prot · GD097 · 1989-12-31 00:00:00 — Nunär 90-talet klappar på dörren, står vi inför stora förändringar och stora utmaningari , i och i världen. Det vi trodde vara svårföränderliga ochstarka regimer har visat sig i själva verket vara bräckliga, med en skenbarstyrka. Det som kallas för en stark ekonomi med börsnoteringar,värdepappershandel och en bruttonationalprodukt räknad på snabbomsättning av varor och tjänsten är i själva verket bräckligt och bara skenbartstarkt. I denna skenbart starka ekonomi har ekologisk hänsynkommit i skymundan. Natur och djur har missbrukats och förgiftats, ochmänniskors själsliga och kroppsliga hälsa har kommit i kläm. Den verkligt starka ekonomin är den som kan hushålla medresurser Den verkliga rikedomen handlar om naturresurser, och ett landsvälstånd handlar om i vilket tillstånd naturen och resurserna befinner sig. Detlåter kanske banalt i vissa öron, men det är grundläggande, och det ärnödvändigt att vi påminns om det, om och om igen. Det är också nyttigt att vi påminns om att endast natureni egentlig mening nyproducerar - genom växternas fotosyntes - medan"industrimänniskan är en molekyltillverkare", som humanekologen uttrycker det i sin bok människan. Det innebär att urnaturens synpunkt orsakar mänsklig produktion en oordning som skapar avfalloch miljöskador, medan industrimänniskan tror sig producera idel nyttigheteroch tror att avfall beror på teknisk ofullkomlighet. Men vi kan väl fastslåatt eftersom människans handlingsfrihet begränsas av naturens tålighet, krävssolidariskt samhällsansvar av alla. Jagskall nu ta upp tre viktiga frågor inför90-talet. Det gäller skattereformen, närmande till EG och socialafrågon Vi står nu inför vad som har kallats "århundradetsskattereform". Det är socialdemokraterna som återigen är vågmästare ochsom väljer samarbetspartner vilket har betydelse för i vilket avseende detskall bli århundradets skattereform. Skall det bli en skattereform som gynnarbara höginkomsttagarna och industrin? Eller skall det bli en skattereform somtar till vara möjligheten att bli ett styrmedel för bättre miljö och minskatresursslöseri? de gröna, liksom miljöorganisationerna, menaratt om inte miljöhänsyn redan nu förs in i arbetet med skattereformen, ärrisken stor att det dröjer flera decennier innan vi får ett miljöanpassatskattesystem. Svenska folket har i olika undersökningar klart framställtmiljö- och resurskrisen som den utan konkurrens viktigaste politiska frågan . Många svenskar är rädda för den hotbild som de ser framför sig om ingaradikala åtgärder vidtas. Man har också sagt sig vara villig att vara med ochbetala för investeringar , även om det innebär att sänka sin materiellastandard. Men jag vill fråga hur tror att svenska folket haruppfattat förslaget om att industrin skall slippa höjda energiskatter och attdet i slutänden blir hushållen, den offentliga sektorn och tjänstesektorn som ihögre grad än nu får subventionera visst elslösande och ofta också miljöförstörandeindustri. Vi anser att elproduktionen bör omfattas avmiljöavgifterna och att allt fossilt bränsle bör beskattas. Ett gemensamtsamhällsansvar för miljö och resurser innebär väl - eller gör det inte det? -att alla skall vara med och betala, både hushåll och industriföretag. När det gäller åtstramningen och det s.k. tvångssparandettycker vi att det är ett dåligt förslag, och vi sade nej till det redan frånbörjan. Men det är i hög grad berättigat att söka vägar att begränsakonsumtionen. attåtstramningen direkt skall inriktas på områden som har central betydelse förmiljö- och resurshushållning. Regeringen måste nu bestämma sig för på vems sida man ståroch inte ge dubbla budskap. Så till frågan om och EG. Det är intressant attnotera med vilken trosvisshet de som är för EG-medlemskap argumenterar -allsköns elände skall drabba om vi "inte kommer med i EG". Iallmänhet är det oklart på vilka grunder dessa prognoser görs. Alla vet attSverige redan har industriell frihandel med EG, och för de