prot · GD0911 · 1989-12-31 00:00:00 — Hur fungerar det? Kan inte ta itu med enmarknadsföringsaktion för att lansera som det historiska land somskall avveckla kärnkraften? Det är en stor sak om vi lyckas tillsammans.Ensamma klarar ni det inte, men om ni accepterar det stöd som vi frånmiljöpartiet de gröna erbjuder för kärnkraftsavvecklingen och tar det mer påallvar är det möjligt att det går att genomföra. Överläggningen var härmed avslutad. 11§ Svar på fråga 1989/90:108 om planerad exploatering i Ammerån i har frågat mig rörande Ammerån iJämtland om regeringen tänker ställa sig på naturvårdens ellerexploateringsintressenas sida. Frågan om tillåtligheten av vattenföretag i haröverlämnats till Prot. 1989/90:11 regeringen för avgörande. Det är alltså regeringens uppgift att göra en av- 17oktober 1989 vägning mellan intresset av att genomföra vattenföretaget och de intressen [ [ somlider intrång om företaget genomförs. Som och väl känner till kan och fårjag inte föregripa regeringens prövning av ärendet genom att nu göra någotställningstagande. Då , som framställtfrågan, anmält att hon var förhindrad att närvara vid sammanträdet, medgavandre vice talmannen att i stället fick delta i överläggningen. Tack för svaret! Jag vill naturligtvis vara med och påverka den häravvägningen, eftersom vet att det är ett massivt motstånd mot attöverleda vattnet, bl.a. från kommunen, , kammarkollegiet,och de politiska partierna - alla har sagt nej. Den endamyndighet som har sagt ja är , och det visar att man där saknaregen ekologisk kompetens. I stället för en naturlig natur föreslår manutplantering av fisk, "put and take" och spegeldammar. Ammerån ger service åt halva . De flesta åarna ochälvarna i är utbyggda, och det är särskilt viktigt att Ammerån fårvara kvar, eftersom området är drabbat av radioaktivitet och ån har denfantastiska förmågan att inte ta upp så mycket cesium, beroende på berglageroch avrinning till ån. Det borde därför vara viktigt att ha kvar detta lilla avfrisk och levande natur. anser att det är dags att förbjudaytterligare exploatering. Överläggningen var härmed avslutad. 12 § Meddelande om svar på interpellationerna 1989/90:1, 5och 14 Miljö- och energiminister ; har framställt interpellation nr 1om kärnkraftsavvecklingen m.m. till mig och interpellation nr 5 om rötslam ochdioxiner som har överlämnats till mig. På grund av att jag kommer att vara påutrikes resa har jag och kommit överens om att jag skall besvarahans interpel-lationer . har framställt interpellation nr 14 omskyddade älvsträckor som har överlämnats till mig. Då kommer attvara på utrikes resa har han och jag kommit överens om att jag skall besvarahans interpellation . 13 § Svar på fråga 1989/90:78 om sambandscentralen i har frågat mig om jag ärberedd att medverka till att sambandscentralen i bevaras. har anslagit särskilda medelför drift av sambandscentralen i dygnet runt. lämnade sitt slutbetänkande iapril detta år. Kommittén anförde i detta sammanhang att man inte funnit någrabehov av centralen för att lösa uppgifterna för . Man sägerdock, att om centralen skall finnas kvar av regionalpolitiska skäl bör den gestilläggsuppgifter. bör då, liksom , vara huvudman. Remissbehandlingen av slutbetänkandet har nyligenavslutats, och jag kommer att ta ställning till vad som bör göras medanledning av detta. Frågan om sambandscentraler får övervägasdå. Jag vill avslutningsvis erinra om att tidigareuttalat att en omorganisation av sambandscentraler, t.ex. pådet sätt som kustbevakningskommittén nu föreslagit, bör redovisas för riksdageninnan den genomförs. ELISABETHPERSSON (vpk); Tack för detta svar, försvarsministern! Jag är övertygad om att försvarsministern känner tillbakgrunden till frågan, men det är inte säkert att alla lyssnare gör det.Centralen i har varit hotad. Det var bara som beslutom en stängning fattades, men när beslutet nådde allmänheten väckte det sombekant väldiga protester, från både skärgårdsbor, fiskare och sjöfarare iområdet. En bred opinion ville