prot · GD0942 · 1989-12-31 00:00:00 — kommer kanske att svara att riksdagenju beslutar att ett specialdestinerat statsbidrag skall vara kvan Det skulle vara gott och väl om lärare och andra hadeförtroende för de beslut som fattas och de löften som ges. Men den tilltron ärtyvärr mycket anträtt. beslutade t.ex. att lärarna inteskulle kommunali-seras. När överenskommelsen mellan socialdemokraterna och vpkhade träffats sade och på en presskonferens attdet nu skulle bli högst ca 25 elever i varje klass. Men sade påTV att det inte alls var så säkert. Jag skulle vilja be , och gärna ävenvpk-företrädarna här i debatten, att på ett begripligt sätt reda ut vadutskottet egentligen har sagt om klasstoriekarna. Utskottets majoritet skriveratt riktmärket skall vara att Kommunalt huvudmannaskap för lärare m.fl. på skolområdet Kommunalt huvudmannaskap för lärare m.fl. på skolområdet klassernaskall ha högst 25 eleven Men sedan skriver utskottets majoritet: "Dettariktmärke får inte ses som ett delningstal." Själva begreppet delningstalbetyder att om en klass blir större än delningstalet skall den delas. sägsdet att klasserna inte skall ha fler elever än ca 25. Vad innebär det att dettainte får ses som ett delningstal? Jag inser att det ligger en viss uppmjukningi "ca 25". Men vad innebär det därutöver att riktmärket "ca25" inte får ses som ett delningstal? Skall klasserna få ha 26, 27, 28, 29eller 30 elever? När skall en klass delas? En annan nog så intressant detalj är att när vi frånfolkpartiet har argumenterat för att storleken på klassernaborde bli mindre, har vi fått höra att det är alldeles för dyrt. Därför skulledet vara mycket intressant att få veta vilken kostnadsberäkning somligger till grund för socialdemokraternas och vpk:s uppgörelse. Det egendomligaste inslaget i denna uppgörelse är det nyastatsbidraget till skollokalen Vi har inte gått emot det, för vi tycker inteatt det är vår uppgift att i detta läge beröva lärare och elever de inslag avtröst som de möjligen kan få, men sakligt sett är detta naturligtvis oerhörtmärkligt. Kommunerna har haft ansvaret för skolans lokaler iårtionden. Men när skolan skall kommunaliseras, skall detta ansvar delvisplötsligt lyftas bort. Kommuner som inte har skött skollokaler på det sätt somstaten vill skall få extra bidrag. Och än en gång får kommunerna signalen, attom de inte sköter sig som staten vill, kommer staten med bidrag. Det är ett hånmot de många kommuner som har satsat på sina skollokaler och skött dem exemplariskt.I stället för ett förenklat statsbidragssystem som vi alla talar om införs nuännu ett specialbidrag. Vi talar ju om att allt skall läggas i en stor påse istället för i många små. Men får vi ännu en liten extrapåse. I stället fördet renodlade ansvaret som det har talats så mycket om blir det ett hopblandatansvan När taket rasar in i någon skola blir det naturligtvisGöran , eller kanske snarare hans efterträdare, som kallas till Svardirekt eller Magasinet och får svara på frågan varför statsbidraget tillskollokaler inte är högre, så att taken inte rasar in. Som sagt, i stället förett avskaffande av dubbelkommandot införs ett nytt. Jag skulle vilja sluta med ett par frågor till någrariksdagskollegen Jag vill först ställa en fråga till . Jag harläst i tidningen att han funderar på att avstå från att rösta i den avgörandevoteringen och därmed kanske bli den som hjälper igenom det härkommunaliseringsförslaget. Vi har här i under de tre terminer sommiljöpartiet har suttit här vant oss vid okonventionella metoder från dettaparti, och vi vet att ofta har ganska stor partisplittring. Men nuråkar det vara på det sättet att just var den av de 20miljöpartisterna som tjänstgjorde i utbildningsutskottet när denna frågaavgjordes i utskottet. Och reserverade sig för ett avslag påpropositionen. Det skulle vara litet egendomligt om just han var den sommedverkade till att detta förslag gick igenom. kanske han säger att han haren särskild reservation där det står att vill ha en betygsfrigrundskola. Det