prot · GD0938 · 1989-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1989/90:38 Förhandlingarnaleddes till en början av tredje vice talmannen. 1 § Justering av protokoll Justerades protokollet for . Svar påinterpella-tioner och frågor 2§ Svar på interpellationerna 1989/90:52, 71 och 74 samtfråga 1989/90:247 om åtgärder med anledning av konflikten mellan ochpalestinierna Jag har tidigare i riksdagenredogjort för den principiella inställning till konfliktenmellan och det palestinska folket, förra året.Utvecklingen har inte givit anledning att ändra vare sig degrundläggande elementen eller enskildheterna i vår principiella syn påkonflikten. Den politik ligger fast. Det har ibland hävdats att politik de senasteåren skulle ha lagts om och att vårt stöd till palestinierna skulle ges påbekostnad av vårt stöd till . Sådana påståenden är felaktiga. Sverigesstöd till staten existens inom säkra och erkända gränser är orubbligt.Vi värnar också med kraft plats i världssamfundet och agerar iFN till stöd för detta. har sökt upprätthålla en dialog med samtligaparter som är inblandade i konflikten i , en politik som utrikesutskottetuttalat sitt stöd för. Utskottet har också i sitt betänkande 1987/88:25 givituttryck för uppfattningen att fredsprocessen bäst gynnas av att normalaförbindelser upprätthålls med alla stater i , och att enbegränsning av kontakter med inte skulle främja en utvecklingmot fred i området. Jag delar den uppfattningen. Det är mot denna bakgrund man har att beakta de krav somibland reses på bojkott av på olika områden. Den svenska regeringenavvisar bestämt sådana krav. Israelmåste självt inse att den enda vägen till en lösning går via förhand- Svar på interpella-tioner och frågor lingsbordet.Den israeliska regeringen har på länge framlagt ett egetfredsinitiativ. Detta är en viktig och positiv utveckling. Innehållet i dettainitiativ är dock fortfarande långt ifrån de av FN erkända grundläggandeprinciperna för en lösning, nämligen FN:s säkerhetsråds resolutioner 242 och338. samt principen om självbestämmanderätt för palestinierna. låg tyngdpunkten i fredsprocessen på attupprätta en dialog mellan och PLO. gäller det att få till stånd endialog mellan och palestinierna. ställs införkravet att göra upp direkt med palestinierna. är nu tillsammans med aktivt engagerat i attfå till stånd en sådan dialog. Vi stöder dessa ansträngningar. står ikontinuerlig kontakt med parterna och utbyter synpunkter med dem om denfortsatta utvecklingen. Jag kan här inte gå in i detalj på vår egen roll isammanhanget, men jag kan försäkra att den gör allt som ärmöjligt för att påverka och påskynda fredsprocessen. Regeringen ser sedan lång lid tillbaka med djup oro påutvecklingen i de av ockuperade palestinska områdena. Vi har vid fleratillfällen uttryckt vår avsky för och fördömt den israeliskaockupationspolitiken. Det våld och de frihetsinskränkningar som palestiniernautsätts för kan aldrig accepteras. Även ur ett israeliskt perspektiv borde utvecklingen varadjupt oroande. Polariseringen inom och brutaliseringen av samhället harökat. hotas som judisk och demokratisk stat av sin egen politik. Syftet med den israeliska ockupationen ger i mångahänseenden intryck av att vara ett målmedvetet inlemmande av de palestinskaområdena, steg för steg, i den israeliska staten. Inte minst tycks detta gälladet ekonomiska livet. politik förefaller gå ut på att hindra ensjälvständig ekonomisk utveckling hos palestinierna. 