prot · GD098 · 1989-12-31 00:00:00 — Det vi socialdemokrater i begär är att destatliga åtgärderna skall utformas så att de motverkar, inte förstärkerobalansen i vår region. Vi har med tillfredsställelse noterat att regeringenplanerar att ha en 1989/90:8 12 oktober1989 överläggning medrepresentanter för storstadsregionerna. Vi hoppas på gott resultat ochgemensamma ansträngningar för att lösa våra problem. Attobalansen ibland leder till oacceptabla konsekvenser för människor i vissadelar av vår region framgår med all önskvärd tydlighet av den slutfördastorstadsutredningen. Det åligger oss att ta till oss den här kunskapen ochutifrån den utforma en politik med stöd till dem som behöver det. Man skullekunna kalla detta för solidaritet i såväl den lilla som den stora sfären. Visocialdemokrater är fullt beredda att utforma en sådan politik. Vihar en bostadskö med drygt 140 000 sökande, och det ger en bild av hurallvarlig situationen än Bostadsbristen är svårast för ungdomar och för alladem som inte kan betala de fantasipriser som gäller på bostadsrättsmarknaden.Det är därför bra att vi i regeringsdeklarationen kan läsa att övrigt byggandeäven i fortsättningen skall stå tillbaka för en ökning av bostadsbyggandet,att kostnadsutvecklingen skall angripas samt att särskilda ansträngningarskall göras föratt få fram bostäder till unga. Visocialdemokrater i har antagit ett gemensamt bostadspolitisktaktionsprogram i vilket vi förbinder oss att i våra resp. kommuner driva debostadspolitiska frågorna med målet att det byggs minst12000 nya lägenheter , att alla kommuner genomför särskildaungdomsbostadsprojekt och att fler små hyreslägenheter byggs för ungdomar Istorstadsområdena utgör den ökande biltrafiken ett av de största miljöhoten.Betydande miljövinster kan därför göras genom att minska trafikvolymen. Storakrav måste då ställas på kollekfivtrafiken så att den blir ett bra alternativtill bilåkandet. Det kommer därför att bli nödvändigt att långsiktigt ökainvesteringarna för kollektivtrafiken i . Länets andel av destatliga investeringsmedlen måste därför öka. görstora satsningar på kollektivtrafiken kombinerat med en låg taxa, och man harkonkreta planer på att införa bilavgifter - allt detta för att värna miljön ochmänniskors hälsa och välbefinnande. Ivår region har vi en stor och väl utbyggd offentlig sektor, som dock dras meden rad problem och brister. Det vore oss dock främmande att ropa på privatalösningan Vi tycker att det är långt bättre med utveckling och förnyelse avdet vi redan har, det vi prövat länge och funnit gott. I det arbetet skall vilära oss att bättre utnyttja och tillvarata de resurser som står oss till buds. Detkan t.ex. innebära en förbättrad personalpolitik som går ut på att ta till varapersonalens engagemang och kunnande i arbetet med att erbjuda medborgarnabättre service. Det är personalen som är experterna. Det kan också innehållaförstärkt utbildning och personalutveckling. Med så stora och svåra politiska uppgifter som vi har framför oss ärdet viktigare än någonsin att vi är många som är med och talar om vad vi vill.Då är det bekymmersamt om det politiska intresset avtan 1 den livliga politiskadebatt som präglat inledningen av denna höst deltog även iArbetet. Han myntade där begreppet "det politiska främlingskapet"och menade att fler och fler vänder politiken ryggen. Politik upplevs, menadehan, som något enbart för de redan etablerade. En sådan utveckling måste vimotarbeta med alla medel. Politik angår alla. bättre närfler är med och säger vad de tycker och tron Alla har vi resurser som kanfrigöras. Allas åsikter är viktiga och värda respekt, hur halvfärdiga de änstundom kan synas vara. I förslaget till nytt socialdemokratiskt partiprogram stårdet så här; "Grundläggande för demokratin är alla människors lika rätt attpåverka det samhälle de lever i och som skapar betingelserna för deras egnaliv." Det är ju vad det handlar om - demokratin förutsätter delaktighet.Mer folkligt engagemang är vad som