prot · GD0912 · 1989-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1989/90:12 1§ Justering av protokoll 2§ Hänvisning av ärende till utskott Föredrogs och hänvisades Proposition 1989/90:19till arbetsmarknadsutskottet 3§ Meddelande om samlad votering Talmannen meddelade att arbetsmarknadsutskottets betänkandenAUl och AU2 skulle debatteras i angiven ordning och avgöras i ett sammanhangefter avslutad debatt. Föredrogs arbetsmarknadsutskottets betänkande1989/90;AU1 Jämställdhet. För mer än ettår sedan fattade beslut om en ny s.k. efterlevandepensionering ochåberopade därvid både rättviseskäl och en strävan efter ökad jämställdhet. Enmycket aggressiv extern kritik omgav detta beslut. I motioner krävdes t.ex.framtida värdegarantier på frivilliga pensionsförsäkringar liksom ettbibehållande av 15/30-regeln. I detta sammanhang talade man mycket ochförhoppningsfullt om minskade löneklyftor på den svenska arbetsmarknaden och omökad förvärvsfrekvens bland kvinnor. Kvinnornaslöner var och är bevisligen alltjämt lägre än männens. Av dem som uppbär fullATP-pension utgör kvinnorna bara en tjugondel. 1Riksdagens protokoll 1989/90:12 påarbetsmarknaden har sålunda för det första generellt sett sämre lön. För detandra får de siimre pension. Närde bl,a, i samband med pensionsbeslutet insettdetta och försökt bygga upp ett eget kompletterande försäkringsskydd förtrygghet , hotas de för det tredje av både "grundavgift"och permanentskatt på pensionssparandet enligt utredningen . Vad regeringen närmast föreslår kommer vi snart att fåveta. Vi vet inte heller ännu vad pensionsberedningen har i beredskap åt oss idetta avseende. Allt är i stöpsleven, och vi har anledning att oroa oss. Enligt LO:s propåer övervägs ett förslag om 20/40 istället för 15/30. LO;s inflytande på regeringen är allmänt känt. Om detförslag som troligen kommer från LO skulle upphävas till lag, skullekvinnornas ekonomiska underlägsenhet cementeras. Vilka spelregler kommeregentligen att gälla? Var finns det sk. goda samhället i detta sammanhang?Kvinnorna utsätts ju fortlöpande för en översåtlig behandling. har utgivit en rapportmed nr 44; den är för övrigt delvis refererad i utskottsbetänkandet. Dennaframhåller emellertid, utöver vad som där återges, att jämställdheten påverkasav en stor mängd politiska åtgärder. Här nämns t.ex. förutom lönepolitiken ävensocialförsäkringar och skattepolitik tillsammans med familjepolitik, arbetsmarknadspolitikosv. Den slutsats som rapporten drar är att jämställdhetsaspekterna måstebeaktas vid utformningen av all politik. Med detta och det inledande scenariot vill jag peka påstatsmaktens roll och ansvar vid utformningen av de övergripandeförutsättningarna för en trovärdig jämställdhetspolitik. Jag ville börja med detta påpekande, eftersom föredömethar så stor betydelse då man vill påverka attityder i samhället. Den politisktbeslutande församlingen måste ha människorna med sig och inte emot sig. Vi moderater har i vår motion framhållit attförutsättningarna för ett långsiktigt jämställdhetsarbete i samhället uppstårgenom attitydpåverkan, i hemmet, i skolan och på arbetsplatsen. Både män ochkvinnor måste involveras i arbetet. Enskilda individers personliga ochmoraliska ansvar i praktiken är byggstenar i ett verk, där politiska beslutoch lagar ger ramar och fogar. Praktiska förutsättningar kan t,ex, skapas genom attvalfrihet erbjuds såväl kvinnor som män beträffande både arbetstid ochbarntillsyn. Familjerna måste få chansen att påverka. Den monopoliserade ochotillräckliga barnomsorgen är ett hinder för många . Det är ett hindersom ofta är oöverstigligt och klart orättvist. Utformningen av skattesystemetär ett annat hinder, som emellertid kan förändras och därmed vändas till enhjälp - en hjälp till valfrihet. Vi moderater anser emellertid som sagt ävenatt jämställdhetsarbetet kan ges framgång om man möjliggör för individerna attvariera sin arbetstid under hela det yrkesverksamma livet. Så långt det ärmöjligt bör man eftersträva ömsesidiga