prot · GD09105 · 1989-12-31 00:00:00 — Den stora frågan är: Klarar de råa marknadskrafternasamhällsutvecklingen? Frågan är berättigad, eftersom vi harupplevt en högkonjunktur som har varit längre än . Löne- ochinkomstklyf-torria har ökat, och vinsterria och börsverksamheteri har slagitrekord. Miljö-förslöririgen fortsätter De regionala obalanserria förstärks. Desociala irisat-serna tunnas ut och ställer fill problem inom vård och omsorg.Utslagningen har ökat, och det finns 150 000 nya förtidspensioriärer Finalen pådenna lista, som kan göras mycket längre, är överhettnirig i ekonomiri ochrärite-höjningar År det kanske så att vi för aft få marknadsekonomin attfungera måste ha karerisdagar, miriska arbetslöshelsersättriingeri, som innebärsocial trygghet, införa kortare semester, längre arbetstid och mer övertid? Defkanske är det valet som väntar socialdemokratin framöver Vilka ingrepp ochåtgärder tänker sig socialdemokratin i nästa steg? Skall ni fortsätta i SAF:soch spår, eller vad kommer atf hända? Den avgörande frågan för hela arbetarrörelsen och detpolitiska livet framöver i är om socialdemokraterna infe vill ha elleranser atf marknadsekonomin inte tillåter ett samhälle där arbetarrörelsensgrundläggaride värderingar kan genomföras. Det innebär den rättvisa som detarbetande folket kräver, att ingen annan är den andres herre, alt ingenöverhöghet kan bestämma i samhället. Del innebär jämlikhet i samhället, inteminst för kvinnorna, en ordentlig solidaritet, där mari verkligeri satsar pågemenskap i stället för egoism. Riktlinjer för den ekonomiska politiken och för budgetregleringenm.m. Riktlinjerför den ekonomiska politiken och för budgetregleringen m.m. Dehär socialistiska grundvärderingarna står vpk för, och de vägleder vårpolitiska framtoning. Viser nu hur den tredje vägen har kapsejsat. Den har varit en"gräddfil" för kapitalet och de rika. Det har varit en smal, gropiggrusväg för det arbetande folket. Det illustreras på det politiska planet ochpå den arena som finns här i med en ofullständig finansplan,misslyckade Hagaöverläggningar, stoppaket som avvisas av , enproposition med nygamla riktlinjer och en överenskommelse med . Denvinsfledda utvecklingeri har visat sig vara misslyckad för 80-falet och är detäveri framöver Det är problem med tillväxten. Produktivitetsökningen isamhället ligger . Människors demokrafiska inflytande, en godarbetsmiljö och rättvist safta löner anser vpk är huvudvillkoren för en positivutveckling av produktiviteten. Det är inte överhöghetens piska och morot somskall råda, utan eft demokratiskt synsätt som kan lösa tillväxtproblemenframöver Arbetslivets villkor kommer att sättas i förgrunden . Närdet gäller tillväxten är det fråga om det som kan skapa självständighet förSverige. Om vi förflyttar fyngdpunkferi i våra investeringar utomlands minskarvår nationella självständighet. Därför förespråkar vpk en näringspolitik medinfrastruklurella satsningar som verkligen har sin bas i vårt land. Med eftstort kunnande, riktiga investeringar i alla branscher, stöd av AP-ochlöntagarfonderna, regionala och samhällsekonomiska utgångspunkter kan vi kanskestå emot det internafionella kapitalefs utveckling och gentemot alla andra seekologiska utgångspunkter för vårt näringsliv. Dettakräver naturligtvis en demokratiserad ekonomi. Koncentrationen av kapital ochmakt har varit enorm, inte minst under det senaste årtiondet. Det är med stortbeklagande som vi från vpk ser atf den debatt som fördes inom arbetarrörelsen,inte minst , med Meidner, om system med fonder som skulle kunnainnebära någon form av makt för de arbetande och eri nationell bas, haravstannat. Inte minst förfuskandet av MBL är en tragedi, och man måstenaturligtvis fundera över finansieringssystemet. De gamla kraven påbanksocialisering har lagts åt sidan. Endemokratisering av ekonomi är alltså oerhört vikfig. I vårt land ochvårt sysfem har vi den demokratiska ordningen aft de demokrafiskt valdaförsamlingarna överlåter åt enskilda med stor makt