prot · GD09131 · 1989-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1989/90:131 1 §Justering av protokoll 2 §Hänvisning av ärende till utskott Föredrogs och hänvisades Proposition 1989/90:153fill näringsutskottet Föredrogs men bordlades åter Utrikesutskottetsbetänkanden /90:UU22 och UU23 betänkanden /90:FöU8,FöUlO och FöUll betänkande 1989/90:SfU27Socialutskottets betänkanden /90:SoU24-SoU27och betänkanden /90:KrU30 och KrU31 Utbildningsutskottetsbetänkande /90:UbU30 betänkanden /90:NU13 och NU39 4 §Beslut rörande utskottsbetänkanden som slutdebatterats Företogs till avgörande justitieutskottetsbetänkande /90;JuU32, finansutskottets betänkande 1989/90;FiU42,utrikesutskottets betänkanden /90:UU24 och UU19, försvarsutskottetsbetänkande /90:FöU9, socialförsäkringsutskottets betänkande 1989/90:SfU23samt utbildningsutskottets betänkande 1989/90;UbU29 (beträffande debatten idessa ärenden, se prot. 1 protokoll 1989/90:131 Prot.1989/90:13,1 betänkande JuU32 Mom.1 (översyn av specialdomstolarna) Utskottets hemställan bifölls med 222röster mot 99 för reservafion 1 av m.fl. 2 ledamöter avstod frånatt rösta. Motn.2 (fastighetsdomstolarna) Utskottetshemställan - som ställdes mot reservation 2 av m.fl. - biföllsmed acklamation. Mom.3 (hyresnämnd och bostadsdomstol) Utskottetshemställan - som ställdes mot reservation 3 av m.fl. - biföllsmed acklamation. Mom.4 (utvidgad användning av sakkunnigbeviset) Utskottetshemställan - som ställdes mot reservation 4 av m.fl. - biföllsmed acklamation. Mom.5 (expertmedverkan i mål rörande barn) Utskottetshemställan - som ställdes mot reservation 5 av m.fl. - biföllsmed acklamation. Mom.7 (utseende av sakkunnig under förundersökning) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 6 av - biföllsmed acklamation. Mom.8 (överklagande av beslut om sakkunnig) Utskottetshemställan - som ställdes mot reservafion 7 av - bifölls medacklamation. Övriga moment Utskottets hemställan bifölls. Utskottetshemställan bifölls med 306 röster mot 20 för reservationen av Per . 1ledamot avstod från att rösta. Mom.1 2 Utskottets hemställan bifölls. Mom. 2 (skuldsättning förvissa utbildningar) Prot. Utskottets hemställan -som ställdes ' mot reservation 1 av och - bifölls med acklamation. Mom.1 (studiekampanj för invandrare inför valet samt anslaget Bidrag tillstudieförbunden m.m.) Utskottetshemställan - som ställdes mot dels reservafion 1 av m.fl.,dels reservation 2 av och - bifölls medacklamation. Mom.2 (anslaget Bidrag till studiecirklar om den offentliga sektorn) Utskottetshemställan bifölls med 224 röster mot 101 för reservation 3 av Ann-CathrineHaglund m.fl. 2 ledamöter avstod från att rösta. Mom.3 (modifierade bidragsregler för studiecirklar om den offentliga sektorn) Utskottetshemställan - som ställdes mot reservation 4 av och i - bifölls med acklamation. 1989/90:FiU30 Uppskov medbehandlingen av vissa ärenden, 1989/90:JuU37 Uppskov medbehandlingen av vissa ärenden, 1989/90:JoU21 Uppskov medbehandlingen av vissa'ärenden och 1989/90:BoU18 Uppskov medbehandlingen av vissa ärenden. Kammarenbiföll vad utskotten hemställt. 6§ Meddelande om samlad votering Talmannen meddelade att lagutskottets betänkandenLU37, LU34, LU35 och LU36 skulle avgöras i ett sammanhang efter avslutaddebatt. 7§ Skydd för företagshemligheter Föredrogs lagutskottets betänkande 1989/90;LU37Skydd för företagshemligheter (prop. 1987/88:155). 1989/90:131 30 maj1990 1 (); är det för en ny omgång beträffande lex eller, för attanvända den rätta beteckningen, lagen om företagshemligheter. Vi hade enintensiv debatt här i . Jag antar att dagensdebatt inte kommer att bli mindre intensiv, även om deltagarna är desamma medett undantag - jag saknar justitieminister här i kammaren.Detta är beklagligt, eftersom hon faktiskt bär ett ansvar för detta ärendesundermåliga behandling genom att hon uttryckligen här från denna talarstolvägrade att återkalla propositionen. Hanteringenav detta riksdagsärende måste rimligen beskrivas som rena ramalagstiftningscirkusen. Eländet