avtal mellan arbetsgivaren och denenskilde. Avtalen skall förena den enskildes önskemål med arbetsgivarens produktionsförutsättningar. Bland de moderata reservationerna i detta betänkande villjag även, förutom berörda förutsättningar, säga något om de offentiigamonopolen. nyss vid tanken på ett uppbrutet barnomsorgsmonopol. Den barntillsyn somstatsmakterna förpliktat sig att erbjuda alla barn , skulle kunna bliverklighet om monopolet blev ett annorlunda brytprojekt. Med enskildaalternativ, mångfald och variationer skall familjerna ges valfrihet. Då förstbreddas utbudet. Vad hjälper tomma lokaler ät köande barn, om personal saknas? Det finns ett sätt att lösa krisen. Släpp alternativenfria och låt dem komplettera de kommunala institutionerna. Då får ävenpersonalen, inte enbart familjerna, valfrihet. Yrket får inte bara fleraarbetsgivare utan också höjd status och andra lönenivåer. Den som önskar ochhar idéer kan t.o.m, starta eget, som alla barn får samma del avsamhällets skattemedel, LItskottet skriver härvidlag att de offentliga monopoleninte har haft någon avgörande roll i vad det gäller framväxten av nya företagdrivna av kvinnor. På just det sociala området med vård och omsorgsuppgifter,får kvinnorna onekligen i stället förgäves knacka på. Verkligheten kanskehåller på att bana väg för något nytt - utanför rikspolitikers räckvidd.Uppsalamodellen tycks ha blivit en murbräcka i en alltmer ohållbarmonopoliserad omsorgssituation. Finansministern lär så sent som ha sagt atthan även är öppen för privat barnomsorg. För honom är frågan om barnomsorgingen ideologisk fråga. Är han ensam i regeringen om den ståndpunkten, ellerbörjar regeringen acceptera verkligheten? De stora vård- och omsorgsmonopolen sammanfaller med dekvinnligt högfrekventa arbetsområdena. Här finns sannerligen utrymme föridérikedom och förnyelse till gagn för alla inblandade - producenter, personaloch konsumenter. kan regeringen öppna möjligheter för vidgade sfärerför jämställdheten. Det bör bli mer valfrihet och beslut ät de enskilda ochmindre av den tvångslagstiftning som har försports i hotets form frånsocialdepartementet. Jämställdhetsaspekten måste som sagt beaktas vid utformningenav all politik. Men det anförda ber jag att få yrka bifalltill betänkandets reservationer med moderat signatur. firar vi 70-årsjubileet av införandet avden kvinnliga rösträtten. Den första motion som väcktes i omkvinnors rösträtt skrevs av den radikale liberalen F,T, är 1884,Liberalerna gick i spetsen för kvinnors och mäns lika rösträtt. Tillsammans medsocialdemokraterna genomförde de reformen 1919, talade i en riksdagsdebatt omdemokratiseringens fullständiga seger för jämställdheten. Den liberalestatsministern slog fast att det inte bara är på manlighet somEuropas samhällen, som folk och samhällen, skola hava att bygga om devilja bygga en verkligt livsduglig framtid. Vad kommer att hända med jämställdheten ?Sverige ligger i många avseenden långt framme internationellt sett. Vi kan setillbaka av kontinuerligt ökande av frekvensen av kvinnligtförvärvsarbete. Yrkesfördelning och utbildningsmöjligheter har dock inteförändrats i någon har fortfarande, jämfört med andra länder, en av de mestkönsuppdelade arbetsmarknaderna. Mycket arbete har lagts nedpå att förändra detta, men tyvärr med alltför litet resultat. Tidningen hade ett reportage om40 kvinnor som hade utbildat sig till bygg- och anläggningstekniska yrken. finns bara åtta av dessa kvinnor kvar i branschen. Det var verkligenskrämmande att läsa deras berättelser om orsakerna till att de hade slutat sinaarbeten. De talade om brist på omklädningsrum, om direkt mobbning, sexuella trakasserieroch om hur de hade tappat självförtroendet. Av 110 000 medlemmar ärbara 133 kvinnor verksamma i de egentliga byggyrkena, dvs. målsättning om en jämn representation är 1998förefaller vara mycket långt borta. Vi har ett gemensamt ansvar för attförändra situationen. Det vilar ett tungt ansvar pä arbetsgivarna,arbetskamraterna, men framför allt