prot · GD0942 · 1989-12-31 00:00:00 — Inte ens om de borgerliga partierna skulle enasi någon fråga, räcker det för ett riksdagsbeslut. Vi har ställt villkor på depunkter där vi känt oro för ett kommunalise-ringsbeslut. På dessa punkter harvi blivit fillgodosedda, och därmed deltar vi i utskottets majoritet, som yrkarbifall till propositionen. Avslutningsvisvill jag säga att de brister som finns i skolan och de förbättringar sombehövs kräver åtskilliga ytterligare insatser, både av oss politiker och av demsom har sin dagliga verksamhet i skolan. Frågan om huvudmannaskapet förskolans personal är i det sammanhanget underordnad, men jag är glad över att såmånga lärare har visat sig så engagerade i frågan om skolans framtid. Detbådar gott inför kommande beslut. Kommunalthuvudmannaskap för lärare m.fl. på skolområdet Idetta anförande instämde , Margö , , , , , , , och . ()replik: har varit lärare i matematik. Jag skulle vilja be hennereda ut detta med "majoritet av lärarna". Det står nämligen i vpk:smotion att vpk tycker att man inte kan genomföra en kommunalisering, om en"majoritet av lärarna" är emot den. Vi fick resultat av enSCB-undersökning, som visar att av lärarna är emot och är för enkommunalisering. undrar jag om det enligt matematikundervisningär så att är ? Sedandetta med klasstorlekan Jag läser inte tidningen, utan jag ser på TV och jaglyssnar på kammardebatterna. Jag har hört säga i TV och jag harhört säga här att det inte alls är säkert att denna uppgörelseleder till mindre klassen Då vill jag gärna veta vilken åsikt om uttalanden av denna typ. Såsomofta är fallet var det ett bra anförande som höll. Jag förmodaratt utskottets ordförande tycker att det också fanns vissa emotioner i det,vilket jag till skillnad från tycker är ganska bra. Bl.a. varYlva mycket upprörd över bristerna i de skollokaler som finns runt omi landet. Dåvill jag fråga: Kan förstå att människor på läktaren och andramänniskor som tar del av debatten i denna fråga tycker att det är någotegendomligt att de som har ansvar för denna situation, nämligen detta landslokalpolitiker, såsom belöning för sina insatser nu skall få ansvaret också förlandets lärare? Logiken är inte kristallklar Det vore värdefullt om knyta ihop detta på något begripligt sätt. 3Riksdagens protokoll 1989/90:42 Kommunalt huvudmannaskap för lärare tn.fl. Mycket var bra i anförande, men yrkandet,att hemställan i detta betänkande skall bifallas, stämmer inte med denargumentation som för. Jag har inte sagt att staten skall avhända sig allastyrmöjligheter på skolområdet. Det är en intressant fråga vad skallstyra och vad vi skall lämna över till kommunerna att styra. blir detemellertid en total förvirring. Kommunerna skall inte längre ha det fullaansvaret för skollokalerna. Många menar att kommunerna inte längre skall ha detfulla ansvaret för läromedlen. Jag såg i tidningen attutbildningsdepartementet funderar på att införa en lag som reglerarkommunernas handhavande av skolmåltiderna. Allt detta är sådant som kommunernahar haft ansvaret för men som tydligen staten nu skall ta över. Om det bara ärvi här i som kan fatta kloka beslut - som det verkar - varför skalldå just ansvaret för den viktigaste biten, nämligen lärarna, överlämnas tillkommunalpolitikerna? () replik; Vpk ställde villkor för att gå med på enkommunalisering av lärarna. Vpk gör ett stort nummer av att man har fått igenomen massa saker Men ingenting är nytt. Bara statsbidraget till kommuner som harförsummat sina lokaler är nytt. Jag vill ställa samma fråga till som jagställde till : Litar man inte på kommunerna? Å ena sidan skallman kommunalisera lärarna, å andra litar man inte på kommunerna när det gällerden fysiska arbetsmiljön. Jag håller helt med om att dettainnebär en total förvirring. Inte heller när det gäller de andrapunkterna råder det någon vidare klarhet. Man undanröjer inte de undranden sömvi har haft inför denna proposition. Det finns redan ett sanktionssystem, mendet finns inte något färdigt statsbidrag. Jag