prot · GD0985 · 1989-12-31 00:00:00 — Ett första steg var utrikesministerns i ulrikesnämndenförankrade uttalande om att förutsätter alt kommer attrespektera och därmed också och rätt lillsjälvbestämmande. Detta första steg innebär för det första all intekan acceptera den sovjetiska uppfattning som kommit lill uttryck bl.a. genomdel sovjetiska talesman, atl denna konflikt bara är enintern angelägenhet för . Del innebär för det andra att i denna konfliktprincipiellt och moraliskt har ställt sig på litauernas, esternas ochletternas sida når de åberopar den av oss erkända rätlen till nationelltsjälvbestämmande. Detta är viktiga ställningstaganden. Det är naturligt atldessa också pä elt officiellt sätt bringas lill kännedom. andra möjligt sleg kan vara alt sänder enemissarie för politiska samtal med den litauiska-och i ett senare skede, denestniska och den lettiska - ledningen. Vi diskuterade detta också vid nämndenssammanträde Vi vet att svensk utrikespolitik - om jag uttrycker migförsiktigt - i andra sammanhang har visat betydande flexibilitet när del hargällt formerna för kontakter med olika organisationer och regeringar som viinte kan eller ännu inte kunnat ge fullt diplomatiskt erkännande. Denflexibiliteten borde kunna bli en tillgång i just detta sammanhang. En sådan emissarie skulle ge möjlighet lill endirektkontakt med de nya ledningarna i , och i denkonfliklprocess som vi nu ser framför oss. Vi har redan väl etableradeofficiella diplomatiska kontakter med regeringen i . Ett tredje steg kommer naturligen och oundvikligen att blien bredare internationell diskussion kring denna fråga. Del är inte svårt atlförutse att den baltiska frågan, vid sidan av den tyska frågan, kommer att ståi centrum för diskussionerna inför och under del kommande toppmötet iHelsingfors mellan 35 stater om framtid. måste självfallet aktivt delta i dessa samtal föratt där söka nå en lösning. I dessa samtal skall vi bedriva både den öppnadiplomalin och den lysta diplomatin i avsikt alt försöka nå den lösning somförr eller senare måste nås. Parallellt med dessa olika steg måste vi löpande prövafrågan om elt fulll diplomatiskt erkännande. Det finns kriterier för eltsådant. De är fastlagda, de är riktiga och de får inte rubbas i en akutsituation. De är emellertid inte så absoluta att de inte lämnar utrymme förrent utrikespolitiska bedömningar I en fråga av denna betydelse är de nära kontakter inomramen för ulrikesnämnden en nationell nödvändighet. För regeringen är detdessutom en enligt grundlagen stadgad skyldighet. Del nya kommer - del kan vi vara övertygade om -all innebära betydelsefulla, långsiktiga förändringar i . Dessaförändringar kommer och åren atl ställa svenskutrikespolitik inför vikliga och mycket svåra avgöranden. Arbetet med att bygga det nya är dock bredare änsä. Låt mig nämna ytterligare tre viktiga frågeområden - övergången frånsocialistisk planekonomi lill fri marknadsekonomi, enande samt detvästeuropeiska inlegrationsarbelel och plats i detta. Jag harhar haft anledning, som utrikesministern vet, att tidigare kritisera regeringenför senfärdighet när det gäller olika stödinsatser lill omvandlingen iCentraleuropa. Den kritiken finner jag nog anledning att skärpa. hade vi ett skede av plötslig aktivitetfrån regeringens sida. Det hölls anföranden och det kallades till sammanträden.Det utlovades både snabbhet och samråd i denna fråga. Sedan såg vi mestsenfärdighet, och vi hörde praktiskt laget ingenting om samråd - om man medsamråd menar samråd värt namnet. för dagen för utrikesdebatten har detdelats ut en gulfär-gad produkt till oss, som i mycket allmänna ordalagbeskriver vad man har tänkt sig. Delta uppfyller inte kravet på vare sigsnabbhet i agerandet eller samråd i förfarandet. Det beklagar jag. Vi skall inte övervärdera möjligheter alt göra eninsats. måste vi dock inse atl i vissa delar, framför allt när delgäller det baltiska området, kan och måsle göra en viktig insats. Det är också viktigt atl helt och fullt deltar iarbetet