är det enda problemet med den reservationen - annars hade viallihop från de borgerliga partierna kunnat rösta på den, tror jag. Men detstår alltså i reservationen att man vill ha enbetygsfri grundskola. Det har inte ett skvatt med det här att göra. Det röstadevi om i går, och ni var med om att kräva en utredning av betygsfrågan. Attblanda in den i detta sammanhang är helt irrelevant. Sedan skulle jag vilja ställa ett par frågor till YlvaJohansson om "mut-pengarna", som de har kallats, de godsaker som vpkhar utverkat för att stödja regeringsförslaget. Frågan är vilken trovärdighetoch substans det verkligen finns i de löftena. Jag har redan talat om mindreklassen När det gäller statsbidraget har vpk fått igenom attutskottsmajoriteten nu skriver att det bör vara realt oförändrat som det är vidingången av /92. Jag vill ställa två frågor, och LarsGustafsson får gärna kommentera detta från den andra avtalsslutande parten;Vilken varakfighet har detta löfte? Har det samma varaktighet som det särskildaanslaget till skollokaler, alltså ? Tvåbudgetpropositioner skall ju läggas fram innan det här löftet så att Hur kommer vpk - för att statsbidraget skall vara realt o örändratsom det är den 1 juli 1991-att anse att det är ett brott mot uppgö- ' en om regeringen i någon avbudgetpropositionerna och januari1991 genomför sänkningar av statsbidraget till skolan? Det är naturligtvis så att skolan behöver enrad positiva åtgärder och beslut från , men är det faktiskt såatt ett negativt beslut är det mest positiva vi kan göra för skolan. Ett nejtill kommunalise-ringspropositionen vore med det väldiga symbolvärde som denhär frågan också har kommit att få en mycket kraftfull markering av , att vi slår vakt om kunskap och att vi lyssnar på lärare.Därför yrkar jag bifall till reservationerna 2 och 3 i utbildningsutskottetsbetänkande. Kommunalt huvudmannaskap för lärare m.fl. på skolområdet I detta anförande instämde , ,, , , , ,, , , , ,, , , , , , ,, , , , , , , och (alla fp). LARZJOHANSSON (c): Jag skall inledningsvis försöka nyansera den här debattenoch försöka uppehålla mig vid det som beslutet egentligen handlar om. Den somhar följt massmedierna kan befara att allmänheten harfått en ganska förvirrande bild av vad det egentligen handlar om. Uttryck som"nu skall staten överlåta ansvaret för skolan fill kommunerna", eller"nu skall staten överlåta lärarna fill kommunerna", eller"fr.o.m. nu skall staten låta kommunerna anställa lärare" är exempelpå sättet att beskriva vad det handlar om. Därför är det viktigt att slå fastvad som de facto gäller. Det är faktiskt så nu att kommunerna anställer sinalärare, och så har det varit . Det är kommunen som utlysertjänster, meritvärderar de sökande och anställer lärarna. iår gäller det förhållandet också för skolledarna. Kommunalt huvudmannaskap för lärare m.fl. på skolområdet har detansetts lämpligt att länsskolnämnden har varit sista instans i det anställningsförfarandetför att staten den vägen skulle ha en styrmöjlighet på skolan. De som sysslatmed sådana här frågor vet av erfarenhet att länsskolnämnderna i av fallenhar anställt de skolledare som kommunerna har förordat. Därför var det ettlogiskt beslut som fattade att också skolledarna på det härsättet anställs av kommunen. Detta innebär att det också är kommunen som harpersonalansvaret för lärarna i skolan, inkl. anpassningsärenden i sådana falldär någon behöver hjälp och t.o.m. kanske syssla med något annat än läraryrket.Fram fill slutet av 70-talet delade staten det ansvaret genom särskilda bidragtill kommunerna för s.k. omplaceringsfall. De pengarna försvann emellertid vidden tidpunkten, och därefter är det kommunerna som har det hela och fulla ansvaret,inkl. Kommunerna har också fortbildningsansvaret försin personal. Det innebär att det är kommunerna som bestämmer vem som skallfortbildas, när vederbörande skall fortbildas och vilka ämnesområden ellerannat som fortbildningen skall avse. Man kan visserligen säga: Ja, men statenbeta lar ju lärarnas lönen - Inte heller det är en korrekt beskrivning. Statenbidrar med statsbidrag till lärarlönerna, men det bidraget täcker igenomsnitt för kommuner av kostnaderna, resten betalarkommunerna . Staten har ett ansvar för lärarnas pensioner. Det harvarit ett av argumenten för att inte låta kommunerna anställalärare till vilket antal som helst. Men inte heller påståendet att staten hardetta pensionsåtagande är helt riktigt, eftersom pensionerna byggs upp underåren med de avgifter som betalas och staten bidrar till kommunernaslönebikostnader, med ungefär knappt hälften av den faktiska kostnaden.