olika sektorer som påverkar utvecklingsmöjligheterna iett glesbygdslän. Därför måste man se vilket resultat dessa beslut sammantagetger Detta vill jag verkligen understryka. Detär inte heller främst stödpengar som behövs utan avreglering och större frihetför regionerna att fatta egna beslut och att undanröja hinder för utvecklingen. Påonsdag har vi här i kammaren en mycket betydelsefull debatt som har storpåverkan på glesbygden, nämligen skattedebatten. Tyvärr finns det inslag därsom bromsar utvecklingen. Detgäller främst den ökade beskattningen, den s.k. momsbreddningen, som direktmotverkar den vinterturism som är så beroende av. Den nya skattenpå liftar och resor samt den höjda restaurangmomsen kommer att på ett drastisktsätt minska turistströmmarna till länet och även till andra turistlän. diskuterar vi regionalpolitik, och många talare pekar på de ökade anslagensom går till de utsatta regionerna. Det verkar minst sagt bakvänt att några dagarefteråt fatta beslut som går i motsatt riktning och som genom ökade kostnadermedför försämrade förutsättningar för de företag som man genom dagens beslutsäger sig gynna. Detallvarligaste är att det finns många beslut som är en följd av skatteomläggningenoch som är helt klart negativa för glesbygden. Låt mig ge endast några exempel: Beskattningenvid skogsavverkning ökar drastiskt genom en ny skatt, den s.k. grundavgiften. Försämringenav bilersättningen och de stigande bensinpriserna drabbar landsbygden hårt.Hittills har underskott i en förvärvskälla kunnat kvittas mot överskott i andrainkomstslag. skall också denna möjlighet försvinna, något som många talarehar påpekat. Det försämrar ytterligare möj- ligheterna för människoratt bygga upp ett företag genom eget kapital. Det försvårar ocksåkombinationssysselsättningen. Vi har redan från första början motsatt ossdetta förslag. Enhel rad beslut går i samma ogynsamma riktning, och de kommer förmodligen attgå igenom . Hurenergipolitiken skall utformas är av mycket stor betydelse intebara för industrin, vilket ofta påpekas, utan även för den enskilde. Att värmaupp en villa i kräver dubbelt så mycket energi som att värma upp envilla i södra delarna av landet. Bristen på en fast energipolitik ingerverkligen farhågor för dem som bor i . Vägaroch kommunikationer är områden som har en avgörande betydelse. Vi moderaterföreslår ett betydligt utökat anslag till denna sektor, som harvarit eftersatt. Motstridiga beslut går inte att korrigera med regionalpolitiskastödåtgärder Det försämrar situationen och gör människor än mer beroende avpolitiska beslut. Alla beslut måste verka åt samma håll. Jag yrkar härmed bifall till reservation 151, och i övrigt ansluterjag mig till yrkanden. AnL76 (): Jag vill börja med att instämma i anförande när detgäller insatserna för , som i stora stycken är mycket bra. Jagvill också instämma i den kritik hon riktade mot vissa inslag, nämligenstödområdesindelningen, där hon särskilt talade om kommun. Självbor jag i . Kommunens företrädare har vid upprepade tillfällenpåtalat den besvärliga stödområdesindelning som gäller Kommunenär indelad i två områden, A och C. Större delen av kommunen tillhörområde A. Området är geografiskt mycket stort, men befolkningen uppgår baratill 6 000 personer, vilket är av kommunens totala 14 000 människor.