på den socialdemokratiska regeringen och påoss politiker, av kvinnorna arbetar i typiska kvinnoyrken med lägrelön, lägre status och mindre inflytande än männen. Mycket allvarligt är attlöneskillnaden mellan kvinnor och män har ökat . flera andra forskares arbeten, nu senast undersökning från1989, visar att en mycket stor del av löneskillnaderna mellan könen inte kanförklaras med kunskapsskillnader, utan faktiskt härrör från diskriminering. Kvinnornas löner var av manslönerna. Det endarimliga är att arbeta för att få upp kvinnolönerna. Med det vinner man tvåsaker. För det första vinner man större rättvisa för många kvinnor. För detandra uppnås att det s,k, kvinnoyrkena blir mer intressanta för männen. Hurskall vi göra för att nå dithän? Vi måste till att börja med undersöka hur dessa arbetendiskrimineras. Ett sätt att få reda på det är att införa en arbetsvärdering.Det är viktigt med lika lön för lika arbete. Det är dock en ganska teoretiskprincip, eftersom kvinnor och män oftast utför olika typer av arbeten. Därförmåste den andra vägen i jämställdhetslagen för att komma åt lönediskrimineringvara mer intressant. Det föreskrivs att lika lön skall utgå för arbete som ärlikvärdigt enligt en överenskommen arbetsvärdering. Den metoden skulle göra detmöjligt att komma fram till att lika lön skall betalas för helt olika arbeten omde är likvärdiga. Hitintills har den metoden nästan inte använts. Anledningenär att det är ganska ont om arbetsvärderingsinstrument i , Det finnsinte ett enda som har kommit till enbart i syfte att jämföra kvinno- ochmansdomine-rande jobb, I har man infört entredje metod. Saknas arbetsvärderingssystem kan det överlåtas åt en oberoendeexpert att göra en arbetsvärdering åt domstolen. Ett arbetsvärderingssystem kan innehålla ett antalvärderingsfaktorer, dvs, olika för arbetet karakteristiska drag, som manförsöker mäta. Mätningen sker genom att man t.ex. för varje faktor använder enskala med ett visst poängtal. Arbetsvärderingens syfte är ju att lönerna skallkunna sättas rättvist. Ett arbetsvärderingssystem kan vara mycket detaljerat ochkomplicerat men kan också vara ganska enkelt och innehålla fyra faktorer med enpoäng- skala 1-3.Med så enkla system har man i t.ex. jämfört ett traditionellt kvinnojobb,kokerskans, med ett typiskt mansjobb, målarens, och kommit fram till attkvinnojobbet var undervärderat och fått till stånd en uppvärdering. Det sägs att inom LO-omrädet användsarbetsvärderingssystem pä av arbetsplatserna. På den privatatjänstemannasidan finns befattningsnomenklaturer. Meningarna är dock delade omhuruvida de verkligen är användbara i detta sammanhang. Inom den offentligasektorn finns det över huvud taget inte något arbetsvärderingssystem. Det finns ytterligare en anledning att se till att ettarbetsvärderingssystem tas fram. Det är 6 § i jämställdhetslagen. Det åliggerarbetsgivaren att bedriva ett aktivt jämställdhetsarbete. Jämställdhetslagenoch jämställdhetsavtal som slutits i anslutning till lagen ger stöd för attkräva att arbetsgivaren kartlägger arbetsplatsen även från lönesynpunkt och vidbehov uppvärderar kvinnoarbeten. Alla de tre stora centrala jämställdhetsavtalen tar upplika lön för arbete med lika värde som ett av målen för jämställdhetsarbetet.Också här skulle också ett arbetsvärderingssystem möjliggöra en kartläggning.Det gäller då hela kategorier av arbetstagare, inte enstaka individer. säger man i utskottsmajoritetens skrivning attjämställdhetsministern ägnar frågan om arbetsvärdering och lönediskrimineringökad uppmärksamhet . Men vi har inte sett särskilt mycket av det.När kommer egentligen regeringens förslag om arbetsvärderingsinstrument? Varförär man inte intresserad av en utredning, och vad gör egentligen regeringen åtden ökade lönediskrimineringen av kvinnorna? Jag yrkar bifall till reserva-fion11. Vad gör regeringen för att förändra arbetsförhållandenainom vård, omsorg och utbildning? I boken utan guldram berättarkvinnor om de olika vårdyrkena. Hemvårdsbiträdet säger