krävs - för den skull behöver inte allamänniskor bli politiken Det politiska arbetet behöver vitaliseras. Det är enuppgift för både de politiska partierna och folkrörelserna att finna metoderatt fånga upp och kanalisera det samhällsengagemang som bevisligen finns, inteminst bland ungdomar. Vi är alla delaktiga i samhället, och vi har var och enett ansvar för en demokratisk utveckling. () replik: Alla strävanden för att lösa problemen i vårregion behöver stöd från en klok politik i , sade håller fullständigt med henne och måste då fråga; Hur kommer det sig attSylvia röstade för alla de ekonomiska pålagor som bestämdes i junii : extra investeringsavgift på byggande, tillfällig fastighetsskattpå fastigheter i , det ena efter det andra? Det drabbar ju våramöjligheter att lösa problemen i länet. ömmade speciellt förbostäder för unga. Då blir den naturliga frågan: Varför har socialdemokraternai år sett till att de riktigt små lägenheterna harförsvun-. nit och slagits ihop till större? Det är där ett av de allra störstaproblemen ligger för att få fram bostäder för unga i . sade vidare att länets andel av statligainvesteringar måste öka. Ja, det har jag sagt de senaste fem sex årenhär i och motionerat om det. har röstatmot det kravet. Jag hoppas att hon tänker om och faktiskt röstar för det nästagång. Där krävs att skall få en mera rättvis andel av anslagenbåde för kollektivtrafik och för vägan () replik; Får jag först säga att jag inte var medvetenom att så noga hade noterat hur jag röstade i olika ärenden. Jag skulle bara vilja säga tillYlva att vi på sätt och vis faktiskt är på samma sida just . Vitycker nämligen inom det socialdemokrafiska partiet i att vi kan vågavara kritiska till vissa delar av den politik som förs. Vi vågar ifrågasätta,och vi har synpunkter på hur man skulle kunna göra det bättre. Om vi tyckte attallt vore väl, skulle jag inte stå här . Om vi tyckte att allt vore väl,skulle vi inte ha haft en storstadsutredning. Om vi tyckte att allt vore väl istorstadsområdena, skulle inte regeringen ha inbjudit till en träff medstorstadsregionernas representanten YLVAANNERSTEDT (fp) replik: De utredningar som har tillsatts och detkritiska sinnelaget hos socialdemokraterna har uppenbarligen inträtt fyramånader efter det att det beslutfattades som innebar att på ett alldeles exceptionellt sättdrabbades av extra pålagor: extra på bygginvestering-arna, en extrafastighetsskatt i som dessutom drabbar dubbelt, eftersom denberäknas på taxeringsvärdena, som vi ju vet är extra höga i Stockholmsregionen.Det hade varit lämpligt att då tänka efter hur det kommer att drabbaStockholmsregionen. För att inte tala om de pålagor som vi får genomarbetsmiljöavgifter och annat, som ju drabbar den offentliga sektorn allramest i med det stora Stockholmslandstinget! Det kommer att drabbas avextra utgifter på mellan 350 och 400 milj. kn Det kan ju inte gynnaStockholmsregionen. Det gynnar inte invånarna i , ger intebättre vård eller bättre miljö. hade trycka på en annan knapp, och vi hade sluppit dessa pålagor i länet. IRENEVESTLUND (s): För att nu lämna storstaden; En småtthistorisk konferens om regionalpolitiken inför 1990-talet har hållits i minegen hemkommun . Den är historisk på så sätt att harrepresentanter för tre utsatta områden, nämligen Bergslagskommunerna, Blekingeoch träffats för att lära av varandra, utbyta erfarenheter och startaett framtida samarbete. På konferensen framhölls också betydelsen av detsamarbete som sker och har skett inom Bergslagskommunerna och som har drivitfram en vi-känsla, en Bergslagsanda, som förhoppningsvis underhålls och växersig än starkare även när Bergslagsdelegationens mandattid går ut nästa ån Jaghar som Bergslagsbo naturligtvis en stark tilltro till Bergslagens egen kraftoch utvecklingsmöjligheter, men jag har också som jag arbetat meddessa frågor fått klart för mig att vi har många hinder att övervinna innan vipå samma villkor som t.ex. länscentra kan konkurrera om jobben, den