Även när det gäller lärarnas pensionering betalar alltså kommunerna en stordel. För att ta upp en annan fråga, som i sitt anförande, vill jag säga att det faktiskt inte ärlänsskolnämndernas förtroendevalda styrelse som har tillsynsansvaret förskolan utan de anställda tjänstemännen med den länsskolnämndsinstruktion somgäller för den statliga skol-administrationen. Vad beslutet de facto gäller är huruvida lärarnas löne-och anställningsvillkor i fortsättningen skall regleras med statliga avtal,där staten är avtalsslutande part, eller om kommunerna skall vara denavtalsslutande parten. Om man vill kan man negligera det och säga att det baraskulle innebära att man flyttar själva beslutsfattandet ett antal hundra meterMen det innebär också att man flyttar det slutliga ställningstagandet tillKommunförbundets förhandlingsdelegation, som består av förtroendevaldakommunalpolifiker från hela landet som representerar allas våra partier I det sammanhanget skulle jag vilja ta upp en annan fråga.Många av oss, kanske de allra flesta, har fåttväldigt många brev och telefonsamtal. En del av dessa brev borde nog inte haskrivits, men om man bortser från formuleringar som kanske har varit litetförhastade -det kan ju vara förståeligt när det gäller partsinlagor, även om endel av uttrycken därmed inte är förlåtliga - måste man konstatera att ettgenomgående tema i alla dessa brev, i varje fall de som jag har fått, harvarit att Dessa förklaras vara inkompetenta och illvilliga. Mansäger också att de inte tar något ansvar för skolan. Då vill jag ta tillfälleti akt och mycket skarpt protestera mot den sortens beskrivning. Jag tror migvåga påstå att jag har ganska god erfarenhet av landets ansvariga skolpolitikenJag hävdar mycket bestämt att de är såväl kunniga och ambitiösa som dugliga. I varje fall vi i har ett stort förtroende förvåra lokala kommunalpolitiken Jag tror att man har det i övriga partier också. Vi i har strävat mot en ökaddecentralisering, också på skolans område. Vi tycker att ett ökat lokaltbeslutsfattande och därmed ökat lokalt ansvar är bra. Men om man skall gekommunerna ett vidgat ansvar, är det naturligtvis också mycket viktigt att dem likvärdiga förutsättningar när det gäller att ta detta ökade ansvarDet är en av de allra viktigaste frågorna i den här s.k.kommunaliseringsdebatten. Jag vill återupprepa några saker som jag hartagit upp i denna kammare men som återigen blir myckettydliga och aktuella. Vi har kunnat konstatera att det harvarit en betydande kostnadsövervältring, från staten till kommunerna. I börjanav 80-talet bar stat och kommun vardera av kostnaderna för skolan.I dag närmar vi oss. raskt den tidpunkt då kommunerna får bära och statenbara av kostnaderna. Alla som har erfarenhet av hur en sådan härkostnadsövervältring fungerar vet att statliga besparingar - besparingar ifråga om statsbidragen till kommunerna för skolverksamhet - slår igenom i formav kommunala besparingar Den av staten föreskrivna verksamheten har ju intetillåtits minska. Den möjlighet till kompensation som kommunerna har haft harvarit att göra motsvarande besparingar i den kommunala delen av skolanskostnaden Det har i sin tur fått till följd att statliga besparingar irealiteten har blivit besparingar när det gäller lokalunderhåll, läromedel,skolmåltider, skolskjutsar osv. Det är faktiskt på det viset. Därför har vi i motsatt oss sådana här besparingaroch hävdat att staten i