prot · GD09138 · 1989-12-31 00:00:00 — Men beträffande alla tunga framtidsinriktade anslagoch de stora anslagsbeloppen kommer västernorrlänningen klart till korta mot t.ex. stockholmaren. politik skulle minska beloppensom går till arbetslöshet och regionalpolitik, till glädje för hela folkhushålletoch för enskilda. Detta skulle ske genom att vi i kraftfulltskulle satsa på att bygga ut infrastrukturen, dvs. högre utbildning - forskningvid små högskolor - vägar och t. ex. ett nordiskt snabbtågbanenät som skullebinda ihop de nordiska arbetsmarknaderna. Vi skulle alltså satsaframtidsinriktade pengar inte bara i utan också i , isydöstra , i Bergslagen, i alla läns små och medelstora högskolor. Detskulle få hela att blomstra och innebära en klart bättre tillväxt förhela vårt land. Tyvärr kan jag konstatera, när jag har läst denna proposition,att socialdemokraterna i stället vill föröda stora delar av vårt land. När jag har tagit del av den socialdemokratiskastorstadsutredarens arbete har jag förstått att det där finns ett mycket klartbudskap till den samlade landsorten, dvs. alla kommuner utanför de trestorstäderna, nämligen att övriga landets andelar av de framtidsinriktade,tillväxtbefrämjande anslagen skall relativt sett kraftigt minskas, detta trotsatt dessa delar av landet får relativt litet . Storstadsutredaren har till yttermera visso lyfts fram somen hyperrådgi-vare åt självaste statsministern. I skenet avstorstadsutredningen förstår man också att de båda Norrlandsinslagen isocialdemokraternas 80-talsrege-ringar - kommunikationsministrarna -lämnat länsvägnätet helt åt sitt öde genom att mycketkraftigt urholka anslagen fill det långa vägnätet. I stället har dessa båda norrlänningarkraftfullt arbetat för att få till stånd , som är en storfelsatsning i skenet av det nya , från miljö- och regionalpolitiskautgångspunkter. Jag vill avsluta det här avsnittet med att återigen frågaRune om han är beredd att inom regeringens arbete föra en rättvisarefördelning av de statliga resurser som skapar den infrastruktur som leder tilltillväxt och utveckling. Det är en utomordentligt viktig fråga. Jag har här kortfattat analyserat resursflödetfill ett par län. Den som är intresserad kan titta på alla län. Den härutredningen är uppdelad per kommun. Och om man gör analyser per kommun blirdet mer och mer uppenbart att det är regeringen och riksdagsmajoriteten somutgör den starka motorn i koncentrationsutvecklingen. Regeringen gör allt för att framställa såstora områden som möjligt som bidragstagare. Den gör speciella paket där t.ex.små vägstumpar räknas in i det regionalpolitiska kontot. Samfidigt drarregeringen ner anslagen i den ordinarie statsbudgeten för de mest utsattabygderna i vårt land. Regeringen kan då rättfärdiga sin koncentrationspolitikgenom att peka på att de regionalpolitiska anslagen trots allt ökar litetgrand, inte i takt med inflationen, men de ökar genom att regeringen läggersaker och ting som borde finnas i den ordinarie budgeten i de regionalpolitiskaanslagen. Regeringen talar och agerar alltså väldigt mycket om 0,avstatsbudgeten, men den agerar mycket litet när det gäller avstatsbudgeten. 2 protokoll 1989/90:138 hur fel och hurförödmjukande han och hans socialdemokratiska regering är när de behandlarstora delar av landet på detta sätt? Detär därför som ställer frågan på sin spets. Ordet stödområdemåste utmönstras. Det rätta namnet är resursområde. regionalpolifikutgår från tre resursområden. A, B och C. Dagensstödområden - framtidens resursområden - tillför stora resursertill det samlade folkhushållet. Jag skall nämna några exempel. Fråndessa områden skickas miljarder i vattenkraftsvinster tillfolkhushållet. Fråndessa områden kommer miljarder i exportinkomster från skogsprodukter och frångruvhantering. Fråndessa områden har tusentals och åter tusentalsvälutbildade ungdomar sänts i väg fill livskraftigare regioner för sitt yrkesverksammaliv. Man kan nämna exempel efter exempel. Jaghar tidigare i