prot · GD0936 · 1989-12-31 00:00:00 — Den formuleringen,i kombination med det oerhört starka och än starr kärebesittningsskyddet, tycker jag är myckel anmärkningsvärd. Den blir ännu meranmärkningsvärd när jag hör att säger att det här är del första,lilla steget i lagstiftningen på det här området. Förslaget lill friköpslag är ell skamgrepp på självägandebönder och på jordägarna. Därmed är det också till skada för arrendeinstitutetsom sådanl med dess stora antal duktiga arrendatorer Jag har emellertid närmast begärt ordet för atl något uppehålla migvid arrendelagstiftningen främst ur jordbrukspolitisk synpunkt. Dellabelänkande har nämligen inte varit på remiss i jordbruksutskottet -enanmärkningsvärd brist, tycker jag, eftersom hela lagstiftningen i så hög gradberör jordbrukspolitiken över huvud taget. Ungefärhälften av åkerjord brukas som arrende. Det är många olika slagsarrendeformer, från fasta, långvariga gårdsarrenden till korta upplålelseformerav mer eller mindre fast slag. Generellt kan man säga att för brukarnas del hararrendeformen ett lågt pris jämfört med förräntnings-kostnader avmarknadspriset på jordbruksfastigheter. Delta innebär att för många jordbrukare- framför allt gäller del nyslartande jordbrukare - är arrende av enjordbruksfastighet den enda realistiska utvägen att etablera sig som bonde. Detär alltså myckel vikligl alt vi har en fungerande arrendemarknad med ett utbudav som kan upplåtas med fasta, helst långa kontrakt som ger deavialsslutande parterna möjUghet till en fast planläggning och som gertrygghet i tillvaron. Desenaste årens ändringar i arrendelagstiftningen har konsekvent och ensidigtgynnat arrendatorernas ställning i elt avtalsförhållande. Besittningsskyddethar stärkts intill omöjlighet för jordägaren att byta arrendator eller att ensibland återinträda som brukare på sin egen gård. Arrendator kan ställa sådanakrav på tvångsmässiga åtgärder som följer av bestämmelserna ombyggnadsskyldighet eller skyldighet alt utföra täckdikning på arrendeställetsom omöjliggör för jordägaren att erhålla en acceptabel förräntning på i jordbundet kapital. Dessaensidiga åtgärder har skapat en obalans på arrendemarknaden. Konsekvensen harblivit all utbudet av arrendejord för framför allt långa, fasta avtal harminskat. Jordägarna vågar helt enkelt inte arrendera ut sin jord genom avtalsom ger arrendatorn ell suveränt övertag. Dettahar medfört att samarbetet mellan jordägare och arrendatorer tagit andraformer. Man skriver i stället myckel korta avtal, eller andra former av avtalför att försöka kringgå lagstiftningen. Denna utveckling är klart skadlig förbåda parterna på arrendemarknaden. Därmed är den också skadlig för helasamhället. I min och motion 1988/89:L504 lar vi upp de härfrågorna. Jag anser alt det nu är hög tid atl analysera konsekvenserna av dengällande lagstiftningen och atl göra erforderUga ändringar. Härvidlag måsteutgångspunkten vara att det skall finnas en avtalsfrihet för båda parter. Eltmycket stort - och del har sagts - antal remissvar ger ossstöd för de här synpunkterna. Jag önskar bifall till reservation 1 liksom också till reservation 3. 1989/90:36 30november 1990 Linderdetta anförande övertog tredje vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. () replik: Jag skall inle la upp någon stor debatt med utan barasäga, att när jag talade om det första lilla steget, ville jag förklara vad detinnebar. Näsla steg blir lagstiftning. SVEN-OLOFPETERSSON (c): I del nu aktuella betänkandet, LU6, med rubriken vissa arrendefrågor,tas frågan om arrendalorers rätt till friköp av historiska arrenden upp. Underden senaste allmänna motionstiden väckte jag själv en motion i ärendet, L501, Idenna pekade jag på historiska orsaker till de rådande förhållandena och angavockså skäl lill varför jag anser det vara både viktigt och befogat alt dennagrupp arrendatorer ges möjlighet alt friköpa sina arrenderade gårdar. Rättentill friköp borde egentligen vara helt naturlig, i synnerhet som vanligtenskilt ägande ej berörs. Del historiskt betingade ägandet av arrendegårdarhar sitt ursprung i förhållanden som rådde och beslut och