att hon skullevilja ha en egen budget och ha hand om kommunens information tillpensionärerna. Hon skulle också vilja vara med och planera litet mer. Hon klagar över att hon inte fårlov att avancera. Hon kan inte utveckla sig i sitt jobb, , som är avdelningsföreståndare, tycker inte attadministratörerna och byråkraterna lyssnar på henne ett enda dugg. Kvinnorna i boken utan guldram har ett entydigtbudskap; Dagens samhälle misshushållar med kvinnokraft. De anställda inom vården, men också inom andra typiskakvinnoyrken, måste få större ansvar och inflytande över verksamheten. Vad dethandlar om är att uppvärdera traditionellt kvinnliga arbeten och bättre ta tillvara kvinnokraften. Professionalism måste erkännas också inom omvårdnads- ochomsorgsyrkena. Större resurser skall satsas på fortbildning ochvidareutveckling. Mer decentraliserade arbetsorganisationer måste byggas upp,inte minst inom vården. Då kan man bättre fånga upp och ta till vara varjemedarbetares kunskaper och erfarenheter. Det måste ges tid och möjlighet till mål- formulering,till beröm och uppmuntran, till hjälp och stöd. Forskningsinsatserna måste ökainom omvårdnadsområdet. Förskollärare, sjuksköterskor och andra måste få möjlighetatt göra karriär. Deras kompetens och erfarenheter behövs på chefsposter och iadministrationen och planeringen av verksamheten. Och inte minst; Förskollärare,sjuksköterskor, sjukgymnaster och lärare måste få rätt att starta eget. Varförskall man få utveckla idéer och tjäna pengar på att göra skruvar, pistoler ochbilreparationer men inte på de områden där kvinnor traditionellt har sinkompetens och erfarenhet? Om man släppte loss den kvinnliga entreprenörsandan,skulle hundratusentals kvinnor kunna få fler arbetsgivare att välja mellan ochdärmed få en starkare position, inte minst när det gäller inflytande för attförbättra arbetsvillkoren. Vi har här i kammaren, inte minst frånrepresentanterna för arbetsmarknadsutskottet, rönt ett stort motstånd när vihar velat luckra upp de offentliga monopolen. börjar man tydligen så småttinom socialdemokratin, vilket också var inne på, att inse attvi har rätt. Det vore mycket intressant om vi här kunde få en markeringfrån socialdemokraternas ledamöter i arbetsmarknadsutskottet att de i allafall är beredda att ställa upp och stödja , när han nu sägeratt han t,ex, vill ha förändrade statsbidragsbestämmelser för barnomsorgen. Detskulle vara ett fall framåt om vi kunde få ett sådant klart besked från GustavPersson här . Jag har här uppehållit mig vid några viktiga aktuellafrågor, där man skulle kunna föra jämställdheten inom arbetslivet framåt,nämligen genom en verklig arbetsvärdering, en förändring inom den offentligasektorn och ett uppbrytande av de offentliga monopolen. Det finns en mängdandra frågor som vi tar upp i jämställdhetsmotion, där vi har 24yrkanden. Många av dem har vi emellertid tidigare tagit upp i debatten. Jagvill här nöja mig med att yrka bifall till de reservationer som folkpartietstår bakom, som bl.a, handlar om en förstärkt jämställdhetslag, ettparlamentariskt inflytande på jämställdhetsarbetet och statens anslag för attjämställdhetsarbetet skall gå framåt. I arbetsmarknadsutskottets betänkande nr 1 om jämställdhetmellan kvinnor och män har ett stort antal motionsyrkanden behandlats. Det vorefel att påstå att alla dessa yrkanden har fått en positiv behandling. Då hadeinte 14 reservationer och 3 särskilda yttranden behövt fogas till betänkandet. Från sida vill jag i jämställdhetsdebattenän en gång slå fast att om vi skall ha ett bra och fungerande samhälle, såmåste både kvinnors och mäns värderingar och erfarenheter få komma till uttrycki arbetet på skilda samhällsområden. Vi har vidare i åtskilliga motioner till betonatexempelvis nödvändigheten av en mer rättvis arbetsmarknad, en fungerandebarnomsorg utformad för valfrihet, förändrad inriktning i utbildningsutbudet.Vi har betonat vikten av regional balans och samhällsutvecklingens betydelseför jäm- ställdheten.Detta finns också