1 stället främjarockupationsmakten en allt närmare sammanflätning av den palestinska ekonominmed den israeliska. Förutom tillgång på billig arbetskraft har dessa områden utgjorten marknad för israeliska produkter och ett ökat skatteunde lag för denisraeliska staten. Det sistnämnda har varit desto lönsammare som palestiniernainte har fått komma i åtnjutande av de sociala förmåner som tillkommer israeliskamedborgare. Konfiskationer av egendomar n..m. har också medfört ekonomiskafördelar för på palestiniernas be':rstnad. Det är därför det är så viktigt att ge palestinierna detstöd som är möjligt. har bl.a via UNRWA, FN;s hjälporganisation förpalestinaflyktingarna, men också via enskilda organisationer, givit ettbetydande humanitärt bistånd till de ockuperade områdena. ökade sitt bidrag till UNRWA till 100 milj. kr.1989. Av ökningen öronmärktes 10 milj. kr. för UNRWA:s särskilda program påVästbanken och i . Detta var en klar markering från svensk sida avatt vi anser det mycket angeläget att UNRWA får bidrag till sittkatastrofprogram på de ockuperade områdena, avseende bl.a. akutsjukvården. har genom vår ambassad i till deisraeliska myndigheterna framfört en protest mot att UNRWA:s skolor ideligenstängs av ockupationsmyndigheterna.Tillsammans med övriga uttalade vi i FN i samband med UNRWA-debatten islutet av oktober vår djupa oro över de tilltagande israeliska övergreppen motUNRWA och dess personal. Ett antal ledamöter av denna kammare hade självanyligen tillfälle att bli konfronterade med denna politik. Sådana övergepp ärhelt oacceptabla. Detta har även framförts direkt till den israeliskaregeringen. har för insatser till det palestinska folket. Detrör sig om projekt med inriktning på bl.a. konstbevattning, vattenrening ochhälso- och sjukvård. Ytterligare projektförslag om ca 50 miljoner US dollarfinns. Som en av de största bidragsgivarna till UNDP bidrar tillfinansieringen av dessa insatser. Flera svenska enskilda organisationer arbetar medhumanitära insatser på och . har bidragentill sådana insatser flerdubblats. En viktig insats är arbete medett rehabiliteringscentrum i . Där kommer att behandlas i första handde som skadats i intifadan och som på centret kan ges sådan träning att de kanklara sitt dagliga liv på egen hand. Projektet, .som löper ,finansieras över vår biståndsbudget och kostnadsberäknas till ca 24 milj. kr.Det arbete som bedrivs av är i hög grad ägnat att bygga upp detpalestinska folkets egna möjligheter att ta ansvar för sjukvård. Regeringen har vidare nära kontakt med svenska enskildaorganisationer om innehållet i och formerna för fortsatt och fördjupat stödtill insatser på och . Situationen i de ockuperade områdenabegränsar dock möjligheterna att genomföra mer omfattande projekt av det slagsom efterfrågas. vet vi att även små insatser har storgenomslagskraft. Regeringen avser därför att även fortsättningsvis söka finnalämpliga utvecklingsprojekt och kanaler avseende och . Det är,herr talman, min förhoppning och förvissning att vi skall kunna bidra tillytterligare angelägna insatser till förmån för det palestinska folket. Svar på interpella-tioner och frågor Jag tackar utrikesministern för svaret. De interpellationer som besvaras är en direktkonsekvens av den resa som samtliga interpellanter deltog i under densammanträdesfria veckan och till vilken vi erhållit stipendium från . Det är ingen överdrift att hävda att vi alla återvändetill både be-drövade och ursinniga. Det som vi upplevt överträffade detvi möjligen hade befarat. , och dess lobbyister i , har lyckatsalldeles utmärkt i sitt förkunnande om vad som sker på och i Gaza.Det är därför utomordentligt bra att människor nu i det här landet - ifackföreningar, på politiska möten, i skolor, inom - i sambandmed vår resa och vad vi fick uppleva, kommit till ett uppvaknande och vill vetamer, vill söka den sanning som tidigare undgått dem. Civilbefolkningen i de ockuperade områdena utsätts för enterror som är helt oacceptabel. Det finns en skyldighet för , som är ettav de länder som undertecknat den 4:e rörande skydd förcivilbefolkningen i händelse av krig och ockupation, att inte bara självtfölja den. Svar på Inlerpella-lioner och frågor utandessutom se till att konventionen följs av andra. Vi har alltså ett ansvar motdet palestinska folket att söka påverka så att terrordådenupphör. Jag vet att , främst genom utrikesministern, deltaraktivt i fredsprocessen. Vi fick uppleva att har ett mycket stortanseende i de ockuperade områdena. Det är naturligtvis glädjande. Men jag troratt vi alla som