att fatta beslut. Det ärockså en form av demokrati, som framför allt företräds av moderatema och somklart uttrycktes av i hans anförande. Vpkhar som riktlinjer för den ekonomiska pohtiken satt de mål som är nödvändiga . Tyvärr motsvaras de inte av socialdemokratins måL Social tillväxt förrättvisa, jämlikhet och trygghet är raka motsatsen mot regeringens inställningi dag. Rättvis fördelningspolitik, som skall genomsyra pohti-kens alla områden,kan knappast sägas vara regeringens polifik. När det gäller rätten till ettmeningsfullt arbete och demokratiska rättigheter i arbetslivet gårutvecklingen åt fel håll. Vi ser knappast några nya samlade åtgärder frånregeringens sida mot den ekologiska krisen. Vi måste satsa på framtidsinvesteringarsom gör att vi kan hävda vår riatioriella suveränitet. Vpk skulle gärna underdessa vårmånader ha varit med och diskuterat med socialdemokratin omvettiga åtgärder. Vi har inte avvisat sådana diskussioner. Ettav de stora problemen var och är överhettningen, framför allt i storstadsområdena.Den svällande, växande och täraride sektorn - inte den offentliga, utan denprivata tjänstesektorn - vill regeringen tydligen inte göra riågontirig åt. Men vi föreslår att manverkligen skall göra något åt denna sektor i storstadsområdena. Vi harföreslagit en extra höjning av den allmänna löneavgiften iStockholms-, Göteborgs- och Malmöområdena. Det tycker vi är ansvarsfullt, närvi ser vart den ekoriomiska politiken bär hän; den skapar orimliga obalanser isamhället. Men vi har inte mött något gensvar från regeringens sida. gäller det faktiskt att ha en broms på den privata tjänstesektorn i ställetför att med alla medel införa kommunalt skaftestopp, som innebär problem förvård, omsorg, service och kultur. Naturiigtvis kommer eft kommunaltskattestopp - och framför allt att det inte blir några nya medel frånstatsmakterna - att skapa problem när det gäller den sociala rättvisari. Det äringet tvivel om att kommunernas underskott minst motsvarar statens överskott . Och när vi säger att vi behöver en broms för kommunalskatterna, menar viatt det behövs ett ekonomiskt stödpaket, främst riktat till de socialt viktigaområdena, för aft hävda den sociala rättvisan. Visstfinns det mycket att göra ute i kommunerna. Och jag vill för vpk:s deldeklarera att vi är för en mycket effektiv och ändamålsenlig kommunalverksamhet. Vi vill absolut infe vara med om en offentlig verksamhet med lågproduktivitet, med ineffektivitet. Men vi vill ha en bra personalpolitik och enbra arbetsmiljö för att kunna göra goda insatser på det sociala området. Defär därför som vi i våra förslag och våra budgetalternativ satsar 7,3 miljarderpå kommunerna - 3 miljarder för personalåtgärder och 1,3 miljarder tillbarnomsorgen. Det är oerhört viktigt att man ser den kommunala verksamhetenssociala delar som en av förutsättningarna för atl vi här i landet skall kunnaha någon form av produktivitet som kan öka. Mennär jag ser på andra val, när jag ser framför mig att förslagefter fre år kommer att genomföras av socialdemokraterna, så måste jag säga atfmoderaterna egenfligen infe har något större intresse av atf göra den offentligasektorn effektiv. Man vill egentligen strypa den för att skapa vad som kallasen miljö för privatiseringar. Det handlar inte om social omsorg. Nästa greppfrån socialdemokratin, om man fortsätter på deri här vägen, om man somhittills följer , är att sänka skattetrycket och strypa resursernatill dessa viktiga sektorer Bakomregeringsproblemen ligger alltså en felaktig fördelningspolitik. Löneökningarna- och bara löneöknirigarria - utuämns till inflationsorsak. Höga viristkrav ochspekulatiou har helt nonchalerats. Detär inte vilka löner som helst som förorsakar inflationen enligt SAF, deborgerliga partierna och regeringen. Högavlönade och andra välavlönade kantydligen öka sina löner och förmåner utan att det inverkar på inflationen. LO-tidningennr 12 har retat många med sina jämförelser i fråga om löneutvecklingen. De sompredikar stopp