prot · GD0950 · 1989-12-31 00:00:00 — Historien tycks upprepa sig. Visom har varit med inom barnomsorgen minns att vi också på 70-talethade en personalkris. Den outbildade personal som då anställdes har i stortsett nu fått sin utbildning. Dagens brist på förskollärare beror inte påutbyggnaden, utan den är tragiskt nog helt onödig. Den beror på neddragningarav utbildningsplatser, på dåliga löner och dåliga arbetsmiljöer. Utbyggnadenoch utbyggnadsplanerna varierar mellan kommunerna . Trots riksdagsbeslutom förskoleplats till alla barn 1991 skär flera kommuner ner sinbarnomsorgsbudget. På lyckades en massiv opinion stoppa ett sparförslagfrån politikerna genom en mobilisering av förskollärare och barnskötare tillett opinionsmöte. 600 samlades och sade ifrån till 2Riksdagens protokoll 1989/90:50 1989/90:5012 januari 1990 Svar på interpellationer och fråga politikerna.Är det personalen i verksamheten som skall se till att ochregeringens utbyggnadsmål nås? På gällde det 5 milj. kr. I skär man nermed mellan 200 och 300 milj. kr i barnomsorgsbudgeten. Kategoriförskolor,kooperativ, företagsförskolor och andra lösningar skall stå för utbyggnaden.Man rationaliserar för att skapa tomma lokaler att hyra ut till alternativ somännu inte finns men som man förutser kommer att tvingas fram, eftersom kommuneninte bygger ut medan behovet växer Man skall inte gråta över spilld mjölk, sägs det. Om deöronmärkta pengar till barnomsorg från arbetsgivaravgiften som det beslutadesom , och som då var av arbetsgivaravgiften och som sedan ökades till2,1982, verkligen hade använts till barnomsorgen - hur skulle situationeninom barnomsorgen ha sett ut ? Det är i alla fall något man kan funderaöver, eftersom det rör sig om rätt stora pengan Enligt de siffror som jag har fåttfram skulle det röra sig om ca 20 miljarder Utifrån intentionerna beslut om en förskola föralla barn behövs nu dels lagstiftning om rätten till förskoleplats, dels en nyplanperiod. Lagstiftning behövs för att kommunerna skall inse allvaret ibesluten och planera och budgetera därefter En ny planperiod behövs för attutbyggnadsmålet skall te sig realistiskt genomförbart. Förskolans utbyggnadtill full behovstäckning kräver en centralt fastställd utbyggnadsplan. Jag vill fråga ; Kommer de öronmärktamedlen från arbetsgivaravgiften till barnomsorgen i fortsättningen att helt gåtUl barnomsorgen? Avser att medverka till dels en nyplanperiod, dels lagstiftning? gjorde jämförelser med vissa delar avsjukvården och annan vård och omsorg. Det får nog fler än mig att reageraefter alla de reportage som varit om profitörer inomnarkotikamissbruksvården och, nu senast, flyktingmottagningen. Till när det gäller rätten tilldagbarnvårdare att få barnomsorg för sina egna barn: Det ankommer på varjekommun att bestämma den saken. Det kan dagbarnvårdare få hos någon annandagbarnvårdare eller på daghem, i hkhet med andra förvärvsarbetande. till : Det finns ingetöverskott av förskollärare. Den personal som lämnar verksamheten är tillstörsta delen barnskötare och outbildad personal. Anf.15 (); Självfallet skall dagbarnvårdare ha rätt till kommunalbarnomsorg för sina egna barn. Läkare, tandläkare och lärare får självfalletta hand om sina egna barn i sin vanliga verksamhet. Det är ingenting konstigtmed det. Likadant skall dagbarnvårdare i sin yrkesroll kunna ta hand om sinabarn. Varför skall de inte kunna det? Varför måste man byta barn för att fåbetalt? Inte gör lärare, läkare eller tandläkare det jobbet utan att få betalt! De egna barnen räknas helt naturligt in i den kader som dei vanliga fall tar hand om. Men förklara då varför dagbarnvårdarnas barn skallsärbehandlas! Det är snålt, det är ologiskt och det är dessutom ganska cynisktatt resonera som man gönDessutom skall barnomsorgen vara sådan att man kan ta till vara alla olikavarianter inom samhällets barnomsorg. Det är klart att det skall vara så,särskilt som vi nu inte har barnomsorg i tillräcklig omfattning. Att förvägravissa barn barnomsorg av politiska, ideologiska, skäl tycker jag är att låtamänniskor lida i onödan. Det kan väl ändå inte vara regeringens avsikt. 