interpellerat vill göra litet mer. Jag har i min interpellation tagit upp uppbyggnaden av enpalestinsk infrastruktur. Sådan situationen är , handlar det närmast omatt man från den israeliska statens sida försöker undergräva denna viktiga delav samhällsuppbyggnaden. Vad är det då som händer? Det finns inget fungerande rättssystem. Israelisk laggäller inte för palestinier på ockuperat område. Där gäller 1 200 militäraförordningar. Dessa förordningar kan stänga skolor, helt godtyckligt.Det senaste året har barnen gått i skola, och det gäller 350 000barn. Universiteten stängs likaså. Det betyder att 22 000ungdomar utestängs från högre utbildning. Dessa åtgärder undergräver kunskap och utbildning, vilketär något som alla, särskilt det palestinska folket, värderar mycket högt. Vianser ju alla att grunden för ett högtstående samhälle är utbildning ochkunskap. Från att tidigare ha varit avgiftsfri för avbefolkningen är hälsovården nu avgiftsbelagd. Det betyder att harråd att utnyttja den. I av samhällen med mindre än 3 000 invånare finnsinte någon form av hälsovård. Femsjukhus på har stängts. av marken på ockuperat område har tagits av Israelför nya bosättningar. Förutom det rent omoraliska beteendet, stör dettanaturligtvis livsmedelsproduktionen. Det är ett flöde av israeliska varor in tillockupationsområde. Däremot är det restriktioner för de varor som skall ut. Listan skulle kunna göras mycket lång. Det ärhelt klart att staten gör sitt yttersta för att försvåra för detpalestinska folket att forma sitt eget samhälle. Man undergräver deninfrastruktur som funnits, och man hotar, misshandlar och dödar i syfte attkväsa det icke-vålds-uppror som pågått . I detta läge måste vi göra vårt yttersta för att hjälpa,men också för att leva upp till . Vi fick i många goda uppslag för hur viytterligare skulle kunna utveckla våra relationer. Det rör sig omhandelsutbyte, humanitär hjälp osv. Jag tycker att ett förslag verkar mycketintressant, och jag vill här ta upp detta med utrikesministern. Det gällerbildandet av en Palestinafond. Denna fond skulle kunna stötta sjukhus, skolor, annanutbildning, lantbruksutveckling, småskalig textilproduktion osv. Den skullekunna ge dels lån, dels direkta bidrag till projekt genom SIDA:s, Diakoniaseller andra bra organisationers försorg. Den skulle säkerligen kunnaadministreras av någon befintlig organisation i , men det förutsättersjälvfallet ett rejält stöd från statens sida. Vad anser utrikesministern om ensådan tanke? Jag vill tacka utrikesministern för svaret.Jag tycker att han på den här korta stunden har givit en ganska korrektskildring av vad som händer i . Jag tror att det är viktigt att vi nu har kommit dithänatt vi i öppet erkänner och talar om hur fruktansvärt illa bärsig åt mot palestinierna på de ockuperade områdena. Det harhänt viktiga saker i Palestinafrågan: Staten har utropats. Intifadan, den civilaicke-vålds-motståndskampen, har pågått . haraccepterat FN-resolutionerna 242 och 338, vilket innebär att man accepterar attstaten finns. Vårt besök i visade medall tydlighet att betraktar de ockuperade områdena som sina. harnu konfiskerat av den bästa marken och installerat 65000 s.k. bosättare ibefästa anläggningar. De resterande områdena får delas avursprungsbefolkningen på 700000 människor. Yttrandena från Labourministern attpalestinierna lever i ett paradis och att det egentliga ligger österom visar med all tydlighet den officiella inställningen. Här finnsinte mycket att hämta. Varje del av de ockuperade områdena som man skulletvingas avstå från vid en eventuell uppgörelse är ett offer som man egentligeninte är beredd att göra. Det står klart att vill driva palestinierna österom . Det är också helt klart att under hela sin existens harvunnit. Staten har gått segrande ur alla konflikter. Varför skulle det dåfinnas anledning att nu ändra politik? , då man genom terror ochmassakrer skrämde och drev palestinierna från deras egendomar, har man haftframgång. Sakta men säkert har man målmedvetet utvidgat