för löneökriingar för vanliga arbetare inom privat ochoffentlig verksamhet höjer själva sina löner. Riktlinjerför den ekonomiska politiken och för budgetregleringen m.m. Riktlinjerför den ekonomiska politiken och för budgetregleringen m.m. ens och ledamöteroch de fackliga ombudsmännen jämför sig med dem som har toppbefattningar inomden offentliga sektorn - och de som har toppbefattningar i den offentligasektorn jämför i sin tur med den privata marknaden, där SAF;s direktörerminsann inte ligger lägst i ligan när det gäller aft öka sina förmåner Dettahar socialdemokratin anammat som en lönepolitisk utveckhng. Denstadiga löriepolitikeri lades om. Det är cheferria och de s.k. riyckelgrupperna- de välavlönade - som skall premieras. Med den signalen -och genom att mannonchalerat vinstkraven och spekulationen - har vi fått den höga inflation vihar i vårt land. Deflesta inom LO och TCO har rätt till rättvisa löner Med en rättvis fördelningspolitik- framför allt en rättvis skattepolitik - kan reallöneökningar uppnås medkanske lägre löneökningskrav. NågOripress på priserna har inte förekommit. En ordentiig prispresstra-tegi måsteutarbetas. Lönerna är infe huvudorsaken, utan vinster och spekulation. Nuär ju regeringens prisstopp rena skämtet - inte för att det finns mångaundantag från pris- och hyreshöjningarna, utan för att när socialdemokraternaoch gör upp avvecklas pris- och hyresstoppet utan att någraåtgärder vidtas mot pris- och hyreshöjningar. Vpk anser att prisstoppet skallvara kvar Och vi har sagt atf vi tycker att det skall vara kvar tilldess att vi har vidtagit åtgärder så atf vi inte skall få någon höjning avpriserna när det avvecklas. Men vi kanske blir ensamma, , om atfrösta för att prisstoppet och hyresstoppet skall vara kvar Vi får väl se senareidag. Utgångspunktenför vpk är alltså en rättvis fördelningspolitik, inriktad på låginkomsttagarnainom framför allt LO och TCO. Vi vill ha social rättvisa med satsningar påvård, omsorg, skola och kulfur Demokrati och maktför-ändririgar i arbetslivetär något oerhört väsentligt. Vi måste ha en nationell industri- ochnäringspolitik med satsningar på framtidsinvesteringar, och vi måste verkligenge oss i kast med den ekologiska krisen. Tillsist vill jag bara påpeka att om inte regeringens kelande med folkpartietupphör, kommer def att få politiska konsekveriser för framtiden. Det går infeatt bara komma tillbaka till vpk om en viss fid och begära stöd, närfolkpartiet inte vill ställa upp. Vpk kan omöjligt stödja en socialdemokratiskregering som bedriver ren borgarpolitik. Om resultatet blir socialdemokratinsfall, så får socialdemokraterna faktiskt skylla sig själva. Utvecklingeninom politiken ser nu ut att gå mol ett högerblock med SAF och moderaterua, ettdiffust mitteriblock med socialdemokraterna, och centerri, samt envänster där vpk och många av arbetarrörelsens organisationer kommer atf ingå.Det är fakfiskt en ganska intressant utveckling som, , kan frigörahela arbetarrörelsens kraft aft påverka politiken. Med detta yrkar jag bifall till utskottets hemställan i mom. 20 och 24.Vpk:s krav på höjd alkohol- och tobaksskatt, som vi lade fram , harfått slöd av regeringen i proposition 114. Dessutom yrkar jag bifall tillsamtliga vpk-reservationer 13 (): Vi svenskar lever tungt på jorden, och vi alla i den industrialiseradevärlden lever tungt. Vår tyngd i världen beror på att vi lever så slösaktigtoch att vi förstör de ekologiska systemen och framtiden för kommandegenerationer För att vara solidariska måste vi anstränga oss att leva lättarepå jorden. Utgångspunktenför det budgetförslag som de gröna utarbetade med anlednirig avriådiga luutari är aft vi lever i med två pågående kriser, denekologiska och den ekonomiska, och att dessa två kriser har ett klart ochentydigt samband med varandra. Båda beror på att vi slösar så förtvivlatmycket. Vår förbrukning av materiella resurser är orimligt stor, sedd ur såvälnationell som global synvinkel. Utanför våra gränser slösar man