i den s.k. 24-gruppen för att ta fram olika hjälpprogram. I ensituation som denna är det långt viktigare att arbeta tillsammans med andrademokratier och marknadsekonomier än atl göra olika nationella solonummer Delmåste finnas elt klart samband mellan Västeuropa- ochÖsteuropapolilik. Professor , som är en av våra främstanationalekonomer tillhör dem som varnat för tron att det finns någrahalvlösningar på de ekonomiska problemen i de socialistiska samhällena. Del ärbara genom en snabb, bestämd och radikal övergång till en fri marknadsekonomisom det finns förutsättningar för framgång. Ljuset finns i slutet av tunneln -inte i dess mitt, som så målande har formulerat saken. Det är viktigt atl svensk politik inte uppfattas så attden skulle vilja bromsa övergången från planhushållning till marknadsekonomigenom att förespråka någon s.k. tredje väg som innebär alt obehagliga beslutkan undvikas eller nödvändiga ställningstaganden uppskjutas. Vi rnåste vara på del klara med alt försök atl nu skapa entredje väg mellan planhushållning och marknadsekonomi är dömda atl sluta imisslyckanden Och misär Behöver vi ge exempel på den saken kan vi tragiskt nogstudera fallet . har del delade problem varit någol avhjärtat i det delade problem. har den i grunden artificiella statsbildenDDR sökt folkrättsligt erkännande, men ulan att någonsin få det folkligaerkännande som på sikl är en förutsättning för att en stat skall kunnaöverleva. befinner sig statsbildningen DDR i elt skede avdelvis okontrollerad avveckling. Dess befolkning sitter lill stor del medpackade koffertar och avvaktar utvecklingen efter de vikliga val som kommeralt äga rum . i har tagit djärva ochframåtblickande initiativ för att genom snabba steg rnot ett tyskt enande inomdagens tyska gränser stabilisera situationen i del östtyska området. En politisk union kommer de facto all växa fram eftervalen. En valutaunion, som också blir en ekonomisk union, är en tvingandenödvändighet. En social union kommer med logisk kraft atl följa av detta. Det är självklart att ett nyförenat ställerEuropa inför vissa problem. En förening med utnyttjande av de möjligheter som§23 i den västtyska författningen ger förefaller att nu komma alt äga rumunder detta är. Detta lämnar en rad frågor öppna - kanske framför allt på delsäkerhetspolitiska området. Trots de radikala nedskärningar av styrkor som nudiskuteras i de s.k. CFE-förhandlingarna kommer det pä dagens DDR;s territoriumalt kvarstå en mycket stark gruppering av sovjetiska arméer Detta, i föreningrned den tyska enigheten, kommer atl ställa krav pä säkerhetspolitiskalösningar av mycket speciell och innovativ art. Jag tillhör dem som har sett och ännu mer ser eltförenat som positivt för och positivt för . Del är positivt för därför att ett övervinnande avTysklands delning är en förutsättning för ett övervinnande av delning. Det är positivt för , eftersom en starkareställning för det som historiskt alllid varit vår främsta kontakt medden europeiska utvecklingen borde stärka våra möjligheter till dellagande idenna. Under del dramatiska med dess kollaps förCentral- och socialistiska ekonomier och politiska strukturer harde tolv EG-stalerna tagit nya steg i sitt samarbete. Del fanns de sorn kanske trodde atl EG var en produkt avdet . De har anledning att notera att när nu del äröver, börjar den verkliga våren för det västeuropeiska samarbetet. Arbetet med den inre marknaden fortskrider somman nu diskuterar de steg som skall tas mot en ekonomisk och monetär union. Idecember kommer en regeringskonferens atl sammanträda för att revidera såvälRornfördragel som enhetsakten. Denna konferens kommer sannolikt atl dra uppriktlinjerna för 1990-talets västeuropeiska samarbete. Därmed tror jag atl frågan om vad sorn måste komma efterdet sleg som nu tillsammans med övriga EFTA-stater tar kommer altaktualiseras tidigare än vad vi hitintills haft anledning alt utgå från. Min uppfattning om vad som skall komma därefter är välkänd. Jag ser en lösning genom EFTA som