mitt anförande visat hur staten fördelar pengar fillVäs-temorrlands län resp. fill . Och jag har pekat på vaddessa områden i övrigt betyder för folkhushållet och bytesbalansen. Jag villockså peka på att dessa dagens s.k. stödområden kommer att bU resursområden änmer i skenet av ett alltmer förorenat . Med centerparfiets politik - innebärande bättre infrastruktur och enbredare arbetsmarknad - kommer de områden som majoriteten kallar stödområdenatt bli en ännu större resurs för oss alla än vad de är. Jag vädjardärför till , och : För enresursutvecklande politik, för en politik för hela vårt land och utmönstraordet stödområde ur det politiska språket. Erkänn att de områden som ni i dagkallar stödområden är verkliga resursområden. Fördela statens budget, oavsettvilken storlek man inom oUka partier vill ha på den, rättvist och framför alltdå de tillväxtgivande anslagen. Centernhar envetet och mest av alla arbetat för arbetslinjen i denna kammare. Centernarbetar också för att befria vårt lands medborgare från bidrag ochunderstödsberoendet. Men, fru talman, då krävs att regering och riksdag inteständigt på den ordinarie budgeten direkt missgynnar utsatta delar av vårtland. Jagskall kort beröra vad som står om EG i Molins proposition. IndustriministerRune säger sig i sin första stora proposition ha EG-anpassat sig iförväg. Jag vill ställa några frågor Är medveten om att EG-ländernahar mycket oUka syn på hur regionalpolifik skall föras? Det finns många länderinom EG som delar syn på regionalpolifik. Är medveten omatt ifall , , , - alltså och övrigaEFTA-länder - bUr medlemmar i , så kanske önskar ett flertal förasådan regionalpolitik som förespråkar? Personligenanser jag att Molins och regeringens EG-ursäkter i denna proposition mera äratt betrakta som en sorts hjälp till legifimering av regeringens allmännavilja att fortsätta att föra en anfipolitik fill "hela landet skallleva"-politik. Enligtcenterpartiets mening skulle regeringen i stället ha tagit chansen till enmycket kraftfull regionalpolitik. Det hade varit en styrka i de framtidaEG-diskussionerna, oavsett anslutningsgrad och oavsett om ett framtida EG får en majoritet eller enminoritet av länder som delar centerparfiets syn på vikten av ettdecentraliserat samhälle. Men, herr industriminister, "sten-häckarna"kör sin linje! Några ord om 80-taletsjordbrukspolitik. Itvå valrörelser har socialdemokraterna fört en debatt om att de vill ha smågulliga jordbruk, där det knappast varken skulle behöva gödslas ellerbesprutas. har man med all kraft arbetat tvärtom. Inriktningenhar varit att bara de största, mest välbelägna och mest sprutande och gödslandeskall överleva. Förslagenhar dock gått åt bättre håll. Jag måste ändå säga att jag är mycketoroad för vad som skall hända med skogsbygdernas jordbruk. Det gäller ,sydöstra , delar av m.m. Det kommer inte att bli världens bästajordar på våra slätter som dras ur, utan det finns stor risk att deregionalpolitiskt mest känsliga områdena får stryka på foten. Dessutom är detså att i dessa bygder lever av skogsbruks- och jordbruksnäringarna.Det här är mycket allvarligt. Egentligen behöver utvecklingen efter riksdagensbeslut följas dag för dag så att inte detta otäcka sker För i ord säger sigingen vilja ha det så. i denna kammare har jag lärt mig att ordingenting betyder Det är konkreta beslut som gäller. Vackra ord lederingenstans. Jagskulle vilja ta upp ett annat förslag som gäller återinflyttning av ungdomar imånga kommuner Många kommuner har 30-35-procentiga pensionärsandelar ochväldigt få unga människor. Det gäller att bredda arbetsmarknaden och rekryteratill den arbetsmarknad som finns och den arbetsmarknad som man vill bredda. Dåär det viktigt att få unga människor att återinflytta. föreslår därföratt unga människor som i första hand flyttar fill inland skall kunnafå sina studiemedel avskrivna så länge de har sitt yrkesverksamma liv där Dettakostar inte så mycket pengars-men det skulle vara ett utomordenfligt