sitt territorium. Dettahar egentligen accepterats av världssamfundet. Vi har inte med tillräcklig kraft hävdat att de gränsersom gäller är de ursprungliga som fastställdes när staten bildades. Vihar varit för efter-givliga, och vi är i stort sett fortfarande föreftergivliga och accepterande. Vi låter våldet ha makten. Anledningen till att jag i denna interpellation tar uppfrågan om bojkott är att de palestinska ledare som vi mötte så enträget bad ossatt försöka få en sådan till stånd. De anser att en bojkott inte bara har praktisk betydelse, utan en avgörande psykologisk betydelse. Jag anserinte att regeringen så lätt skall avfärda palestiniernas önskan på dennapunkt. måste uppenbarligen tvingas till förhandlingsbordet, och för detfordras ett starkt yttre tryck. I de palestinska kretsarna var pessimismen stor när detgällde förhandlingsfrågan. Israelerna har allt att vinna på att långhala. Deär mästare på att få som de vill, och de skyr uppenbarligen inga medel. Ett fantastiskt intryck från resan är att är ettmycket uppskattat land och att närmast är en folkhjälte. Detvärmde, och det vill jag gärna förmedla. Svar på interpellationer och frågor Svar på interpella tioner och frågor Jag hade önskat att svaret på frågahade varit mycket mer kraftfullt. Palestinierna arbetar under enormasvårigheter för att kunna bygga upp en fungerande ekonomi. Den utvecklingenmåste vi stötta med all kraft, speciellt efter den livfulla skildring somMargareta här gav av de enorma svårigheter man har. Gång på gång togs frågan om Palestinafonden upp, och detvar ett stort önskemål att skulle kunna bidra med en sådan för att få igång en fungerande infrastruktur på och i de ockuperade områdena. Det finns här inte utrymme för att gå in på allt detdjävulskap som systematiskt utvecklar för att förtrycka och skadapalestinierna. är för mig en kombination av ett koncentrationsläger ochett getto. Det är en skam att på det sätt som det gör har utvecklat demetoder med vilka judar förföljdes och trakasserades i för 50 år sedan.Det har i debatten efter vårt besök sagts av många att vi överdriver och attdet vi har sett inte är sant. Men verkligheten överträffar fantasin. Det fanns en liten notis i om hurman släpar ut människor från sjukhusen, hur man slår dem sönder och samman. Enkvinna som rapporterar därifrån heter . Hon var en av dem som visadesoss och . Det är en mycket trovärdig kvinna. Det hon vittnarom visar att det vi har sagt i vår rapport faktiskt är sant. Man bär sig åt pådetta ohyggliga sätt. Man tar patienter från sjukbäddar, släpar ut dem och slårdem sönder och samman. Räcker inte det slår man ambulansförare sönder ochsamman. Man beskjuter ambulanser. Detta är helt ofattbart. Det är inte värdigten kulturnation att över huvud taget bete sig på detta sätt. Det var en skakande resa, och jag vill gärna förmedla minaupplevelser av ett rakryggat, stolt folk, med fast vilja att få sköta sigsjälva, och min vrede över de fega typer som med sådan brutalitet och sådantövervåld attackerar små grabbar som kastar sten för friheten. Är det intemärkligt att stora starka grabbar, till tänderna beväpnade, blir så provoceradeav stenkastande småttingar att de utan vidare mördar dem? Visst borde vi frånsvensk sida kunna uttrycka vår avsky och vårt avståndstagande genom attbojkotta på ett effektivt sätt. Jag har kommit till den uppfattningen att är detavgörande hindret för en lösning i området och möjligheten att bilda en fridemokratisk palestinsk stat. Den kunskapen måste styra vårt handlande. Först vill jag tacka utrikesministern försvaret, som var ganska kort men ändå innehållsrikt. Det som särskilt slog migvar resonemanget om den ekonomiska integrationen i området. Den är allvarligoch kan ytterst leda till vad vi kan betrakta som en annektering från Israelssida av de ockuperade områdena, någonting som naturligtvis måste stoppas tillvarje pris om vi skall få en fredlig utveckling i denna del av MellerstaÖstern. När vi var nere i Israelockuperat område såg vi att sättenatt