utbildadearbetskraften, utbildningslokaliseringarna, bredden och valmöjligheterna på arbetsmarknaden. Hoten mot oss är en realitet - harbeskrivit den aktuella situationen i Karlskogaområdet; konjunktursvängningar,konkurrenssituationen internationellt och därmed sammanhängande faktorer,t.ex. energitillgången för våra inte minst i Bergslagen belägna energikrävandeindustrier, pågående strukturrationaliseringar inom basnäringarna, låg utbildningsnivå,både totalt sett ur grundskoleperspektivet och vad gäller vidareutbildning.Inte minst gäller detta teknikområdet; men vi behöver också se på vårutbildningsinriktning när det gäller kultur och t.ex. marknadsföring ochekonomi. Dessa hotbilder har vi inom Bergslagsdelegationen haft förögonen när vi har lagt upp vårt långsiktiga förändringsarbete. Ett flertalutredningar, ibland kallade visioner, har tagits fram och synliggjort problemenför kommunerna. Vad betyder kommunikationerna inom området både när det gällertransporter av gods och när det gäller rörligheten av arbetskraften? Vadbetyder det för Bergslagen att ungdomarna inte får jobb, att de unga kvinnornaflyttar från orterna både därför att arbetsmarknaden inte erbjuder "valmöjligheteroch, vad värre är, därför att de inte kan få heltidsjobb så att de kan försörja sig?Självfallet är det både önskvärt och nödvändigt att flytta på sig förutbildning och för att få erfarenheter från skilda områden. Mendet skall inte sammanblandas med det faktum att den lokala arbetsmarknadenibland starkt präglas av myter om att kvinnor enbart "vill" jobbadeltid eller att kvinnor inte "behöver" försörja sig själva eller attkvinnor inte "lämpar sig" för annat än vårdyrken. Dessvärre tror också kvinnor på dessa myter, ibland av bekvämlighetsskäl. Iblandstyrs de av sina egna fördoman Bergslagsdelegationenhar tidigt uppmärksammat den här situationen och även fått idén om ett särskitprojekt från aktiva kvinnogruppen i debatten har den speciellakvinnosituationen berörts av och andra. När vi drog i gång"Kvinnokraft i Bergslagen" var målsättningen att fåtill stånd projekt i alla de 23 kommunerna, att göra kommunledningarnauppmärksamma på befolkningssiffrorna och på vad konsekvenserna skulle kunnabli om inget gjordes, att kraftsamla kvinnorna kring sin situation, att brytafördomar och framför allt att få kvinnorna att själva göra något. Hur har detlyckats? Ja, som vi trodde, både bra och dåligt. Där kommunledningen förståttatt stödja projektet har det gått mycket bra. Det här kräver nämligen enpolitisk helhetssyn på arbetet, kulturen, miljön och tryggheten för barnen sominte alla ännu har förmått att tillägna sig. Inom "Kvinnokraft iBergslagen" har det hänt saker som visar på uppfinningsrikedom ochokonventionella uppslag och som leder till framgång. Det här har vi alltsågjort inom Bergslagsdelegationens ram. Vi har inte nöjt oss med att enbart talaom problemen, utan vi försöker också göra någonting åt dem, med statligt stöd. Vadkommer att hända med "Kvinnokraft i Bergslagen" när det här året hargått? Det kommer att gå bra, tror och hoppas jag. Vi har fått i gång ettutomordentligt samarbete med och mellan länsstyrelserna i de aktuella länen ochbildat nätverk. Vi håller nu på att få i gång något som är början till kompetenscentrumför kvinnor. Dessutom handlar det om projekt och målsättningan Det behövs dockbränsle för att eldsjälarna skall lyckas och för att de skall orka hålla ut,för det gäller att orka hålla ut. Negativa utbildningstraditioner förändrasinte på två ån Det gäller att övertyga inte bara unga flickor, arbetsgivare ochutbildningsinstitutioner om att det behövs en förändring. Det ärmellangenerationen av kvinnor som måste se till att de tar för sig av deresurser som kommer att finnas tillgängliga när 16-årskullarna minskan Men fördet krävs det nytänkande av kvinnorna själva, av deras omgivning och inte minstav anordnarna av vuxenutbildning. Detär ett stort steg för många vuxna att påbörja en utbildning. När det gällerkvinnor krävs det än mer