tycker att vpk har sålt utlärarna för lätt. YLVAJOHANSSON (vpk) replik: Först om räkneövningarna! Det är riktigt, LarsLeijonborg, att en stor majoritet av lärarna i en SIFO-undersökning har uttalatsig emot en kommunalisering. Jag förutsätter att man gjort detställningstagandet med anledning av den proposition som legat till grund fördet beslut vi skall fatta. Vi i vpk kände också oro. Vi har talat medmånga lärare och tagit del av deras oro. Den oron har, som jag sade i mittanförande, gällt vissa bestämda saker, och oron har hos alla lärare jag talatmed gällt i stort sett samma saker. Men om man på samtliga dessa punkter kankomma till rätta med det som förorsakat oron, faller ju också de argument manhaft mot kommunaliseringen. Vi i vpk anser att i och med den uppgörelse som träffatsoch det betänkande som vi nu skall ta ställning till har frågan kommit i ettannat läge. Som jag sagt tidigare kan frågan om kommunalisering avlärartjänsterna inte betraktas som en principfråga. Den är inte avgörande förskolans framtid, vare sig i den ena eller andra riktningen. Frågan är vilkakonsekvenserna blir, och det beror på vilka ytterligare beslut vi här iriksdagen kommer att fatta. Så till det som sagts om att arbetsmiljön i skolan ärdålig trots att detta är en angelägenhet. sade i sittanförande att det faktiskt är statliga nedskärningar på skolans områden somgjort att kommunerna har fått allt svårare att ta ansvaret för skollokalerna.Och, , vilka partier är det som bär ansvaret för dessa statliganedskärningar? Inte är det vpk i alla fall. Dagens beslut innebärinte att det statliga ansvaret och de statliga reglerna försvinner Det harheller inte varit vår önskan. Vi i vpk tycker att det skall finnas ett statligtansvar - statliga mål och statliga regler - för skolan. Vi tycker också att detär bra om genomförandet inom dessa ramar och med dessa medel bhr enangelägenhet för kommunerna att besluta om. Jag yrkar bifall till utskottets hemställan i dess helhetoch avslag på samtliga reservationen Kommunalt huvudmannaskap för lärare m.fl. på skolområdet LARSLEUONBORG (fp) rephk: Jag tror att den senaste opinionsundersökningvi fått ta del av är gjord av SCB, och den gjordes efter det att uppgörelsenmellan socialdemokraterna och kommunisterna träffades iutbildningsutskottet. Jag menar självfallet inte att vi skall låtaopinionundersökningar styra vår verksamhet. Men jag tror att den som har någonverklighetsförankring vet att det som skett inte stillat lärarnas oro. Delärare som köar från Centralen - eller var kön nu slutar- har inte blivitlugnade av den uppgörelse som träffats. Det vet i själva verket . Och visst är det väl någonting konstigt att staten skallöverta ansvaret för skollokalerna därför att lärartjänsterna skallkommunaliseras. Detta är ju en snurrighet som ytterst få utanför den myckettrånga krets som genomfört den här kohandeln kan förstå. Jag tror alltså inteatt förklaringar imponerar på någon. () replik: Vpk har känt oro, sade . Lärarnahar känt oro, sade hon också. Lärarna känner fortfarande oro, eftersom det påväsentliga punkter som de känner oro för inte har givits någon klarhet. Lärarna känner oro bl.a. därför att de inte tyckerkommunerna har skött sina uppgiften De känner oro för att lämnas över tillkommunerna. Jag förstår inte hur ni i vpk, , vågar lämna överansvaret för lärarna till kommunerna, när ni inte litar på kommunerna utan villha ett särskilt statsbidrag för att kommunerna skall kunna sköta sina lokalerbättre. Lokalfrågan är en prioriteringsfråga i kommunerna. Det är främststorstäderna och då framför allt som misskött sina lokaler Men detfinns ju trots allt pengar i vissa kommuner till lokalerna. Se t.ex. på NorraLatin! Där fanns det pengar (vpk) replik: Det är inte allsmärkligt att staten nu tar över ansvaret för skollokalerna, somlärarna kommunaliseras. Kommunalt huvudmannaskap för lärare m.fl. på skolotnrådet hängersamman med att vi fortfarande vill ha statligt ansvar och statlig styrning.Hur detta skall gå till kan vi