prot · GD09100 · 1989-12-31 00:00:00 — Det förenklade förfarandet gör ju inte atl rätlsläkarnasarbetsbörda nedbringas till , vilket vore rimligt, utan bara till si sådär . Vidare fick jag inte något svar på mina frågor om huvudmannaskap ochom organisationen saml om hur arbetet där framskrider När det gäller breddningen av innehållet i arbetet inomhälso- och sjukvården håller jag med om all del är viktigt atl nyaarbetsformer prövas. Det är precis vad man gör på enskilda vårdcentraler somnyligen har startat sin verksamhet. Man driver vårdcentralerna lill en lägrekostnad - man har mindre personal, men personalen har elt bredareansvarsområde, vidare uppgifter AnL 58 (vpk) replik; Jag vill tacka för denupplysning om EG och pensionssystemet som hon gav. Det är intressant aft höraatt vårt pensionssystem inte kommer atl slå sig, i jämförelse med hur det serul i . Det skulle vara bra alt få den saken ännu tydligare belyst.Det sker kanske inte i den här debatten. Men jag kan säkert återkomma lilldessa frågor Jag tror alt det skulle vara väldigt bra för t.ex. ochfolkparliel -som så ivrigt hejar på och vill att regeringen skall gå in iförhandlingar om ett faktiskt medlemskap - om de fick vela vad de skall sägalill pensionärerna om hur del kan komma att se ut. Sedan är jag glad över all vill studerakonsekvenserna av en EG-harmonisering på socialpolitikens område. ärdet faktiskt ingen i regeringen som har uttalat någol intresse i detsammanhanget. Jag är således väldigt glad över del här intresset. Jag kan försäkra om att vi i socialutskoltetmed stort intresse kommer all följa arbetet. Vi kommer också att bjuda inIngela till utskottet. Då kan hon utförligt berätta för oss vilkakonsekvenserna kan bli i det här sammanhanget. AnL 59 Socialminister : När del gäller arbete var tredje helg, MargöIngvardsson. handlar del inte alls om alt vänta och se och inte göra någonting,ulan i den typen av frågor lar vi elt ansvar genom de förhandlingar som vi harbeträffande det ekonomiska utrymmet för laudstingen. Då ingår naturligtvishela underlaget. Det gäller t.ex. personaltätheten och de krav som man har ilandstingen på ett ökat utrymme. Så någol om personalens arbetsmiljö och arbetssituation.Jag kommer inte alt ta alltför lång lid i anspråk för den frågan. Frågan omrehabiliteringsarbetet kommer atl las upp i i den diskussionsom skall föras med ariledriirig av socialförsäkririgsutskotlels belärikande ombl.a. livsfondenoch förändringarna inom socialförsäkringssystemet, exempelvis de 500 miljonernatill försäkringskassorna. Men arbelsmiljökommissionens arbete kommernalurliglvis att få betydelse för de offenlliganslälldas arbetsplatser Dethandlar alltså inte enbart om arbetsmiljö och arbetsplatser på den privataarbetsmarknaden. Det går inte att säga alt det inte är intressant att görajämförelser med BNP. Det är del naturligtvis. Margö gör ju själv ensådan jämförelse. När det gäller en stor del av den här minskningen handlardet om lönerna. I och med de senaste avtalsrörelserna har denna siffra korrigerats. Sedan något om äldreomsorgen. säger att jag intesvarar på ställda frågor Men den talelid som står till mitt förfogande kan varaav viss betydelse. Det arbete iriom som pågår, och har pågått, tycker jagär viktigt. Del är väsentligt att hälso- och sjukvårdens arbete med de äldreoch deras hälsa ses kopplat till olika boendealternativ. Förslagen i har faktiskt fått ett mycket starkt stöd,framför alll i fråga om det kommunala ansvaret för de gamlas boende. Frågan om hur vi skall finansiera hälso- och sjukvårdensamt landstingens verksamhet - och del har jag tidigare nämnt - får bli föremålför diskussioner inom ramen för Dagmarsyslemel. Del handlar alltså omrelationerna mellan finansiering genom skatt, finansiering genom socialförsäkringssystemetoch finansiering via patientavgifter Jag är oerhört medveten om att också densista frågan måste bli föremål för diskussion den här gången. I mitt andra inlägg här glömde jag en sak