att de själva ser över sina möjligheter och höjer sittegenvärde. Därför är det viktigt att vuxenstudiestödet ges ävenfortsättningsvis i de här områdena, både för att förnya utbildningen och, inteminst, för att stödja de stora grupper som inte har en grundläggandestudiekompetens. Ett framtida Berslagen behöver all tänkbar kraft vare sig det gällerenergiförsörjning, kommunikationer, utbildning eller kvinnokraft.Bergslagskommunerna har visat att samarbete lönar sig. 1989/90:8 12 oktober1989 1989/90:8 12 oktober1989 även en klarmålsättning från regeringens sida när det gäller att stötta regional samverkan. STEN-OVESUNDSTRÖM (s): I dessa tider när arbetslösheten når rekordlåga tal borde jag kanskeägna en stor del av inlägget åt att berömma den politik som har skapat detgoda sysselsättningsläge som råder på dagens arbetsmarknad. Menjag skall inte göra det. Även om arbetslösheten i t.ex. mitt hemlän,, är den lägsta , är den nämligen fortfarande dubbeltså hög som riksgenomsnittet. Det råder alltså fortfarande regionala obalansersom måste rättas till. INorriandslänen råder det ingen överhettning eller arbetskraftsbrist. Det finnsdärför fortfarande politiskt utrymme där för en förnyad regionalpolitik och enbättre balans på arbetsmarknaden. Ettbeprövat inslag är ju de utlokaliseringar som har skett ,där t.ex. posten, och andra verk och myndigheter har spelat enviktig roll. Den utvecklingen bör fortsätta. finns det fleraverksamheter i storstäderna inom tjänstesektorn såväl bland verk och myndighetersom inom den privata tjänstesektorn där möjligheterna till utlokalisering börprövas. Ävenom vissa statliga verk har utlokaliserat delar av sin versamhet måsteaffärsverken ta ett betydligt större ansvar för glesbygdens utveckling än vadde gör . Alla talar om det, men litet görs för att samordna servicen iglesbygden. Här måste det till ett politiskt tryck på ansvariga generaldirektöreroch andra. En framsynt regionalpolitik kräver detta. Närdet sedan gäller regionalpolitiken i stort kommer ett antal mycket viktigabeslut att fattas i denna kammare under det närmaste året som avsevärt kanförändra förutsättningarna t.ex. på skatteområdet och energiområdet. Det gällerockså de förslag som den senaste regionalpolitiska utredningen har lagt fram. Nupågår en remissomgång, och förslagen skall beredas, men jag skall ändå ikorthet kommentera några av de förslag som utredningarna har lagt fram. Iflera av de presenterade utredningsförslagen tas frågan om privatbilismen upp,dels i direkt skattehänseende, dels när det gäller miljöavgiften När man hartagit del av de förslag som lagts fram kan man konstatera att de som utrettdessa frågor tycks ha en begränsad kunskap om glesbygdens folk och om beroendetav privatbilen. Oftajämförs storstadsbilistens körsträckor med glesbygdsbilistens. Men sedankonstaterar man att det egentligen inte skiljer så många ochatt förhållandena är nästan likvärdiga. Manglömmer helt bort att storstadsbilisten, även om det ibland medför besvär, kannyttja kollektivtrafiken och därmed komma undan det ökade skatteuttaget, medanflertalet glesbygdsbor inte kan eller kommer att få en chans att pröva det häralternativet för att därmed kunna minska sin skatt. ,som har presenterat sitt förslag, menar att man kan kompenseraglesbygdsbilisterna genom att sänka fordonsskatten. Tydligen har utredarnainte känt till att denna skatt i många Norrlands- kommuner i praktiken redanär bortkompenserad i de lägsta skatteklasserna. 