diskutera. Kanske är det så, som jag tror, atten statlig reglering av tjänsterna i skolan inte är något särskilt bra styrmedelför det vi vill uppnå med den del av ansvaret som vi vill att staten skall ta. I motsats till känner jag inte någonoro för vad kommunerna kommer att göra och inte heller något förakt förkommunerna. Jag har stort förtroende för våra kommunalpolitiken ett förtroendesom flera talare före mig gett uttryck för Men jag anser att det fortfarandeskall finnas ett statligt ansvar och en statlig styrning. Dessa ståndpunkterstår inte i motsättning till varandra. Frågan är vem som skall ta ansvar förvad. Staten skall ta ansvar för läroplanerna, regler och förordningar och setill att det finns tillräckliga resurser för en viss del av skolans verksamhet.Kommunerna skall ha ansvar för genomförandet och det ekonomiska ansvaret förden del som staten inte svarar för Förste vice talmannen anmälde attLars och anhållit att till protokollet fåantecknat att de inte ägde rätt till ytterligare repliken "Ett land som föraktar och ringaktarlärarkåren bereder vägen för barbari." Detta är mycket hårt formulerade ord igårdagens Expres- "Kan svenskar få ? Nej, inte meddet kunskapsförakt som präglar svensk skolpolitik!" Det är de lika hårt formulerade orden i det upprop somlärare från delat ut utanför . Det är dramatiska formuleringar, som bär vittnesbörd omkänslorna i denna konflikt och om vad den konflikten ytterst kommit att handlaom. Statsrådet har haft ansvaretför den svenska skolpolitiken. har han åstadkommit mycket. Sällanhar ett statsråd på så skapat så mycket av kaos och så mycket avkonflikter som han har lyckats med. Det innebär inte alls att jag vill anklagahonom för att vara inkompetent - tvärtom. Jag ser honom som en kompetentföreträdare för en socialdemokratisk skolpolitik som blir alltmer felaktig. Historien om hur denna konflikt skapats kommer såsmåningom att skrivas med hjälp av bl.a. den granskning som riksdagenskonstitutionsutskott på vår begäran kommer att göra. Men huvuddragen känner viredan ganska väl. Med sin i grunden mycket administrativa syn på skolan harGöran strävat efter att göra olika administrativa förändringar. Att såsnabbt som möjligt föra över huvudmannaskapet för lärarna till kommunerna harför honom varit det allra viktigaste av allt. Här i talade han om att man allsidigtborde titta på frågan. Vi skulle väga fördelar mot nackdelar på ett balanseratsätt. Vi tyckte att det var en rimlig och riktig uppläggning av frågan. Men när vi nu vet vad som har hänt, kan vi inte dra någonannan slutsats än att han inte menade allvar med det han då sade. Ty det hanbörjade med var alls inte en förutsättningslös analys utan snarare ettmålmedvetet myg-lande för att med hjälp av avtalsrörelse och med hjälp avfackliga ledningar skapa ett faktum i denna fråga som ingen, t.ex. här iriksdagen, skulle kunna ifrågasätta. Jag tillhör dem som tycker att staten skall ha rätt attuppträda med viss kraft också i sin roll av arbetsgivare och att regeringen harett ansvar för hur staten uppträder som arbetsgivare. Detta gör att en regeringhar både en rätt och en skyldighet att i olika frågor ge instruktioner tillstatens arbetsgivarverk. Men det vi har sett i denna fråga är någonting annat.Det vi sett här är ett misslyckat maktspel som har slutat i kaos. Alla vet att det finns en mycket bred och ocksåmycket bitter lä-raropinion som reagerar mot det som skett och som håller påatt ske. Att den finns bland gymnasie- och högstadielärarna vet alla och envarAtt den också finns hos låg- och mellanstadielärarna - trots vad deras fackligaledningar säger - vet nog också alla och envar Jag förstår bitterheten, och jag är djupt oroad över de känslorsom denna hantering från regeringens sida har skapat och de konsekvenser somdetta kommer att få Jag har vid olika tillfällen talat om de problem som finnsoch som håller på att växa sig större och större i den svenska skolan. Dethandlar om krisen för lärarutbildningen. Det handlar om flykten frånläraryrket, som