startade redan genom dåvarande justifieministerAnna-Greta utomordentligt dåliga lagrådsremiss. Sedan följde tyvärr enundermålig lagrådsgranskning, varvid lagrådet i princip godtog förslaget. Dåkom äntligen reaktionen i form av en mediestorm, som blåste upp mot den härmunkavlelagen eller munkorgslagen, vilket man nu föredrar. Lagutskottetskansli tvingades därigenom till en extraordinär arbetsinsats. Resultatet blevatt propositionen slaktades totalt. Ett nytt förslag kom att presenteras införlagutskottet. Förslaget remitterades sedan till lagrådet ochkonstitutionsutskottet för förnyad granskning. Båda instanserna framfördekritik på flera viktiga punkter Lagutskottetsmajoritet, dvs. socialdemokrater, moderater och centerpartister i oheligallians, avvisade emellertid lagrådets alla invändningar och struntade ikritiken från . Dessutom vägrade lagutskottets majoritetatt remittera förslaget till berörda parter, dvs. till arbetstagare,arbetsgivarföreträdare, massmedia och domstolar som skall tillämpa lagen. Istället överlämnades förslaget till för beslut. Iriksdagen blev det tvärstopp. beslutade genom att åberoparegeringsformen 2:12 om vilandeförklaring . Anledningenvar att lagförslaget berörde grundläggande fri- och rättigheter, främstyttrandefriheten, och följaktligen fanns behov av betänketid för vidarebegrundan. Resultatet blev att ärendet återremitterades fill lagutskottet. Denav erhållna fristen skall enligt grundlagen användas till att samlain nytt material, göra nya överväganden, eventuellt omarbeta förslaget och,ifall det är motiverat, presentera ett nytt förslag. Lagutskottetsåterremissbehandling blev inte vad rimligen hade anledning attförvänta sig och också hade rätt att kräva enligt grundlagen. Av den tänkta,förutsatta omprövningen blev platt intet. majoritet struntadeblankt i allt detta, både i önskan och i grundlagens krav. Detvilande lagförslaget har lugnt och stilla vilat i utskottets skrivbordslåda,absolut helt i strid mot grundlagsstiftarnas intentioner Ingetnytt material har anskaffats till lagutskottet, trots att den parlamentarisktsammansatta meddelarskyddskommittén vid hade framlagt ett förslagtill grundlagsreglering av meddelarfriheten inom den enskilda sektorn,omfattande just företagshemligheter och trots att intressanta remissvar påutredningen fanns inom räckhåll från företagssidan, från de anställdas sida,från medias sida och från de dömande instanserna. alltså fortfarande i okunnighetom innehållet i dessa remissvar, och vi kommer inte att få reda på dettainnehåll förrän ärendet är avgjort. Lagutskottethar inte heller gjort någon reell omprövning, trots att det framfördeomfattande kritik i vid föregående behandling och trots att detframförde allvarlig kritik i media , därefter och inte minstnu i anledning av att detta ärende på nytt skall upp till prövning. Det harinte skett någon omprövning, trots att direkt krifik har framförts motlagutskottets förslag av meddelarskyddskommittén. Det är inte bara fråga ommarginell kritik, utan kritik på en synnerligen avgörande punkt, nämligen ifråga om den s.k. säkerhetsventilen. Jag skall återkomma till detta . Meddelarskyddskommitténville ha en annan utformning av säkerhetsventilen. Det ville man efter att hagjort en ingående utredning med tillgång till egna experter Jag vill påstå attdet är den mest ingående analys som har gjorts av den här frågan. majoritet struntar i detta och ändrar sig inte en enda tum. har fört en enveten kamp med målet att åstadkomma ensamordning av regelsystemet mellan å ena sidan meddelarfriheten på denenskilda sektorn och å andra sidan lagen om företagshemligheter Men alla vårayrkanden har avstyrkts utan . För det första gäller det våramotionsyrkanden. De avstyrktes både och . För det andra gällerdet våra yrkanden om bordläggning av ärendet för att invänta remissutfallet påmeddelarskyddskommitténs betänkande. Det yrkandet avstyrktes i lagutskottetförst en gång och sedan, efter ett nytt yrkande, blev det på nytt ettavstyrkande. För det tredje