beträffandeberedskapsdelegationen. När det gäller hälso- och sjukvården i krig är man nuöverens i de allra flesta frågor som rör materialförsörjning. Den saken harbehandlats i beredskapsdelegationen. Dessutom har man träffat överenskommelsermed huvudmännen. Det finns en fråga som fortfarande kvarstår, och där harjag för avsikt att få i gång ett översynsarbete. Det gäller alltsåadministrationen inom , och den frågan fanns inte med när detgällde nya organisation som sattes i sjön den 1 januari 1990.Det är min avsikt alt se över beredskapsfrågorna. Avslutningsvis några ord till . Min avsiktmed att kommentera folkpensionssyslemet var inte att del skulle bli enförsämring. Under detta anförande övertog andrevice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar Socialpohtik - inriktning och anslag 60INGRID (): I en gemensam borgeriig reservation, nr 5,till detta betänkande säger vi att en förnyelse av välfärden måste leda vidgad valfrihet och ett ökat utrymme för egna beslut inom den socialatjänstesektorn. Jag vill påstå alt detta är en nödvändighet. Om vi i framtidenskall ha en välfärdspolitik för alla, värd namnet, måste det vara människornasjälva som gör sina val. En politikerstyrd efterfrågan motsvarar inte vadmänniskor vill ha. Bristerna är påtagliga. Visserligen har man försöktmotbevisa detta här i kammaren med statistik, men det finns ändock ett monopolsom skall fördela de nyttigheter som tillhör människors grundbehov. 1989/90:100 4 april1990 Socialpohtik- inriktning och anslag rar inte detta, utan detuppstår brister och köer Det är typiskt för monopol och politikerstyrning, intebara i vårt land, utan även i andra länder Vadsom händer överallt är att människor inte finner sig i detta. Alla villha mera frihet att besluta över sin egen tillvaro. Människor i vårt land trorinte att Bengl , och socialdemokraterna är de som vetbäst vad som är bra för människor Det är nämligen människorna själva som vetvad som är bäst, och därför skall de också få välja sina egna lösningar istörre utsträckning. Jag kommer i detta anförande att uppehålla mig vid familjen och debekymmer som uppstår när andra skall göra dess val. Vihar haft ganska många debatter här i kammaren medBengt , och jag har börjat begripa att det är den socialdemokratiskaideologin som är i vägen för ett nytänkande. Visserligen kan nisocialdemokrater gott slå här och stampa och hålla fast vid ert urmodigasynsätt, men så länge som ni representerar regeringen sätter ni krokben föralla föräldrar som inte har någon barnomsorg men som ändå har betalat instora summor i skatt för att säkra denna service. Iell socialdemokratiskt program har jag läst att samhället måste ta ett heltannat ansvar för barnens utveckling. Familjen räcker inte till, heter det. Närdet gäller den emotionella vården har familj och samhälle delat ansvar, och närdet gäller den sociala, intellektuella och materiella vården bör ansvaret iförsta hand vila på samhället, står det i detta program. Jag skulle vilja veta vilkaföräldrar som ställer upp på della - det är nog inte många. Jagförstår att är väl förankrad i detta synsätt. I andra debatterhär i kammaren har det framkommit från statsrådet att barnens uppväxlvillkor ären angelägenhet för oss alla som vi skall klara av inom ramen för dengemensamma sektorn. De viktigaste skälen för att säga nej till alternativ inombarnomsorgen är att kommunen måste ha ansvaret och därmed också insynen. Detär en fråga om rättssäkerhet. Alla skall behandlas rättvist, påpekade i en debatt. Menhur förhåller det sig då med rättvisan? De föräldrar som har tur och får platsi den kommunala barnomsorgen får en subvention av staten med De som har otur, som själva vill ta hand om sina barri eller som väljeren annan barnomsorg får O kr Kallas detta för rättvisa? Vadsäger föräldrarna till de 8 400 barnen i som köar för en plats ibarnomsorgen med en väntetid ? Vilken rättvisa finns det för dem? Vilkaval har de? Många föräldrar tvingas stanna hemma och försöka leva på en lön,och