vi har sett under tidigare ån Det handlar om urvattningen avämnena i undervisningen, något som vi har sett Det handlar omeffekterna av ett uselt betygssystem. Det handlar om den tilltagandebyråkratiseringen av skolad-ministrationen, också det något som pågått underlång tid. Det handlar om den ringaktning för kunskap - jag säger det imedvetande om att inte kommer att tycka om att jag säger det -som faktiskt har lyst igenom i socialdemokratisk skolpolitik under lång tid.Och det är här, enligt min mening, som den yttersta roten till dagens konfliktoch dagens känslor ligger. För mig är det en självklarhet att skolan är någonting avdet allra viktigaste vi har i samhället. Det handlar ju om att överföraerfarenheter och kunskaper från en generation till en annan. Det handlardärmed faktiskt om hela vårt samhälles möjligheter att fortleva som ett högtutvecklat och som ett högt bildat samhälle av den typ vi alla vill ha. Ett gott samhälle måste ha en bra skola, och en bra skolaär omöjlig utan bra lärare. Bra lärare får bara det samhälle som förmår attuppskatta och värdesätta läraren och lärarens betydelse i skolsystemet. Det harfunnits i socialdemokrafisk skolpolitik en udd riktad mot vadjag vill kalla det klassiska läraridealet. En gång gick det t.o.m. så långt uttalade att man inte kunde förverkliga sin uppfattning av skolan innanden s.k. gamla lärargenerationen hade dött ut. är vi snart där Den gamla lärargenerafionen försvinnerav rena åldersskäl. I den nya lärargenerationen ser vi flykten från skolan.Många söker sig tyvärr bort från den skola de hoppats så mycket på, det yrkesom de känt sådant engagemang för Och på lärarhögskolorna gapar nu en stor delav Kommunalt huvudmannaskap för lärare m.fl. på skolområdet Kotnmunalt huvudmannaskap för lärare m.fl. pä skolområdet Utan lärare faller skolan samman, det är en självklarhet.Göran kan göra vilka administrativa förändringar, reformer ochförbättringar - eller vad han vill kalla det - som helst, men när lärarna flyrskolan kommer skolan att förfalla, hans administrativa reformer till trots. Det finns andra samhällen som bättre än vårt förmår attvärdera lärarnas betydelse. Jag besökte ett land som ligger långtborta, den del av som heter . Det är ett samhälle som är präglat avett gammalt och för oss annorlunda, konfucianskt bildningsideal. Det är ettsamhälle som just därför värderar sina lärare så högt att de faktiskt - hädiskatanke i denna kammare! - befriats från inkomstskatt. Man har t.o.m. en speciellnationell helgdag, då alla tar ledigt och alla - dagens elever, f.d. elever,föräldrar och t.o.m. politiker - hyllar och vördar sina och nationens lärare. är våra traditioner litet annorlunda i olikahänseenden, men skall vi ha någon möjlighet som nation att hävda oss iframtiden, tror jag att vi måste lära litet också av detta och att vi måstevända den administrafiva skolpolitik ryggen som har gjort sigsjälv till främste företrädaren för Vi måste värdera kvaliteten i kunskapernahögre än vad vi gör , och vi måste värdera lärarna högre än vad vi gör . uppfattas skolpolitiken - och det med rätta - som omden i stället går åt det motsatta hållet, att man har tonat ner kunskapernasbetydelse, att det har funnits en strävan att pressa nedlärarna, och så har vi fått dagens konflikt som kulmen på en lång och smärtsamutveckling. är bitterheten stor Vi vet hur det har blivit på dethär sättet. Vi vet känslorna, och vi vet att denna bitterhet också kommer attgöra det svårare att vända uttvecklingen i skolan till det bättre. har konflikten nu drabbat ca 300000 elever, allt medandet man sett av skolministern i TV har gett intrycket av att han nog tycker attdet håller på att gå ganska bra. Att barnen inte mått bra av detta är milt sagten självklarhet. Regeringen har suttit passiv, trots att det är regeringensom har orsakat denna konflikts låsningar. Det var därför jag skrevett brev till statsministern och vädjade till honom att vidta åtgärder för attsnabbt få ett slut på konflikten. Något svar har