stället borde tillskjuta mer pengar till skolan justför att undvika effekter på den kommunala verksamheten. Dessutom vill jag nämna att besparingarna ifast penningvärde kan uppskattas till ungefär 3 miljarden väljer man istället en modell som innebär att ett nytt specialdestinerat statsbidrag gårUll just lokaler. Man kan ha mycket olika åsikter om huruvida det är bra ellerinte. Men just tekniken att återföra ifast penningvärde råkar bli ganska precis 3 miljarder, som vi hartalat om. Vi för vår del tycker kanske att det här inte är det allrabästa sättet att fördela pengarna. Man får inte den fördelningsprofil som manskulle önska. Men man har alltså valt den här modellen, och vi har då intemotsatt oss att kommunerna tillförs dessa extra resursen Det kan vara på sin plats att göra en jämförelse hän Vi icentern har nämh-gen föreslagit ett särskiltsUmulansbidrag till kommunerna om 50 milj. kn för inköp av läromedel. Dethandlar då om exakt samma konstruktion som föreslås när det gäller bidragtill lokalen Men riksdagsmajoriteten har avslagit våra förslag av principiellaskäl. Kommunalt huvudmannaskap för lärare m.fl. på skolområdet Kommunalt huvudmannaskap för lärare m.fl. på skolområdet har inteansett det vara möjligt att staten skulle bidra när det gäller rent kommunalakostnader. är den principen så att säga bruten i och med det beslut somriksdagen är beredd att fatta. Vi ser naturligtvis med viss spänning fram emotnästa budgettillfälle, då vi kan återkomma med vårt förslag tillstimulansbidrag till just läromedel. Vi i har också under drivit tesen attdet skall vara högst 25 elever i varje klass. Vi tycker att det är ett enkeltoch, skulle jag vilja säga, lättfattligt mål när det gäller att försöka fåmindre skolklassen Kvaliteten blir ju bättre om läraren har färre elever attundervisa. Att tala om högst 25 elever är naturligtvis att på ett mycketschablonartat sätt ge uttryck för det här problemet. Förhoppningsvis vet allaatt det är mycket olika när det gäller detta med klasstorleken. I en mycketstor del av landets skolor har klasserna oftast mindre än 25 elever. Men påmånga håll är klasserna betydligt större. Vi har valt att ge uttryck förmålsättningen på detta sätt. Jag är en av dem som tycker att det i och för sig ärpositivt att den här frågan har tagits upp i samband med behandlingen av dettabetänkande. Men det är klart att man uttrycker sig mycket diffust när man sägeratt riktmärket skall vara högst ca 25 elever. Eftersom den frågan också haraktualiserats tidigare måste jag korrigera en uppgift till för att någonmissuppfattning inte skall spridas. Det är nämligen inte så, att delningstalet- som är 25 på lågstadiet och 30 på mellanstadiet - betyder att klassenskall delas när detta delningstal överskrids. Att ha delningstal är ett sättför staten att mäta ut resurser. Man får en resurs, dvs. en basresurs, perpåbörjat 25- respektive 30-tal elever på skolenheten. är det kommunen som fattar beslut omsammansättningen av klasser och undervisningsgrupper. Det är alltså kommunensom fattar beslut om hur stora klasserna skall vara och om huruvida det skallinrättas fler klas- Vidare noterar vi med tillfredsställelse att man ibetänkandet också tillmötesgår ett krav som vi i har sedan ett par årtillbaka - dvs. kravet på ett avskaffande av det särskilda basresursmedeltaletpå mellanstadiet, som har upplevts som ett hinder när det gälleratt åstadkomma en organisation i skolan som inte bara förverkligar ettekonomiskt mål utan som också uppfyller pedagogiskt ställda krav på en braundervisning i skolan. Allt det som jag nu har redovisat är positivt. Det är braför skolan, även om det kan finnas tveksamheter i fråga om konstruktionen i enhel del fall. Men måste man också konstatera att det slutbudtill avtal som arbetsgivarverket har presenterat och som har accepterats av enav organisationerna men som gjort att den andra organisationen har gått ut ikonflikt kommer - om eller när detta genomförs - att innebära en betydande kostnadsökningför skolan på både