prot · GD093 · 1989-12-31 00:00:00 — Men jag sade attom man skall ha en författning som på det sättet inbjuder till relativt mångapartier i , så är det desto nödvändigare med ett samarbete för att manskall få handlingskraftiga regeringar. För detta har jag blivit kritiserad avett antal debattörer, som har sagt att det inte kommer att gå. Det ärnödvändigt att med hjälp av en annan valmetod skapa de handlingskraftigaregeringarna. Det är alltså en uppfattning som jag icke delar. Därför har visatsat på samarbete i olika skeden i denna riksdag för att ändå åstadkomma denhandlingskraftiga politik som är nödvändig. Efteratt ha lyssnat på de hårda tongångarna mellan de borgerliga partiledarna harjag lust att ställa frågan om det är ett privat slagsmål eller om jag fårdelta. Visst är det litet frestande att delta när man sitter här vid sidan avoch hör på. Jagskulle i så fall vilja, som svar till , citera . ordförande är nu . Itidningen står det om det obligatoriska sparandet att det också är en fråga omsolidaritet att även pensionärer i likhet med övriga åldersgrupper hjälpertill att få samhällsekonomin på fötter, vilket ju är syftet med det hela. Slåen signal till , , så blir det litet lättare attförstå det här om min pedagogik nu inte räcker till. Jagtror faktiskt icke att vi skall underskatta pensionärernas känsla för solidaritet.De blev arga för att de inte fick ordentlig information, men förväxla inte detmed att de gamla inte har känsla för solidaritet, ! Det är de som harbyggt upp solidariteten i det svenska samhället, och de vet kanske bättre ännågra andra vad den betyder. Detandra som jag fäste mig vid var att i diskussionen här i sinförsta replik sade att vi skall föra en debatt i sakfrågor; vi skall verkligeninte diskutera vem som skall samarbeta med vem - detta som försvar för sitttidigare inlägg. Men vad står det i oppositionsförklaringen , i landetsstörsta morgontidning, som jag inte skall nämna vid namn? Jo, en våldsam attackmot och för att de intresserat sig för sakfrågorna! Desviker det borgerliga samarbetet, som uttrycker det. Harman inte bättre tänkt igenom strategin när man är ledare för borgerligheten -vilket ändå är som ledare för det största borgerliga partiet - såundra på att det går åt skogen och att det blir ett våldsamt gräl! Ansvarig fördetta är . Det är uppenbart, för om inte det största borgerligapartiet uppträder med någorlunda konsekvens och måtta, hur skall det då gå attsamordna politiken i övrigt inom borgerligheten? TillBengt vill jag säga: Det är gott och väl att ett oerhört viktigtmål är att få en ökning av tillväxten, men om man inte som grund för denpolitiken får håll på inflationen, blir det verkhgen inte någon varaktig ellerlångvarig tillväxt. Detta behöver jag inte redovisa för är det ingen motsatsställning mellan att vi kyler ner ekonomin till en 1989/90:3 4oktober 1989 Partiledardebattmed anledning av regeringsförklaringen 3Riksdagens protokoll 1989/90:3 1989/90:3 4 oktober1989 Partiledardebattmed anledning av regeringsförklaringen rimlig temperatur och attvi vidtar åtgärder som skall leda till en snabbare tillväxt än den vi har . Jag har, liksom , konstaterat den ändrade attityden frånBengt sida. Om orsaken till den kan man naturligtvis fundera. Jagskulle också vilja ta upp EG-frågan. EFTA-länderna har lyckats skapa engemensam plattform. Samtal som förs nere i just nu mellan EG-ochEFTA-experter är mycket framgångsrika. Vi har goda möjligheter att den 19december få ett politiskt beslut om reella förhandlingar. I det läget väljerCarl Bildt att, av för mig obegriplig anledning, gång på gång söka strid. Trotsatt en bred riksdagsmajoritet, inkl. moderata samlingspartiet, beslutat attmedlemskap inte nu är aktuellt, menar att vi skall aktualiserafrågan om medlemskap. Jag kan inte uppfatta det på annat sätt än att dubbla budskap i denna känsliga utrikespolitiska fråga återigen försökerprofilera sig och sätta partiintresset framför nationens intresse. Jagskulle vilja fråga vem företräder, när han nu