1 de högre skatteklassernaåterstår några hundralappar fortfarande. Mendet kanske allvarligaste i allt detta utredande är att skatteutredningen, ,och miljöavgiftsutredningen, , har kommit till helt skilda resultat när detgäller villkoren för glesbygdens bilister och möjligheterna till kompensation.Här finns det alltså anledning att fundera om det inte är dags att prövasystemet med en differentierad bensinskatt för Norrlandslänen, där svårigheternaatt bygga upp en effektiv kollektivtrafik är stora och beroendet avprivatbilen är stort - inte bara för resor till och från jobbet, som man iblandkan tro att döma av mediadebatten utan i minst lika hög grad också för attkunna nå all samhällelig service i glesbygden. Detär därför viktigt att ta de reaktioner som kommer med anledning avutredningsförslagen på drastiskt försämra förutsättningarna förprivatbilismen i glesbygd skulle innebära ett sabotage mot hela regionalpolitiken. Vadbeträffar den legionalpolitiska utredningens förslag skall jag begränsa migtill två av de områden som behandlas av utredningen. Fördet första gäller det behandlingen av frågan om sänkta socialavgifter, ettsystem som har fungerat i under några ån Alla som harerfarenheter av den här nedsättningen har uttalat sig för att man skall behållasystemet . Hitintills har alla erfarenheter varit positiva. Allalänsmyndigheter och näringslivet har uttalat sig positivt. Näringslivet troralltså på det här systemet. Fördelarna är många. T.o.m. utredningen tror påsänkta socialavgifter som ett verksamt regionalpolitiskt medel. Man föreslår juatt det här systemet skall prövas också i inlandet. Menom man nu har ett bra regionalpolitiskt medel, varför vill man då avskaffa deti kustkommunerna, kommuner som i stort har stagnerat i fråga ombefolkningsutvecklingen och som av utredningen fortfarande betraktas somprioriterade mellanstäder? Det är ett märkligt förslag. Självfallet borde dekommuner som har en nedsättning av socialavgiften också få behålladet systemet, eftersom arbetsmarknaden där är svag i förhållandetill landet i övrigt. Fördet andra har allt fler blivit medvetna om hur viktigt det äratt kraftiga satsningar görs på kommunikafionerna för att regionalpolitikenskall lyckas. Visst föreslår den regionalpolitiska utredningen sådanasatsningar, t.ex. på vägarna. Men huvuddelen av de satsningar som föreslåsgäller landets mellersta och södra delan Visst är det viktigt att det satsas påen inlandsriksväg mellan och och vidare söderut. Men detmåste vara minst lika viktigt att det satsas på de inlandsvägar som möjliggöravkörning från och inkörning på denna riksväg. Härsaknas insatser för inlandsvägarna i t.ex. Norr- och , som harett ur regionalpolitisk synpunkt mycket viktigt vägnät som är i stort behov avunderhåll och upprustning. Tillsist måste även de statliga företagen spela en betydligt bättre roll i regionalpolitikenän vad de gör . Visst är det bra att t.ex. Svenskt Ståls verksamhet iLuleå ger betydande vinster och därmed kan skapa utdelning till ägarna, men ettsådant företag skulle kunna användas för att på ett betydligt bättre sättbredda näringslivet i , i stället för att som 1989/90:8 12 oktober1989 går minskabearbetningsgraden på produkterna och därmed öka sårbarheten vid enlågkonjunktun Bättre förädling och bearbetning av de statliga företagensprodukter skulle kunna bidra till att bredda näringslivet och skapa en tryggaresysselsättning även i lågkonjunkturer, men då krävs ett betydligt aktivareengagemang från ägarnas sida. Det går att åstadkomma en bättre regional balans med enförnyad regionalpolitik, men då krävs det också att ansvaret för den politikentas på alla politikerområden, såväl när det gäller våra skatter som när detgäller vår energipolitik. BOHOLMBERG (s): Regeringsförklaringen signalerar att det skallkomma en proposition om regionalpolitiken, och det är både bra och nödvändigt.De socialdemokrater här i som har sin verklighet i de sju skogslänenväckte ett antal motioner med förslag till förändringar av regionalpolitiken.Jag vill här peka på några av de förändringarna, som jag hoppas skall få enallvarlig prövning i den kommande regionalpolitiken. Det första gäller en fortsatt satsning på den högreutbildningen, men jag hoppas att regeringen också skall ompröva sin politik ochäven satsa på grundläggande forskning vid högskolorna. Jag skall ge enillustration till hur viktig högskolan och forskningen kan vara förregionalpolitiken. För sedan besökte socialutskottNordnorge och . Där möttes vi av en beskrivning