påvisa hur viktigt det var att behållasambandscentralen. Detta beslut revs då upp, och kom beslutet omatt centralen skulle få vara kvar och öppen på heltid. har man blivit mycket orolig i med omnejd igen, pågrund av kustbevakningskommitténs förslag, som man tycker är litet konstigtoch kryptiskt. Kommittén föreslår nämligen en stängning, men attsambandscentralen, om den skall vara kvar, bör ges tilläggsuppgifter ochfortfarande skall ligga under ansvarsområde. Jag kan hälsa från sambandscentralen att man där är mycketintresserad av ytterligare uppgifter. Man tänker starta en försöksverksamhet,där centralen skall vara beställningscentral för sjötaxitrafiken iÖstergötland. Jag hoppas att jag får skicka med denna hälsning tillförsvarsministern och att vi sedan får veta att sambandscentralen kan få varakvar, eftersom den är mycket viktig för området, för befolkningen, turisterna,osv. Överläggningen var härmed avslutad. 14 §Svar på fråga 1989/90:96 om säkerheten vid kärnkraftverken i händelse av krigeller fredskris har frågat mig om kärnkraftverkenoch mellanlagret i har ett försvar som gör att utspridning avinnehållet effektivt kan förhindras. I har vi en planering för kärnkraften i krig.vilken innefattar att samtliga kärnkraftverk skall kunna stängas av.Genom en avstängning minskar riskerna för radioaktiva utsläpp som en följd avbekämpning snabbt till en mycket låg nivå. Våra kärnkraftverk har byggts så att verkningarna avsabotageförsök och militära operationer i närheten skall begränsas så långt sommöjligt. Vitala delar har av olika skäl ett avsevärt skydd av betong och stål,och det finns ett flertal reservsystem för de viktigaste funktionerna.Planeringen innefattar också ett visst militärt försvar vid kärnkraftverken. Insatserna för olika delar av vårt totalförsvar ärmedvetet vägda mot varandra för att undvika att det uppstår några särskiltsårbara punkter. Jag kan också nämna att utredningen (Fö 1987:01) omkärnkraftsberedskapen kommer att lämna sitt betänkande. tar upp frågor även om säkerheten vid kärnkraftverken. Jag vill slutligen påpeka att den bortre tidpunkten förkärnkraftens avveckling, som den fastlades av efterfolkomröstningen, ligger fast. Jag får tacka försvarsministern så mycket för svaret. Det må ursäktas mig att jag ändå känner mig osäker. Jagförstår att det är försvarshemligheter och annat som gör att försvarsministerninte kan gå in alltför mycket på detaljer i en sådan här diskussion, men somkommittéledamot och som vanlig medborgare känner man en stark osäkerhet närman vet vilka farligheter som döljer sig i reaktorerna och med erfarenheternaav . Det sägs nu i planeringen att reaktorerna skall stängas avi krig.Men Tjer-nobylreaktorn var ju nära nog avstängd när olyckan inträffade.2 eller av det radioaktiva innehållet spreds ut, och fast det spreds såvida omkring fick det stora effekter. I en reaktor har vi bränsle. Det byts delvis ut dåoch då. I genomsnitt finns kanske en tredjedel förbrukat bränsle. Det är 40ton. Det finns således, lågt räknat, plutonium i varje reaktor , även om den är avstängd. Då frågar man sig om inte de stora makterna harsådana vapen att de lätt med en missil kan träffa reaktorn och sprida det somfinns i t.ex. reaktorn i över vår bästa jordbruksbygd. Det behöverinte vara särskilt mycket eller spridas särskilt långt. Jag kan inte förståhur man kan komma ifrån detta hot. Det finns ett annat hot. Det är att en fientligsabotagegrupp besätter verken. Finns det någon mer än polisen i ochberedskapsplutonen i och som rycker ut till exempelvisForsmark? 