företag som villinvestera internationellt föreligger inga nämnvärda hinder . Det visarockså de senaste årens investeringar. ökade de svenskautlandsinvesteringarna från drygt 24 miljarder till nästan . är väl integrerat i det internationellaindustriella systemet och torde så förbli i fortsättningen, med eller utansvenskt deltagande i EG;s beslutande organ. I vårt kära grannland beslöt man efter enfolkomröstning 1972 att gå med i EG. Tidningen har i enartikel redogjort för hur argumenten gick 1972 och vad som sedan följde. Det ären liten illustration som kanske kan mana alla EG-propagandister här i landettill eftertanke. Jag vill att skall lyssna alldeles extra noga -han som till och med kan tänka sig att ensamt skall gå vägen mot EG. Jag citerar fritt ur Politiken: Dåvarande statsministernJens sade: "En devalvering kan icke undvikas om vi skall stå utanför EG. Och devalveringen måste följas upp av en ytterst stram finanspolitik, ökade be sparingar och ökat stöd till exportnäringarna ." skulle bara veta vad som sedan följde. skrev ner den danska kronan inte än mindreän tolv gånger av EG-medlemskap, och han höjde momsenett antal gånger. Sedan ordnade Schluter-regeringen resten -dyrtidsregle-ringen avskaffades och de offentliga nedskärningarna satte fart. Tidningen fortsätter; "Det är nästan medett leende på läpparna man läser det skrev den 20 augusti1972." Och jag citerar; "Det är enligt regeringens uppfattning enuppnåelig möjlighet att kunna stoppautlandsskuldsättningen om vi blir medlemmar i ." Då hade enutlandsskuld som uppgick till av BNP, har den ökat till avBNP. Och arbetslösheten har nästan tiodubblats i . Så till den sociala omsorgen, som jag tycker har hamnat ien dubbel kris - både en resultat- och en kostnadskris. Vårdkostnaderna harökat snabbare än det ekonomiska utrymmet, och risken är stor för en socialnedrustning som drabbar de svaga i samhället. För att vi skall klara vård och omsorg krävsen rad åtgärden För det första måste friskvård, hälsovård och annatförebyggande arbete prioriteras. Rådgivning och hjälp till självhjälp ärviktiga instrument för att avlasta sjukvården. För det andra tror vi att bra omsorg kräver små enheter,lokala lösningar och decentralisering. När det gäller äldreomsorgen är detviktigt att kommunerna får stor frihet vid utformandet av nya boendeformer.Bostäderna skall varaflexibla, och detta skall även innebära möjlighet för de äldre att bo kvar isin kända omgivning och sitt kvarten vilket underlättar för granntjänst,väntjänst och anhörigtjänst. Redan nu utföres två tredjedelar av äldreomsorgeni den informella sektorn - vänner, anhöriga och grannan Frivilliga insatser ärnödvändiga och måste underlättas av samhället genom stöd och ekonomiskersättning vid anhörigvård. För det tredje är en kortare arbetstid en viktigförutsättning för att människor skall hinna och orka ta ansvar för sin egensituation och omsorg om sina närmaste. Är det bara som fortfarandekämpar för en arbetstidsförkortning? Vart tog det socialdemokratiskakvinnoförbundets och andra kvinnoförbunds krav vägen? Nuär det längre semester som gäller, och de gamla argumenten om kortare arbetsdagär visst inlåsta på . Är det inte dags att uppvärdera arbeteti den informella sektorn och börja utreda de samhällsekonomiska konsekvensernaUV en arbetstidsförkortning? Det är väl ändå för människor vi vill bygga detgoda samhället och inte för lönearbetets, produktionens och konsumtionensskull. JANBERGQVIST (s): "Livet är som en sjukfjäril. För många av oss är det inte värt att leva när det är så här. De småbarnen förstår inte varför de sätts i fängelse." Så skriver en 12-årig sydafrikansk pojke i en bok om barnsrättigheter. Censuren i förbjöd att hans ord fick spridas. berättar i sin tidning en annan sydafrikansk pojke. Han är , han är vit, och han säger: "Vi har för mycket problem på grund av de svarta.Presidenten borde få besluta att var och en av oss en gång skulle fåskjuta en av dem för att få slut på allt bråk." Som