med i motion A 809 som behandlas i detta betänkande. Vi i hävdar bestämt att skall jämställdhetuppnås måste samhällsplaneringen syfta till en balanserad utveckling i helalandet. Regional balans är därför ett viktigt led i jämställdhetsarbetet. Detheter ju - och det är ministerord från en interpellationsdebatt i ivåras-att "samma möjligheter till egen försörjning för kvinnor som för mänär ett centralt mål för jämställdhetspolitiken". Men än har vi långt dit.Skillnaderna när det gäller kvinnors förvärvsfrekvens är mycket stora mellanstorstadsområden och glesbygder. Av och till kommer det pressmeddelanden från departementetsom talar om att projektmedel har beviljats för att förbättra kvinnornasmöjligheter till sysselsättning och för att åstadkomma förbättradelivsmöjligheter i stort på landsbygden. Jag vill på intet sätt förringa ellernedvärdera dessa projekt och projektmedel. Jag ser tvärtom detta som positivt.Men det är ändå bara spridda skurar så att säga, därför att det behövs såoändligt mycket mer. Det vet vi, därför att vi ännu har landsbygdskampanjenHela ska leva i färskt minne - en kampanj som mynnade ut i tusentalsidéer och förslag för att åstadkomma just ett levande . I anser vi att vad vi mest av allt behöverär en medveten politik för regional balans och regional utveckling. Det är enavgörande förutsättning för likvärdiga möjligheter till arbete och tryggpersonlig ekonomi för både kvinnor och män. Det behövs en helhetssyn på och en samordning av olikapolitikområden; näringspolitik, trafik, bostadspolitik och utbildning. Åtgärderinom dessa områden är betydelsefulla när det gäller möjligheterna att få tillstånd en positiv regional utveckling med levande bygder - där kvinnorna finnskvar -, en balanserad storstadsutveckling och en förbättrad jämställdhet. Jagyrkar bifall till reservation nr 2. En annan reservation - som har nära samband medreservation nr 2 - och som jag också yrkar bifall till, är den som ibetänkandet har nr 9. Vi i menar att det finns flera skäl somtalar för att det offentliga utbudet av tjänster kompletteras med enskildainitiativ. Om sådana alternativ till den offentliga sektorn tilläts skulleframför allt kvinnor få ökade möjligheter att starta egna företag på områdendär kvinnor traditionellt är verksamma, t.ex. inom värd- och omsorg. Samtidigtkan en sådan utveckling vara ett verksamt bidrag till förnyelse av denoffentliga sektorn och ge en ökad mångfald. Det skulle heller inte skada.Därför tyckte också jag att det var intressant att höra finansministern iMorgonekot, där han talar om att alternativ till den kommunala barnomsorgenborde kunna få statsbidrag. Han tog då upp frågeställningen om det är rimligtatt utestänga barnomsorg som uppfyller kvalitetskraven endast utav det skäletatt den skulle vara i privat regi. Det var, som sagt, mycket välgörande atthöra detta. I reservation 11, som är gemensam för , folkpartietoch vpk, tas frågan om arbetsvärdering av olika yrkessektorer upp. Inomyrkesområden där kvinnor utgör huvuddelen av de anställda har löneutvecklingenvarit mycket svagare än inom områden där män utgör det dominerande antaletanställda. 1989/90:12 18 oktober1989 Diskriminering pä svensk arbetsmarknad,av , slås det faktiskt fast att såväl längre utbildning som längrearbetslivserfarenhet betalar sig sämre för kvinnor än för män. Föratt eliminera löneskillnader mellan kvinnor och män krävs det verkligeninsatser av olika slag. Attitydpåverkan behövs för att ändra de förhållandensom råder, och vidare måste forskning om löner och löneutveckling prioriteras. Forskningenär ju egentligen grunden för samhällsutvecklingen på alla områden. Attforskning tydligen inte varit prioriterad på just detta område, beror detmöjligen på att det översta toppskiktet i högskolevärlden och på universitetenbestår mest av män? av professurer och liknande befattningar innehasav kvinnor. Vii har i vår jämställdhetsmotion tagit upp också detta. Vi anseratt det krävs en noggrann analys av vilka karriärhinder som möter