kort och lång sikt. Höjda slutlöner innebär att de härkostnadsökningarna efter hand börjar så att säga ticka ut. Minskadundervisningsskyldighet, med samma konstruktion, som successivt genomförs,innebär också efter hand betydligt ökade kostnaden Om man förverkligar deintentioner som också finns inbyggda i avtalet, kommer det att successivtställas ökade krav på lokalerna i skolan. Även det medför kostnader. Mensamtidigt - jag tycker inte det är fel att understryka det i detta sammanhang,för det har åtskilliga av oss gjort - är det helt nödvändigtatt vi för skolans del är beredda att betala konkurrenskraftiga löner. vi integör det, finns det inte några som helst möjligheter att konkurrera med andraverksamheter om kompetent personal. Allt detta sammantaget kommer rimligen att leda tillrelativt stora kostnadsökningar för verksamheten totalt, och vi har då fråncenterns sida mycket starkt markerat att det inte får leda tillkostnadsövervältringar på kommunerna. Vi tycker inte att propositionen har gettfillräckliga garantier för att så inte kommer att ske.- Det som vpk har lyckatsåstadkomma är vällovligt, men det ger inte tillräckliga garantien Det har inteheller vid utskottsbehandlingen varit möjligt att få dessa garantier att bli såpass bärkraftiga. Vi har då i vår reservation konstaterat att det allrabästa hade varit om det med denna proposition också hade kommit ettfullständigt förslag till ett nytt statsbidragssystem, som ändå måste komma såsmåningom. Då hade man slutgiltigt kunnat göra bedömningen av huruvida dessagarantier hade funnits eller inte. Det är motdenna bakgrund som vi har yrkat avslag på propositionen. Vi har tidigare under hanteringen och i våra motionerriktat kritik mot regeringen i hanteringsfrågan, dvs. sammanblandningen av depolitiska besluten och avtalsrörelsen. Den kritiken kvarstår, och det har vimarkerat i ett särskilt yttrande. är det så. att om vi från sida skallkunna hävda att uppgift i första hand är att fatta det polifiskabeslutet, dvs. att avgöra om tjänsterna i skolan fortsättningsvis skall varastatligt eller kommunalt reglerade, är det naturligtvis den frågan som viförst och främst skall diskutera, för att försöka komma fram till om vi tyckeratt det är bra eller dåligt för skolan att denna förändring kommer till stånd.Om man hävdar den principen att det är det politiska beslutet som riksdagenskall fatta i denna fråga och som det är sak att avgöra, får mannaturligtvis inte göra själva procedurfrågan till huvudfråga ibeslutsprocessen. Därmed har ju också blandat sig i avtalsrörelsen påett sätt som vi har fördömt. Mot denna bakgrund, herr talman, vill jag yrka bifall tillcenterreservationen nr 4. I det beslut som vi kommer att fatta ärmomenten 5 och 6 i betänkandet sammankopplade. Det är naturligt att det är pådet sättet, då mom. 6 handlar om själva kommunaliseringsfrågan och mom. 5 geren del av förutsättningarna för den. Jag vill ändå i detta sammanhang passa på att understrykaatt vi i självfallet inte vänder oss mot det som finns noterat imom. 5, som handlar om fortsatt meritvärdering, fortsatta behörighetsregler ochannat, men med den koppling som är gjord innebär avslagsyrkandet alltså yrkar avslag på både mom. 5 och rnom. Jag har, herr talman, velat göraden markeringen och upprepar att jag yrkar bifall fill centerreservationen nr4. Komrnunalt huvudmannaskap för lärare m.fl. på skolområdet CLAESROXBERGH (mp); Vilken skola vi vill ha , det ärviktigt, det är en ödesfråga för oss. När barnen börjar skolan är dejätteintresserade de första Kommunalt huvudmannaskap för lärare tn.fl. två åren.Ögonen lyser på dem när de skall ga till skolan. Men vad händer senare? Jo,ljuset i deras ögon slocknar, de tappar lusten. Vi hetsar ungarna, rätt igenomhela skolan. I vill vi inte ha en sådan skola. Vi vill haen skola som är baserad på andra grunder och delvis andra värden. Betygen är inte oväsentliga. De har encentral betydelse i den här frågan. Vi försöker se skolan i sin helhet. Vitycker inte att kommunaliseringsfrågan kan brytas ut som en enstaka fråga,utan den hör till helheten. Vi har ett mål för och en vision av hur skolan skall seut. Det är den skolan som skall förverkligas. Sedan må vi diskutera vilka medelvi skall använda för att förverkliga den här skolan. 