aktualiserar frågan omett medlemskap. Har tänkt igenom att vi kan vara i den situaitonenatt det tillträder en regering i - ett NATO-land - med höyre istatsministerposition, som säger ifrån att något avtal om medlemskap från vårsida blir det inte ? Kommer då inte attack motden socialdemokratiska regeringen att bli en bumerang mot honom själv? LarsWerner, det är inte namnet som är det viktiga, utan om det nuvarandevänsterpartiet kommunisterna är berett att ta ansvar även för impopulärabeslut eller inte. Det var det min huvudfråga gällde. Är vpk det, är det mycketintressant. Därmed kan ibland skapas majoriteter i den samarbetsmodell som jaghar försökt skissera här. Det var det som jag upplevde att vi fördekonstruktiva samtal om. Sedan minns fel - förlåt, ,menar jag; det var en allvarlig förväxling för båda parter. De samtal jag hademed ägde rum i ett senare skede, men det är säkerligen intesärskilt intressant för kammaren att lyssna på den debatten, så jag avstårfrån den i fortsättningen. Omvi var oss själva nog, som säger, varför sökte vi då samtal? Dåskulle vi ju inte ha fört samtal med vare sig eller inställning är tvärtom den, att det är nödvändigt med den författning vihar att ha ett samarbete i denna riksdag. och det kommervi att fortsätta med. Det är därför jag har ställt mina frågor till dag. De är mycket viktiga för möjligheten att i fortsättningen föra sådanasamtal mellan vpk och socialdemokraterna. Jag skulle till slut i detta inlägg vilja understryka en sak. Trots attvi nu är i färd med att genomföra århundradets skattereform och trots deintensiva diskussionerna med EG är socialdemokratin ändå förmögen att höjablicken och forma en politik för 90-talet, att föra en diskussion om ettframtida partiprogram och om den s.k. 90-talsgruppens rapport. Vi vågar ställafrågor och vi vågar vara självkritiska, även om vi då får ironiska kommentareri borgerliga tidningar. Det tål vi faktiskt. Vi är nämligen övertygade om attdetta är vår möjlighet att forma en helgjuten politik. Det är därför vi kan sägaatt 90-talet skall bli miljöns årtionde. ten skallbörja avvecklas, miljöavgifter införas, miljölagstiftningen skärpas, trafikensmiljöeffekter angripas och miljöforskningen byggas ut. Den förorenade luften och de smutsiga vattnen delar vialla, men inte de tunga lyften, de monotona arbetena och de farligaarbetsplatserna, och därför måste 90-talet bli det goda arbetets årtionde. Vemkommer att tala om arbetsmiljö, monotoni och tristess i den 4oktober? Som sista punkt: 90-talet skall bli rättvisans och jämlikhetensårtionde. Vi har klarat krispolitiken, men det finns en baksida i form avförmögenhetsklyftor och klipp. måste jämlikhet och rättvisa prioriteras istörre utsträckning i den fortsatta politiken. () replik; Först några snabba ord till statsministern iden fråga som jag vet engagerar både honom och mig, på litet olika sätt,nämligen Europapolitiken. har vi en överenskommelse här i riksdagenom de förhandlingar som pågår och om att medlemskapsfrågan i det sammanhangetinte är aktuell. Vi har inte sagt varför, men det är den gemensamma ståndpunktvi har kommit fram till. Vi har också kommit fram till att vad som skallinträffa därefter skall hållas öppet. Den debatten kommer säkert. Vad jag reagerar mot med lika stor styrka varje gång ärnär statsministern eller den socialdemokratiska 90-talsgruppen går ut ochslänger igen dörren för att pröva medlemskapsmöjligheten. Detgjorde 90-talsgruppen och det gjorde statsministern i sitt anförande iArbetarrörelsens internationella centrum . Det var ett uppbrottifrån den kompromiss vi har. Jag kan notera att statsministern iregeringsförklaringen går tillbaka, men detta sicksackande, denna osäkerhet,denna vacklan i Europapolitiken har vi sett tidigare. Håller ni er till uppgörelser skall vi också stå för dem,men försöker ni att missbruka och vrida dem och stänga dörren för 90-talet, gårvi mot den Europapolitiska striden . En sak är jag alldeles säker på; kommer att få enregering, vilken kommer att bedriva