1989/90:50 12januari 1990 Svarpå interpellationer och fråga Jag har med intresse lyssnat på de olika inläggen. Men det hade kanskeändå varit klädsamt om någon av er kunde säga att det, med utgångspunkt i desiffror som vi har , faktiskt ser ut som om vi skulle kunna klara detta, ivarje fall i ett riksperspektiv. Faktum är ju att den analys som vi har gjortoch som vi har stämt av med - har ocksåbekräftat att vi har samma inställning- visar att det går, och då är effektenav den utbyggnad av föräldraförsäkringen som ligger framför oss inräknad, attuppnå det uppsatta målet i ett riksperspektiv, dvs. att bibehålla den takt somvi har haft Det skulle innebära att det uppsatta målet kanuppnås när föräldraförsäkringen får full effekt. Detfår dock inte undanskymma det faktum att vi har svårigheter inom barnomsorgenoch att de svårigheterna dessutom kryper väldigt nära människon Därförupplever människor självfallet situationen som en bristsituation. Men dettavisar bara hur viktig barnomsorgen är för de människor som efterfrågar sådan. Vadgör de borgerliga partierna? Jo, de lanserar enskilda alternativ som enuniversell lösning på problemet. Men hur skulle det vara möjligt? Hur skulleprivata, enskilda alternativ - av vilket slag det än vara må - kunna vara den trollformelsom leder oss bort från de svårigheter som finns? Nämnda alternativ skall juockså, det hörde vi säga , skattefinansieras.Pengarna är desamma. Även när det gäller privata, enskilda, alternativ behövsdet personal i, utgår jag från, samma omfattning för att kvaliteten skall kunnaupprätthållas. Det är alltså inte så, att nämnda alternativ kan lösa problemen.Dessutom kan de bara hjälpa oss i marginell utsträckning att uppnå det mål somvi har satt oss före att ha förverkligat . Denborgerliga politiken behöver döljas. Det är därför som man talar om alternativ.Vad innebär den då för barnomsorgen? Jo, man håller fast vid sitt förslag om envårdnadsersättning som skulle ge till de föräldrar som har barni de aktuella åldrarna. För att finansiera detta tar man nästan halvastatsbidraget i vad gäller barnomsorgen. Därutöver har man samfällt sagt nejtill de ytterligare 900 miljoner som vi har höjt nivån med i fråga omstatsbidraget till barnomsorgen. Vidare har man sagt nej till utbyggnaden avföräldraförsäkringen, något som naturligtvis har ett värde i sig, men som ocksåfår effekt på behovet av barnomsorg. Undra på att man behöver lanseraalternativ som en universell lösning för att dölja de problem som den egnapolitiken faktiskt skulle ge! Jagförstår, , att det är svårt att acceptera faktum. Men mellanjanuari och förändrades verkligheten på det angenäma sätt som minasiffror visan Antalet platser ökade fiån 349000 tiU 357000. 1989/90:50 12januari 1990 Svarpå interpellationer och fråga platser har alltsåtillkommit . Det är det enkla skälet tiU skillnaden. Siffrornager uttryck för en seriös bedömning av både läge och möjligheter Jagvill också gärna kommentera den diskussion som förs beträffande löftet omatt barnomsorgen skall byggas ut till full behovstäckning. Det gäller ocksåIngvar uttalanden . Frågan gällde om hum-vida statsministerIngvar kunde garantera att en viss pojke skulle få barnomsorg vid ettvisst tillfälle. Men det kan inte göra -och det kan helleringen statsminister göra - av det enkla skälet att det är den kommun där pojkenbor som kommer att ha det yttersta ansvaret för detta. Varfördiskuterar vi inte kommunernas ansvar i fråga om utbyggnaden av barnomsorgen?Staten har, på regeringens förslag, alltså höjt statsbidraget med 900 miljonenNu hänger det på vilken ambition kommunerna har när det gäller att åstadkommaen lösning hän Både pengar och personal måste till för att man skall kunnaklara slutspurten . TillDaniel Tarschys vill jag säga att vi inte alls försöker tänja på beslutet från1985. När det gäller själva systemet med de olika delarna av barnomsorgen