verksamtmedel. Det behövs om vi menar allvar med vårt tal att utveckla hela vårt land. Sammantaget innebär polifik för regional utveckling att vi påolika konton vill satsa 67 miljarder utöver regeringsförslaget påframtidsinriktade, främst långsiktigt förutsättningsskapande åtgärder, då tillregioner som är resursområden men som med vår polifik blir än merresursgivande . och kommer att gå in mer i detalj på våraförslag. De tunga bitarna i vårtutvecklings- och tillväxtprogram består av: Arbetslinjen skall gällaför hela landet. Vivill satsa mycket kraftfullt på att bredda de små högskolorna. Vi vill att detillförs fasta forskningsresurser. Vivill binda ihop den nordiska arbetsmarknaden med ett snabbtågbanenät. Det trorvi är ett viktigt och stort framfidsinriktat projekt. Viföreslår ett tioårigt program för förstärkning och beläggning av vårt missköttagrusvägnät. Viföreslår en återbäring av vattenkraftsvinsterna, vilket jag redan varit innepå. 1989/90:138 11 juni1990 Vi föreslår en skatteutjämning som helt raderarut dagens skillnader på . Vi vill bredda utvecklingsfondernas målgrupp till attomfatta alla företag och vill att de kraftfullt skall arbeta mednyföretagandet. Därför vill vi, , riva upp fredagens beslut att i ettsådant skede beröva dem nästan halva kapitalet, eller 1,6 miljarder. Vi föreslår ett nytt anslag för landsbygdsutveckling på750 miljoner för att svara upp mot landsbygdsriksdagarnas krav ochbygdekommittéernas önskemål. Vi anser att utveckling av ny teknik på alla sätt måstefrämjas, för det är den som kommer att skapa ett miljö- och resurssamhälleframöver. Vi vill skattebefria biobränslena. Det var vi 1987 helteniga om. Av både regionala och miljöskäl tyckte alla så, men icke när man komtill regeringen. Det är att beklaga. Som framgått av vad jag här påvisat har varitett dystert decennium för . Koncentrationen har fortsatt, och den i ochför sig vackra devisen "hela skall leva" har kommit att låtamer och mer ihålig. De vackra orden har ekat ödsligt i ett land där det blivitallt längre mellan människorna och där hoppet om en bättre framtid sätts påständigt nya prov. Det kunde mot den bakgrunden ligga nära till hands att seallt i mörker Det gör jag dock icke. Det bor fortfarande två och en halvmiljoner människor på landsbygden och i dess småorter Det finns åtskilligt avexplosiv kraft hos dessa människor, trots alla slag i veka livet. Det finnsockså en växande opinion i storstäderna, där man tycker att det är trångt ochatt det är nog som det är. Tillsammans kommer företrädare för denna opinion attställa politikerna mot väggen och kräva en annan ordning. Den som inte inserdetta lär förr eller senare upptäcka ätt vinden kommer från ett nytt håll. Detär inte bara stämningar och en personlig läggning för opfimism som får mig atttrots allt se ljust för svensk landsbygd och på våra många småkommuner. Den nya teknologin är i sig decentraUstisk, och det är människan igrunden också. Detta tillsammans kommer att leda till en ny syn på arbete ochbosättning. När det går att utföra arbetsuppgifter som kräver storkompetens utan att människor sitter mitt i smeten, med trängsel och dåligarbetsmiljö, kommer arbetslivets struktur att ändra form. Människorna är i grund och botten miljövänliga. Det ärbara när mindre tillfredsställande omständigheter tvingar dem att ge avkall påsina innersta ambitioner som detta kan undertryckas. Vi kommer att få se heltnya former i arbetslivet och i en förlängning även nya former för liv ochbosättning. Det finns redan klart skönjbara tendenser i den vägen. Det vi harsett är bara början - tro mig när jag säger detta! Men här i huset är det fortfarande"stenbäckarna" som styr och regerar. Här har inget nytänkande trängtfram. Men det finns här och var små darr-ningar av osäkerhet inför vad som kanvara på gång. Då över 40 000 människor tågade på för attuttrycka sina protester rnot landsbygdens utarmning fick de öppet stöd avmånga stockholmare längs mar- Detta harsomliga upptäckt, och man