förvissokraftigt och i ökande takt. Marknadsmöjligheternaför svensk industri är stora, men de minskar nu kraftigt på grund av att viunder har låtit priser och löner skena i höjden. Våra exportvarorblir dyrare och därmed svårare att exportera. Till detta kommer självfallet attsvensk industri har passat på att höja priserna rejält under den lårigahögkonjunkturen. Det avspeglas i de kraftigt höjda vinstnivåerria inomindustrin. Dehöjda priserna har lett till omfattande löneökningar, som i sin tur bidrartill att höja tillverkningskostriaderna. Karusellen är därmed i gång. Industrinhar länge arbetat nära sitt kapaeitefstak. De köpkraftshöjande löneökningarnamedför ett ökat köptryck, som bara kan mättas genom import. Sammantagetirinebär detta att bytesbalanseri blir negativ, och det i rasande fart. Tal påminus 50-70 miljarder nämns . Vi måste nu låna perigarutomlands till stigande räntor för atf betala den överkonsumtion som vårareallöneökningar har frestat oss till. Visstär det absurt att vi pressar upp priser och löner till nivåer så höga, att vitvingas låna för att förbruka vardagsvaror! Vi överiåter åt våra barn ochbarnbarn att betala för vår överkonsumtion. Överkonsumtionen,som är en överförbrukning av materiella resurser, leder till omfattande ochförödande miljöförstöring. Detta sker därför att vi i den industrialiseradevärlden anser oss ha rätt att sätta vår prägel på naturen. debatter som jag har kunriat medverka i under min riksdagstid har det ännualdrig gått att få fill stånd en diskussion om tillväxtens gränser och defysiska begränsningar som vi har som människor Jag vill nu fråga RolandSundgren och statsrådet om de ser någonting i vår omvärld och vår miljö som kanvara begränsningar för en ständigt ökad materiell konsumtion och ekonomisktillväxt. Om ni gör det, vill jag fråga, vilka slutsatser ni drar av dennainsikt. Vårakriser är överflöds- och slöserikriser Vi skuldsätter oss både ekologiskt ochekonomiskt. Den dubbla krisen borde innebära atf vi ansträngde oss att inteskuldsätta oss mer och att vi betalade våra skulder - vi har ettbetalningsansvar När statsministernrättfärdigar sin träffade överenskommelse med 1989/90:105 19april 1990 Riktlinjerför den ekonomiska politiken och för budgetregleringen m.m. 1989/90:105 19 april1990 Riktlinjerför den ekonomiska politiken och för budgetregleringen m.m. Westerbergsgänget sägerhan alt def finns fyra projekt som ställer anspråk på samhällsekonomin, och detär: - högre reallöner, - längre ledighet, - bättre omsorg för barn och äldre samt - utbyggnad av näringslivet. Det är med förfäran jag konstaterar aft han intemed ett enda ord nämner miljön och det ekologiska förfallet. Dessa frågor finnsuppenbarligen inte i statsministerns sinnevärld. Vi kan bara konstatera attstatsministern struntar i miljöfrågorna och att han ingår i den stora kretsenav medvetna miljöbovar Därförser det ut som det gör i , och därför är det naturligt för regeringenCarlsson att bygga en ekologiskt orimlig bro över , prospektera efterolja i , fillåta reklam i svensk TV och skjuta på kärnkraftsavvecklingen.Eller hur blir det med dessa viktiga framtidspunkter i det socialdemokratiskapartiet? Minaerfarenheter från riksdagsarbetet är infe speciellt positiva när def gäller deolika partiemas medvetenhet om sambandet mellan ekonomisk tillväxt ochmiljöförstöring. Man agerar som om dessa samband över huvud taget inte fanns,som om alla de kunskaper som vi intresserade medborgare kan ta del av varje daginte fanns - som om de flesta vore miljöbovar Detär ni när ni inte bryr er om det som händer, när ni medvetet blundar förverkligheteri. Om ni infe blundade eller inte struntade skulle nirimligen agera på ett annat sätt: se fill att det blev majoritet för förslagsom gynnar en dämpad konsumtion och minskad förslitning av människor och naturi stället för att hålla fast vid detta eviga avslåeude av yrkanden och reservationerdär det föreslås miljöförbättringar eller ekonomiska styrmedel för att kommaifrån det ekologiska