ochhur dessa skall samverka ber jag att helt enkelt läsa påbättre. Det är bara att studera den proposition som antogs 1985. Det jagbeskriver är precis det system som vi då beslutade om. Närdet gäller tidpunkten är det riktigt att det på ett ställe i propositionen står"fno.m. Men i förslaget, och det är ju det formella beslutet,står det "". Det är det som vi har som utgångspunkt. Vibehöver få på oss också 1991 för att klara den omfattande utbyggnad som vi nuhar framför oss. Att det här har blivit så omfattande har ju att göra medbarnafödandet och en del andra faktorer som påverkar utbyggnadsmålet på ettmycket påtagligt sätt. 17 (); Först till frågan om vem som har sagt vad och vad som egentligen menasmed det som har sagts. StatsrådetLindqvist säger att det ser ut som om vi skulle klara barnomsorgsmålet. Menvisste inte statsministern det ? Att statsministerns uttalandeskulle vara ett svar på en fråga om en enskild pojkes problem måste väl ändåvara en efterhandskonstruktion, en konstruktion som kommit till just . AvaUa TV-intervjuer och uttalanden att döma var det inte på det sätt som härbeskrivs. Svenska folket måste väl ändå kunna lita på vad statsministern fleragånger säger i offentliga uttalanden. Vihar faktiskt aldrig sagt att enskilda alternativ skulle vara ett slags trollformelsom gör att man kan lösa hela det här problemet. Vid sidan av det kommunalautbudet behövs det så många enskilda alternativ som möjligt för att vi skaUklara dels att uppnå barnomsorgsmålet, dels att ge människor möjlighet att självavälja barnomsorg. Som det är har människorna enbart att tillgå det somkommunen erbjuden Väljer man någonting annat, får man inte del av det härstödet från staten. Det är ett av de stora problemen i detta sammanhang. Statsrådet säger attpengarna är desamma, att det måste tUl personal i aUa Men när detgäller de enskilda alternativ som finns har det visat sig att dessafaktiskt är billigare, per plats räknat. Vi kan aldrig komma ifrån det faktumatt personalen står i kö för att få arbete inom de olika enskilda alternativsom finns i t.ex. och . Detta gäller t.o.m. vikariaten - vem somhelst kan intyga att det är så. Meningenär ju inte att ersätta det ena med det andra, utan det viktiga är attåstadkomma ett så stort utbud som möjligt. Vårdnadsbidraget är en mycket viktigkomplettering. På det sättet blir statsstödet till familjerna rättvisare. Mantar vårdnadsbidraget i sin hand, och för det kan man köpa barnomsorg,och pengarna går då tillbaka tiU kommunen, eller köpa annan barnomsorg, som ärproducerad av andra än kommunen. Jagtycker att skall skaffa sig litet bättre argument, därför attdet ser ut som om stödet från regeringen för denna åsikt också minskan 1989/90:50 12januari 1990 Svarpå interpellationer och fråga 18 DANIELTARSCHYS (fp): Kärnpunkten imin fråga var varför regeringen säger nej till enskilda alternativ inombarnomsorgen när man accepterar enskilda alternativ på alla andra vårdområden.Inte i sitt sju sidor långa svar och inte i sin första replik berörde BengtLindqvist den frågan med ett enda ord. Får jag då upprepa frågan och preciseraden: Varför accepterar regeringen att barn som omhändertas för samhällsvård,dvs. särskilt svaga barn, i mycket stor utsträckning vårdas i enskild regi, närfriska barn inte får det, enligt lex Pysslingen? Varför denna oerhört storaskillnad mellan olika vårdområden, ? Sedantill frågan om årtalet. I det socialdemokratiska vallöftet i valmanifestet1988 står det alldeles tydligt att alla barn skall ha rätt tUl barnomsorg 1991.Nu säger att 1991 betyder 1992. Men beslutet och valmanifestetär helt klara på den punkten. Årets budget innebär en förändring av båderiksdagens beslut och socialdemokraternas valmanifest. Jagvill en gång för alla dementera att skulle ha förmenat barnomsorgenpengan Vi har aldrig velat ta ett enda öre från barnomsorgen, utan vi harkonsekvent stött krav på statsbidrag till barnomsorgen. Vad vi gick emot i fjolvar en speciell konstruktion av statsbidragssystemet, men