1989/90:11 17oktober 1989 mig att man klarar denmilitära beredskapen om man får ett par dagars förvarning. Men får vi det vidett strategiskt överfall? Mellanlagret är en underjordsanläggning, nedsprängd i berg. Den ärdärför mycket svår att skada med konventionella vapen. Medanledning av det säger om sabotage och terrorhot i fred vill jagtillägga att det inom polisen finns en beredskap och planering mot sabotage. Det är ändå svårt att förstå hur man skall klara detta hot. Den sombesätter kärnkraftverken eller lägger sig med ubåtar utanför alla vårakärnkraftverk behärskar ju landet. Han behärskar hälften av vår elförsörjningoch kan utöva hotet och utpressningen att sprida ut kärnkraftverkens innehåll. Jag utgår från att förstår att med sin öppnakaraktär inte lämpar sig som forum för att i detalj beskriva hur man försvararkärnkraftverken och vilka åtgärder man vidtar i olika situationer. Jag hoppasatt kan respektera den uppfattningen. PAULCISZUK (mp); Jag respekterar det, och jag är tacksam för att vi ändå har fått enviss beskrivning av förhållandena. Men det är svårt. Överläggningenvar härmed avslutad. 15§ Svar på fråga 1989/90:27 om historieundervisningen på gymnasiet har frågat mig om regeringen kan acceptera atthistorieundervisningen ges minskat utrymme i gymnasieskolan. Han har ställt sinfråga med anledning av ett förslag från () om nya timplanerför de teoretiska linjerna. Skolöverstyrelsensförslag är nu tillsammans med flera andra förslag för andra delar avgymnasieskolan ute på en mycket bred remiss fram . Jagskall därför inte här för ett enskilt ämne föregripa den processen. Jagvill dock ändå redan nu försäkra att regeringen kommer att gå in mycket noga ifrågan om balansen mellan humanistisk-samhällsvetenskap-liga ochteknisk-naturvetenskapliga ämnen, innan regeringen går till riksda-' gen medförslag om en ny gymnasieskola. (); Prot. Jag ber att få tacka skolministern för svaret. Svaret utgår 17oktober 1989 från föreställningen att när en fråga är under utredning eller när någon myn- ] dighet har fått ettuppdrag att tänka i ämnet, är ett statsråd förhindrad att i"P/''"B uttala en värdering. Så ärinte alls fallet. Är skolministern bekymrad över den historielöshet som brederut sig i samhället, så säg det här i riksdag, i denna kammare. Manbehöver inte gå utanför det här rummet för att få belägg för att så är fallet.Här befinner vi oss i riksdag, som räknar och mer på nacken. Seer om i den här kammaren! Det finns inte någonting som erinrar besökaren ellerledamoten om att så är fallet. Än mindre om att vi i detta hus har haft slagetför parlamentarism och allmän rösträtt. Här finns ingenting som påminner ossom detta. Det är ett utmärkt belägg för att historielösheten i ocksåhar nått riksdag. Jagtycker att vi skall göra gemensam sak och försöka vända på det. Framför alltskall vi se till att inte göra vår uppväxande ungdom den otjänsten att viinvaggar dem i föreställningen att man kan vara förutan historiekunskaper,utan att det gör någon skada. Bättre börda bär ingen än kunskap mycken, kundeman lära redaniHavamal. Det gäller fortfarande denna dag. Vi har ett ansvarinför vår ungdom och inför gymnasieskolan att se till att ett sådantgrundläggande ämne får så stort utrymme pä schemat att det blir meningsfullutbildning. Om statsrådet delar min värdering på den här punkten, så bör haninte dra sig för att ge det till känna. Jag delar uppfattning vad gäller historieämnetsvikt. Det är inte det diskussionen i första hand gäller. Diskussionen handlarom hur vi skall klara en gymnasieskola i många olika delar av vårtland. Vihar stora bekymmer med vikande elevantal. Många små gymnasieskolor runt om ilandet ser sin existens hotad. För att klara uppgiften att i fortsättningenockså på de platserna ge ungdomarna kunskaper, inte bara i historia, utan ocksåi matematik och svenska språket samt att ge dem en yrkesutbildning, harregeringen tidigare av beställt en översyn av gymnasieskolansorganisation som syftar till samläsning mellan olika linjer. På så sätt klararman också de gymnasieskolor som finns exempelvis på landsbygden i . Dettahar även kombinerats med en strävan att tillmötesgå det krav som har växt sigstarkt ute i landet, att mer fritt själv kunna få välja de ämnen man vill läsai gymnasieskolan. Dessa två principer, dels att se till att man samläser såmycket som möjligt för att rädda de små gymnasieskolorna och lösa landsbygdensdärmed sammanhängande bekymmer, dels att låta eleverna själva