gick det samma väg med vår begäran om en hearing.Vi ville ha en hearing med företrädare för meddelarskyddskommittén angåendederas synpunkter och deras förslag. Men den begäran blev också avslagen.Möjligen skedde det för att lagutskottets majoritet skulle slippa hörameddelarskyddskommitténs kritik. Sammanfattningsvishar lagutskottets majoritet i sin speciella allians struntat i all kritik ochalla varningar från alla håll. Man har dessutom, påstår jag, brutit motgrundlagens intentioner och därmed nonchalerat beslut omvilandeförklaring och återremiss. Det är beklämmande att stå häri talarstol och behöva meddela denna bistra sanning. Men detta ärett faktum. Så över till sakfrågan. linje har varit följande. Detfinns ovedersägligen ett behov av en moderniserad lagstiftning. En sådan måstebygga på två grundläggande principer Utgångspunkt skall vara att störstamöjliga öppenhet skall råda i vårt demokratiska samhälle för att främja en friopinionsbildning. Men näringslivet och företagen måste ha skydd mot obehörigaavslöjanden av konkurrénskänsliga uppgifter Det måste därvid skapas en välavvägd balans mellan yttrandefriheten och företagsskyddet. Härär lagstiftningstekniken särskilt viktig. Först fastlägger man den grundlag somskall garantera yttrandefriheten, med undantag för företagshemligheterDärefter tillskapas på denna grund den ordinära lagen som skall ge företagenett rimligt skydd mot företagsspioneri o.d. En sådan tågordning ärsjälvklar Den rekommenderas också av den 1989/90:131 30 maj1990 1989/90:131 svenske grundlagsexperten . Härigenom tillgodoses den sam- ordning som faktiskt betonas även av regeringen idirektiven till meddelar- I I '- skyddskommittén. Sky for foretags- j .lagstiftningstekniken utgör otvivelaktigt den bästa garantin för em Ig e er uppnå en bra lagsfiftningsprodukt på ett komplicerat rättsområde. gäller det att finna denfinstämda balanspunkten.mellan yttrandefrihet och företagsskydd och utforma enrättsregel, i form av den tidigare nämnda säkerhetsventilen, som fyllerrättssamhällets krav. Detär uppenbarligen en mycket grannlaga uppgift att konstruera denna säkerhetsventil.Minst fem olika alternativ har framförts, varav det senaste alternativetframförts av meddelarskyddskommittén. Av stort intresse är naturligtvis att fåin remissinstansernas synpunkter på den av meddelarskyddskommittén förordademodellen. Men det har vi förvägrats, trots upprepade yrkanden i lagutskottet. Jagtänker inte föregripa resultatet av detta remissförfarande. Men så mycket kanjag säga på den här punkten att jag hyser viss sympati för den avmeddelarskyddskommittén utformade säkerhetsventilen. Var lagutskottetsmajoritet står är mera oklart. Folkpartiethar hållit en rak linje i detta ärende. majoritet har hållit enkurs som varit desto krokigare. Särskilt gäller detta . Förstgillade man den företagsvänliga munkorgslagen. Sedan accepterade man genomRolf den mer löntagarvänliga säkerhetsventilen. avstyrker man genomPer , som är ledamot i meddelarskyddskommittén, all meddelarfrihet förlöntagare. Detär klart att man ställer sig frågan vem av och somhar med sig. Jag brinner av nyfikenhet att få besked i frågan. Ävencenterpartiet har vacklat från den ena sidan till den andra. Men man ärdessutom oense om säkerhetsventilens utformning. Tredje vice talman från , tillika ledamot.i meddelarskyddskommittén, harenmodell i kommittén. har en annan modell i lagutskottet. Det ärmoget för en förklaring. Socialdemokraternahar svängt pä motsvarande sätt - om än mera förstäe-hgt. De har ändå svängtöver till en mera löntagarvänlig modell. Men den interna oenigheten kvarståräven här om ventilens utformning. Socialdemokraterna i kommittén tycker ensak. Socialdemokraterna i lagutskottet tycker en annan sak. Minenkla kommentar är att det inte är lätt att hänga med i alla dessa svängar ensi . Naturligtvis är det omöjligt ute i samhället, t.o.m. för de direktberörda parterna. EnsärskiU obegriplig punkt är den enorma lagstiftningsbrådska som påstås föreligga. Det finns