prot · GD09100 · 1989-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1989/90:100 1 § Justering avprotokoll Socialpolitik -inriktning och anslag 2§ Hänvisning av ärenden till utskott Föredrogs och hänvisades Propositionerna 1989/90:64 tillarbetsmarknadsutskottet /90:126 till bostadsutskottet /90:133 tillsocialförsäkringsutskottel /90:136 till försvarsutskottet Föredrogs men bordlades åter Utrikesutskottetsbelänkande /90:UU14 Socialförsäkringsutskoltets betänkanden1989/90;SfU10-SfU13 betänkanden /90:JoU14 och JoU18Näringsutskotlels betänkande 1989/90;NU24 4§ Socialpolitik - inriktning och anslag 1989/90:SoU17 Socialpolitik - inriktning och anslag(prop. 1989/90:100 delvis). Anf.1 (): Vad vill vi med socialpolitiken? Hur skall de stora resurser som finnspå della område fördelas mellan de ärinu större behoven? harriksdagen tillfälle att ta ett helhetsgrepp på den frågan genom enallmän socialpolitisk debatt. Jag ser detta som en landvinning 1Riksdagens protokoll 1989/90:100 Socialpolitik - inriktning och anslag både förriksdagen och för socialpolitiken, och jag hoppas atl delta kan bli inledningenlill en tradition. Allra först några ord om det som förenar. I den svenskavården utförs ett fantastiskt arbete. Vid våra kontakter med vård och omsorgrunt om i slås vi ofta av hur mycket engagemang, hur mycket omtankeoch hur mycket professionalism som genomsyrar hela denna verksamhet. Men detfinns också en stark otålighet över att resurserna inte vill räcka till, ensorg över alt man inte kan ge all den hjälp som behövs. Våra debatter isocialutskottet handlar i mycket slor utsträckning om hur de bristerna skallkunna botas, och jag skulle vilja påslå all vi i de grundläggande värdefrågornastår varandra mycket nära. Del är också denna värdegemenskap som gör altsocialutskottet ofta kan samla sig kring gemensamma ställningstaganden. Idagens betänkande, där utskottet behandlar och majoriteten tillstyrker vår delav årets budget, finns några sådana markeringar. En sådan markering gäller kvinnojourerna. De utför ettoerhört viktigt arbete och bör enligt utskottets mening få ett permanent slödfrån statens sida. En annan markering gäller bevakningen av barnens intressen isamhället. Majoriteten i utskottet lar i princip slällning för idén om enbarnombudsman. Elt tredje tillkännagivande gäller aidsundervisningen iskolorna, en fråga där det har förekommit en del finansieringsdispyter mellanolika departement. Vi ser det som oerhört viktigt att derina utbildningintensifieras och föreskriver därför att lärarfortbildningen under nästabudgetår skall kunna finansieras över aidsanslagel. Så långt om våra gemensamma initiativ. Låt mignu övergåfrån alt tala för socialutskottet till alt tala för socialliberalismen. Förfolkpartiet är socialpolitiken elt av de absolut viktigaste fälten förpolitiskt arbete, och det sätter tydliga spår i våra prioriteringar, här iriksdagen lika väl som i kommuner och landsting. Har vi en kris i socialpolitiken? Del talas mycket omkriser , och det kanske inte skadar all vara litet varsam medorden. Mycket av sjuk-vårderi och del sociala arbetet i fungerar bra.Ändå kari mari kriap-past öppna en tidning eller slå på ett nyhetsprogram i TVulan att möta de människor som verkligen far illa och inte får den hjälp de behöver Det handlar om sjuka som måsle vänta i evigheter på sinoperation, gamla som inte får plats på eller omvårdnad i sina hem,arbetsskadade som inte får rehabilitering utan bara blir sämre, handikappadesom inte får hjälpmedel eller arbete, anhöriga till handikappade eller svårtsjuka som inte får någon avlösning samt missbrukare som inte får plats påbehandlingshem, och det handlar om föräldrar som klättrar uppför väggarnadärför att de inte får tillgång till barnomsorg. Vi är ett tålmodigt och tystlåtet folk, vi gråter ochskriker inte så mycket. Men det finns mycket av svald gråt och tyst klagan ivårdens och välfärdens utkanter och grålen och klagan känns och hörs ända hit. En mycket slor del av socialpolitikens resurser