det är näst intill omöjligt , med de höga skatter som familjen måstebetala. I den skatten ingår även eri särskild barnomsorgsavgift. Det andraalternativet är att betala en dagmamma helt med egna pengar efter skatt. Vadfiriris det för rättvisa i att barnomsorg i kyrkans regi eller i privat regiinte får ett öre i statsbidrag? Närdet gäller daghem som har öppet får bara kommunaladaghem statsbidrag. Föräldrakooperativ och andra får O kr Visserligen harBengl knaprat in litet på den här trångsynta ideologin och kan numeratänka sig personaldrivna daghem, men vi har ännu inte sett villkoren försådana. Detkommer alltid atl finnas familjer som behöver hjälp av olika skäl,och där skall staten stå stark och verkligen ge sitt stöd genom ensocialpolitik som står sig. Deflesta föräldrar vill inte bli omyndigförklarade av socialdemokraterna. Fårbara familjerna möjligheter kan de också göra sina egna val. Men det blir ingenverklig valfrihet förrän statens stöd till familjerna fördelas på etträttvisare sätt. Det allmänna stödet borde fördelas till barnen i stället förtill politikerna. Om barnomsorgsstödet följer barnen skulle många olika lösningaruppkomma, och de kommunala daghemmen skulle få konkurrera på lika villkor medandra alternativ. Vihar genom vårt förslag om vårdnadsbidrag kommit en bra bit på väg för atl uppnåen större rättvisa och valfrihet för föräldrarna. Så länge statsbidraget ges inuvarande form bör det absolut vara rättvist fördelat mellan olika former avbarnomsorg. Med ett utökat vårdnadsbidrag kommer det inte atl finnas köer föratt få barnsomsorgsplats då alternativen har blivit flera. Det kommer inteheller att finnas föräldrar som tvingas stanna hemma därför att de inte fårnågon barnomsorg, men det kommer att finnas föräldrar som väljer att ta handom sina barn därför att de vill göra det. Nuvet jag vad kommer att svara. Han kommer att säga att förslagetom vårdnadsbidrag raserar den kommunala barnomsorgsutbyggnaden. Men så kan manbara säga om man anser att det är endast det erbjudandet som föräldrarna skallanta. Så kan man inte säga om man anser att föräldrarna själva skall få välja.Det finns säkert många som då väljer barnomsorg, men det kommer attfinnas de som väljer andra alternativ också. Attkunna leva på sin lön när skatten är betald är inte alla förunnat, även om detär alla människors strävan. Genom de stora skattehöjningar som har drabbatfamiljerna har också möjligheten minskat att bestämma över de intjänadepengarna. Sedan1982 har hushållen i genomsnitt drabbats av en skattehöjning på minst 20 000 krFör barnfamiljer blir del ännu mer Det inskränker i allra högsta gradvalfriheten. Skattehöjningaroch skattesänkningar har diskuterats i kammaren . En skattehöjning gör attkostnaderna blir höga, och den sociala omsorgen blir lidande av detta. Sedan kommerfamiljerna också att drabbas av skatteomläggningen, eftersom det dyraresmåhusboendet och den höjda momseo på många olika saker gör alt justbarnfamiljerna får ökade kostnader Detta förstärker bidragsberoendet. Närstaten inte klarar sina åtaganden och skatter och bidrag ökar är det familjermed låga inkomster som kläms åt. De har nämligen inte någon möjlighet att ökasina inkomster - då minskar bostadsbidraget. Den senaste skatteomläggningengör familjerna än mer beroende av bidrag. Vihar från moderat sida föreslagit ett grundavdrag vid den kommunalabeskattningen för barn - och om de bor hemma och går iskolan. Det skulle göra familjen mindre beroende av bidrag och skapa frihetatt göra egna val. Det går väl inte heller ihop med den socialdemokratiskaideologin, för enligt den får familjen inte ses som en ekonomisk enhet, utanvarje individ skall kunna försörja sig själv. 