en Europapolitik, som fullt ut utnyttjardagens möjligheter men aldrig stänger dörrarna för ett medlemskap i framtiden.Också vet att det är på det sättet. Jag vänder mig så till , som ägnade hela sinrepliktid åt att tala med och mig. I all mildhet vill jag sägatill honom att jag är bekymrad. I då socialdemokratin försvagas t.o.m.Ingvar säger att det inte går att styra som förr är tydligentendensen att inte vill föra blockpolitik, utan sakpolitik. exemplifierar detta med tvångssparande och träffar tveksammauppgörelser med denna försvagade socialdemokrati. Det bekymrar mig också när jag från får höraatt det är en tes om allas krig mot alla som skall gälla. Detta leder till närmast söker strid med oss. Det här är inte bra. Jag anser att vår gemensamma uppgiftinför skall vara att erbjuda ett klart, kraftfullt och distinktalternativ till socialdemokratin. Jag ser framtid i ett uppbrott frånsocialdemokratin och Partiledardebatt med anledning av regeringsförklaringen 1989/90:3 4 oktober1989 Partiledardebattmed anledning av regeringsförklaringen dess förlegadevärderingar, dess förlegade strukturer och dess förlegade politik. Vi skallvara försiktiga med att säga adjö till all blockpolitik, dvs. borgerligsamverkan, och vi skall vara mycket försiktiga med att proklamera ett allaskrig mot alla. Problemetinför är att vi inte förmår att få bort mycket av densocialdemokratiska politiken och att vi därmed tvingasadministrera en välfärd och ekonomi i kris och förfall. Det beror i så fall påatt vi inte vågade utmana socialdemokratin. Det bör vara vår gemensammapolitiska uppgift att göra det. Jagvänder mig så åter till . Jag är ledsen att jag inte på sammasätt som andra lämnar honom i fred så att han kan sitta och nicka i bänken. Detmå tillåtas mig att framföra några synpunkter på vad han har sagt. talade om , och tvångssparande. Omstatsministern tror att tycker att tvångssparandet är bra, såbedrar han sig. Det är i så fall statsministern och inte jag som behöver ringatill honom. Ledaren i är tydligen skriven av en ledandeanhängare av ett annat parti, som inte kan beskrivas i de termer som statsministernanvänder. Tror han att han har hittat något stöd där, så har han alltså fel. Ingenhar under denna debatt kunnat påvisa ett enda sakligt ekonomiskt skäl för dettatvångssparande. Det löser inte underskottsproblem. Det löser inteSveriges tillväxtproblem, utan det angriper ett problem som inte finns, dvs.påståendet om att pensionärer, barnfamiljer och löntagare ägnar sig åt enoansvarig köpfest och därför måste tuktas. i ökning av privat konsumtionförsta halvåret är alltså den köpfest som ni skall tukta med dettatvångssparande. Det finns ingen saklig grund för det, och det tycker jag att nikan erkänna på samma sätt som ni nu har erkänt att informationen om dettatvångssparande har försummats och varit felaktig. Låtmig så säga något till om kommunismen. Socialismenssönderfall är något som kommer att dominera . Socialismen ochkommunismen har, som bl.a. påpekade, misslyckats. Vi kanvarje kväll på TV se hur människor flyr undan denna socialism. År efter årunder kommer vi att få se människor som flyr undan socialismenspolitiska förtryck, människor som flyr socialismens ekonomiska förfall ochmänniskor som flyr socialismens ekologiska förgiftning i andra hälft.Här i är vi lyckliga. Här har vi en kommunism som har reducerats tillunderhållningsvärde. Andra länder är inte riktigt lika lyckligt lottade. ()replik: säger att det är viktigt att få håll på inflationen,och självklart är det så. Det är en välkommen men något senkommen insikt frånstatsministern. 