går åttill socialförsäkringarna. har vi liberaler varit med om attutveckla och bygga upp socialförsäkringssystemet, och vi ser det som en av destora politiska landvinningarna i vår lid. Vi slår vakt om det systemet, och vivill inte bara ha ett grundskydd, utanockså ett rimligt mått av standardskydd. När inkomstförmågan sviktar, vare sigdel beror på sjukdom, arbetslöshet, vårdnadsplikter eller hög ålder, skall mani rimlig utsträckning kunna behålla sin tidigare inkomst. Därför har vi värallmänna försäkring, och den är ett omistligt inslag i den generellavälfärdspolitiken. Mensocialförsäkringarna är inte bara omistliga, utan också mycket dyra allfinansiera. De sociala utgifter som har stigit kraftigast de senaste 10-15 årenär just dessa s.k. transfereringar Själva den sociala verksamheten har däremothållils myckel kort. Viser del som en allvarlig risk alt den här exparisionen får konsekvenser förvälfärden och har därför under en följd av år föreslagit en stramare politikpå socialförsäkringsområdet. Det gäller t.ex. sjukförsäkringen, som hardeformerats av den illa genomtänkta timsjukpenningsreformen, det gäller vidarearbetsskadeförsäkringen, som i många avseenden motverkar sina egna syften, ochdet gäller arbetslöshetsförsäkringen, för vilken vi har föreslagit en högregrad av egenfinansiering. Vi har slutligen påtalat både det mänskliga lidandeoch del ekonomiska slöseri som ligger i att man har varit snabb att gesjukpenning, delpension och förfidspension till långtidssjuka men däremotmycket långsam och trög med att ordna behandling och rehabilitering. Vihar i valrörelserna fått mycket på pälsen för den här politiken, och vi harockså rönt motstånd här i från regeringens sida. Därför är detintressant att notera att del nu börjar röra på sig även inom socialdemokratinoch alt åtminstone några av våra reformidéer har slagit rot. Förslag som vistred om här i kammaren så sent som kommer tillbaka i form avregeringsförslag. Deltragiska är naturligtvis atl mycken god tid har gått förlorad och att sloraresurser har undandragits de eftersatta grupper som vi speciellt har velatbistå. Jag tänker på utvecklingsstörda ungdomar som inte får något jobb, påföräldrar med handikappade barn, på senildementa som inte får de gruppbostäderde behöver och på långvårdens gamla som trots vackra ord från regeringen ännuinte har möjlighet att stänga.en dörr om sig. BarbroWesterholm kommer senare i debatten att tala mer om förslag för"det glömda ". Totalt har vi i årets budget föreslagit attungefär skall tas från oss som är friska och har arbete ochges till grupper som lever på mycket knappare villkor Dethär är en solidariletspolitik som vi nu har drivit , och jagtycker fortfarande atl det är lika sorgligt att vi inte, från t.ex.socialdemokraterna, får gehör för de här förslagen. Socialdemokraterna harunder årens lopp gjort mycket för de svaga i samhället, men när saken nu ställspå sin spels, riär de tvingas välja mellan förmåner för löntagarna och ettutbyggt stöd för de allra mest utsatta grupperna, då väljer de devälorganiserade framför de oorganiserade. En av de stora ulmaningarna framöver gäller barnomsorgen. Här bristerdel både i kvantitet och i kvalitet. Mindre än återstår till delmagiska , men ännu saknas barnomsorg för så där en 90 000 barn. Iårets budget försökte familjeministern tänja på beslut och omtolkadet därhän alt det först var vid slutet av 1991 som full 1989/90:100 4 april1990 Socialpolitik- inriktning och anslag Socialpolitik - inriktning och anslag behovstäckningskulle uppnås, och senare har vi fått höra både den nya soci-alfninislern öchden nya finansminislerh snubbla runt med olika tolkningar av sammabeslul. Ochvad gäller föräldraförsäkringen har vi ända sedan höstens regeringsförklaringfått två olika versioner; säger regeringen att den andraetappen skall genomföras , och i förklaras det atl detkanske inte blir något av med den saken därför alt resurserna tryter När jag lyssnar till de här glidande beskeden, kommer jagatl länka på