Övriga församlingar tillhör område B. Det utgörs av kommunens södra delar ochär geografiskt mindre. Befolkningen uppgår till 8 000 människor eller . Nuhar regeringen och utskottsmajoriteten gjort samma bedömning som tidigare.Krokoms kommun kommer, som en av mycket få i landet, att vara delad. De norradelarna föreslås tillhöra område 1, de södra delarna står helt utanför Jagbor själv i . verkstäder, som är en mycket storindustri för att vara i detta område, sysselsätter där 66 personer. Vaplansmekaniska, som vi har diskuterat tidigare här i kammaren, sysselsätter 75personer Dettaområde ingår så att säga inte längre i inlandet. När man läser utskottsbetänkandetkan man konstatera att bl.a. och av utskottet har fått en ändradstatus i och med att de har flyttats upp i område 2. De södra delarna avKrokoms kommun betraktas emellertid som livskraftigare än exempelvis ochSäffle eller som en stad vid . Detborde vara en självklarhet att en kommun hålls ihop. Den södra delen harbetydelse för den norra. Många människor arbetar i söder men bor i norrKonkurrensen med är bekymmersam. Jag kan alltså inte 1989/90:138 11 juni1990 1989/90:138 11 juni1990 dela utskottsmajoritetensuppfattning när det gäller inplaceringen av kommuns södra delar, ochjag kommer vid en eventuell omröstning också att ge uttryck för detta. Vifrån länet är heller inte nöjda med att Åre kommun inte har placerats i område1. Tätorten Åre är expansiv. Ja visst, men vi har exempelvis Kallse-det,Bydalen, Ottsjö och många andra orter som verkligen ligger i skuggan avtätorter Vi har utvecklat liknande tankar om kommuns glesbygdsdelari motion A57. "Om man gifter sig tidigt så står man ut." Denna replik,fälld av en kvinna i glesbygden, är väl värd att fundera över En annan ärföljande: "Hade jag inte mina uppdrag i och så skullejag aldrig stå ut." Det är ett uttalande av en fritidspolitiker - kvinna -i Ankarvattnet väster om . Såkan det låta. Det ger en litet ny infallsvinkel till problemet om kvinnoflyktenfrån glesbygden och hur den skall stoppas. Att det är ett problem är vi nästanalla medvetna om och överens om. Men vi är överens utifrån Utet olika utgångspunkter. Detvanligaste skälet till att säga att vi måste göra någonting är att "annarsblir det inga barn". Det är landshövdingar, kommunalråd och andra väldigtbekymrade över Ett annat skäl är det som regeringen skriver i propositionen,att kvinnors liv på landet är en förutsättning "för fullföljandet av denekonomiska politiken". Menom man nu skall se på regionalpoHfiken ur ett kvinnoperspektiv, måste man haandra utgångspunkter för sitt handlande, Vi måste ta vår utgångspunkt ikvinnornas behov, inte i landsbygden som sådan, eller i de stackars ungkarlarnaeller landshövdingarnas bekymmer över minskat barnafödande. Vilka är då moderna kvinnors behov? Jo, det ärt.ex. arbete med en lön som mankan leva på en egen bostad om man lever ensam en bra arbetsmiljö närhet till social servicei form av barnomsorg, affär, viss hälso- och sjukvård möjlighet till personligutveckling i form av kurser, film, kanske teater ibland, föreningsliv ochhobbyer ett liv i harmoni med naturen, så långt det låter sig göras. I dagens glesbygd, som alla partier säger sig värnaom, finns inte dessa behov tillgodosedda. Glesbygdsboende innebär attkvinnors personliga frihet är beskuren. I glesbygden frodas en social kontrollsom är direkt riktad mot kvinnor, helt enkelt därför att kvinnor är de som mestär hemma. De förflyttar sig mindre än männen. När kvinnorna gör något annat änatt vara hemmavid, far till samhället eller till staden, vet deras närhet omdet. När det kommer någon bil eller person finns kontrollen och det registrerasi området. Kvinnorsmöjligheter att bli ekonomiskt jämställda är betydligt mindre på landsbygden.Kvinnor är här inte hänvisade till de 30 arbeten som vi brukar tala om, jämförtmed männens 300, utan fill jordbruk, hemtjänst, handel. lokalvård och viss egenföretagsamhet. Det finns mycket små möjligheter för kvinnor att byta arbete,att avancera. Pålandsbygden är det svårt att bo ensam. Det finns få mindre bostäder Men detlever också kvar en attityd att man skaH gifta sig och skaffa bam, det är dettasom är naturligt. Att majoriteten av landets hushåll består av en vuxen,det har ännu inte riktigt fått fotfäste här Detsägs att föreningslivet och kursverksamheten är stor på landsbygden, sant ellerej. Men den