en absolut nödvändig men förframtiden otillräcklig mellanstation. Den gör oss lill en randstat som ärberoende av beslut som vi saknar inflytande över. Det steg som inåsle diskuteras därefter är stegel mot ettfulll medlemskap. Avgörande för det är vår egen prövning av huruvida detta kanförenas med vår neutralitetspolitik eller ej. Jag tillhör som bekant dem som anser atlneutralitetspolitikens hårda kärna - det starka försvaret och den militäraalliansfriheten - bibehåller sitt värde och sin betydelse också i elt starktförändrat , också i ett där de militära blocken de facto upplösts.Den är inte bara en produkt av historien, utan den råkar dessutom vara enkonsekvens av geografin. Men jag tillhör också dem som i dagens utveckling serstörre möjligheter alt förena denna med ell fulll deltagande i alla delar avEG-stalernas samarbete. Del är längs denna linje som Europapolitikmåste utvecklas . Mitt anförande har handlat om . Med viss rätt kan jaganklagas för "eurocentrism" i när vi också ser dramatiskaförändringar i , i , i södra och iLatinamerika. De är viktiga. Men viktigast för oss är . Vi är svenskar rnen vi är också européer. Den politik sominte har krafl i förändringarna i den egna delen av världen kommer helleraldrig alt kunna ha kraften att verka i förändringarna i andra delar avvärlden. 3INGEMAR (); Det blåser en liberal och frihellig vind övervärlden. Den raserar murar, fäller diktatorer och löser upp imperier. Därmöjlighet givits att i fria allmänna och hemliga val få ge sin mening tillkänna har enpartiväl-den fallit sorn käglor Ännu har inte en enda kommunistiskregim klarat mötet med demokratin. Kommunismen sveps tvärtom bort avmänniskors längtan efler frihet och demokrati. s.k. folkrepublikerstryker nu raskt bon socialismen i nationens namn. och kommunistiska partier äri full färd rned alt försöka vaska bort all samhörighet rned kommunismen i bådeparti-namn och partiprogram. Världskommunismens sönderfall är ett faktum, ochfreden, friheten och framlidstron tjänar på del. , ja nästan , kommer nya rapporter omprotester mot ofrihet och förtryck runt orn i världen. Inte bara kommunistiskadiktaturer skakas och faller sönder. Enparlislaler av alla kulörer ifrågasättsav medborgarna, nu senast i flera stater i . De frihetliga vindarsom öppnat har blåst in också över de väslafrikanska staterna.Ekonomiskt missnöje och korruption har också där ullöst politiska krav påreformer och politisk mångfiild. I är det väl nu - sedan president installeratsi -i stort sett bara som saknar en demokratiskt vald ledning. Därvärjer rnan sig ännu rnot såväl glasnost som perestrojka. Caslros varlänge elt av den svenska socialdemokratins skötebarn. Man kan undra vilka råd,om några, utrikesministerns parti numera ger sina gamla socialistiska vänner iKuba. Man kan också undra vad det blev av utrikesministernsivriga försök att medla i . Det var länge sedan vi hördenågot orn det. Behovet av konstruktiva insatser synes inte ha minskal. Israelsockupation av territorier består. Irilifadan fortsätter föda våld och övervåld,hat, grymheter och oerhört lidande. Den och bör göra klart atl vistödjer de politiker i som är beredda atl möta motparten i enfredsprocess. De finns fr.o.m. dess värre kanske bara ulanför regeringen.Det förutsätter nära och förtroliga kontakter inte bara med PLO utan också medIsrael. Man kan fråga sig om sådana finns. Ännu har nämligen inte utrikesministerninfriat sitt löfte från en tidigare utrikesdebatt, atl lill välkomnahöga gäster från . Varför dröjer del, herr utrikesminister? gästar vårt land.Vi hälsar honom välkommen ut i friheten och hit till . Vi känner osshedrade av besöket. i är höll den nye presidenten i ,de , ett uppmärksammat och hoppingivande tal, som i bästa fall kan sessom början lill slutet påden avskyvärda apartheidperioden. Också i klämtar frihetens klocka. , gästades av endelegation ur ledningen för med i spetsen. Några av oss iulrikesulskoltet fick tillfälle atl sammanträffa med dem. Del blev enminnesvärd