1 tror viinte att man kan behålla betygen i en sådan skola, inte i . Detleder till konkurrens, till att eleverna delvis slås ut på ett tidigt stadium,till att de tappar läslusten. Det finns andra saker som behöver föras in i skolan. Ochvilka är det som kan göra det? Jo, det är lärarna som kan göra det. Det ärlärarna som är den viktiga resursen i skolan tillsammans med barnen ochtillsammans med föräldrarna Vad är medicin mot detta? Jo, det är ettökat inflytande för lärare, ett ökat inflytande för elever och ett ökatinflytande för föräldran Mindre politikermakt och mer makt åt folket - det trorvi på. Men då kommer vi till frågan: Hur skall detta förverkligas? Vi tror attdet finns en rad förutsättningar som måste förändras för att detta mål skalluppnås. Vi tror att statsbidraget måste förändras. Vi tror att detstatliga regelsystemet måste förändras. Vi tror att politiken i kommunernamåste förändras. Vi tror inte att man kan lösa detta genom att detaljreglerafrån sida hur skolan skall se ut. Det tror vi förkväver initiativetute hos lärarna, hos föräldrarna och hos eleverna. Vad är den första förutsättningen som vi vill uppnå? Jo,det är att avskaffa en rad statliga regler som komplicerar tillvaron, och detär kommunaliseringen. Men detta räcker inte. Detta är en liten bit för att uppnåen skola som är värd namnet. Till detta behövs ett annat,statsbidragssystem. Vimenar att ett statsbidrag som har skisserat inte tillgodoserskolans behov. Vi tror att det måste vara ett statsbidrag som är baserat påeleven, ett statsbidrag som även kommer de fristående skolorna till del, ettstatsbidrag som underlättar och stimulerar olika typer av pedagogik i skolan. Vi tror att målstyrningen från statens sida måste seannorlunda ut, men för att detta skall fungera måste kommunerna fortsätta attföra ut ansvaret. Det får inte bli så att, när och staten släpperansvaret, kommunerna centralstyr verksamheten, utan detta måste återigen förasut på de enskilda skolorna. Det är ingen lösning att kommunerna och kommunpolitikernatar över detta ansvar och denna makt. En del av makten skall ges till lärarna,till föräldrarna och till eleverna. Då tror jag att vi kan få en bra skola,men vi måste också ha kvar vissa statliga regler för att garantera en något sånär lika skola i landet. Statenmåste ha ett uppföljningsansvan ett kontrollansvar och ett visstbestraffningsansvar gentemot kommunerna. Men kommunerna måste ha en storfrihet, ta den här friheten under ansvart och använda den för att få enutveckling av skolan. Till den proposition som kom skrev vi i miljöparfiet enmofion. Vi saknade en rad frågor i propositionen: Hur skall ansvaret förasvidare ut till de enskilda skolorna för att inte stanna i skolstyrelserna ikommunerna? Hur skall statsbidragen se ut? Hur går det för de friståendeskolorna? Hur går det med målstyrningen? Vi pekar också på möjligheten förlärarna att kunna överklaga sina tjänstetillsättningar Detta var vår utgångspunkt i denna diskussion. Vi harreserverat oss till förmån för de här idéerna i våra två reservationer Jagyrkar bifall till de här två reservationerna. Jag vill deklarera attmiljöparfiet kommer att stödja och reservafion islutvoteringen, för vi menar att regeringen får komma tillbaka med ett nyttförslag som tillgodoser de här punkterna. Vi vill också passa på fillfället att kritiserahandläggningen av den här frågan. Vi menar att kommunaliseringsbeslutet bordeha fattats först. Efter kommunaliseringsbeslutet skulle förhandlingar omövergångsavtal tagits upp med parterna. Vi anser att det har skett enhopblandning av avtalsrörelsen och beslut. I detta anförande instämde IngerSchöding, , , , , Hans Leghammar,, , , , EvaGoés, Per och (alla mp). Kommunalt huvudmannaskap för lärare m.fl. på skolområdet