ju en lag om illojal konkurrens som ger ett visst företagsskydd. Den har fungerat Något akut reformbehov har inte redovisats. Utan orimlig fördröjning skulle samordning kunna ske mellan meddelarfrihet och företagsskydd. Det skulle vara möjligt redan under hös ten 1990. En sådan samordning skulle garantera en bra lagsfiftning. Det måste rimligen vara det som är det yttersta målet med lagstift- 6 ningsmakt. Avslutningsvis vill jag säga följande. sitter här, igen,med samma gamla lagförslag från ,.med alla dess redan då kritiseradebrister, särskilt då lagens stora oklarhet och dess omfattandetill-lämpningssvårigheter Allt detta har dessutom ökat på grund av de senastecirkusturerna. Jag kan tillägga att om lagutskottets majoritet tror att sistakapitlet är skrivet, misstar man sig gruvligt. Jag är övertygad om att vi sesigen i dessa frågor Intill dess yrkar jag bifall till reservation nr 1 ibetänkandet. 1989/90:131 30 maj1990 Anf.2 (): Jag anser att man har kunnat iaktta två motsattatendenser i den socialdemokratiska regeringspolitik som berör medborgerligafri- och rättigheter Åena sidan är det en strävan att vidga yttrandefriheten och bygga vidare på dedemokratiska fri- och rättigheterna och den tradition som vi med rätta kan varastoha över i landet och som bl.a. tryckfrihetsförordningen med anor från1700-talet är prov på. Ett utvidgat meddelarskydd och arbetet med att få tillstånd grundlagsskydd för nya medier är exempel pä denna tendens. Åandra sidan är det inskränkningar, munkavlar och lägga-locket-på-för-sök som ärovärdiga vårt rättssamhälle. Exemplen på detta är tyvärr flera. Den i lagrådetstoppade propositionen om inskränkningar i målsäganderätten uppfattas av mångasom nästan direkt maktmissbruk. - detta missfoster till lag, som nuåterigen behandlas i kammaren - går i sin helhet emot vad vanligt folk menar ärrätt och riktigt, dvs. att oegentligheter skall avslöjas och att ingen skallkunna sko sig på orättfärdigheter Det är en bra och riktig uppfattning som intefår undertryckas. Men det är precis vad som kommer att ske om denna lag gårigenom. Hurpartierna i förhåller sig till de två motstridiga tendenserna som harmed yttrandefrihet och annat att göra är mycket intressant att iaktta. Attmoderaterna tar den ställning de gör är inte svårt att förstå. De har ingetemot demokratiska fri- och rättigheter sä länge öppenheten och den enskildesrättigheter ligger på det allmännas plan, men de reagerar med ryggmärgen motinsyn och risk för avslöjanden i det privata näringslivets sfär För dem tycksden gamla överklassnormen gälla fullt ut, dvs. den som säger att vad som helstär tillåtet bara det inte kommer fram. Därför kan medverka tillmunkavlar och tvångströjor på anställda inom det privata näringslivet - allt iden heliga konkurrensens namn. stödjer man försök attgrundlagsskydda nya medier som film och radio osv. och därmed verka för frihetoch öppenhet. Centernligger lågt i det här sammanhanget, så lågt att det är liktydigt med att hukasig. Socialdemokratinsställningstagande är illavarslande och desto allvarii-gare. Jag menar att manmed fog kan påstå att det lagförslag som vi nu snart kommer att rösta om, är enideologisk spik i kistan för socialdemokraternas förankring i arbetarrörelsenoch fackföreningsrörelsen och ett bevis på att regeringen ochjustitiedepartementet är beredda att förråda snart sagt vad som helst för attgå det privata näringslivet till mötes. Vem behöver den härmunkorgslagen? Ja, inte är det den fackliga rörelsen, det står väl ändåklart - t.o.m. för regeringen. Ett exempel pä detta är att det faktiskt är LOsom har myntat begreppet munkorgslag - som mycket tydligt beskriver vad dethela handlar om. Inte ens näringslivet - för vilket lagen ärtillkommen - tycks vara särskilt angeläget. En anledning är naturligtvis allatvetydigheter, oklarheter och "om det kan anses", som enligt mångajurister helt enkelt gör lagen omöjlig att använda. Sanningen är helt enkeltatt lagen inte behövs. Den befintliga lagen om illojal konkurrensger ett