suga ut palestinierna är många. Man tar exempelvis ut mycket störreskatter av palestinierna än de får igen i form av service. Jag kan barahänvisa till skatterevolten i . Vi fick för övrigt inte åka in i denstaden ens för att fira en fredsgudstjänst. Jag har besökt de ockuperade områdena . Underde som jag har varit där nere av och till har situationen förvärrats. Detär i och för sig inte så konstigt. Intifadan driver naturligtvis fram en allmäntökad aktivitet även med inslag av våld. Motståndet är dock i allt väsentligtcivilt på de ockuperade områdena. Det är inte heller så konstigt att det blirmotstånd inom ett ockuperat område. är det-ruskigt att se attintifadan besvaras med så brutala metoder som faktiskt sker. Det är inte barafråga om trakasserier. Man river exempelvis sönder barnteckningar i klassrum,teckningar där färgerna från den palestinska flaggan finns återgivna. Det låterfullständigt fantastiskt när man hör sådana berättelser. I detta fall betraktarjag berättelsen som absolut sann, med hänsyn till den källa jag haft. Dessutomär det också fråga om användning av mycket grov ammunition, gummikulor ochplastkulor som kan vara dödande. Man tycker att det skulle finnas andra sätt ändessa våldsamma metoder att hantera situationen. borde lära sig av denvärldsopinion som har skapats att detta inte är någon väg till fred. tar bl.a. upp fredsinitiativen i sininterpellation. Jag vill stryka under att vi är många - jag tror säkert att detgäller utrikesministern också - som uppfattar situationen som att det är ont omtid och att tiden nu är mogen för fredsförhandlingar. Därför är det angelägetatt man kan få parterna att undvika att villkora fredsförhandlingarna. FrånIsrael har man t.ex. sagt att man vill utse den palestinska delegationen, elleri varje fall ha så starkt inflytande över sammansättningen av den att vi kantala i dessa termer. Från palestinskt håll hör man också ibland precisa krav påhur en palestinsk statsbildning skall se ut. Detta är inte fruktbarautgångspunkter för en fredsprocess. Det är viktigt att få parterna att inse attde får lov att kompromissa och bjuda på en hel del om det skall bli fred iområdet. Det är naturligtvis mycket viktigt att vi får fred . Det viktigaste är , som jag ser det, att vi får i gångfredsförhandlingarna och att man inte fastnar alltför mycket i frågor om vad deexakt skall innehålla. Man måste börja diskutera med varandra. Jag tycker attjag kan återge vad den grupp som var pä den israeliska sidan fick höra frånlabours gruppledare i . Han sade att han uppfattar det som att man harett gyllene tillfälle just . Det tycker jag är bra uttryckt. Jag tror att detär många som kan skriva under på det. Jag skulle därför vilja beutrikesministern om en kommentar till uttrycket "ett gyllenetillfälle". Jag undrar om utrikesministern instämmer i det. Jag villockså fråga hur stort tidsutrymmet för att få i gång en fredsprocess är. Hur kortär tiden? Om det skulle vara så olyckligt att man misslyckas, vad kan då hända?Vilka metoder kan man tänka sig att extremistgrupper på båda sidor tar till?Vilken kan utvecklingen bli? Hurdan ser hotbilden ut, alternativet? Jag skulle också vara intresserad av att höra om Egyptenännu har svarat på fredsinitiativet. Jag har försökt att följa detta itidningarna, men jag har inte kunnat se att det har kommit något svar . Jag har ställt en fråga om UNRWA-stödet, som jag tycker ärmycket viktigt. UNRWA gör ett alldeles utomordentligt arbete där nere, eftervad jag har sett. När vi var nere nu påtalade UNRWA att man ville börja arbetamed akutsjukvård, vilket man inte har gjort tidigare. UNRWA har mest arbetat Svar på interpellationer och frågor Svar på interpellationer och frågor Det var därför frågan kom från min sida om det finns möjlighet att fåfram ytterligare pengar till stöd för akutsjukvård i FN:s regi. Vi har ocksåbesökt ett rehabiliteringscenter som skall driva, där man visserligeninte avser bedriva akutsjukvård utan uppföljningsvård. Det kommer säkert attbli ett