de debatter som och jag hade . Då lovadefamiljeministern mycket uttryckligt alt komma med klara besked om hur den utbyggdaföräldraförsäkringen skulle finansieras, och del gavs lill och med datum förnär dessa besked skulle levereras. Men veckor gick och månader gick och tillsist sade regeringen atl den här reformen kunde genomföras utan finansieringdärför att vi hade en så lysande tillväxt i landet - och sedan ägnade man sigmed liv och lust åt atl angripa finansieringen av den familjepolitiska reformsom vi föreslog i valet och redovisade till sista kronan. Och sitter vialltså med facit i hand och den sönderfallande ekonomi som regeringen lovadealt aldrig administrera. Vad är det då som fattas för att barnomsorgen skallfungera? Pengar och personal, är kanske det första svaret. slårhundratals avdelningar stängda bara här i därför alt del inte gåratl rekrytera förskollärare och barnskötare lill daghemmen, och tiotusentalsbarn drabbas oavbrutet av oplanerade avbrott i barnomsorgen. Men den slorabristvaran är ändå en helt annan - den är, lycker jag, djärvhet och fantasi.Socialdemokraterna har stretat emot all förnyelse inom barnomsorgenoch slagit vakt om gamla etablerade verksamhetsformer Och dettaförhållningssätt går igen i stora delar av den sociala sektorn. Del är deoffentliga monopolen som gäller - privata lösningar göre sig inte besvär Får jag som exempel nämna en debatt som vi hade här ikammaren . Vi diskuterade då den svåra krisen imissbrukarvården och ungdomsvården, där det råder enakut brist på platser för människor som far oerhört illa. Om della har delslagits larm gång på gång, senast av socialutskottet i ett skarpt uttalandefrån februari och av JO i ett mycket bistert utlåtande övermissbrukarvården i . Man kunde då vänta sig att det här skulle oroaregeringen och leda till kraftfulla åtgärder Men vad som oroar regeringen -visade det sig i debatten - det var något helt annat, nämligen alldel håller på att växa upp för många privata alternativ som dessutom har mageatt ta för mycket betalt av kommunerna. Regeringen har beordrat socialstyrelsenatl undersöka denna växande flora av privata alternativ för att se vad som behövergöras. Det här visar, tycker jag, hur man låter sig styras mer avsina fördomar än av sitt förnuft. Har vi en allvarlig platsbrist i missbrukar-och ungdomsvården och en säljarens marknad där en och annan oseriösfigur kan skära guld med täljknivar, då är ju lösningen på del problemet intealt reglera och förbjuda utan att stimulera utbudet och därmed pressa prisernaoch täcka platsbehovet, dvs. att uppmuntra många fler engagerade ochlivserfarna människor att arbeta med missbrukar- och ungdomsvård. silivlinje kommer man mycket längre än genom den förbudspolitik som regeringendriver mol människor som själva vill ta initiativ på det sociala områdel. Från sida vill vi se en förnyelse av deoffentliga tjänsterria från flera utgångspunkter Vi vill se en förnyelseinifrån genom att de offentliganställda får större möjligheter att ta egnainitiativ och att utveckla den egna verksamheten. Vi vill också se en förnyelseutifrån genom all egna företagare, ideella föreningar och kooperativ fårmöjlighet alt medverka i det här arbetel. Det är genom att välkomna de nyainitiativen och uppmuntra uppfinningsrikedomen som vi kan komma framåt, integenom, atl bromsa, hindra och spärra. Med leder då inte alternativen till segregering? Jo, visstfinns det risk för det om man helt litar lill privat finansiering. Men vad vihar talat om - och den distinktionen verkar ibland inte ha nått fram tillsocialdemokraterna -är all bibehålla en i huvudsak offentlig finansiering av desociala tjänsterna men släppa fram en bred konkurrens i självaverksamheten. Med den modellen kan solidariteten värnas som allamöjliga nya varianter prövas. Släpp fångarna loss, del är vår - det är denmaning som vi riktar till de offentliga monopolens försvarsadvokater I en gemensam borgerlig reservation pläderas det förstörre valfrihet i socialpolitiken. Vår övertygelse