tillräckligt skydd för företagshemligheter Måste den ersättas, skalldet i så fall vara med en lag som inte enbart har näringslivets konkurrens ochavkastningsintresse som utgångspunkt. Lagen skall också förhindra attarbetsgivare försöker köpa de anställdas tankar - vilket faktiskt sker ienskilda anställningsavtal och t.o.m. i kollektivavtal som generellt föreskriversekretess av de anställda. Frågan kvarstår: Hur kan en socialdemokratisk regering,ett av socialdemokrater dominerat lagutskott och övrigasocialdemokratiska ledamöter släppa igenom denna lag om företagshemligheteroch företagsspioneri? Kan det hela bero pä rent schabbel från början, schabbelsom det sedan har gått så mycket prestige i att det är omöjligt att backa? Enkort historik ger goda skäl att tro att det är sä. Det var den folkpartistiska regeringen som i slutet av70-talet tillsatte en utredning om företagshemligheter Utredningen var inteklar förrän efter det att det hade blivit maktskifte. Socialdemokraterna ärvdealltså utredningen. Den gick på remiss i vanlig ordning, och det är intressantatt så här i efterhand ta del av remissvaren. Bristen på synpunkter från denfackliga rörelsen, framför allt från LO, var påfallande i det här läget, 1983.Kan det vara så att tillfälligheterna gjorde att någon orutinerad person sattesatt skriva ett remissvar till detta betänkande som föreföll så oskyldigt? Vardet orsaken till att remissvaret blev ogenomtänkt och innehöll en ofullständiganalys av förslaget? En kvalificerad gissning är att ett justitiedepartementmed ideliga byten av justitieministrar sedan snickrade ihop en proposition -inte med någon vänsterhand, men väl med förbundna ögon - i förvissning om attLO och i viss män också TCO inte hade haft så mycket att säga om utredningensbetänkande och att det därför bara var att köra på. Stor förvåning utbredde signär kritiken gjorde mos av förslaget. Dåvarande justitieminister uttaladesig i pressen och sade min glädje att han övervägde att dra tillbakaförslaget, men -tyvärr, till skada för lagförslaget - hann justitieministernbli talman innan detta genomfördes. Den omarbetning som lagutskottets kansli utförde gjordeBrattlagen något mindre dålig, men kritiken började nu bli så allvarlig attdet krävs ett hårdnackat försvar för lagen för att man inte skall tappaansiktet. Jag upprepar: Kan det vara så att alltschabbel, en viss aningslöshet och den här långhalningen har medfört att dethar gått så mycket prestige i frågan att - oavsett vad alla tunga kritikersäger - det till varje pris är viktigtatt föra lagen till fullbordan? Eller är det fråga om en medveten åtgärd föratt snäva in arbetares och tjänstemäns ansvarstagande och sätta munkavle pädem? Något annat alternativ gives inte och inte heller någon annan förklaringtill detta sanslösa tillmötesgående inför spridda - jag vill poängtera spridda- krav från det privata näringslivet. Lagförslaget har med stöd av grundlagen varit vilandeunder Avsikten med bestämmelsen om vilandeförklaring är att allmänhetenskall informeras och ges möjlighet att diskutera, men det har varit ganskatyst i frågan. Kritiken mot lagen står dock fast och den har också utvecklatsunder de här året - i det avseendet har inte någonting ändrats eller tagitstillbaka. Det har inte framkommit något som ger argument förattlagen bör genomföras, tvärtom. Däremot framstår det alldeles tydligt att viåtminstone borde vänta ytterligare med att driva igenom denna lag.Meddelarskyddskommitténs förslag till grundlagsreglering av meddelarskyddetför bl.a. anställda i privata företag borde verkligen inte lämnas utan attkopplas samman med Brattlagen, i all synnerhet som kommittén i sitt betänkandehela tiden har lagen som referenspunkt. I flera avseenden riktar kommittén kritik mot lagen ochden föreslår också en längre gående meddelandefrihet för de privatanställda änvad den föreliggande versionen av Brattlagen gör Däremot har kommittén integjort någon egen analys av begreppet "företagshemlighet", utan denbygger sina resonemang på