Amnesty Press konstaterar är båda dessa pojkar var ochen på sitt sätt offer för apartheidsystemet och dess övergrepp. Svenska folkets engagemang mot förtryck och ofrihet harväxt sig allt starkare. Många människor gör hängivna insatser isolidaritetsarbetet. Som folkrörelser kan våra politiska partier också göraåtskilligt, både i praktiskt arbete och genom riksdagsbeslut. Vi måste ge alltstöd vi kan åt apartheidpolitikens offer och kampen för en bättre ochrättvisare värld. I den svenska debatten talas just nu mycket om frihet ochtvång. För oss socialdemokrater har friheten många dimensionen I ett samhälleav fria individer skall människorna ha frihet att söka sin personliga lycka,sin individuella frihet. Detta är den givna utgångspunkten för all diskussionom frihet. Men friheten är också något mer. Frihet kräver ett samhälle, därmänniskor tar hänsyn till varandra. Frihet får inte bli fåtalets frihet att taför sig på andras bekostnad. Just äger omfattande politiska diskussionerrum både inom socialdemokratins grundorganisationer och inom moderatasamlingspartiets motsvarande organisationer. I vårt parti diskuterar vi nuintensivt 90-talsgruppens förslag och förslaget till nytt partiprogram. Imoderata samlingspartiet sker ett brett samråd om de politiskaframtidsfrågorna. svenskademokratin är det av stort värde om många människor deltar i sådanapartirådslag. Trots att det svenska folkstyret har en tradition avdialog, samsyn och samverkan, så finner vi i rådslaget att det blir kollisionmellan de två partiernas idévärldar. Vi socialdemokrater anser det nödvändigt att fortsätta ettpolitiskt arbete, där vi med demokratiska beslut röjer undan orättvisor ochklassklyftor. Vi anser att vi då bygger en grund för att många fler människorsjälva skall kunna forma sitt eget liv och sin framtid. Mot denna vår syn står idévärld, enligtvilken politikens inflytande bör krympas i största möjliga mån. Enligt derasvärldsbild härjar klåfingriga politiker för att reglera sina medmänniskors livfrån vaggan till graven. Det generella välfärdssystemet, som de kallar"den offentliga välfärdsbyråkratin", vill de bryta ned, 1 ställetvill de skapa något som de kallar en "välfärdsmarknad", där människortilldelas servicekuponger och vårdcheckan Kupongklippandet, som avskaffats på aktiemarknaden, skallalltså införas i välfärdssystemet. Är kupongsystemet svar påframtidens utmaningar? Hur stora skall checkarna bli? Vilket belopp skallställas ut till den som behöver en lång och dyrbar rehabilitering! Vad händernär kupongerna tar slut? Kan ni garantera att de som har de slitsamma ocholycksdrabbade jobben får de största checkarna? För oss socialdemokrater innebär friheten ett samhälle,där vi alla på demokratisk väg kan vara med och påverka gemensammaangelägenheter, ett samhälle där vi vill se arbete, utbildning, vård ochtrygghet som mänskliga rättigheten För att förverkliga målet om alla människorsfrihet krävs därför ett stort mått av solidaritet. har på en moderatstämma myntat det bevingadeordet; "Svenskens frihet är begränsad till ." Det är hans sätt att beskriva innebörden av att närmaretvå tredjedelar av våra samlade inkomster passerar det allmänna ochsocialförsäkringen. När vi tagit ut mer skatt för att förbättra villkoren förpensionären barnfamiljer och handikappade, då har vi enligt Tobissonsdefinition minskat friheten i . Borde det inte vara en tankeställare förTobisson att hans frihetsliga toppas av länder som och ? Dessaländers frihetsgrad kommer ju upp i långt , medan vi i fårnöja oss med ynkliga . Vi socialdemokrater ser samhällets barnomsorg i dess mångaolika former som en vital del av välfärden. Barnen får en bra omsorg av välutbildade och engagerade förskollärare och barnskötare. Men de moderataidégivarna beskriver barnomsorgen under den dramatiska rubriken . De skriver: "Tidigt möter numera svenska barnden stora världen. Den dag de börjar på dagis kommer kommunen och facket in ideras liv." Har man hört! Sedan följer likartade formuleringar