förfallet. Detär bedrövligt och en skam med detta totala ointresse för de centralaframtidsfrågorna och denna fokusering på att till varje pris öka den materiellaförbrukningen och den ekonomiska tillväxten, oavsett konsekvenserna. Denekonomiska politik som har signerats av socialdemokrater och folkpartisterbär i allra högsta grad miljöbovarnas stämpel. När vi nu uppenbarligen bordekunna vara överens om vad våra kriser består av och vad de beror på, borde detvara enkelt att föreslå en politik som leder till att vi kan klara såväl denekonomiska krisen som den ekologiska. Men icke så! För allt i världen - blundaoch kör! Det verkar vara måttot för dagen. Denomtalade skattereformen, som är beklämmande i många stycken, leder till ökadesociala orättvisor och ökad materiell förbrukning och leder oss längre in i deekonomiska och ekologiska kriserna. Jo, därför att man anser att ettav våra allvarligaste problem är att vi arbetar för litet i - dettatrots aft antalet människor i lönearbete har stigit kraftigt . Vadgör då dessa puritanska arbetsstrateger? Jo, de sänker inkomstskatterna rejältför dem med höga inkomster och låter dem med låga inkomster stå för betalningengenom mer och intensivare lönearbete för att de skall kunna klara sinaekonomier Deltidsarbetande, speciellt kvinnor, skall tvingas ut i oftamonotona, förslitande arbeten därför att deras vardagskostnader stigerkraftigt för att de skall ge de redan rika ännu mer atf slösa med. Årdetta en solidarisk politik av eu socialdemokratisk arbetarregering av90-talsmodell, inspirerad av de nya makthavarna ? Inte undra på attde gamla trogna inte känner igen sig och att opinionssiffrorna rasar! Det skallde göra med en så skamlös roffarpolifik förd av miljöbovar Jagvill citera i , där hanskriver: Knappastnågon gång i partiets historia torde privatkapitalismen så kraftfullt haförstärkts på kort sikt som efter 1982. Det torde också vara svårt att hitta entidigare period med så omfattande omfördelning av förmögenheterna till förmånför rika privatpersoner som . Dennapolitik fortsätter med oförminskad styrka i skydd av . Generalsekreterareni Svenska nafurskyddsförenirigeri har sagt följande: Omtankarna på "gröna" skatter inte redan nu förs in i arbetet medskattereformen är risken överhängande atf det kommer att dröja ytterligareflera decennier iririan vi får ett miljöanpassat skattesystem. Så verkar det bli. Momsenskall höjas generellt för att dämpa konsumtionen. Det kan låta bra, mendet ger ingen miljöprofil, och det ger inte medborgarna incitament att söka sigtill mindre miljöförstöraride produkter och varor Nuhade det äntligen varit läge att sänka eller slopa momsen på den svenskabasmaten, att höja den för andra varor, atf få fart på bra svensk odling ochatf minska importen av kraftigt besprutade grödor Defhade varit läge atf avskaffa moms på persontransporter Varför det? Jo, därföratt moms på persontransporter minskar åkandet med järnväg och annankollektivtrafik och ökar bilåkandet. Vad betyder det? Jo, aft de farligautsläppen från bilismen gynnas. Så kan bara medvetna miljöbovar handla. Hadedef inte varit läge att nu sänka hastigheterna på våra vägar för aft minskabensinförbrukningen och importen av bränslen som ett bidrag till att stoppaförsämringen av bytesbalansen? Detsom skulle gynna miljöri och minska koldioxidbelastningen stmntar ni i. Ni bryrer inte ens om att komma till rätta med bytesbalansen med så enkla medel, trotsatf ni är så bekymrade över såväl bytesbalansen som koldioxidutsläppen ochkväveoxidutsläppen.