1 själva verket har ett av problemen med regeringensekonomiska politik varit att man inte har lyckats få nedinflationstakten. Det som orsakar inflationen i dagens svenska samhälle är inteen för snabb konsumtionsökning utan flaskhalsarna på arbetsmarknaden. Dedriver upp kostnaderna och därmed inflationen. Det man bör an- gripa är alltsåarbetskraftsbristen snarare än den ganska måttliga konsumtionsökning som vi avallt att döma kommer att få i vår. BådeOlof och återkommer till den debatt som vi fördevåren 1988. Med de fakta som då förelåg hade en åtstramning varit en riktigåtgärd. Vi hade en konsumtionsökning på och inte 0,3 %som . Då var det rätt att föreslå en åtstramning, men är det interätt åtgärd för att möta de problem som finns. Jaglovar att jag skall uttala mig berömmande om , om han före ettval vågar redovisa vad som behövs i den ekonomiska politiken. Han lade fram ettförsenat budskap , och då var de åtgärder somföreslogs fel. Men jag har alltså beredskap att uttala mig berömmande så snartdet finns goda skäl för att göra det. Jagvänder mig så till och det han sade om välfärden. Självklart ärfamiljen viktig. Ingen har förnekat det. Jag tror inte att någon här skullevilja göra det, möjligen . I övrigt tror jag att alla inser attfamiljen spelar en stor och viktig roll i välfärdssystemet. Huvuddelenav vården och omsorgen sker i familjen; det har ingen ifrågasatt. Vår utgångspunktär inte kollektivet, vare sig det stora kollektivet staten eller det lillakollektivet familjen, utan det är individen. Det är den soci-alliberalautgångspunkten. Även den som saknar familj skall kunna känna trygghet. Det harkristendomen och humanismen lärt oss i det västerländska samhället. Vi har lärtoss att också ta ansvar för de människor som är utstötta och avvikande. Detfinns dock många situationer då inte ens familjen räcker till. Hans Zetterbergräknar upp i stort sett allt som den offentliga sektorn sysslar med och sägeratt detta är grymma och människoplågande inslag i samhället. Då har han en heltannan samhälls- och människosyn än vi har. Det är inte så att familjen kanträda in i stället för omskolningscentra, sjukhus, sjukhem, dagis osv. Dessainstitutioner måste komplettera det familjen kan göra. Först då kan vi skapa enbra välfärdsstat. Mångagånger räcker som sagt var familjen inte till. Jag hörde talas omett projekt som pågår på här i . Man har tagit reda på hurpersoner som lider av demens har det hemma. Det visar sig att många av dem hardet mycket svårt. Deras anhöriga blir ansträngda och klarar inte avsituationen. I upp till en fjärdedel, kanske mer, av dessa hem förekommer olikaformer av psykiskt och fysiskt våld. Ofta sker det därför att samhället intetillräckligt mycket kan ställa upp och hjälpa dessa familjer. CarlBildt säger att det är ett grymt inslag i vården när gamla människor skyfflasmellan institutioner. Det är det självklart, men det är inte vad vi menar medvälfärdsstaten. Jag kan inte förstå hur tror att det skall blibättre om man stänger avdelningar, om man upphör att avlasta anhöriga, om manlåter blir att bygga gruppboende för åldersdementa eller låter bli att avlönahemvårdare. Allt detta till vilket vi använder skattepengar och motiverar dehöga skatterna med bidrar till ökad och inte minskad välfärd. En mycket storandel av de skatter vi betalar i , kanske en tredjedel eller mer, gårfaktiskt till personer . av sjukvårdskostnaderna går tillmänniskor och , dvs. en femtedel, går till pensioner. 1989/90:3 4 oktober1989 Partiledardebattmed anledning av regeringsförklaringen 1989/90:3 4 oktober1989 Partiledardebattmed anledning av regeringsförklaringen Vi kan inte blunda försambandet mellan hur ett samhälle ser ut och hur stora skatter vi skall betala,om vi skall erbjuda människorna en rimlig välfärd. Jagvar i och diskuterade där bl.a. den ålderschock som håller påatt drabba det japanska samhället. Andelen människor kommer på ettdrygt årtionde att öka från till . är skattetrycket iJapan av BNP. Bara på grund av denna demografiska förändring och medbibehållande av dagens pensioner och dagens äldreomsorg, som i inte ensär i närheten av vad vi erbjuder i , kommer skattetrycket att öka från38 till . ISverige är andelen personer redan , och det är en viktigförklaring till att vi betalar höga skatter i . Det är faktisktorealistiskt att hävda, som gör, att vi skall sänka skattetryckettill av BNP och - som åtminstone ibland antyder - behålla