kvinnor inomhögskolan. Vårt yrkande om en undersökning med direktiv att förslag skallläggas fram som syftar till att hinder skall undanröjas behandlas avutbildningsutskottet. Vi ser det som oerhört viktigt att fler kvinnor blirmotiverade att ägna sig åt forskning. Fler forskarbegåvningar skulle då ocksåkunna tas till vara. En mindre mansdominerad forskarvärld än för närvarandeskulle säkert vitalisera, bredda och förnya utbildningens och forskningensinriktning. Vii anser vidare att det är angeläget att det sker en arbetsvärderingav olika yrkessektorer för att skillnader skall kartläggas och för attbakgrunden till att kvinnodominerade yrken värderas lägre skall analyseras.Inom EG har man arbetsvärdering. Vi måste kunna få en sådan också i Sverige.Vi anser att en parlamentarisk kommitté bör tillkallas för att utvecklaarbetsvärderingsinstrumentet. I detta arbete har självfallet arbetsmarknadensparter en viktig uppgift. Jag yrkar bifall till reservation 11. har fogat ytterligare två reservationer till betänkandet,vilka jag yrkar bifall till. I reservation 13 tas nomineringar till statligaorgan upp. Det är angeläget att representationen blir mer jämnt fördeladmellan könen än vad som är fallet . Men vi i anser attutvecklingen så långt som möjligt bör ske på frivillig väg. Att använda tvinganderegler i detta sammanhang tror vi inte är någon bra lösning. Ireservation 5 begär vi att den parlamentariska jämställdhetskommittén skallåterskapas. Den skulle, som vi ser det, ge parlamentarikerna ett mer direktinflytande på jämställdhetsarbetet. GUDRUNSCHYMAN (vpk): Flera av de tidigare talarna har inlett sina anföranden med någon formav scenarion över hur verkligheten ser ut. Jag skall också göra det, möjligen ilitet mer drastiska ordalag, men det kanske kan vara uppiggande i debatten. "Därföratt kvinnans arbete aldrig blir färdigt och är underbetalt eller tradigt ochmonotont och vi är de första som får sparken och det är viktigare hur vi ser utän vad vi gör och om vi blir våldtagna är det vårt eget fel och om vi blirslagna måste vi ha provocerat fram det och om vi höjer våra röster så är vignälliga käringar och om vi gillar sex är vi nymfomaner och vi inte gör det ärvi frigida och om vi älskar kvinnor är det för att vi inte kan få tag på 'enriktig karl' och om vi ställer för många frågor till läkaren så är vineurotiska och/ eller uppkäftiga och om vi förväntar oss samhällsomsorg tillvåra barn är vi egoistiska och om vi står upp för våra rättigheter är vt aggressivaoch 'okvinnliga' och om vi inte gör det är vi typiska svaga kvinnor och om vivill gifta oss är vi ute för att fånga en man och om vi inte vill gifta oss ärvi onaturliga och för att vi fortfarande inte kan få tag på användbara ochsäkra preventivmedel medan männen kan promenera på månen och om vi inte kanklara av eller vill ha en graviditet så ska vi känna oss skyldiga om vi görabort. För dessa och många andra sakers skull är vi en del avkvinnornas befrielserörelse." Det är vi i vpk. Man kan också uttrycka det på ett annatsätt. , som är statsvetare och har studeratfinansdepartementets roll i regeringens arbete, är inte heller nöjd medjämställdhetsarbetet, trots att han är man. Han säger följande: "Ett sätt att söka efter makten är att titta eftervar det saknas kvinnor. Där finns det reella maktcentret." Inför denna debatt tog jag via utredningstjänsten reda påhur det ser ut med representationen i våra olika utskott här i . Detvisade sig att det är just i finansutskottet, skatteutskottet, utrikesutskottetoch försvarsutskottet som det är en kraftig överrepresentation av män. Jagtror att samtliga här är mycket medvetna om att detta handlar om utskott ochdepartement som kräver och får väldigt mycket pengar. Vi från vpk har därförskrivit en motion, som har behandlats av utskottet och som också tas upp idetta betänkande. Denna motion har rubriken och män får, och den ärskriven utifrån detta tema och dessutom utifrån en vetenskaplig undersökning,som en kvinnlig forskare i har gjort.