torftiga fritidsmiljön anges som ett övervägande skäl till att ungakvinnor flyttar. Barnomsorgenblir en allt viktigare fråga även i de glest bebyggda delarna av vårt land.Dagens kvinnor satsar på sina barn. De inser vad en professionell barnomsorgbetyder för barnen, för att utjämna mellan olika gmpper och för att lyfta deeftersatta barnen till en högre social och intellektuell nivå. Därför kommerkravet på kvalitet i barnomsorgen att växa. Dagens situation är inte tillfyllest. Engod regionalpolitik som skall vara långsiktig måste alltså utgå frånmänniskornas, och då främst kvinnornas, behov. Det är kvinnorna som skall gesmöjlighet att välja att bo på landsbygden - inte för att landskapet skall hållasöppet, eller för att det skall bli bam eller för att tillfredsställa ungkarlarna,utan helt enkelt för att de här kan se sina drömmar bli förverkligade, se sinaliv utvecklas. Detta är något mycket större och svårare än det som under årenslopp dominerat debatten. Det har handlat om mer pengar, fler kvinnoprojekt,ökade anslag. Det är självklart viktiga inslag, men de är inte de främsta närvi talar om kvinnor och regionalpolitik. Vadman bör fråga sig är om 90-talets kvinna kommer att finna sig iatt springa mellan olika verksamheter, formella och informella, för att tjänapengar. Om hon är beredd att arbeta deltid inom vården utan att ha en rejälmöjlighet att försörja sig eller förändra sin situation. Kommer hon finna sig iatt ha en bristfällig barnomsorg om ens någon, att ha kyrkans syförening ellerABF-kursen som fritidssysselsättning, att åka långt med bil för att handla,medverka till resursslöseri genom att bo extremt glest och då vara tvungen attofta åka bil, eller kommer hon att finna sig i att grannarna alltid vet detmesta om vad som rör sig i hennes värld? Jagmenar att det är hög tid att sätta samhällsstmkturen i centrum för debatten,eftersom kvinnors förhållande till samhället är omistligt. Det är också dagsatt nu i ännu större utsträckning använda de pengar som ställs till förfogandepå ett sådant sätt att de inte bara ger si eller så många arbetstillfällen,utan att de medverkar till en god samhällsstmktur, till en utveckling avmänniskorna så att deras självtillit stärks och de känner att: här vill jagverkligen bo. Undernågra år har vi i de norra delarna av landet kunna göra vissa av dessa saker,eftersom det inrättades ett anslag som lantbruksnämnderna har haft hand om. Detbenämndes Särskilt åtgärdsprogram för jordbraket i norra . I mitt egethemlän, , har detta bl.a. används till många kvinnoprojekt pålandsbygden. 300 kvinnor har gått förberedande kurs med målet att stärkasjälvförtroendet. 60 kvinnor har gått en längre företagarutbildning, och 80kommer att utbilda sig det närmaste året. 1989/90:138 11 juni1990 8Riksdagens protokoll 1989/90:138 1989/90:138 11 juni1990 utom har exempelvisgetnäringen stöttats, skogsbruket, trädgårdsnäringen och olika mindreturismprojekt, alla dessa med inriktning mot kvinnor Dennaform av verksamhet har gillats och utvidgats till hela landet -det står så idagens utskottsbetänkande. De extra hundra miljonerna till glesbygdsstödet äravsedda att användas på det här viset. Destrukturanslag som föreslås visar också att regeringen nu ser den infrastrukturellautvecklingen som en väsenflig del av regionalpolitiken. Jag är övertygad om attlänsstyrelserna i de tre norra inlandslänen, vilka kommer att disponera ett avdessa infrastrukturanslag, kommer att fortsätta satsningen på att utveckla ochbygga upp den viktiga infrastrukturen till gagn för kvinnor, när det nu ges braresurser till det. Dekultursatsningar som bl.a. tidigare talade om är också ett steg irätt riktning: Enannan glädjande sak i betänkandet som har diskuteras här ärglesbygdsmyndighetens lokalisering till . Med förvåning har jag lyssnatpå debatten och argumenten mot en utiokalisering.