alldeles utmärkt arbete som utförs. Det var särskilt intressant förmig att få se detta, eftersom jag har arbetat ungefär inom förmånga år sedan. Jag har varit i och sett andra saker tidigare. Vilka möjligheter finns för att komma fram medytterligare pengar för att stödja FN :s akutsjukvårdsinsatser? Det poängteras isvaret att det finns ett visst utrymme, 10 miljoner tror jag att det var. Jagundrar om det finns möjligheter att ytterligare stärka stödet. Jag skall be attfå återkomma till ytterligare några frågor i mina kommande inlägg. De tre interpellationer som debatteras harjag läst med förvåning. Som jämförelse är utrikesministerns svar hovsamt. Detär självklart att avvisa ett bojkottkrav. Kärnan i konflikten mellan arabstaterna och måsteha sin utgångspunkt i legala och historiska förhållanden - det har jag sagtförr: Området deladesav 1922. Den del som ligger öster om , , blev sedermeraJordanien. Återstående blev brittiskt mandat. Arabiskavåldsdåd - ledda av bl.a. muftin av - innebaratt de modererande arabiska krafterna redan då i stort sett utplånades. Dettaskapade oroliga förhållanden som ledde fram till att britterna avträddemandatet 1947. FN beslöt att dela mandatet i två hälfter. FN:s beslutaccepterades av judarna, men inte av araberna. Dagen efterIsraels grundande anfölls landet av arméer från , , ,och . Gazaockuperades av , av . Dessa områdenhar varit ockuperade . Sexdagarskrigetledde härvidlag till att kom att administrera området tills fred kannås. Vi kommer då in på FN:s resolution242.1 en tidigare debatt med utrikesministern hänvisade jag tillfolkrättsexperten . Hans kompetenta tolkning avvisades så här:"En 20-årig ockupation är ett folkrättsbrott! Theutenberg i all ära menför och svensk utrikespolitik och för internationell rätt ärockupationen ett brott mot folkrätten. Det finns inget som kan rättfärdiggöraden." Ett något förvånande uttryck, inte minst efter om . Nå, vad säger då en annan folkrättsexpert av än tyngredignitet, E.V. Ros-tow, Distinguished Visiting Professor of , tidigare vid ochbiträdande minister med särskilt ansvar för Mellanösternfrågor 19661969 i denamerikanska administrationen? Så här säger i Commentary oktober 1989S.24 Grundmeningen i resolution 242 som antogs eftersexdagarskriget är att har kontrollen över ockuperade territorier ändatill dess det etableras "en rättvis och bestående fred iMellanöstern". Det fastslås att fred skall uppnås genom överenskommelsermellan staterna i området som leder till att drar sig tillbaka frånnågra men inte alla de ockuperade territorierna "till säkra och erkändagränser". Resolution 338, som röstades igenom i FN efter , gör 242 tvingande och föreskriver att parterna skall slutafred "" genom direkta förhandlingar i enlighet med 242. Denna fredsprocess har inte kommit i gång. Arabstaternahar med ett undantag - - inte velat förhandla. Där förhandlingar harskett har fred slutits. vägrar att förhandla med PLO men har svaratpositivt på Bakerpla-nen, vilket innebär att de på och i Gazaberörda palestinierna genom val, opåverkade av yttre krafter, skall utseförhandlare. har inte svarat. Baker har uppmanat palestinierna påVästbanken "att inte skygga för en dialog med som kan förändranuvarande förhållanden". Svaret har blivit ett ökat antal mord påpalestininer av PLO och andra extre-mister. 127 araber har dödats av sina egna.Dessa aktiviteter har öppet försvarats bl.a. av en betydande ledamot av PNCsom är rådgivare till , professor vid iNew . Det är faktiskt så att valet för israelerna står mellan enfortsättning på nuvarande tillstånd, vilket inte är lyckligt, det vill jagbetona, eller ett tillstånd som liknar det som slitit sönder ,vilket är ännu olyckligare. Valet är inte svårt. Så tillett antal beriktiganden av de påståenden som vi har hört här: Folkrättensäger att den som ockuperar inte har rätt att stifta lag. Det är därför somjordansk, egyptisk, ottomansk och brittisk lag gäller i områdena. Enockupationsmakt är enligt folkrätten ålagd att upprätthålla ordning.