har även anpassat sin vokabulär därefter. Deträcker dock inte med att prata välvilligt när man möter demonstranter iHumlegården. Det är ju med fingrarna på röstknapparna här i huset som manhandgripligen påverkar framtiden. Tänkom läktarna i detta hus kunde rymma de 40 000 människor som samlades iHumlegården och dessutom alla de stockholmare som instämde med demonstranterna! Tänkom alla de miljoner människor som direkt berörs av våra beslut med egna ögonoch öron kunde följa vad vi här håller på med ! Hur skulle det månnepåverka debattinläggen och framför allt besluten? Detfinns tillfällen då mina tankar löper i sådana banor. Det finns ju en skillnadmellan den välvilliga retorik som odlas utanför det här huset och de beslut somman därefter medverkar till. Glömdärför aldrig de 40 000 demonstranterna och de miljontals andra människor somfinns där ute! De kommer att kräva sin rätt, och de kommer att se till attframtiden formas efter mönster som passar deras syn på liv, arbete ochbosättning. Detär vetskapen om detta som gör att jag, trots regeringens och riksdagsmajoritetensinställning, är optimist. Tillbetänkandet har 124 sidor reservationstext fogats. Där redovisas bl.a. centernsalternativ - som, om det stöddes av en majoritet, skulle leda till enpositivare utveckling i hela vårt land. Meddetta inlägg ställer vi i oss bakom det 80-tal reservationer somvi har avlämnat i utskottet. Vi yrkar bifall och kommer att begära votering påreservationerna 3, 8 och 47. 1989/90:138 11 juni1990 AnL 4 (): I arbetsmarknadsutskottets betänkande 13 har, som , motioner behandlats. Jag vill passa på att berömmautskottskansliet för dess utomordentligt goda arbete. Man har verkligen bemödatsig för att möjliggöra att den här debatten förs så fidigt som möjligt. Samhällsutvecklingeni de kapitalistiska länderna präglas alltmer av världskapitalismens ändradevillkor Kapitalets transnationalisering skapar maktcentra som är oberoende avnationsgränser, och den ekonomiska politiken handlar alltmer om privata jätteimperiersbehov av nya marknader och en större profit. Denna utveckling gäller ävenSverige. Underden tid som den starkt exportinriktade tredje vägens politik förts har såvälstorfinansens resurser som samhällets infrastrukturella satsningar i hög gradinriktats på ett främjande av EG-anpassningen. Koncentrationav kapital och produktion pågår i stor skala. utannationell hemvist etablerar sig där det är mest lönsamt med förbrukning avråvaror och utsugning av människor Teorin om imperialismen som kapitaletshögsta stadium börjar få ett högst konkret innehåll även i . Härhar det under en följd av år pågått en koncentration av resurser när det gällerföretag, statsapparat, kultur, undervisning, trafiksystem etc. främst tillstorstadsregionerna. Denna koncentration har inneburit en över- 1989/90:138 11 juni1990 hettning i ekonomin,spekulafion i mark och bostäder samt köer inom vården och omsorgen. Denständigt ökade biltrafiken har skapat en dålig stadsmiljö och en farliglivsmiljö. Allt fler människor tvingas leva i överetablerade storstadsregioner,där den sociala servicen befinner sig i kris. Det är brist på allting, utom på arbetstillfällen.Men har fortfarande stora delar av rakt motsatta problem,även om det har tillkommit vissa positiva inslag . framfidsforskare och debattörer hävdar att denna utveckling kommer attfortsätta, och det verkar ibland som om man anser att växande regionalaobalanser är en naturnödvändighet. Dethävdas att går mot en utveckling, där ett fåtal s.k. K-regio-ner- där Kstår för kunskap, kreativitet och kultur-i storstäder och högskoleregionerkommer att växa, medan övriga riskerar att hamna i en ekonomisk, socialoch kulturell gråzon. Iregeringens regionalpolitiska proposition tas en del av dessa problem upp. Manpekar också på de utvecklingsmöjligheter som finns. Vi håller med om attregionalpoHfiken skall akfiveras liksom att utslagningen från arbetslivetmåste minskas. Vi stödjer även en utbyggnad av infrastmkturen