inte ett enda öre,. Det begärdes inga pengar i den propositionen, utan det varbara fråga om en ändring av statsbidragssystemet. Självfalletär vi på det klara med att det kommer att behövas mera statsbidrag ju fierbarnomsorgsplatser det blir - det ställer vi helhjärtat upp på. Vi har alltidstött statsbidragen till barnomsorgen, och vi önskade mera offentligaresurser till barnomsorgen. Detär inte heller så att vi ser alternativen som en universell lösning. BengtLindqvist säger att de kan ge bara ett marginellt bidrag. Ja, det är klart, menär det inte ett marginellt bidrag som behövs, när det finns en margineUkö? Det saknas inte barnomsorg totalt sett i landet, utan det saknas för kanske90000 barn, och då gäller det att se till att vi så fort som möjligt kan hjälpade föräldrarna och barnen att få en god barnomsorg. Det är i det läget som visäger: Släpp lös initiativen! Låt alla goda krafter samverka! Se till att allagoda idéer prövas! Låt uppfinningsrika människor ute i kommunerna 1989/90:50 12januari 1990 Svarpä interpellationer och fråga hitta på de modeller somde tycker är bra! Och sluta med att bromsa utvecklingen från ! Anf.19 (); Det hade varit klädsamt, säger , om åtminstone någon avoss debattörer hade gett regeringen ett erkännande för att det ändå synes somom man kommer att klara målet. Jag skall stå för det erkännandet i så måtto attjag skall ge ett erkännande för att regeringen nu har lyckatsjustera prognoserna på ett sådant sätt att det ser ut som om man kommer attklara detta. Komsedan inte och säg att de uppgifter som jag har lämnat i min interpellation ärfelaktiga! När jag fick dem var de uppenbarligen riktiga som prognoser vid dentidpunkten. Det är förändringar som sedan har skett som har gjort att BengtLindqvist nu kan förneka att uppgifterna är riktiga. Förövrigt är målet för barnomsorgsutbyggnaden redan justerat. Om bestämt att vi skulle träffas här kl. 9 och hadekommit kl. 9.59, måste man medge att inte hade lyckats hållatiden för den överenskomna träffen. År1992 kommer det enligt SCB att finnas 757 000 barn i förskoleåldrarna. Av demkommer enligt 430000 barn att ha barnomsorg. Det återståralltså 327000 barn, och av dem är 160000 under , sägerBengt , och omfattas inte av detta löfte. Det blir då 167000 barn somkommer att stå utanför barnomsorgen, och av dem är 27000 barn tilldagbarnvårdare. Minerfarenhet är, att så länge som en stor grupp har stått utanför barnomsorgenhar också målet för full behovstäckning fått revideras. Jag var medi tider då vi trodde att barnomsorgsbehovet skulle vara täckt nästkommande år,men då det visade sig att allt fler av dem som stod utanför efterfrågadebarnomsorg, eftersom inget alternativ erbjöds föräldrarna. Tro därför inte,, att efterfrågan kommer att upphöra så länge det står så härmånga bam utanför barnomsorgens resurser! Slutligenvill jag bara göra en kort kommentar om skolbarntillsynen. Det ligger i helasystemets natur att också barn i den tidiga skolåldern har rätt att få del avbarnomsorgen. Så länge man inte lyckas bygga ut de resurserna i samma takt kanman egentligen inte, oavsett vad har sagt om målsättningen, hävda attbarnomsorgsbehovet är täckt, när det är en stor brist. Det kommer att vara brist - det kan jag garantera. 20 (); Jag beklagar att jag inte får någon reaktion alls på mina ord omdagbarnvårdarbarnens specialbehandling. Det kanske inte finns något bra svaratt ge, och då får jag finna mig i det. Ävenom kommunerna kommer att kunna skapa de lokaler som behövs för barnomsorgen lärdet inte finnas förskollärare så att det räcker. Det är helt enkelt brist påutbildad personal, och den bristen kommer inte att kunna avhjälpas fram till1991. Vad skall vi göra åt detta, ? 