stund. Vi överöste våra gäster med frågor om det framtida Sydafrika.Någon sade att del måste bli en svår uppgift atl balansera olika gruppers kravoch intressen i ett fritt . Som svar fick vi, företrädare för en gammal stabil men enaning trött demokrati, en lektion just i demokratins elemenla. I endemokratisk rättsstat, sade den gamle rnedborgarrättskämpen, skyddar man integruppens rättigheter utan individens. Om varje människa tillförsäkras fri- ochrättigheter, då tillgodoser man också varje grupps legitima intressen. Det var ett storslaget svar. Ingen hade kunnat förlänka omsvaret blivit ett annat. Mänskligt förståeligt hade varit om någon av dem medtortyrens ärr på kroppen, berövad större delen av sitt liv genomaparlheidregimens förtryck, ined indignation hade tillbakavisat tanken på attde skulle värna förtryckarnas intressen. Men ingen sådan bitterhet lysteigenom. Tvärtom vittnade svaret och del korta mötet om en anmärkningsvärdinsikt om rättsstatens fundament. Det var inte bara frihetskämpar vi mötte,utan statsmän. Vi kan bara hoppas all det skall visa sig finnas statsmänmed denna resning på ömse sidor om det förhandlingsbord som ställts fram iSydafrika. Man kan spekulera i vad som förmått president de altta de steg mot försoning han nu tagit. Det kan finnas idealistiska skäl. Hankan kanske ha en annan människosyn än tidigare presidenter Men tyngst väger sannolikt krasst ekonomiska ochmaktpolitiska skäl. Fortsatt hårdnackat motstånd mot demokratisering kunde baraleda lill allt bittrare inbördesstrider och lill ökad internationell isolering. Ingen nation, inte ens den mäktigaste stormakt, kan levaobekymrad om relationerna till andra länder. Den isolering som Sydafrikautsatts för ekonomiskt, kulturellt och politiskt är sannolikt - ja, enligtNelson helt klarl - en viktig förklaring till den utveckling vi nuskönjer i . De svenska insatserna härvidlag skall naturligtvis inteöverskattas. Vi kan emellertid känna en viss tillfredsställelse med att Sverigevarit pådrivande i opinionsbildningen för internationella sanktioner De somgenom åren bromsat svenska initiativ på detta område vill säker helst glömmabort att de gjorde det. För andra är det en källa till inspiration atl fredligamedel kan skaka den grymmaste regim. Som på så många andra håll i världen handlardet i ännu mest om förhoppningar Del är därför för tidigt atl nulyfta bort några sanktioner; del skulle vara förhastat. Den svenska regeringenbör tvärtom se som sin uppgift att vaka över alt sanktionerna mot Sydafrikavidmakthålls lill dess aparlheidsystemel avvecklats och en demokratisk stalupprättals i . Demokrati är en nyckfull historia - sett imaktens perspektiv. Det fick nu senast den sandinistiska regeringen iNicaragua erfara. Del är befriande och uppfriskande när väljarna på del sättsom skedde i ställer alla tips och utsagor från förståsigpåare påhuvudet. Del har uppenbarligen tagit den medöverraskning. Socialdemokraterna i hade gått långt i försäkran omsandinislernas folkliga legitimitet. När Sonioza föll var det naturligt för den dåvarandefolkpartiregeringen att skulle ge ett generöst bistånd lill utvecklingoch återuppbyggnad. Efter Somozas fall samverkade också flera politiskameningsriktningar i i den nya politiska ledningen. Men efter handlog marxisterna inom sandiniströrelsen över Några regimkriliker bildade "contras", som medhjälp av vapen och pengar från har bekämpat sandinislregeringen. Andra,bland dem och hans liberala parti, valde att rned fredligamedel opponera mot regeringen och arbeta för en demokratisering. Alt nu en ny regering valts i allmänna och hemliga val ärdärför ingel skäl för någon, inte heller för socialdemokraterna i , atthänga med huvudet. Se det tvärtom som ett närmande till det demokratimål somsatts upp för vårt bistånd! Jag noterade i utrikesdeklaralionen atl det förekom mångavärdeomdömen om många förändringar i världen, men ingel värdeomdöme orn utgångenav valet i . Vi kan bara hoppas alt den nya presidenten och hennesregering visar