väljainriktning, har gjort att det som anses vara kärnan i verksamheten har fåttkrympa. Det var utgångspunkten för förslag. Dettarymmer den typ av målkonflikter som pekar på. Den målkonflikten är jag inte okänslig för. Men jag har också fått samma synpunkter från en rad andra ämnesföreträdare. Skulle jag i det här läget, 25 medanremissdiskussionen pågår, börja göra avvägningar mellan olika ämnen, skullejag snart i diskussionen beskyllas för att ha bundit upp gymnasieskolan med enviss typ av organisation. Historieämnet är i det sammanhanget inte ensamt idebatten. Jag inser att man här har en konflikt mellanolika intressen. Jag begär inte av statsrådet att han här skall redovisa enbalans mellan hur många timmar på schemat det ena eller andra ämnet skall ha.Däremot borde statsrådet uttala en värdering av historieämnet ochhistorielösheten som sådan. Det leder naturligtvis i sinom tid till slutsatserom huruvida historia skall förekomma eller ej som undervisningsämne. befinner vi oss i ett läge där historieämnet har fåttstryka på foten gång på gång . Ämnet är sårudimentärt att det faktiskt inte ger någon utbildning eller bildning alls tilldem som får del av undervisningen. Vi måste vända på den utvecklingen. Då ärdet utmärkt att eleverna i stor utsträckning har möjlighet att själva komponerasin studiegång. Men vi får inte invagga dem i föreställningen att det gördetsamma med historiekunskaper. Det sista är jag helt överens med IngemarEliasson om. Det är utmärkt att eleverna själva i större utsträckning fårkomponera sin studiegång. Jag tycker att vi vuxna gärna i ett sådantsammanhang kan understryka vikten av historieämnet. Men om vi säger en sådansak, att vi skall ge eleverna en större frihet att själva hantera den typen avval och strävar efter en samläsning för att rädda de smågymnasieskolorna och tillgodose glesbygdens behov, då hamnar vi av och till iden här typen av målkonflikter. Jag önskar faktiskt ibland att vi hade fler timmar än de33 eller 34 som gymnasieungdomarna får under sin arbetsvecka. För det är såoerhört mycket som vill in i timplanen. Det är, som jag sade förut, inte barahistorieämnet. Men, O.K., låt oss vara överens om att det intar en mycketcentral plats i den svenska skolans tradition, och att vi skall vara rädda omdet ämnet också i fortsättningen. Men låt inte det goda bli det bästas fiende idet här sammanhanget. INGEMARELIASSON (fp); Jag förstår inte riktigt den här konfliktensom statsrådet försöker måla upp mellan glesbygd och tätort i dettasammanhang. Jag tror inte historielösheten är mera utbredd i glesbygdän den är i - det kanske rent av är omvänt - utan dethandlar om huruvida vi tilldelar historieämnet så många timmar där detförekommer att det faktiskt blir en meningsfull undervisning. Det finns många skäl för att se till att skolan kan ungdomar en orientering om det förflutna. Jag har svårt att se hur manskall kunna undvika konflikter mellan individer och grupper i vårt samhälleoch mellan vår nation och andra nationer, om man inte känner till vårtförflutna och hur fördomar kan växa upp, dåman har dåhg insikt i andra nationers kulturer Prot. 1989/90:11 och historia. Det finns många nyttosynpunkter att lägga på bättrehistorisk utbildning och undervisning. Min fråga är om statsrådet är beredd attverka i den riktningen. Vi är inte alls oense om historieämnets vikt och betydelse i skolan.Det är direkta avvägningar i timplanen som det handlar om. Vad jag pekade påoch som tydligen missuppfattade är att de avvägningar somskolöverstyrelsen har föreslagit till stor del beror på att man vill samläsamellan olika linjer därför att man skall kunna klara att behålla gymnasieskolorpå olika platser i landet. Det har tagit sig detta uttryck. Det är enmålkonflikt, det inser både jag och . Vi skall försöka attklara ut det, när vi sist och slutligen väger ihop de här förslagen ,sedan vi fått in samtliga remissynpunkter. INGEMARELIASSON (fp); Jag drar av det som statsrådet nu har sagt den möjligen positivaslutsatsen att slipper få ett förslag att behandla, som upptar färretimmar för undervisning i historia än vad man nu har, och att man tvärtornförsöker gå i andra riktningen. Överläggningenvar härmed avslutad. 