1989/90:100 4 april1990 Socialpolitik- inriktning och anslag 1989/90:100 4 april1990 Socialpolitik- inriktning och anslag qvisl; Varför avvisar niförslaget om skall efter försörjningsbörda? Det borde vara elt rimligt ochriktigt förslag. Jag har inte hört någon människa förneka att det skulle varanågot eftersträvansvärt. Reservation28 till belänkandet handlar också om barnen. Flera partier har motionerat om enbarnombudsman. Majoriteten föreslår att man skall utreda hur en sådan skallarbeta, vilka befogenheter en sådan ombudsman skall ha. Vi har i en reservationpåpekat atl det är att börja i fel ända. Vi håller med om atl barnen i dagenssamhälle är mera utsatta och atl det är bra atl detta uppmärksammas, men det ärju inte säkert att vad som verkligen behövs är en barnombudsman. Vimenar alt frågan måste utredas på ett mera övergripande sätt. Det kan ju händaatt åtgärder måste vidtas på flera andra områden. Det är många instanser, ibåde stat och kommun, som har ansvar för barn, och även rättsväsendet ärinblandat. I många vårdnadstvister kommer barnen i kläm, och vem för då derastalan? De kan inte välja mellan sina föräldrar eftersom de tycker om bådaföräldrarna. Detbör därför ske en förutsättningslös översyn av frågan om hur vi bättre skallkunna ta till vara barnens intressen. Harföräldrarna fåll den hjälp de behöver? Det är ju ändå föräldrarna som haransvaret, och de kan behöva stöttas i svåra situationer. Det kanske inte alltidhandlar om pengar; finns det också behov av hjälp med att förståoch orka la hand om barn. Härmed yrkar jag bifall lill de moderata reservationerna och tillreservation 12 samt i övrigt till utskottets hemställan. AnL 61 (); Jag skulle vilja ställa frågan vad som är viktigt när det gällerförsörjningen av varor och tjänster Enligt min mening är det för det första altvaror och tjänster över huvud taget finns all tillgå när man vill och behöverha dem, för det andra att man har ekonomiska möjligheter att tillfredsställasin önskan, för del tredje atl man kan välja mellan olika sorter samt för detfjärde atl kvaliteten är den utlovade. Påvarumarknaden och inom det som vi har vant oss vid atl kalla den privatatjänstesektorn fungerar detta relativt väl. När det gäller den sociala sektornfungerar del mindre väl. Det enda riktiga perspektivet när funktionerna skallvärdesättas är konsumenternas perspektiv, vårdlagarnas, omsorgsta-garnas eller,om man så vill, medborgarnas perspektiv. Vi har kunnat ta del av flera sådanautvärderingar, och dessa säger säger entydigt att man är mest nöjd med denprivata sektorn och minst nöjd med den offentliga. Varförskall det egentligen behöva fungera mindre väl inom den offentliga sektorn, närden är så hårt styrd och när vi politiker och våra tjänstemän så hårt satsar påall alla skall kunna få en god omsorg, vård och utbildning? År del möjligensystemet det är fel på? Är det så atl de människor som arbetar inom offentlig sektorskulle vara sämre? Det tror jag inte på. Hos dessa människorfinns mycket av engagemang och professionalism. Vifår nu exempel på hur planekonomierna inte förmår att tillfredsställade mest grundläggande behoven hos medborgarna. Skulle vi kunna lära ossnågonting av dessa misslyckanden? Skulle vi kunna tänka oss att få enmindre affekterad debatt om de medel vi vill använda för att säkerställagrundläggande behov hos befolkningen också vad gäller omsorg och vård? Professor skrev för ell lag sedan enartikel i , där han kritiskt granskade den socialdemokratiska90-talsgruppens rapport. 1 rapporten görs, skriver han, vissa bugningar förmarknadsekonomin som princip. Bl.a. sägs att marknadshushållning är "ettsmidigt sätt atl anpassa produktionen lill konsumenternas önskemål och tillden tekniska ulvecklingen". Marknadshushållning anses mot den bakgrundenvara "ett bra sätt att organisera hela del spektrum av produktionen sominte handlar om direkt fundamentala behov". Om den sistnämnda begränsningen är allvarligl menad, ärdet, skriver , svårt atl förslå varför arbetsgruppen inte föreslår enavveckling av marknadsprisbildning på mat, kläder, villor, bostadsrätter,hushållsmaskiner, hushålls- och hygienartiklar, möbler, cyklar, osv. Ochomvänt, säger han, om man verkligen i grunden anser alt marknadshushållning ärett smidigt sätt alt