är atl detta inte bara ärtill gagn för klienter och konsumenter, för dem som drar nytta av de socialatjänsterna, utan också för personalen. Valfrihet - det är också att kunna väljamellan olika arbetsgivare och olika arbetsmetoder När på Kungsholmenhär i härförleden försökte starta ett företagsdagis - ett försök somstilenligt stoppades av socialdemokraterna i socialnämnden - då kom det enligttidningarna bortåt 80 platssökande mitt i personalbristens . Vad detvisar är att vi inte har någon anledning alt resignera. Kan vi bara skapa möjligheterlill roliga arbeten, till stimulerande arbeten, finns det också människor somvill ha dem, för att själva utvecklas och växa. I socialpolitiken bärs alla partier upp av enutpräglat god vilja. Vi vill all människor i skall ha det bra, att dennöd som dröjer kvar ska lindras, atl värd och annan social service ska fungerautmärkt. Inte desto mindre har vi ju olika uppfattningar om vägen dit, och jagskulle vilja avsluta med atl peka på några av de svagheter som jag ser i deandra politiska partiernas program. Socialpolitikenär en irestegsrakel där alla tre stegen måste lyfta. Det första steget - den första grundförutsättningeri fören framgångsrik socialpolitik - det är alt vi har en stark och stabilsamhällsekonomi. Marknadsekonomin och välfärdsstaten hänger ihop som ler ochlånghalm. Utan en stark marknadsekonomi får vi ingen bra välfärdsstat och utanen bra välfärdsstat får vi ingen stark marknadsekonomi. Här finns, menar jag, svagheten i både ochvpk-s socialpolitik. En del social trygghet kan nog åstadkommas med deninformella ekonomi som vill etablera, men.väldigt mycket kommerinte att fungera i ett sådant samhälle. Det pensionssystem som vi har byggtupp, det bygger t.ex. på en viss ekonomisk tillväxt och skulle därförobönhörligen kollapsa med den nolltillväxt eller det uttåg ur penningekonominsom miljö- Socialpolitik - inriktning och anslag 1989/90:100 4 april1990 Socialpolitik- inriktning och anslag partiet eftersträvar Inteheller den specialiserade sjukvården skulle fuugera i det samhälle sommiljöpartiet skisserar Vpkhar eri på många sätt avancerad och framsynt socialpolitik, men den bygger heltpå de resurser som marknadsekonomin har skapat. Skulle man följa det ekonomiskaprogram som vpk självt har drivit , vore vi snarl inne i etthelt annat samhälle där vi hade både offentlig och privat misär Det är inte ettförsök i den här riktningen som har slagit slint, utan alla försök som någonsinhar gjorts. Det är därför som vpk-s socialpolitik är en politik i lånlafjädrar Den fungerar bara med det ekonomiska system som parfiet självtbekämpar Detandra steget som måste lyfta för alt raketen skall komma iväg är beredskapenatl ta ut skatter så att de sociala tjänsterna och de sociala förmånerna kanfinansieras. Här finris svagheteri i socialpolitik. Moderalernadriver en djärv skattesänkningspolitik, som saknar allt sambandmed partiets egen socialpolitik. Man lalar om all minska skattekvoten med 15 %under 1990-talet, men del finns ingen täckning för detta i de förslag sompartiet lägger fram i detta eller andra sociala betänkanden. Del finns en heldel intressanta moderata idéer om hur valfriheten skulle kunna ökas och någrasmå justeringar i förmånssystemet, men inga idéer alls om hur tiotals miljarderskulle kunna kapas från den offentliga sektorns utgifter Här brister denmoderata politiken i trovärdighet. Pådet här området har även en del problem. Den pensionsreform som centernvinkar med har ingen finansiering alls, och de löften om lägre moms på det enaoch det andra man nu strör omkring sig i samband med skattereformen har en såfluffig finansiering att de inte lål en närmare granskning. I all välmeningskulle jag vilja rikta en maning till att ta litet allvarligarepå det här med plus och minus, annars bygger också er socialpolitik på lösansand. Dettredje steget i raketen, som måsle lyfta för atl socialpolitiken skall fungera,är beredskapen alt använda resurserna så flexibelt och effektivt som möjligt.Och