somröjer att dömer ut det arbete där tiotusentals kvinnor och mänsatsar sin kunskap och sitt engagemang för barn. Tänk om dessa moderataidégivare nå- Prot.1989/90:7 n 1989/90:7 11 oktober1989 gon gång kunde besöka ettdaghem och där själva fick träffa de mjuka och fina människor som de utmålarsom "ödesmakten". Visocialdemokrater vill möta framtidens nya krav med solidaritet och samarbete.Moderaterna däremot delar in världen i två delar, den lilla världen och denstora världen. Den lilla världen är den egna familjen, vänner, grannar ochföreningar, där man kan vara "bröder" och "systrar". Denstora världen är alla vi andra. Och broder och de andra syskonen iframtidsgruppen säger; "Vi skall ha omsorg i den lilla världen och konkurrensi den stora." Jag frågar: Orkar man med en sådan ideologi stödja de utsattabarnen i ? Är det sådana tankar som ligger bakom nejtill sanktioner mot eller deras förslag om minskat u-landsbistånd? IngerSchörling ställde en fråga om miljöavgiftsutredningens förslag. Den ökadebeskattningen på energianvändning och de tillkommande miljöavgifterna ärnågonting som går ut över både industri och hushåll. Hon hade korrektiakttagit att belastningen på hushåll i det här förslaget blir mycket kraftigareän belastningen på industrin, även om detta givetvis innebär att industrin påmånga andra sätt får fortsätta med intensivt miljöarbete. Förklaringentill att resultet blir sådant i kronor räknat är att företagsskatten i sambandmed skatteomläggningen snarare kommer att höjas en del, medan hushållensinkomstskatt kommer att sänkas. Det kan ju inte vara fel att vi får möjligheteratt sänka hushållens inkomstskatt om vi kan göra det på ett sådantsätt att vi får en bättre miljö. Visocialdemokrater är beredda att ifrågasätta, vara samhällskritiska och sättanya mål för samhällsbyggandet. Men grunden för framtidens folkhem måste varaidéerna om frihet och jämlikhet och rättvisa mellan människor, grupper ochnationer. Solidaritet och samverkan är vår väg att möta framtiden. () replik: Trots allt tal om solidaritet har jag väldigt svårt attkomma över den nonchalans och brist på medkännande som han visat inte baradenna morgon utan även tidigare när det gäller småhusägarna. Vimoderater har länge varnat för den skatteskärpning som ovanpå alla andrapålagor kommer att drabba alla ägare av egnahem som en följd av nya, höjdataxeringsvärden. Kjell-OlofFeldt, finansministern, tillfrågad om detta, har ju inte kunnat sträcka siglängre än till att säga att de höjda taxeringsvärdena inte skall få slå igenomfullt ut. Men vad "fullt ut" betyder har det inte gått att få veta.Det kan ju betyda att de får slå igenom till . Nuär alltså socialdemokraterna inte beredda att ge något besked innan de nyataxeringsvärdena skall tillämpas. Det enda man gör är att litet vagt hänvisatill att det är möjligt att komma in på det nya beskattningsåret och dåtillämpa något slags retroaktiv skattelagstiftning i positiv mening. Mensmåhusägare med ränteavdrag skall begära jämkning av preliminärskatten föreden i ån Vad skall den då grundas på? Ja, det blir ofrånkomligt attdet blir nu gällande regler som tillämpas. tidigarepåpekade får vi bilden att småhusägarna inte helt kompenseras för nyataxeringsvärden, utan dessa slår igenom, om än inte fullt ut. Ja, då blir detockså dryga kvarskatter att betala! Nej, det enda rimliga att göra, vilket vi moderater harbrutit en lans för och även fått stöd för från andra håll, är att låta de gamlataxeringsvärdena tillämpas i skattehänseende även 1990. 1 samband medövergången till en annan form av bostadsbeskattning kan man också sätta in denya taxeringsvärdena i sitt sammanhang året därpå. Jag frågar mig om det här sättet att behandla småhusägarnaingår i en större plan för att verkligen klämma åt dem som vill lägga pengar påsitt boende. Vi har sett ett förslag om att slopa ränteavdraget. Detkommer litet överraskande för oss moderaten som har fått klä skottför ganska blygsamma förslag om att successivt trappa ned bostadssubventionernamed kanske 1 ä . 