sig vara vuxna folkets förtroende. Av sandinisterna rnåste vikunna begära atl de fulll ut respekterar valulslaget. Biståndet lill kan nu fortsätta i ell land därförhoppningsvis fred och försoning får råda. Kanske kunde vi nu också fåförståelse för propåer all kanalisera medel via svenska politiskapartier till projekt som främjar pluralism och mångfald i . Tidigareförsök att stödja självständiga tidningar har avvisats av bisiåndsmyndigheten. diskuteras formerna för det svenska stödet tillÖsteuropa. Också utrikesministern har, såvitt jag förslår, ullryckl önskemålom att svenska politiska partier bör hjälpa till alt där bygga upp politiskapartier och skapa övriga förutsättningar för en fullvärdig demokrati. Det är klokt. deltar i ett sådanterfarenhetsutbyte. Det är en viktig del i vårt internationella arbete. Delborde också bli en reguljär del av stödet till bislåndsländer för alt hjälpatill med demokratiseringen. Del skulle kunna bli till nytta inte bara iCentral- och utan också i och andra programländer försvenskt u-landsbistånd. Del vore värdefullt om ulrikesmininsiern ville uttalaen positiv inställning lill denna tanke. Demokratiseringen i Central- och Östeuropafortskrider med stor kraft och beslutsamhet. kommer all skrivas ini historieböckerna som tidpunkten för befrielse. De befriade sig själva - folken i - med minimaltutövande av våld. Det var tvärtom rned protestmarscher, fackeltåg och dettalade och skrivna ordet som ofriheten kämpades ner Det är med fredliga medelsom en och en lyfts fram som ledare. Bilder vi knappasttrodde alt vi skulle få se har etsat sig fast på näthinnorna. Aldrig skall viglömma bilden av ungdomar från öst och väst dansande på ellerbilden av när han på nytt fick vinka till massorna i Prag.Bilderna år sanna. Del har inträffat. Vem hade vågat tro detför sedan! härden socialistiska fått ettdemokratiskt vall parlament och vill kasta av sig såväl socialismen som unionenmed . har en gång erkänt de baltiska staternasinförlivande med . Det ställningstagandet kan diskuteras. Men delär historia och det är vad vi har att utgå från. Den nya kongressen i förklarade redan förraåret Molotov--för olaglig. Därmed borde den förment rättsligagrunden för införlivandet av de baltiska staterna med ha fallit.Vi borde inte minst av det skälet kunna förutsätta alt sovjelledningen, trotsde tongångar som hörs från , kommer all respektera legitimaskäl att få sin självständighet bekräftad. bör på allt sått stödja den nya demokratin iLitauen och motsvarande ansträngningar i och . Vi skall inteoombedda lägga oss i mellanhavanden som behöver regleras mellan dem ochsovjelledningen. Men vi bör göra klart all folken i de baltiska republikernasjälva måste få besluta om sin framtid och atl är berett att pågrundval av folkrätten och den praxis vi tillämpar erkänna derassjälvständighet. Som jag ser saken är frågan inte huruvida utan när republikenLitauen kan erkännas av . Det vore intressant atl höra omutrikesministern delar det synsättet. Efterkrigstiden måsle nu sägas vara definitivt slut. Detkalla kriget har äntligen avlösts av mer förtroliga relationer mellanstormakterna och av avspänning mellan militärallianserna. En ny era harinletts. Vi kan se framför oss förverkligandet av det fria . Förhoppningarna därom realiseras steg för steg. Men ännuåterstår många hot som kan omintetgöra freden och friheten, omintetgöra drömmenorn det fria . Också har ansvar för hur dessa hot bemästras. Visom åtnjuter både frihet och relativt välstånd får inte se oss bara somåskådare och betraktare av demokratiseringen i . Vi är ocksåmedagerande. Våra ekonomiska, kulturella och politiska kontakter med Central-och bör vidgas och fördjupas. När del sker undanröjs också konfliktrisker. En väg är densamverkan mellan demokratiska parlament som sker inom Europarådels ram. Denfredsbevarande betydelsen av samarbetet inom EG kan inte heller överskattas.Del är därför angelägel att de fria sammanslutningar av demokratiska stater somEuroparådet och EG utgör