och enansvarsfull hushållning med naturresurerna. Menvar finns de konkreta förslagen? Det räcker inte med ord och välformuleradelöften! Deregionala problemen ökar i hela landet. Detta är dock fortfarande särskiltmärkbart i inland, i Bergslagen och i sydöstra . Ett av deallvarligaste problemen är att det är kvinnor och ungdomar som flyttar först.Den förda regionalpolitiken har inte skapat sådana fömtsätt-ningar attkvinnor kan stanna kvar i sin hembygd. Regionalpolitikenhar visat sig vara otillräcklig, och alla tillgängliga fakta talar föratt inland. Bergslagen och sydöstra kommer att utsättas fören nedläggnings- och utflyttningsvåg även i fortsättningen om ingenting görsför att motverka densamma. Och inte bUr det bättre i och med att man nuinskränker stödområdesindelningen. Detkrävs insatser nu om statens åtgärder för att bygga upp nya strukturer iutsatta regioner skall ha någon betydelse. Annars kommer nya generationerungdomar och yrkesarbetare att lämna de aktuella regionerna. Dessutomförsvåras "restaureringsarbetet". Statsmakten måste här utnyttjas fören posifiv utveckling. Det behövs alltså både akuta insatser och mer långsikfigasådana. Regional eftersatthet innebär en samhällelig förlust i form avoutnyttjad ekonomisk och mänsklig kapacitet. Arbetet med att förändra regionalaproblemsituafioner kräver därför tid. Detär inte bara fråga om kvantitativa resurser utan också om en kvalitafivbreddning och höjning över hela det samhälleliga fältet. Detta nödvändiggörnafionella långsiktiga program för styrning och omfördelning av resurserna. Manmåste sätta upp ett framtidsmål när det gäller att uppnå en regionallikställdhet och likvärdighet. Regionalpolitikenhar definierats som fillförseln av särskilt destineraderesurser, så att säga vid sidan av.de allmänna tendenserna ochresursfördelningen. Medden utgångspunkten blir regionalpolitiken ett slags kompensation för denegativa följderna av utvecklingen för vissa delar av landet. Härmåste en förändring ske. Det regionalpolifiska målet - likställdhet ochlikvärdighet - måste vara riktgivande inom alla samhällssektorer. Det innebärett avvikande från den kortsiktiga marknads- och anpassningsprincipen inom destatliga verken och andra offentliga verksamheter. Investeringaroch drift inom järnvägs-, väg- och telesektorema kan inte längre passivt följaett framskrivet mönster, där förutsättningen är en fortlöpande koncentrationtill och till redan överhettade områden. Denlångsiktiga inriktningen måste i stället vara att bygga ut infrastmkturen i deeftersatta regionerna med utgångspunkt i deras framtida likvärdighet ijämförelse med andra delar av landet. Det innebär en förskjutning i förhållandetill nuvarande investeringsmönster Men det betyder också ett övergivande av detsektorstänkade och den ftagmentisering som präglar den offentligasektorn. Omvarje särskild del av infrastrukturen och de offentliga investeringarna skallmotivera sin existens med en intern, s.k. affärsmässig, lönsamhet bUr helainvesteringsstrukturen sned. Nytta och lönsamhet för denna typ av investeringaravgörs främst av deras externa effekter, dvs. deras förmåga att ge bidrag tillhelhetsutvecklingen. Detta bör vara en gmndläggande utgångspunkt ochåterspeglas i en samordnad strävan att skapa en infrastmktur på jämställd nivåi alla regioner. Det statliga företagenmåste få en större plats i regionalpoHfiken. Enöversikt av de största privatföretagens lokalisering i landet visar tydligt hurcentrerade privatföretagen är till landets södra delar. Detta är ingen nyföreteelse, men accentueras alltmer genom förväntningar om förbindelser med EGoch genom internationalisering av investeringarna. En allt större transnationaliseringmedför större regional obalans. Denekonomiska tillväxt som har skett och som har haft sin tyngdpunkt i redan hetaområden i vårt land har naturligtvis också märkts i mer utsatta regioner. Dennatillväxt kan dock inte lösa den regionala obalansen , lika litet somnäringslivets ökade intresse