21 (vpk): Jag fick inte heller något svar på mina frågon Jag vill påpeka att detär för att undvika denna svekdebatt, undvika sifferexercisen och undvika attkvantiteten, dvs. antalet platser, beaktas på kvalitetens bekostnad som vi ivpk anser att det behövs både lagstiftning och en ny planperiod. Kommunemabehöver både moroten och piskan. Vi är inte ensamma om att kräva det, utan fleroch fler röster höjs för behovet av lagstiftning, även från socialdemokratiskaled. Jag hänvisar då till artikeln på s. 3 i i går Jagskall svara på fråga, därför att den hör till den del som rörbarnen, dvs. att det är för barnens skull som vi har barnomsorg. Jaghar arbetat på daghem, och varken föräldrar, förskollärare eller annan personalpå avdelningen vill att personalens egna barn skall vara på avdelningen. Detberor på att barn har svårt att dela sin mamma med andra barn. Jaghar även arbetat som utbildare av dagbarnvårdare och vet att detta är ett stortproblem hos dagbarnvårdarna, som de försöker att undertrycka,därför att de inte riktigt förstår utan tror att det är det egna barnet som detär något fel på. Därför är det bäst även för dagbarnvårdare, eftersom dearbetar i ett yrke där de behövs för andra barn, om det egna barnet slipperdela sin mamma med andra barn och dessutom i det egna hemmet. Diskussionenom olika lång vistelse för olika barn inom den barnomsorg som finns harockså att göra med om barnet har både tillsynsbehov och stimulansbehov eller ombarnet bara behöver stimulans tillsammans med andra barn. Det är det som görskillnaden i vistelsens längd inom barnomsorgen, i timmar räknat. IUppsala kommun, som nämnde, är de mycket speciella. De harunder bara satsat på Uppsalamodellen. Om kommun bygger utsin barnomsorg med daghem, kommer förskollärarna att ha möjlighet att fåarbete inom den kommunala barnomsorgen. 1989/90:50 12januari 1990 Svarpå interpellationer och fråga Jag är den förste att medge att respekten för mina meddebattöreregentligen borde leda till att jag svarar på alla frågor Det är svårt att hinnamed det på den korta tid som står till förfogande i de här debatterna. Låt migförst ta upp den viktiga och principiella fråga som ställer;Varför kan socialdemokratin acceptera privatisering på vissa sociala områdenmen inte på andra? Kommunenhar ett oerhört viktigt ansvar för människorna genom socialtjänstlagen. Det ärmånga olika behov som vi den vägen vill försöka hjälpa människorna atttillgodose. Jag menar att man måste se nyanserat på i vilken utsträckningkommunen kan lämna ifrån sig ansvaret för dessa ofta grann-laga uppgiften Manmåste närma sig varje åtagande som kommunen har med utgångspunkt i dessspeciella förutsättningar Tresaker tycker jag att man kan säga allmänt. Varför bör kommunen själv behållaansvaret, och vilka krav måste man ställa på alternativa lösningar? Kommunenmåste ofta ta ansvaret själv därför att man måste ha insyn i vad som sker Detär helt enkelt fråga om rättssäkerhetsaspekten. 1989/90:50 12januari 1990 Svarpå interpellationer och fråga ansvaret att behandla allalika efter människornas behov och inte differentiera efter betalningsförmågaeller något annat orättvist system. Man måste göra det själv, vilket också ärmycket viktigt enligt mitt sätt att se, för att ha kompetens inom det områdesom kommunen faktiskt har ansvaret för Jag tycker för min del att det nu finnsexempel på områden där man kan ifrågasätta om kommunen, genom den utveckUngsom har varit, har kvar kompetensen. Jag tänker på missbrukarområdet. Har maninte kompetens för det man har ansvar för, hamnar man i ett mycket starktberoende av andra intressen i samhället. Det är inte alltid det är så aUdelesbra. Dessakrav måste ställas i förhållande till de verksamheter de gäller. Det är det somförklarar att man också kan gå olika långt på olika områden, enligt minuppfattning. Det har också att göra med hur väl definierad och avgränsad enuppgift är, t.ex. ett tandläkarbesök. Det har att göra med vilken kontroll somkan utövas av den som har ansvaret för att uppgiften sköts på ett bra sätt ochatt pengarna används på rätt sätt, nämligen samhället. Närdet gäller förskolan - jag föredrar att kalla den förskola - menar jag attparaUellen av viktiga sociala skäl skall dras till skolan. Minst lika viktigtsom det är med en sammanhållen skola för