i den ena eller andra formen vidgas till större del avEuropas nationer. För är därför önskan om närmast möjligarelationer till marknadsekonomierna inom EG inte endast grundad på ekonomiskamotiv. Vi ser oss naturligen höra samman med de länder vilkas kulturtraditioneroch demokratiska värderingar vi delar I takt med att staterna i Central- ochÖsteuropa stabiliseras som öppna demokratier och fria ekonomier är det önskvärtatt integrationen i också kommer att omfatta dem. Det är ett svenskt intresse atl så sker. Endast fortsaltoch fördjupad integration mellan EG:s stater är inte nog, allra minst om detskulle ske på be- kostnad avutbyggda relationer med EFTA-länderna och . Det kunde riskera att ånyodela . Ett organiserat samarbete medverkar omvänt lill att bekräftaavspänning och minska konfliklanledningar I ett sådant fritt börSverige kunna vara fullvärdig medlem i EG ulan att äventyra trovärdigheten iSveriges neutralitetspolitik. Central i Europaintegrationen är dens.k. Det är begripligt att drömmen om sammansmältning av debåda tyska staterna växer sig allt starkare. Om människorna i dessa båda stateri demokratiska former väljer all gå samman, med vilken rätt skulle då någonutanförstående kunna motsätta sig det? Vi har emellertid rätt att förutsätta att man dårespekterar de nuvarande gränserna i . Alt så kommer att ske har nugjorts klart bl.a. lack vare en stabil och resolut hållning av den liberaleutrikesministern i , vore värdefullt omSten på samma sätt ville precisera den syn på fråganom den tyska återföreningen. Svensk säkerhetspolitik måste baseras på vad vi faktisktvet och på fattade beslut, inte på förhoppningar och önsketänkande. Därför kanvi i ännu inte dra några slutsatser rörande våra grundläggandesäkerhetspolitiska doktriner av utvecklingen i vår omvärld. Alliansfrihet ifred syftande till neutralitet i krig skall alltjämt vara en hörnslen i vårutrikespolitik. Jag tror atl full klarhet på den punkten är ägnad att iNordeuropa skapa stabilitet i ett läge då det mesta i övrigt är underomstöpning. I sinom tid får vi dra våra slutsatser Säkerhetspolitiken måslebaseras på långsiktigt och konsistenl agerande. Den tål inga chansningar. Pamånga områden kan försöksverksamhet vara klokt. Dit hör inte säkerhetspolitiken. alliansfrihet och oberoende förutsätter ettstarkt försvar Av vad jag sagt följer att del vore äventyrligt alt tumma pådenna sanning. Jag saknade det konstaterandet i deklarationen. Omutrikesministern har en annan mening vore del bra om den kom fram hår . De fortsatta kränkningarna av vårt territorium avundervatlensfarkoster är en påminnelse om alt ett respektingivande försvar intekan avvaras. Det kan synas glädjande att ÖB kan rapportera om minskadeaktiviteter Men att kränkningarna alltjämt pågår trots avspänningen i våromvärld är ytterligt oroande. Dessa kränkningar måste beivras och bekämpas med alla lillbuds stående medel. Alt bevara friheten och oberoendet i värt land och eflermåttet av förmåga medverka till motsvarande villkor för människorna i andraländer är målet för vår utrikespolitik. Den gamle engelske politikern har formuleratdenna tanke på följande sätt, och jag utelämnar för säkerhets skull ettkraftuttryck. Utrikespolitikens mål, sade Bevin, år all bara kunna gåner till och köpa en biljett till vart hni som helst ivärlden. Inte har vi kunnat säga alt den drömmen kommitnärmare sitt förverkligande. Det finns sä mycket större anledning all i årkonstatera att vi sedan vi senast hade utrikesdebatt i riksdag harkommit något närmare dröm. 2 protokoll 1989/90:85 AnL 4 PÄRGRANSTEDT (c); Under det år som har gått sedan vi senasthade vår traditionella utrikespolitiska debatt här i kammaren har Europaspolitiska karta i grunden förändrats. Jag tror att det är svårt atl hittatidigare exempel då så stora förändringar skett så snabbt under fred. talare har vältaligt skildrat de förändringar somhar skelt i vår omvärld och i synnerhet i vår egen världsdel. Jag skall inteylleriigare upprepa dessa beskrivningar.