lagförslaget. Detta har naturligtvis varit etthinder för kommittén i dess arbete på att förstärka och utvidgameddelarskyddet. Om det nu vilande lagförslaget skulle antas kommerinte heller det fortsatta arbetet med att ta fram en lagstiftning ommeddelarskydd på de privata området att kunna ske förusättningslöst och utanlåsningar till den alltför företagsvänliga inställningen som genomsyrar denvilandeförklarade lagen. Dessa låsningar kommer att kvarstå. Det är klart att företag har behov avsekretess i frågor som rör utveckling av nya produkter osv. Om nu lagen omillojal konkurrens är så hopplöst föråldrad, bör den naturligtvismoderniseras. Men att anta det nu föreliggande förslaget vore näst intillkatastrofalt. Jag behöver inte upprepa den sakliga kritiken motlagförslaget. Den är förhoppningsvis välkänd för alla vid det här laget. Jagvill ändå lyfta fram några viktiga punkter och jag börjar med definitionen, somi det närmaste är sensationell: En företagshemlighet är det som en företagarevill hålla hemligt. Var någon annanstans ges ett sådant tolkningsföreträdetill en part i målet? Lagen lägger sedan en fullständigt omöjlig börda pä denanställde. Om t.ex. en anställd misstänker att miljöbrott begåtts, måste han,innan missförhållandet hos arbetsgivaren får röjas, ta ställning till om denneutsätter sina anställda eller de kringboende för miljörisker eller förallvarliga miljörisker. Förhållandet får avslöjas enbart om miljöriskerna ärallvarliga. Detta betyder att om den anställde känner till att t.ex.gifttunnor grävts ner pä ett fabriksområde måste han eller hon ta ställningtill hur giftigt innehållet är innan uppgifterna avslöjas. Är giftet intetillräckligt starkt, blir avslöjandet i sig självt ett lagbrott. Om denanställde misstänker att arbetsgivaren gjort sig skyldig till brott måste den anställde avgöraom "skälig misstanke" enligt terminologin i rättegångsbalkenföreligger Skulle graden av misstanke vara lägre, är det ett brott mot lexBratt att avslöja förhållandet. Finns detnågon i vårt land som kan försvara sådana lagar? Resultatetav den här lagen blir att de anställda effektivt kommer att skrämmas tilltystnad också om sådant som deras samvete och vanlig respekt för lagar ochförordningar bjuder dem att berätta. Det är ju inte så att anställda springeromkring och talar vitt och brett om förhållanden på arbetsplatserna. Anställdai det här landet är i allmänhet lojala mot sina arbets-och uppdragsgivare. Pågrund av de anställdas lojalitet mot sina arbetsgivare är det mycket fåavslöjanden som kommer från de anställda. och Fer-mentaavslöjades ju av utomstående, trots att de anställda självfallet måste ha känttill vad som skedde. Hurkommer då en lagstiftning som kan medföra upp till fängelse och iprincip obegränsat skadeståndsansvar att påverka detta? SkulleBoforsaffären ha blivit känd om lex varit lag när gjordesina avslöjanden? Vapensmugglingsaffärenär en företagshemlighet enligt den föreslagna lagen. Men en företagshemlighetfår röjas för att avslöja något som skäligen kan misstänkas utgöra brott, omfängelse ingår i straffskalan eller om företagshemligheten kan anses utgöraett allvariigt missförhållande i näringsidkarens rörelse. Enhypotetisk framtida Boforsavslöjare måste alltså först överväga om detföreligger skälig misstanke om brott, med fängelse i straffskalan. Det är normalten åklagare, alltså en jurist som är specialutbildad för just sådana bedömningar,som skall avgöra vad som utgör skälig misstanke. skall denna kvalificeradejuridiska bedöming läggas på den enskilde arbetstagaren. Med tanke på de månganedlagda förundersökningarna i Boforshärvan hade det fordrats stort personligtmod hos en icke juristutbildad att på förhand slå fast att skälig misstankeförelåg. Detgår att uppehålla sig länge kring effekterna av denna lag, men jag skall nulämna detta, herr talman, och slutligen fråga: Hur stämmer lagen överens medEuropakonventionen om mänskliga rättigheter? Den frågan har inte varit föremålför någon ordentlig analys eller debatt.