1 det sammanhanget har det hetat attdet skulle leda till att vi driver människor från hus och hem. Det har intevarit någon hejd på den nöd som skulle breda ut sig. tänker regeringen minska bostadssubventionerna med 18miljarder i ett enda slag - slopa dem direkt. I det läget är det vi moderatersom får bromsa och säga: Det här får så stora verkningar att man kanske ändåfår försöka mildra övergången. Det låter sig sägas, som görs i skatteutredningarna,att när man sänker inkomstskatten, marginalskatten, blir det mera över för attbetala boendekostnader. Det är riktigt, och det har vi också använt tidigaresom motiv för våra förslag. Men det är faktiskt ofrånkomligt att man med ettsådant här stort ingrepp gör boendet relativt sett mycket dyrare än annananvändning av pengan Blir alla de pålagor som vi nu kan se framför ossverklighet, då tror jag att vi kan konstatera att den bostadsbrist som kanavläsas på en hårt reglerad marknad snart förbyts i ett överskott,därför att människor föredrar konsumtion i stället för att spara till egenbostad. Detta ingår, som jag ser det, i den attack som riktasmot det enskilda sparandet. gick remisstiden ut förinkomstskatteutredningens förslag, och det har verkligen strömmat insynpunkten Många är med rätta kritiska mot den nya skatten påpensionssparandet. Om socialdemokraterna får som de vill kommer det att bli enpermanent pensionsskatt - inte bara en engångsskatt som den vi fick 1987 -, enpermanent skatt som varje, år skall drabba sparande för tryggheten på åldernshöst. Det är kanske, inte så förvånande att socialdemokraternaåterkommer med en ny pensionsskatt. Från moderat sida sade vi attdet inte bara skulle bli en engångsskatt på pensionssparandet. Vi tycks av alltatt döma få rätt - tyvärn Jag sade redan i mitt förra inlägg att det som förvånar äratt både och representanter i utredningen ocksåförespråkar en permanent pensionsskatt. Min fråga till och folkpartietblir därför: Hur kommer det sig att ni som var starka motståndare tillengångsskatten 1987 nu godtar en permanent pensionsskatt? Till slut, herr talman, vill jag påminna om min fråga tillsocialdemokraterna och om tvångssparandet. Jag satt vid ringside ifinansutskottet när tvångssparandet kom upp till behandling. Det var ingetupplyftande skå- despel.Det var fullt av improvisationen skott ut i mörkret och chansningar på attnågonting kanske skulle kunna bli av. Vi får t.ex., vilket inte uppmärksammatsmycket, olika skatteunderlag de båda åren. sade någonting om att det är bättre attpengarna stannar i den privata sektorn. Men se, det gör de ju inte! Det är enskatt som skall betalas in som ett påslag på preliminärskatten! Depengarna går inte att använda för investeringar och annat i näringslivet. Jagupprepar; Är ni beredda, inte minst i ljuset av konsumtionens beskedligaökningstakt, att avskaffa det orättfärdiga tvångssparandet? INGEMARELIASSON (fp) replik: förde ett resonemang om frihetenoch beskrev det socialdemokratiska frihetsbegreppet. Det får inte. sade JanBergqvist, bli fåtalets frihet att ta för sig på andras bekostnad. Nej, det är alldeles riktigt, men inte heller det omvändafår ske. Det får inte vara majoritetens frihet att förtrycka en minoritet. Detär ju det senare som i vårt demokratiska land har varit vanligare: minoritetensrätt att få välja annorlunda har förvägrats dem. Det mest iögonfallande undantaget har under årtiondenvarit socialdemokraternas tillämpning av kollektivanslutningen. har man medsvansen mellan benen dragit sig undan i den debatten, och vi ser den försvinnabort i dimmorna. Men det finns måjiga andra människor och minoriteter somkänner sig inte ha rätten att välja som de själva skulle vilja. De som skulle vilja ha en annan form av barnomsorg än densom erbjuds genom kommunens försorg, hur bra denna än är, förvägras ofta denmöjligheten. Rätten att välja läkare borde vara en självklar rättighet.Möjligheten att få åldringsvård utförd på det sätt man själv