16§ Svar på fråga 1989/90:68 om vidgad rätt till studiemedel för vissagymnasiestuderande har frågat mig om jag är beredd att föreslå förbättrademöjligheter för myndiga ungdomar att finansiera sina gymnasiestudier. Studiehjälpenär beräknad med hänsyn till att det förutsätts att föräldrarna efter ekonomiskförmåga bidrar till sina barns uppehälle för studier på gymnasial nivå. Dennaskyldighet finns inskriven i och gäller även för myndiga elever. Studiehjälpensutformning är, enligt min bedömning, av stor betydelse när det gäller såväl densociala so/n den geografiska selektionen av elever. har, i konsekvens med denna inställning, erhållit särskildadirektiv om att i sin fördjupade anslagsframställning för budgetåren1990/91-1992/93 särskilt prioritera studiehjälpssystemet. Enligt direktiven skallnämnden göra en grundlig genomgång av hela systemet och därvid också analyserasambandet med de familjepolitiska stödformerna. Innan resultatet av dennaöversyn föreligger är jag inte beredd att föreslå några mer genomgripandeförändringar av regelsystemet. YLVAJOHANSSON (vpk): Jag tackar för svaret på minfråga. Jag är glad över att vi är överens om studiehjälpens betydelse.Bakgrunden till denna fråga är en 19-åring i , som gick påfyraårig teknisk linje. Han blev av skilda skäl tvungen att flytta hemifrån ochansökte då om bidrag eller lån för att kunna försörja sig men fick svaret;Sluta genast dina gymnasiestudier och påbörja dem igen när du har fyllt ,för då kan du få studielån. Den här åldersgränsen har ställt till problem för fleraungdomar. Jag menar att det är orimligt att ha skilda regler för 19-åringaroch 20-åringar när det gäller gymnasiestudier. Däremot när det gällerhögskolestudier är det samma regler för de båda åldersgrupperna. Det är förståsbekymmersamt när människor tvingas skuldsätta sig för att skaffa sig dengymnasieutbildning som de flesta av oss anser vara en del av grundutbildningeni dag. De som har varit ute i arbetslivet har ju möjlighet att ansökaom särskilt vuxenstudiestöd, men av naturliga skäl har myndiga ungdomar under20 år knappast den möjligheten. Men jag är nöjd med statsrådets svar och jag får hoppasatt CSN verkligen föreslår förbättringar för dessa ungdomar. Då man inte längrebor hemma och dessutom är myndig, är det väl rimligt att man omfattas av ettstudiehjälpssystem som är oberoende av föräldrarnas ekonomi. Överläggningen var härmed avslutad 17 § Svar på fråga 1989/90:94 om planerad nybyggnad förgymnasieskolan i har frågat mig om regeringentänker hjälpa kommun att uppföra en mer tidsenlig gymnasiebyggnad än densom brann ned . vi byggde ut vårt skolväsende gav statenbidrag till kommunernas kostnader för nybyggnad och större ombyggnad avskolor. Länsskol-nämnderna hade att göra en angelägenhetsgradering inom deekonomiska ramar som fanns, och bidragssystemet blev alltmer komplicerat. När den stora utbyggnadsfasen var klar vid början av80-talet, ansåg statsmakterna att kommunerna själva borde kunna klara sinaskolbyggnader. Jag är inte beredd att föreslå någon ändring härvidlag. I frågaom Strömbacka-skolan i har jag för övrigt fått information om attkommunen kommer att kunna genomföra ett antal av de förbättringar av skolan somönskas. (vpk): Jag får tacka statsrådet för svaret. Deförbättringar som statsrådet här nämner uppfyller enligt min rhening med tvekande krav som bör gälla beträffande t.ex. tillgång till utblicksfönster iklassrum och utrymningssäkerhet vid brand. Vi borde kunna nå litet längre äntill att just precis nå de gränser som finns. I den regionalpolitiska kommitténs betänkande har manunderstrukit vikten av satsningar på utbildningen av vissa s.k. mellanstöd iPiteå. Också i understryks vikten av satsningar på den typen avinfrastruktur. Enligt min mening är den gymnasiala utbildningen i Piteåen viktig resurs för