dentyp av välfärdsstat som vi nu har. Däremot är det naturligtvis väl förenligtmed det raserande av välfärdsstaten som talar om, bl.a. iartikeln i . Jagtycker också att det är viktigt att de borgerliga partierna håller ihop ocherbjuder ett alternativ, men vi i kan inte låta bli att anta deutmaningar mot den liberala välfärdsstaten som och moderaternautfärdar. Om man håller hårt på sammanhållningen, skall man också tänka på deti sin egen politiska planering. () replik; Låt mig bara så där i förbigående ge en kort bakgrundsbeskrivning tillCarl Bildt. Sedan skall jag ägna mig helt åt . Också jag ärnämligen bekymrad, precis som . Anledningarna är följande. I talade allas kamp mot alla. hotar välfärden, säger . Rappakalja, säger . och gjorde ettgemensamt utspel om skatterna, utan enighet om finansieringen. Inbjudan i går från regeringen. Ja tack, sägerfolkpartiet och även Bildt vill gärna vara med omöverläggningarna. varnar Bildt mig och föruppgörelse med socialdemokraterna. Få ordning på det här den som kan! Jag baraunderstryker, : Jag också är bekymrad. Jag var inte med i den härhändelseutvecklingen över huvud taget. Jag har inte yttrat mig. Jag tyckte attni kunde privatisera era funderingar. Rättvisfördelning och bra miljö hänger nära samman. De som tror att man kan sära på desakerna håller sig med ett väldigt snävt perspektiv, inte minstinternationellt. Ekonomioch ekologi hör också nära samman och går inte att isolera från varandra. Detär olika sidor av samma sak. Jag tycker för övrigt att Schörliiii;har en tendens ibland att så att säga bara ta den ena delen. Det krävs faktiskten samordning, en balans, också i det här fallet. Låt mig mot den här bakgrunden säga att jag tycker att detär bra, precis som anför, att man har tid och ork att höjablicken mot framtiden. Men det får ju inte innebära att fötterna samtidigtlyfter från marken. Det jag är bekymrad över och som jag berörde delvis i mininledning är att ni skapat en onödigt förvirrad debatt kring energi- ochmiljöpolitiken genom en del formuleringar i rapporten från er 90-talsgrupp. är de falska profeterna i farten igen, lika väl som på70-talet. Det är bara det att rollerna är något omvända. Då satt jag i blåsten.Nu sitter där och , som vi särskilt välkomnar ienergidebatten, även om det är sent. De argument som de falska profeterna håller sig med föratt försvara hö-gerenergisamhällets flaggskepp framför andra, nämligenkärnkraften, har modifierats av begripliga skäl. Det kan inte gå helt spårlöstförbi att 80 000 människor demonstrerade i . Det finns enverklighet bakom, och det är ingen strålande framtid det handlar om utanmotsatsen. skulle både de fossila bränslena ochkärnkraften öka. Den sista sucken - låt oss hoppas det - var beslutet om attbygga Vårtans kolkraftverk här i . Nästa stora avgörande blir kanskeÖresundsbron, byggd för bilar. Vi har inte fått några besked frånsocialdemokratin på den punkten, men det är ingen tvekan om att förbränningsmotorernaär det stora internationella framtidsproblemet. Det räcker att konstatera att två tredjedelar av världens400 miljoner bilar finns i och i . Tänk, om de andraländerna plötsligt skulle begära samma biltäthet - vilken katastrof! Mot denbakgrunden blir det ganska löjligt, som sker ibland i debatten, att måla uppkärnkraften med sina av världens energiproduktion som alternativet tillfossila bränslen, eller som professor har skrivit: Kärnkraftensvara eller inte vara är i detta sammanhang av litet intresse. Han är specialistpå området. Han vet vad han talar om, till skillnad från en del andra. Men då är det naturligtvis intressant att fråga sig:Varför är inte regeringen konsekvent när den inbjuder till skatteöverläggningaroch de här frågorna kommer upp? berörde det också. Det finns naturligtvis ett ökat krav på att styramiljöframtiden och energiframtiden. I det läget går man ut med förslag sominnebär att man smetar ut en moms jämnt över på energin, till förfång förstyrbarheten. Då säger : Okej, det här går ut över den