jag inte fått, men jag såg iTV att han tyckte att det där brevet var politik. Och sådant sysslade tydligeninte han med. Jag förde fram två förslag i brevet. Det första var attskjuta på frågan om kommunalisering. Den behöver faktiskt inte avgöras . Alltstår att vinna på att låta dagens känslor - mot, kanske också för - ersättas aven balanserad analys, av eftertanke, av ett prövande av vad som möjligen skullekunna göras, vilka för- och nackdelar som finns, av en strävan eftersamförstånd i stället för en strävan efter strid i denna fråga. Hade regeringen varit beredd till detta, är jag övertygadom att denna konflikt hade varit över praktiskt taget på sekunden. Och oavsettvad Sol-weig måhända säger, är jag övertygad om att det hade gått envåg av tillfredsställelse även genom låg- och mellanstadielärarnas led. blev utvecklingen i stället den motsatta.Riksdagsbehandlingen skulle forceras. I stället för att fatta beslut i dennafråga onsdag anses det nu nödvändigt att fatta beslut . Talmannen vet - ja, talmannen vet mycket väl - att vimoderater har motsatt oss denna ordning. Avtalsrörelser är en sak, och dendemokratiska beslutsprocessen i riksdag skall vara en annan. Detförvånade mig att man så snabbt beslutade att lägga om ordning, medallt det trassel även i övrigt som denna förändring har ställt till. Mitt andra förslag gick ut på att se till att statensarbetsgivarverk visade medgörlighet i den viktiga frågan om regleringen avarbetstiden. Även här tror jag att det finns förutsättningar för att lösa denskadliga konflikten. Om denna fråga skulle förvisso mycket kunna sägas. Heladen administrafiva tanke som ligger bakom detta krav på noggrann reglering avlärarnas arbetstid i skolan vittnar om att man inte riktigt har förstått vadlärarrollen egentligen går ut på. Att vara lärare är inte riktigt något taxameterjobb. Detkräver engagemang och förberedelser lika väl som känslor och kunskaper. Detlämpar sig därför sällsynt illa för den typ av fyrkantig reglering man nu villdriva fram. 1 det förslag staten - arbetsgivarverket - nu vill drivaigenom förutsätts dessutom helt sonika att kommunerna skall se till att lärarnafår arbetsplatser i skolan så att de kan sitta där och uppfylla de krav påreglerad arbetstid som skall pressas fram. Sådana arbetsplatser finns som bekant inte på många skolori dag. är det uppenbart att kommunerna för att detta skall bli möjligt måsteta pengar som annars skulle avsättas för exempelvis läroböcker ellerupprustning av skolans lokaler, och detta för att bygga någonting som manegentligen inte vill ha. Andra partier må tala för sig, men jag kan säga attmoderata kommunal-och borgarråd runt om i landet med ansvar för hanteringen avskolans pengar inte kommer att vara beredda att ta pengar från annat för attgöra ett genomförande av detta beslut möjligt. För oss finns det mycket annatsom är långt viktigare i skolan. Och vi skall då, inom de ramar kommunerna harnär det gäller att se till att kommunalskattepengarna ger en så braskola som möjligt, se till att satsa dessa pengar på det som elever, föräldraroch lärare menar ger en bättre skola i stället för att genom ett framtvingat,under konflikt åstadkommet avtal pressa på kommunerna och skolan. Om andra partier agerar på samma sätt som vi moderater pådet kommunala planet, kommer i realiteten förutsättningarna för genomförandetav denna arbetstidsreglering till stor del att falla. Och därmed borde det ståän klarare än vad som är fallet hur oklokt det är att driva denna fråga medden dogmatism man nu förefaller vara beredd att ta till. Det är min innerliga förhoppning att denna konflikt på detena eller andra sättet kan få ett snabbt slut, ett slut som är acceptabelt förde lärare som politiken nu - som det har kommit att uppfattas - har haft sinudd riktad mot. Denna konflikt behöver ett snabbt slut som gör det möjligt förelever att återgå till det skolarbete som de, trots de klagomål som eleveralltid har -man klagade ju själv när man gick i skolan - trots allt älskar ochlängtar