av hur besvärligtNordnorge har det med vikande sysselsättning. Men med omgivning hadetillväxt, nybygga-randa och entusiasm. Vi mötte företrädare för universitetetsom berättade vilken stor betydelse ett nytt universitet hade haft för Tromsöoch utvecklingen där uppe. De kunde berätta för oss vilket motståndde mötte inför lokaliseringen, där etablissemanget i , inom förvaltningaroch universitet, sade att var alldeles för litet och att man inte kundefå kvalificerade forskningsresurser ute i byarna på detta sätt. Tack vare attpolitiker orkade ge sig på de s.k. etablerade sanningarna i universitetsvärldenoch i kom lokaliseringen till stånd. kan man alltså i Norgeapplådera den regionalpolitiska betydelsen av detta. För den fortsatta prövningen av regionalpolitiken iSverige kan det här tjäna som en god dunk i ryggen för att pröva vidareinsatser vad gäller högre utbildning och forskning. Ett annat område som vi lyfter fram är kommunikationerna.Jag tror inte att vare sig regeringen eller känner till hur storaorättvisorna är , av det enkla skälet att vi inte har något instrument, enrikslinjal, för att mäta vad god vägstandard är och se hur det ser ut iskogslänen. Om den verkligheten redovisades skulle det framgå att behoven avkommunikationssatsningar i skogslänen är mycket större än man hartrott. Det är också fel att i den regionalpolitiska debattenhävda att alla kommunikationssatsningar är en minuspost i budgeten. Det skullebetyda mycket för näringslivets utveckling och ekonomi om det kunde göras ettantal produktiva investeringar i kommunikationerna i skogslänen. Blandmänniskorna i finns det ett klart uttalat missnöje med af- färsverken,som de anser inte tar sitt regionalpolitiska ansvan I den fortsattaregionalpolitiken är det därför viktigt att överväga ett system där regeringoch riksdag kan se om målen för regionalpolitiken verkligen fullföljs i affärsverken.Om och regeringens målstyrning skall bli effektiv måste det byggasupp ett system för att kunna mäta resultatet. Om vi saknar mätinstrument vetvi inte om politiken får genomslag. Jag tror att regionalpolitiken skullevinna på att ett sådant här mätinstrument infördes, så att vi , t.ex. isamband med budgeten, kunde se om affärsverken tar sitt regionalpolitiskaansvar Ytterligare ett område som har blivit aktuellt iregionalpolitiken med hänsyn till kärnkraftsavvecklingen är energipolitiken.Norrland har en mycket elintensiv industri, och där finns mycket viktig sysselsättning.Nu signaleras i regeringens energipolitiska proposition en kontrollstation1990. och har sagt att det är viktigt att klaraeltillförseln för den elintensiva industrin så att den får rimligautvecklingsmöjligheter. Jag utgår från att skogslänens speciella situationsärskilt beaktas i det kommande arbetet med den framtida energipolitiken, såatt det blir utveckling och välfärd i hela landet, både för industrin och förhushållen. Ett annat område som vi pekar på i motionerna ärjordbrukets betydelse föratt människor skall kunna leva, bo och utvecklas iskogslänen. Ett särskilt problem är att de äldre jordbrukarna funderar på om devågar överlämna stafettpinnen till de yngre. Om generationsväxlingen skall gåbra är det viktigt att det drivs en fast och långsiktig jordbrukspolitik. Deyngre jordbrukarna måste få veta villkoren för näringen att utvecklas, och demåste få veta att stödet till Norrlandsjordbruket kan bibehållas också iframtiden. Jordbruket i skogslänen har också en fördel som inte harkommit fram så mycket i jordbruksdebatten, nämligen att giftanvändningen ärbetydligt mindre än den är i övriga delar av landet. När nu miljökraven i frågaom bättre livsmedelskvalitet lyfts fram har det norrländska jordbruket ett förstegjämfört med övrigt jordbruk. För näringsliv och utveckling i glesbygden är det ocksåviktigt att veta att bra offentlig service kan bli kvar Offentlig service harju i onödan kommit bort från glesbygden, av det skälet att varje myndighet harsett till sin sektor och från sitt perspektiv.