utvecklingen i fyra kommuner i . Då bordesamhället, staten och kommunen, kunna se till att de byggnader förgymnasieskolan som uppförs är tidsenliga och uppfyller högt ställda krav. Detär en mycket speciell situation att en stor gymnasieskola har brunnit. Detkunde man knappast förutse när man avvecklade statsbidraget. Jag hade kanske förväntat mig ett litet kraftfullareinitiativ från sida. Det är inte bara som har förväntatsig ett initiativ från . Också mina partikamrater iPiteå har gjort motsvarande påtryckningar och framställningar. Jag kan förståderas beråd och deras situation. är en kommun som på många sätt har expanderatkraftigt och naturligtvis har en hård belastning på sin kommunala ekonomi. Menom vi principiellt från statens sida skulle gå in och återigen täcka kommunalautgifter för skolbyggnader, skulle det starta en utveckling som skulle föramycket långt när det gäller kostnadsåtaganden från statens sida. Det ärbakgrunden till att vi inte går in i det här resonemanget. Vidare är det juockså så att byggnaden bör ha varit försäkrad på ett sådant sätt att den gåratt uppföra på ett sätt som motsvarar fullvärdesförsäkring. Man gör tydligenockså kompletteringar från kommunens sida i storleksordningen ,framför allt i ventilationssystemet. Jag förutsätter precis som gör här i sittinlägg att de åtgärder som vidtas står i överensstämmelse med de krav somgäller för byggnader och arbetsmiljö. Därutöver finns naturligtvis en standardatt önska, men det är faktiskt ingenting som regeringen kan hantera. Det fårman göra lokalt, på nivå. Överläggningen var härmed avslutad. 18§ Svar på fråga 1989/90:97 om kärnkraftsfrågan i skolundervisningen har frågat mighur jag kommer attagera i fråga om hur lärare i sin undervisning bör förhålla sig tillavvecklingen av kärnkraften. Först vill jag då erinra om den uttalade skyldigheten föralla lärare att i sin undervisning ge en objektiv och allsidig bild av defrågeställningar som behandlas. Detta bör självfallet även gälla förundervisningen om energi-och miljöfrågor. Det pågår en förändringsprocess som förskolans del innebär en övergång från detalj- och regelstyrning tillmålstyrning och till ett mer decentraliserat beslutsfattande. Om detta har detrått en grundläggande politisk enighet. För fortbildningens del har vi ett system sominnebär att man lokalt bedömer behovet av fortbildning inom olika områden ochatt detta behov skall styra utbudet. Vi måste ha förtroende för lärarnas professionalism,kunnande och vilja att informera och fortbilda sig samt att ge eleverna en sågod undervisning som möjligt inom det aktuella området. Jag tackar för svaret. Jag vet att det intefungerar som utbildningsministern säger. Jag utgår ifrån att utbildningsministern väl känner tillatt nedfallet i efter av cesium 137 var ca , avjod 131 och av plutonium något kilo. Det är uppgifter tillFOA. Jod gav den höga markstrålningen ,eftersom halveringstiden för det är . Informationen om att man inteskulle kratta i trädgården, inte låta småbarn leka i sandlådor, etc, kom fleraveckor efteråt. Från början gick det ut ett påbud; som vanligt! Det här resulterade i att folk miste tron påmyndigheterna. efter Tjernobyl anger att de tyckte attinformationen i samband med olyckan var dålig eller mycket dålig. Jo,därför att dessa fakta läckte ut. Det skapade oro och osäkerhet. Hur kände sig då lärarna som hade låtit barnen gå ut pårasterna och spela fotboll i dammet eller i det första regnet, då atmosfärentvättades ur? Lärarna kände sig okunniga om hur de skulle hantera situationen. När jag som lärare ringde till länsskolnämnden och frågadeom det fanns någon fortbildning eller någon kurs svarade man: Vi har fått orderatt göra någonting av det, men vi har inga pengar. Pengar måste följa med! Mankan inte decentralisera besluten, om inte pengarna hänger med. vet vi att älgen, fisken och svampen har alldelesför höga värden av radioaktivitet, högre än man anat. vet vi att kalvaroch grisar föds med missbildningar i Tjernobyls närhet, i Naroditji.