internationellakonkurrenskraften, men det är ett system vi har haft . Vad det nuhandlar om är att vältra på hushållen, kostnader somi dag ligger på exporterade varor. Och observera: Det handlar inte om att tabort undantagen för elintensiv industri. De finns med också i fortsättningen. Det här är inte en fråga om finansiering för att fåkalkylen att gå ihop, utan det är fråga om alternativ i energi- ochmiljöpolitiken: att välja punktskatter med styrbarhet eller energimoms medbetydligt mindre styrbarhet. Det är där jag tycker att trovärdigheten hossocialdemokraterna glappar. Jag får inte miljö- och energipolitiken att gå ihopmed era planer när det gäller skattepolitiken. Partiledardebatt med anledning av regeringsförklaringen 1989/90:3 4 oktober1989 Partiledardebattmed anledning av regeringsförklaringen Detär möjligt att de här sakerna kommer att klarna , men det är i så falli senaste laget. LARSWERNER (vpk) replik: På tal om underhållningsvärde, : Tänk, den dagen vi här ilandet får ett högerparti som har något underhållningsvärde! Det mest roligajag kan komma på när det gäller är att utan vpk hade Bildt varitminister, och visst är det roligt att slippa det. BengtWesterberg har gett en, tycker jag, riktig beskrivning av kollapsen på mångaområden i och i flera östeuropeiska länder. Men detta är enkollaps för auktoritära kommandoekonomier och inte för socialismens idéer. Föringen socialism kan förverkligas utan demokrati, och den lärdomen har vi gjorti.vårt parti för mycket länge sedan. Därför gäller hela vår kamp en socialismmed demokrati och frihet. Sedanvill jag bara fråga och för den delen också Bildt; Kan ni i er turkanske erkänna att de växande klyftorna i världen, utplundringen av dentredjevärlden som förorsakar 50 000 barns död, kan ha ett samband med defria marknadskrafternas spel och den ohämmade vinstjakten? polemiserade mot att jag sade att socialdemokraterna har varit sigsjälva nog. Jag erkänner att det mesta av de erfarenheterna ligger en tidtillbaka, när ni var större och när vi hade ett annat parlamentariskt läge. Detär riktigt att situationen är något annorlunda. uppreparatt om vi är beredda att ta ansvar, så blir det intressant. Menar IngvarCarlsson att vi tillsammans enbart skall genomföra impopulära åtgärder? Kan viinte tänka oss att fatta ett och annat populärt beslut, t.ex. enökad rättvisa i skattesystemet? Vi i vpk vill nog i så fall ha ett mervaraktigt förhållande. Jag erbjuder mig att sätta mig nedoch förhandla om ett annat slags åtstramnings- och omfördelningspaket, ettpaket som till skillnad från det tvångssparande som har genomförts tar pengarfrån dem som har råd och sätter in dessa pengar där de bäst behövs, inomsjukvården, skolan, miljövården, för att höja lönerna för de lågavlönade,vilka sannerligen inte som ni hävdar ägnar sig åt några köpfester. Jagvill sedan säga några ord om JAS, eftersom uppenbarligen inte någon mer änmiljöpartiet och vi vill diskutera den frågan. Vi vet att insyn närdet gäller har varit mycket liten, alltför liten. Många avtal ochrapporter har varit hemligstämplade. Sekretessen har varit mycketstor. Vi får nu reda på att fackexperter tidigt varnade för JAS-projektetsekonomiska och tekniska komplikationer. Ivåras, efter haveriet, tog vi i vpk upp frågan om att tillsätta vad vi kalladeför en politisk , som skulle se över hur projektet har drivitsoch om det skulle fortsätta att drivas. är man uppenbarligen beredd att tillvarje pris fortsätta med , trots att det är ett projekt där detmesta som hänger i luften är frågetecken. Jag vill upprepa kravet på atttillsätta någon form av kommission för att utreda hur har vuxitfram, tillåtits att växa trots alla varningar och skall kosta skattebetalarnaåtskilliga fler miljarder, medan de privata koncernerna bakom IG JAS hålls istort sett skadeslösa. Ivåras ville man från regeringens sida göra nedskärningar i skolornas ekonomi.Då handlade det om 170 milj. kr. arman uppenbarligen beredd att kastamångdubbelt mer i luften och här saknas det tvångssparande.