År era bekymmer bara munväder, ni socialdemokrater ochfolkpartister? Hurofta hör vi inte moderater och folkpartister säga att vi måste göra något åtden offentliga sektorns utgiftsökningar och speciellt då inom vården. Vi grönahåller med om att det måste göras något. Men till skillnad frånhö-gergriölarria i politikeri föreslår vi åtgärder som faktiskt kan sänkakostna derna för den offentliga sektorn. Ensådan viktig åtgärd är att sänka farterna på våra vägar På så sätt minskarolyckorna kraftigt och därmed också belastningen på den offentliga sektorn. Föratt inte tala om att lidandet minskar Eriannan åtgärd är att sänka arbetsgivaravgifterna och växla dem mot höjda energi-och miljöskatter 1989/90:105 19 april1990 Riktlinjerför den ekonomiska politiken och för budgetregleringen m.m. Riktlinjerför den ekonomiska politiken och för budgetregleringen m.m. Ingetsådarit sker, för riär det kommer till kritari bryr man sig egentligen inte ettenda dugg om den offentliga sektorn. Det är politiskt bra att den är trärigd avalla dessa olycksfall, för då kari man klaga på den och använda situationenpolifiskt för aft frammana bilden av ett dåligt samhälle. Dessutomskulle ju BNP gå ner om olyckorna skulle minska, och det skulle enligt dessastrateger vara eu än värre olycka för landet. Detär med aridra ord det råa, kalla samhället som de vill bygga upp, moderateroch folkpartister, inte ett mjukare, människovänligare, som är mindreskadebelastat. Detär tragiskt för svenska folket att socialdemokratins lednirig har funnit detförenligt med sina intressen att liera sig med de brutala krafterna i samhället,krafter som socialdemokratin förr försökte bekämpa. Det är märkligt med detstora vågmästarparfiet socialdemokraterna, som inte vågar ta ansvar för demånga och de utsatta. Igröna luntari som de gröria presenterade som alternativ till dennådiga och som ligger bakom våra reservationer till detta betänkande visar vi hur vi kan fa de första stegen till ett samhälle iekologisk och ekonomisk balans, hurvi med medvetna järnvägsinvesteringar kan komma bort från merparten avbilismens vådor, hurvi kan omdana det svenska jordbruket så att det kommer bort fråri konstgödseloch kemiska bekämpningsmedel och bli uthålligt och kan ge oss bra livsmedel ochjordbrukarna en god försörjning, hurvi kan börja minska flygets skadeverkningar genom att också flygbränsletbeskattas som bränslet för vägfordon och göra def dyrt aft flyga utom fillspeciella destinationer, hurvi genom att omforma energibeskattningen till skatt på enenergiråva-ror främjarhushållande med energi, hurvi med omfördelning av arbetskraftsbeskattningen gynnar glesbygder och lokalproduktion och kan börja minska det omfattande okynnestran-sporterandet ilandet, hur vi genom att avbryta får resurserför att ta itu med våra långsikfiga överlevnadsproblem. gröna luntan balanserade vi budgeten på så sätt att vi medvetet minskadekonsumtionsutrymmet för medborgarna, tog pengar från företagen och ladepengarna på framtidsinvesteringar för den spårburna kollektivtrafiken. På såsätt bidrar vi till att minska efterfrågan, inflationen och underskotten ibytesbalansen. Defhar varit fascinerande att se med vilken fermitet och iver som alla dessaförslag avvisas i utskotferi: Inget av värde. Låt det fortsättasom förr Efler oss syndafloden. Jo, därför att våra förslag stör det invanda tänkandet och därför att manfaktiskt har en sorts glädje i att såväl ekonomi som ekologi förstörs. Det gårinte gärna att tolka handlingarna på annat sätt. Jag har svårt att inte seTobisson, och annat än som kva- lificerade miljöbovar, ochlikaså naturligtvis alla de som ställer sig bakom eller framför dem i detpolitiska livet. Villde förta denna sanna bild av sina gärningar, skall de upp till bevis. Det finnsmöjlighet att föreslå miljörimliga åtgärder och ställa sig bakom andras förslagtill miljörimliga åtgärder, åtgärder som gör det bättre för oss på kort ochlång sikt såväl ekonomiskt som ekologiskt. Vimåste komma bort från den ekonomiska politik som innebär medvetna steg mot aftförstöra våra livsbetingelser in i det ekologiska förfallet. Den är förödande,och det är förnedrande att åse det usla spelet om vår framtid som bedrivs medsådan effektivitet i och av regeringen. Här finns inga tankar på aftvi skall leva lättare på jorden. Mendet finns sätt att komma bort från miljöletargi. Sättet är att visom medborgare och konsumenter tar makt över vår vardag och vår framtid.Framtiden är i våra händer!