anpassa produktionen till konsumenternas önskemål, voredet då inte speciellt viktigt att använda denna smidiga och effektiva mekanismjust för att tillfredsställa medborgarnas fundamentala behov? Den svenskamodellen producerar myckel som är bra, men det räcker inte. Del är ingetargument för dem som drabbas. Se pä din granne, som får vård och omsorg, ochvar glad! Delta är inget tillrop som någon skall behöva nöja sig med. Jag har besökt mängder av privataalternativ inom barnomsorg, rehabilitering, sjukvård, äldreomsorg, osv. Jaghar sett exempel på ökad kvalitet, billigare och effektivare verksamhet,alternativa behandlingsmetoder, stimulerad och engagerad personal. Men visst kan det också förekomma misslyckanden, ochframför alll kommer det alt bli mer vanligt om de privata alternativen blirallt fler Men jag är ändå alldeles övertygad om att kvalitet, effektivitet,arbetsglädje och löner, behandlingsmetoder, pedagogik och valfrihet igenomsnitt skulle bli bättre om vi släppte loss mer Hur bemöts vi då av socialdemokrater när vi beskriverdessa exempel ur levande livet? Jo, med anklagelser om att vår vilja är atlförsämra för människorna, speciellt för de svaga grupperna. Vi bemöts medifrågasättande av om vi har sett vad vi har sett, med lögnaktiga beskrivningarav de olika projekten, med ifrågasättande av de privata producenternas motiv.Och socialdemokraterna flyr till en debatt om hur det är i och USAeller hur det var på 30-lalet. Nästan aldrig får vi en diskussion i sak. Vi har i prövat denplanekonomiska modellen. Resultatet av den tillfredsställer varken osspolitiker eller våra medborgare. Vi har en flykt från politiskaförtroendeuppdrag av sällan skådad omfattning mitt . Vi serhur väljarna flyr från politiken. Vi politiker förmår inte atl administreraalla de delar och detaljer i den offentliga tjänsteproduktionen som vi hartagit på oss. Och vilka är det som drabbas främst? Jo, det är jusl desvagaste, de som inte kan slå näven i bordet och argumentera sig fram inommonopolen. Vad skall vi då göra? Vi skall släppa loss skaparkraftenhos människorna. Del kan ske genom privata alternativ med samma ekonomiskavillkor som Socialpolitik - inriktning och anslag 1989/90:100 4 april1990 Socialpolitik- inriktning och anslag de offentliga, därföretagare och anställda kan lägga upp verksamheten efter eget huvud. Det kanockså ske genom en kraftig avpolitisering av den offentligt producerade vårdenoch omsorgen, genom ett maktövertagande med ett eget resultatansvar för deanställda. Barnomsorgenoch familjepolitiken är exempel på hur fyrkantigt socialdemokraterna handlarDe säger nej till föräldrakooperativ, nej till Uppsalamodell, nej tillpersonalkooperativ. har vi häcklat, jagat, vädjat till och hotatsocialdemokratiska statsråd och riksdagsledamöter slut har de tvingats påfall, och de har fallit till föga. Föräldrakooperativfår numera likvärdiga statsbidrag. Och om man får tro Bengl kommerockså personalkooperativ att få det . Uppsalamodellen används nu avsocialdemokrater ute i kommunerna, men någol statsbidrag har vi ännu inte setttill. Jaghar utgått från att socialdemokraterna har trott på alla desmutsiga argument och de nedsättande omdömen som har använts om dessaalternativ och om de människor som arbetar där. Därför förvånar det attsocialdemokraterna trots allt till slut släpper efter Har man av några slagspolitiska skäl för atl slippa debatten nu släppt fram någonting man egentligeninte tror på, eller har man insett att man har haft fel? Men skallet fortsättermot andra privata alternativ. Skall vi tro på de buskargument mot dessa alternativsom socialdemokraterna nu framför? Eller kommer socialdemokraterna såsmåningom att också här tvingas att ge efter? Måletfull behovstäckning 1991 kommer inte att uppfyllas.Socialdemokraterna har där sig själva att skylla. Man har avvisat de människorsom skulle vilja hjälpa till, och man fortsätter också att göra det. delräcker inte med detta. Socialdemokraterna avvisar, och motarbetar på