för utlandsinvesteringar innebär någon som helstlösning i vad det gäller den bristande investeringsviljan inom landet. paketpolitiken, där olika paket med investeringar och stöd presenteras avregeringen, är otillräcklig för att nå verklig balans, eftersom den ikapitalismen inneboende strävan till koncentration av makt och produktionfortgår. Påsamma sätt som utlandsinvesteringarna måste prövas utifrån samhällsekonomiskautgångspunkter måste också investeringsstyming komma till stånd inomregionalpolitiken. Idetta sammanhang skall de statliga och samhällsägda företagen samt löntagarfondernaingå som verktyg för en ny regionalpolitik. Omedelbarainsatser som kan göras redan nu - och som skulle få stor regionalpolitiskbetydelse - är åtgärder som också har en energi- och resursbevarandeinriktning. Exempel på sådana satsningar är program för utveckling av förnybaraenergislag. Men då går det inte, som regeringen föreslår, att momsbeläggainhemska energislag. 1989/90:138 11 juni1990 Enökad förädling av landets råvaror, exempelvis inom sågverksindustrin som ärspridd över hela landet, är också av största betydelse. Sverigeär ett land med stora regionala skillnader. De internationella ochinfrastrukturella skillnaderna kan inte utjämnas eller minskas bara genom en koncentrationav regionalpolitiken till företagsstimulanser eller gles-bygdshjälp. Vianser att det nu är dags att på allvar ta itu med de regionalpolitiskafrågorna. För att lyckas med det krävs bl.a. följande: omfattande satsningar påinfrastrukturen, dvs. kommunikationer, transporter, tele, post, skola, vård,omsorg, styrning av investeringarna, decentraliserade samhällsfinan-sieradehögskolor, forskning och utveckling, satsningar på arbete för kvinnor ochungdomar samt satsningar på kultur och vuxenutbildning. Alltdetta bör ske enligt principen: Flytta kapital, kunskap, information ocharbetsplatser i stället för människor ÄvenStatsföretag skulle - genom ett ökat ansvarstagande för samhällsekonomin -kunna få betydelse för utsatta regioner. Samhällsföretag, löntagarfonder osv.bör ges möjligheter att på ett mera långsiktigt och samhällsekonomiskt riktigtsätt medverka i den regionalpolitiska utvecklingen. Viyrkar, liksom tidigare, avslag när det gäller nedsättningen av socialutgifternarned 350 milj.kr Som vi också tidigare anfört finns det både principiella ochpraktiska skäl som talar mot denna reform av speciella privilegier för företag.Skatte- och socialavgiftssystemet bör vara likformigt i hela landet. Debeviljade förmånerna är inte förenade med någon rimlig insyn och möjlighet tilluppföljning från statens sida gentemot företagen, som fallet är beträffandet.ex. Effekternaav dessa undantagsförmåner är också erfarenhetsmässigt ytterst diskutabla. Detfinns vida bättre och pålitligare sätt att kanaUsera pengar till regionalutveckling. Denhär aktuella summan skulle med säkerhet göra mer nytta, om den gavs som annatstöd eller - vilket mycket kan tala för - som anslag till infrastrukturenutveckling, för man kan konstatera att den förda regionalpolitiken inte harbromsat den regionala obalansen. Ser man till län och kommuner som har haftproblem , finner man att de fortfarande har problem medundersysselsatta och en ålderspyramid med allt äldre, som kommer attkräva både vård och omsorg, och det med all rätt. För att klara det här måsteman få hjälp, om man inte skall slå sönder kommunernas möjligheter tillöverlevnad. Något av det viktigaste för dessa kommuner är att få sådan hjälpatt de kan bromsa utflyttningen av ungdom och skapa nya arbeten, så attmöjligheter ges till återinflyttning. Ipropositionen skrivs att den strukturella förändring som präglade främst senaredelen fortsatte , främst inom gruv- och stålindustrinsamt i begränsad omfattning inom kvarvarande delar av varvsindustrin. Mantillägger: Detta ledde i berörda regioner till betydande negativasysselsättningseffekter, som dock bl.a. kunde hävas genom olika arbetsmarknadspolitiskaoch regionalpolitiska åtgärder.