eften Jag tror emellertid inte att det räcker med ett slut påkonflikten. Jag tror ärligt talat inte att regeringen kan återvinna någotförtroende för sin politik på detta område så länge sitter kvarsom ansvarigt statsråd. Kommunalt huvudmannaskap för lärare m.fl. på skolområdet Kommunalt hu vudmannaskap för lärare m.fl. på skolområdet Hansmanövrer har helt enkelt varit för många. Konsekvensernaav detta resonemang skall inte jag dra, det överlåter jag åt landetsstatsminister Men även om statsministern skulle göra samma bedömning somjag, kommer inte heller det att räcka för att bereda vägen för en bättreskola. Det krävs enligt min mening ett brott med hela den socialdemokratiskaskolpolitiken som vi har sett under . Och ju tydligareoch snabbare vi får det brottet, desto bättre för landet. Jag inledde med att citera dramatiskaformuleringar Jag vill på samma sätt som avsluta med attcitera honom en gång till: "Men den stat som föraktar sina lärare och sina ungabereder sin egen undergång. En sådan stat är . Vi är på god väg." FÖRSTE VICE TALMANNEN: Meningsyttringar från åhörarna ärinte tillåtna. (vpk) replik: - ägnar sig här åt ett brett upplagtangrepp på regeringen, och det har jag ingen anledning att lägga mig i. Menjag måste reagera när hävdar att kraven på kunskap i skolan harblivit lägre. Detta är inte sant. Tvärtom har kraven på skolan blivit allthögre. Detta gäller även kraven på mer kunskap och högre kvalitet iundervisningen. Skälen till att kraven har blivit högre är flera. Hemmens och traditionens roll för barns och ungdomarsutveckling och kunskapsinhämtande har minskat i betydelse. Det har resulterat ikrav på att skolan skall lära eleverna att t.ex. kritiskt granska TV, film ochvideo, äta och laga näringsriktigt mat, skydda sig mot sjukdomar, ha förståelseför andra länders kulturer osv. Arbetslivets krav på skolan har ökat. Den tekniskautvecklingen, en mer flexibel arbetsmarknad, internationalisering, ett ständigthögre tempo osv. ställer krav på en hög kunskapsnivå i skolan. En fungerande demokrati kräver att alla medborgare har enreell möjlighet att utnyttja sina demokratiska rätfigheter och att de harkunskap om viktiga samhällsfrågor Det krävs därför att skolan ger alla eleverkunskaper och självförtroende som gör att de kan kräva sin rätt att vara medoch påverka samhällsutvecklingen. : I hela samhället finnsen ökad medvetenhet om de brännande samhällsproblem som det uppväxande släktetförväntas lösa. Det gäller miljöproblemen, energiförsörjningen, utvecklingenav gentekniken m.m. Också i dessa frågor förväntas skolan ge grundläggande ochanvändbara kunskapen Det har således tillkommit många områdendär det ställs berättigade krav på att skolan skall ge kunskaper, detta samtidigtsom just inga tidigare kunskapskrav har kunnat avfärdas. Därmed vill jag sägatill att det faktiskt inte gagnar skolans utveckling att spridafalska uppgifter om att kraven på kunskap i skolan har minskat. BENGTWESTERBERG (fp): "Visa ansvar, ! Dra tillbaks dittförslag. prestigeni väggen." Så skrev signaturen () iAftonbladet . Och han fortsätter: "Om du vinner den här striden så blir det en dyrköptseger Inte för dig. Utan för eleverna. Och för skolan. Vi behöverlärare som känner att deras jobb uppskattas. Men den strejk som genomförskommer ur stor bitterhet. Eldsjälarna - de bästa lärarna - funderar på attsluta." uttrycker det som många känner Prestigenhar gått för långt. Priset är för högt. Regeringens behandling av lärarna, ochdärmed indirekt eleverna, har passerat gränsen för det som är rimligt ochacceptabelt. Det bästa kan göra för den svenska skolan är attge regeringen en rejäl bakläxa. Det här har, fru talman, inte varit något bra år försocialdemokratisk skolpolitik. inleddes med att elever och lärare,bokstavligt och bildligt, tågade till i protest motregeringens besparingar på skolområdet. Motiveringen för besparingen ter sig idagens perspektiv, med den miljardrullning som har kommit i gång ,närmast komisk: lärarna hade fått ut i lönehöjning.