sinahåll, även alternativ inom offentlig sektor som är billigare, bättre, och krävermindre personal. har här i debatten ställt sig bakom sådanaaktioner från socialdemokraterna ute i kommunerna. Jag vill avslulningsvisställa fem frågor till . För det första: nöjd med situationen inom barnomsorgen? Fördet andra; Skall de som inte får plats nöja sig med att så många andra fåttplats inom barnomsorgen? Fördet tredje: Skall vi nu tro på de nedsättande argument som används mot dealternativ som ännu inte har fått statsbidrag? Fördet fjärde: Varför tillåts inte alla som vill avhjälpa bristerna inombarnomsorgen alt hjälpa till med problemlösningen? Fördet femte; År inte föräldrarna i vuxna nog att själva avgöra vilkenbarnomsorg som är bra för deras barn? 62 (): Det sägs ibland, inte minst av socialdemokratiska debattörer, att vi iSverige har ett av världens bästa trygghetssystem för våra barnfamiljer sade något i den stilen . Detär säkert ett riktigt påstående generellt sett om man inte i bedöm-riingenlägger in begrepp som rättvisa och valfrihet. För gör man det får man en annanbild. För att tillhöra vinnarnabland svenska barnfamiljer skall man helst nöja sig medalt skaffa sig två barn. Man bör bo i tätort i en någorlunda slor kommun,arbela , vara välavlönad och ha plats för barnen i den kommunalabarnomsorgen. Och framför allt - man måste hålla till godo med de former avkommunal barnomsorg som så gott som uteslutande är det som erbjuds. Har man flera barn, bor i glesbygd, i en mindre kommuneller i något av storstadsområdena, är lågavlönad och saknar barnomsorgsplatseller t.ex. är anställd som dagbarnvårdare - ja, då tillhör man förlorarna.Vill man dessutom själv bestämma hur barnomsorgen för de egna barnen skall seut får man inte särskilt många maskor kvar i trygghetsnätel att hänga sig fasti. Har man flera barn och inte anser det möjligt att förenaföräldransvaret med förvärsarbete och den ene - i de fall man är två föräldrar- väljer att fullgöra sin samhällsinsats som heltidsförälder, eller bor man påen plats där det saknas möjlighet att få ell förvärvsarbete, eller står man ikö till den kommunala barnomsorgen, då får man heller ingen del av de storaekonomiska resurser samhället satsar på barnomsorgen. Bor man inom ett storstadsområde med långa restider tilloch från arbetet, kanske man inte anser det möjligt att arbeta heltid eftersom barnerii så fall får vistas på daghemmet i uppemot 10 ä . Miuskar mandå siri arbetstid förlorar man både inkomst och del av barnomsorgsförmånen.Till yttermera visso kommer skatteomläggningen att föra med sig ökaderes-koslnader, lill nackdel för den som vill arbeta deltid. Är man kommunall anställd dagbarnvårdare har man enligtstatsrådet inte rätt till barnomsorg för sina egna barn trots att manbevisligen förvärvsarbetar I varje fall utgår det inga statsbidrag till dettaom barnen är inskrivna i det egna familjedaghemmet. I så fall får man lov atlbyta barn med någon annan dagbarnvårdare. Då går del bra. Om man arbetar på ettdaghem har man inte bara rätt lill barnomsorg ulan får också lön för atl vårdasina egna barn om de är inskrivna på det daghem där man arbetar I det socialdemokratiska samhället värdesätts arbete medatl vårda små barn mer om man är välutbildad och har ett välbetaltförvärvsarbete, oavsett yrke. Genom föräldraförsäkringen kan man då i 15månader få upp lill per dag. År man fortfarande studerande, eller harman av annat skäl haft låg eller ingen inkomst, värderas samma vårdarbete till60 kr per dag, dvs. med ca mindre räknat i förhållande tillhöginkomsttagaren. Är det fråga om en välanpassad barnfamilj som tacksamt taremot de kollektiva barnomsorgslösningar som den politiska majoriteten anseratt man skall ha, kan man få välja mellan två typer av kommunall driven barnomsorg- kommunala dagis eller kommunala familjedaghem. Visserligen har chansen att fåelt familjedaghem minskat med liden, eftersom den poHtiska majoriteten tyckeralt barnfamiljerna,inte skall ha sådana.