här ligger, såvitt jag ser det, den stora svagheten i socialdemokraternaspolitik: en bundenhet vid de traditionella strukturerna, en ovilja att kastaloss och pröva nya vägar, en brist på djärvhet och fantasi. Även detta tredjesteg behövs för att raketen skall gå till väders. Med detta vill jag yrka bifall till de reservationer som jag harskrivit under och i övrigt till utskottets hemställan. AnL2 (): Låt mig inledningsvis instämma i inledande synpunkter,då han i egenskap av socialutskottels ordförande gjorde en allmän beskrivningav det gemensamma initiativ som tagits inom socialutskottet. Jag vill däremottillbakavisa hans påståenden beträffande den moderata skattepolitiken. Hanhittar visserligen inga förslag till besparingar i reservaliorier till dagensbetänkande, men de finns i andra betänkanden från utskott. Just denomständigheten att brukar polemisera mot förslagen till debesparingarna utgör ett bevis på att man är medveten om alt de finns somfinansiering av de skattesänkningsförslag vi redovisar Välfärd ochtrygghet kan aldrig skiljas från valfrihet och självbestämmande.Välfärd har en individuell innebörd för varje människa. Därför finns det ingetområde där standardlösningar passar så dåligt som på välfärdens område. Alla familjer skall ha rätt och råd atl välja omsorg försina barn. De skall-oavsett vilken form utbudet får - kunna ta del av statensoch kommunernas barnomsorgsslöd. Vårdnadsbidrag och avdragsrält förbarnlillsynskoslnader ökar valfriheten och minskar orättvisorna. Aldrig är valfriheten och självbeslämmandet viktigare ännär man är gammal eller sjuk. Det borde vara en självklarhet alt del är delegna valet som avgör hur man lever och bor på äldre dar. Äldre skall ha rättoch möjlighet alt välja såväl vård- som boendeform. En god vård skall garanteras. Det kan bara ske omsjukvårdsmonopolet bryts. Med en allmän obligatorisk sjukvårdsförsäkring gesalla rätten all välja sin egen doktorEn vårdgaranti skall garantera vård inomrimlig tid. Klarar den offentliga vården inte uppgiften skall man kunna gå privat vårdgivare utan alt del kostar någol extra. Så här borde det vara i vårt land, men - tyvärr - verklighetenser väsentligt annorlunda ul. I själva verket är regeringspartiets tänktavälfärdsstat på väg atl haverera. Del är lätt all se bristerna och revorna iden offentliga sektorns s.k. skyddsnät på område efler område. Socialdemokraternas storskaliga och kolleklivisliskalösningar fungerar inte. Sjukförsäkringen bär inte sina egna kostnaderPensionssystemet är inte anpassat efter verkligheten och håller på alt rämna.Familjepoliliken innebär grava orättvisor och orimliga köer till denmonopoliserade offentliga barnomsorgen. Inom sjukvården är köerna många och länga. Del har gått sålångt alt människor avlidit eller mist sin syn i väntan på operationer.Handikappade och äldre drabbas av en politik som uteslutande bygger påkolleklivistiskt länkande. Även personal inom den offentliga vården ochomsorgen uttrycker ofta sitt missnöje med sina arbetsförhållanden och villkor.Sjukvårdens problem ligger inte i första hand i brist på pengar I jämförelsemed andra västeuropeiska länder satsar vi stora resurser på sjukvård. Trots dettillhör vi de länder som har de största köproblemen. tvingas desocialistiska politikerna höja skatterna och därmed del redan alltför högaskattetrycket. Socialdemokraterna hävdar ofta som försvar för denorimliga högskaltepolitiken att denna är en garant för en god välfärd. Omdetta var med sanningen överensstämmande skulle inte ha de problemvårt land de facto har Trots kraftigt ökade kostnader - de totala socialautgifterna i ökade från 1982till nästan 1987 - har problemen närmast förvärrats. Etttalande exempel på delta är t.ex. operationsköerna. I får en patient vänta drygt 12 månader på enhöflledsoperation. Det är 16 månaders kö lill inkoniinensoperation i Hallandslän, och för att få en kranskärlsoperation måsle man i vänta 7månader Socialdemokraterna talar ofta om solidaritet ined svagaregrupper Men riär