att barnen skall kunna växa upp, lära,leka och arbeta tillsammans, är det med en sammanhållen förskola, eftersomtiden före skolan är så oerhört viktig för barnen. De formar mycket av sinomvärldsuppfattning . Det är för mig det viktigasteskälet till att hålla igen beträffande alterantiven. Allerfarenhet jag känner till från utlandet av mera kommersiellt bedrivenbarnomsorg visar hur barnomsorgen skiktas upp, hur man får sociala skillnadermellan olika typer av alternativ. Barn med särskilda behov av många olika slaghamnar i en typ av verksamhet, medan andra med resursstarkare föräldrar finnspå helt andra ställen. Det är ingen sund utveckling för ett samhälle som viskall försöka utveckla på lika villkor för alla. Därför görs den viktigastejämförelsen för förskolans eller barnomsorgens del med skolan. Samma argumentsom vi socialdemokrater driver när det gäller en sammanhållen skola bör vidriva rörande förskolan. Jagbhr mycket förvånad över påstående att skjuter tillde pengar som det har funnits möjlighet att ta ställning till i riksdagen.Folkpartiet har ju sagt nej till höjningen av statsbidraget med de 900 miljonersom regeringen lade fram förslag om. Vissa smärre förändringar gjordes istatsbidraget. Det som tillkom var stöd till barnomsorg på obekväm arbetstid.Det borde inte ha varit skälet till att sade nej. I övrigt gälldedet nivåhöjningar för de olika delama av statsbidraget. Alternativenär marginella för att lösa problemen med en margineU kö, säger var ett intressant besked. Jag har också hört säga attregeringen, på grund av sin politik, är det avgörande hindret för ettförverkligande av barnomsorgsbeslutet. Den gången menade attdet är för att vi inte släpper till alternativen som vi inte klararutbyggnadsmålet. Jag tyckte att det var ett bra besked att det ändå är enmarginell verksamhet vi diskuterar Mina skäl för att vara mycket försiktig ochåterhållsam när det gäller kommersiella lösningar har jag nu redovisat. Man skulle kunna uttryckadet så, att kommersiell barnomsorg är att kom- munen lämnar ut barnen påentreprenad till lägstbjudande. Det är en tillspetsning, men principiellthandlar det faktiskt om det. Det är för min del, mot den bakgrunden och med denbetydelse som barnomsorgen har, ett felaktigt sätt att arbeta. Det är därförjag hävdar att , som just framhåller denna princip, är så viktig. Vi utgår från att kommunerna nu gör en verkhg kraftansträngning föratt svara upp inte bara mot vallöften, utan mot beslut, somfaktiskt fattades med bred majoritet. Det är där avgörandet kommer att ske, omvi når målet eller inte. 1989/90:50 12januari 1990 Svarpå interpellationer och fråga vice talmannen anmälde att att tUl protokollet få antecknat att hon inte ägde rätt tillytterUgare inlägg. Anf.23 (); Det blev litet smått om tid i mitt senaste inlägg. Jag hann intefullfölja tankegången om att jag vet att har litet dåligt stödi regeringen för sitt motstånd mot de enskilda alternativen. Det dåliga stödettror jag har förvärrats. såg mäkta bekymrad ut i TV häromdagenöver att man inte kunde tillåta privata initiativ. Han sade att han tänktearbeta för detta. Därför tycker jag att det försvar ställer uppmed är alldeles för tunt. Densocialistiska synen utgår från en misstro mot människor, men en övertro påoffentliga lösningar och på att politiker är så mycket bättre på att bestämmaöver familjens vardagssituation än föräldrarna själva än Det talas om krav sominte skulle tillgodoses om man tillåter alternativ. Jag tror att föräldrarnabäst kan avgöra vilka krav de kan ställa. Om man tittar på de enskildaalternativ som vi har , t.ex. i , är nästan alla de anställdaförskollärare, om man nu ställer det som ett krav. Jagtycker att den människosyn som framkommer är ganska beklämmande. Jag troddenämligen att socialdemokraterna kanske hade kommit ifrån detta. Jag kan förståatt vpk ställer upp på att man måste lämna sina barn till grannen och inte ta handom dem själv. Men att socialdemokraterna fortfarande håller fast vid dettatrodde jag inte.