föredrar borde viockså ha -osv., osv. Det finns olika teknik för att klara den här valfriheten.Rätten att utnyttja den sjukförsäkring till vilken alla har betalat även om manvill få vården utförd i enskild regi borde finnas. Hur vi löser dettapraktiskt är värt att diskutera, men att börja tala om kupongklippare, som JanBergqvist gjorde i sin kritik av förslag, tycker jag faktiskt äratt förgrova debatten. Det viktiga är att komma ihåg att om denna valfrihet skallkunna förverkligas, måste vi gemensamt vara beredda att betala för den. Om viinte är det, så kommer alltid de medellösa, de utan privilegier, att fallamellan stolarna. Därför ger vi i vårt förord till en generellvälfärdspolitik, i vilken alla är med, till vilken alla betalar efter förmågaoch som alla har rätt att utnyttja när behov föreliggen Men inom dettagenerellt uppbyggda system kan och måste friheten att få välja hur den vårdeneller omsorgen skall erbjudas bli större. Det är det som är socialliberalism;att förena den generella tryggheten med den enskilda friheten. Detta var också en förklaring till , som harefterlyst hur vi ser på möjligheterna att sänka skattetrycket. Det går attsänka skattetrycket - och det är ett viktigt mål - men vi vill inte vara medom att göra det på bekostnad av den generella tryggheten. Det är därför vi villha ett nytt skattesystem, för att det skall stimulera fillkomsten av nyaresurser som kan både användas av den enskilde för enskild konsumtion ochförbättra till- gångentill de gemensamma nyttigheterna i form av vård och omsorg och allt det andrasom vi måste finansiera tillsammans. Detta kommer att kräva betydande inkomstertill stat och kommun, oavsett om vi avser att betala ut pengarna genom kupongereller servicecheckar, genom att man utnyttjar sjukförsäkringen eller på annatsätt. Pengarna måste ändå samlas in, och det bör ske kollektivt i generellaformen Och det kommer att leda till ett avsevärt skatteuttag, även i ettsamhälle där friheten är betydligt större än . Att förena denna generellatrygghet med den individuella friheten är socialliberalism, och det ärfolkpartiets kännemärke. Det bekymrar mig mycket att har så svårtatt förstå att också minoritetens, fåtalets frihet måste skyddas, värnas ochvidgas. () replik; Jag frågade i mitt första anförande vadsocialdemokratei-na egentligen menar med offentligsektorns förnyelse ochförnyelse av välfärden. berörde den frågan men gav egentligeninga exempel, lika litet som i regeringsdeklarationen. Han talade i stället omtraditionen av dialog, men uppehöll sig sedan helt och hållet vid moderaternaspolitik. Jag vill upprepa frågan. Jag gav något exempel i mitt anförande, därjag sade att jag tycker vi skall använda marknadens effektivitet ochflexibilitet i välfärdens tjänst, men vi skall aldrig låta marknaden bestämmahur välfärden skall organiseras och fördelas. Jag talade om att förändra deekonomiska spelreglerna både för vården och för skolan. Jag tycker det skullevara positivt om i en sådan här debatt gav sig in i den dialogsom han själv sade sig vilja tillämpa, i stället för att bara polemisera medett annat parti. En annan sak som slog mig i den första rundan var attdetta visserligen kallas för allmänpolitisk debatt men att den inte är så alldelesallmän. De allra flesta partiföreträdarna - åtminstone fyra - uppehöll siguteslutande vid ekonomin och nämnde över huvud taget inte miljöfrågorna; JanBergqvist gjorde en liten utvikning på slutet om . Det är kanske så att detta är typiskt för den politiskadebatten. I så fall är det beklagligt. När man talar om den ekonomiskatillväxten som nödvändig, måste man vara medveten om att denna tillväxt ärkopplad till hur naturen fungerar och om natursystemet uthålligt kan ge oss deresurser och de råvaror som krävs för att vi skall kunna skapa en uthålligvälfärd. I det sammanhanget skulle jag vilja ställa några frågortill , inte bara som gruppledare för socialdemokraterna iriksdagen utan också som ordförande i miljöavgiftsutredningen.