den enskildes önskemål och behov kommer i konflikt med densocialdemokratiska ideologin, blir del ofta de svagare grupperna som drar detkor- Socialpolitik - inriktning och anslag 1989/90:100 4 april1990 Socialpolitik- inriktning och anslag Ett exempelpå detta är undantagandeperisionärerna som en gång fulll lagligt begärdeundanlagande från ATP men som regeringen inte velat medge rätt tillpensionstillskott. annal exempel är garanti-beloppet för de sämst ställdainom föräldraförsäkringen. Medan föräldraförsäkringen i övrigt följerlöneutvecklingen, vägrar regeringen atl ens låta ga-rantibeloppel följakostnadsutvecklingen. Problemeninom den offentliga sektorn beror på systemens konstruktion. Krisen beror intepå bristande resurser ulan på att sjukvården styrts av ett system som ipraktiken bygger på elt planekonomiskt monopol, elt kommandosystem. som inte kan få vård i den offentliga sektorn ingel annat alternativ än atlsjälv betala hela kostnaden för den nödvändiga behandlingen. Storaenheter, oklara arisvarsförhållanden, långa beslutsvägar och dåligttillvaratagande av persorialens idéer och engagemang gör att den offentliga sektornsslora otympliga monopol aldrig kommer alt klara de uppgifter enskildamänniskor har rätt att kräva att den skall klara, inte minst mot bakgrund avde slora belopp som uttaxeras av skattebetalarna för den offentliga sektornsverksamhet. Sjukvårdensproblem beror också på att del inte finns en marknadsprissättning, vilketleder till att man saknar ell övergripande kriterium på om verksamheten bedrivseffektivt. I vårdmonopolets finns inga prissignaler, och så länge viförlitar oss på denna kommandoekonomi så får vi dras med köproblemen. Den nuvarande inriktningen av socialpolitiken måste förändras.Verksamheten måsle styras av konsumenternas behov och önskemål,centralstyrning och tjänstemonopol måsle upphöra. Konkurrens är nödvändig. Allavårdgivare, offentliga som privata, måsle kunna få verka på samma villkor Välfärdenmåste komma alla till del oavsett hur och var man bor. Detta sker bäst genomalt de hinder som bromsar denna utveckling - främst i form av högaskatter, detaljregleringar och styrning med hjälp av statsbidrag - undanröjs. Åtgärdernamåste innebära elt uppbrytande av del kommunala service-monopolet, införande avmångfald och valfrihet inom äldreomsorgen, sjukvården och barnomsorgen samtvårdnadsbidrag till barnfamiljer och konkurrens på lika villkor mellankommunal och privat verksamhet. Vi måste ge alla goda krafter möjlighet altverka i fri konkurrens. Även vårdanställda måste ges chansen att välja mellanolika arbetsgivare eller atl kunna starta eget. Enallmän och obligatorisk sjukförsäkring måste införas för atl ge alla valfrihetiriom sjukvården. Denna sjukvårdsförsäkring bör omfatta alla och förvallas avden allmänna försäkringen. Ersättningen från försäkringen följer patienten tillden vård han eller hon väljer-offentlig eller privat. lavvaktan på att detföreslagna försäkringssystemet införs, bör en vårdgaranti införassom ger rätt för svårt sjuka som inte får värd inom rimlig tid i det egnalandstinget att kunna erhålla vård på annal håll. Privat vård, vård i andralandsting, eller utomlands när så erfordras, bör då bekostas av det egnalandstinget. Vården och omsorgen skall utformas på konsumentens villkorRätten alt välja är fundamental. Ofta ärdet personliga valet del viktigaste,t.ex. när del gäller alt ha sin egen läkare eller distriktssköterska ellerkunna påverka valel av hemsamaril. Det är viktigt atl kunna välja någon mankänrter förtroende för. Även valet av boende- och serviceform såsom sjukhem,sjukhus, ålderdomshem och gruppboende är viktigt. En valfrihet på lika villkorär den bästa kvalitetsgarantin. Vård och omsorg måsle kunna bedrivas av många olikavårdgivare genom att enskild och offentlig verksamhet får komplettera varandrai ett konkurrensförhållande. Alla huvudmän måste ges möjlighet alt bedriva sinverksamhet på likvärdiga och rättvisa ekonomiska villkor Då kan alla goda kraftertas till vara.