bestämmelser somfattades under för länge sedan svunna epoker. Det borde därför vara ensjälvklarhet att reglerna och lagarna även på detta område får en utformningsom svarar mol dagens samhällsförhållanden. Avfolkningoch lomma bygder har ibland blivit följden av historiskt betingadeägarkategoriers grepp över bygder och befolkning på många håU i vårt land. Delär viktigt att dessa förhållanden ändras. Om det skall vara möjligt all värnaoch vidareutveckla jordbruk och bygder, är det viktigt att den aktuellabefolkningen i de berörda bygderna ges möjlighet all själv fatta de avgörandebesluten. Del nu rådande ägarsyslemel är heh och hållet att betrakta som ettpassivt ägande utan någon fysisk koppling till de aktuella fastigheterna ochbygderna. Det är viktigt all peka på att det endast är ca 1 200-2500 jordbruk i vårt land som har denna historiskt betingade bakgrund ochsåledes kan komma all omfattas av en reform av delta slag. Även om antalet kansynas ringa i relation till del totala antalet jordbruk i vårt land, utgör inteminst den historiska bakgrunden för dessa aktuella jordbrukare ell fulltberättigat skäl till atl vi fattar beslut i enlighet med majoritetensförslag. Den i delta fall aktuella befolkningsgruppen har ju också undersekler arbetat och verkat för rätten lill självständighet och självägande. Detär nu hög tid alt dessa strävanden bär frukt. I debatien har man lill vissa delar gått i från allbehandla endast del historiska ägarmolivel, vilket i huvudsak har varitmotivet för de aktuella motionerna. En förändrad lagstifining på della områdeborde faktiskt medverka lill atl ägandet breddas och all en form av koncentreratägande minskar. Sedan utredningen vid historiskt arrende lades framhar ytterligare motiv som talar för friköpsräll framkommit. Först kan nämnasden alltmera kritiserade inställningen till passivt ägande och långvarigtdödsboägande. Även kampanjen lalar för detriktiga i atl befolkningen på landsbygden ges möjlighet till utkomst ocharbete. Även med hänsyn till delta är del viktigt all den aktuellabefolkningsgruppen ges full bestämmanderätt över sin egen framlid, Ulvecklingen slår absolut inle stilla. Ständigt kommer nyakrav och bestämmelser. är sådana krav och bestämmelser aktuella förjordbruksarrendatorer och även andra lantbrukare, inte minst beträffandemiljösidan och djurskyddet. Det tarvas ständigt nya investeringar på såvälbyggnadssidan som marksidan. Dagens förhållanden gör del myckel svårt atlklart fastställa vem del egentligen är som har ansvaret för alt dessainvesteringar kommer lill stånd. Dessa problem och andra likartade leder oftalill tvister mellan ägare och arrendator. Vid självägande uppkommer naturligtnog inle tvister av denna art. Del institutionella ägandet lorde i allt väsentiigl stridamot vedertagna principer om den enskildes räll och möjlighet atl socialt,kulturellt och nä-ringsmässigl ulveckla sin egen bygd och sitt eget jordbruk. Sambandet mellan brukande och ägande, som ofta ansesviktigt , har på grund av detta historiska förhållande helt salts ur spel.Detta självklara samband måste ses som en livsnerv och en livsnödvändighet ivarje lanibrukarfa-miljs och varje jordbruks liv. Med detta yrkar jag bifall till majoritetensförslag vad gäller friköpsräll vid historiska arrenden. I delta anförande instämde och (båda BENGTSILFVERSTRAND (s); Det finns både jordbrukspoliliska, socialaoch regionalpoliliska skäl alt friköp av dessa arrendegårdar skall få kommalill stånd. Så skrev f,d, ordföranden i jordbruksulskollel ochhans center-partisliske partivän i en motion lill dennariksdag , Dagens företrädare för , , litar intepå sina jordbrukspoliliska förgrundsgestalter. motion till årets riksdag talas del om starka skäl för ell införande av enfriköpsräll i det fall då arrendet har innehafts av arrendatorn och hans släktunder flera generationer. Motionärerna anser atl en sådan lösningsrätt inle börinnebära någon orimlig inskränkning av äganderätten. Motionen har undertecknatsav bl,a, Bengl , , som har varit åklagare. Minfråga lill lyder: Litar inle på sina juridiska experteroch sakkunniga? Del är elt historiskt beslut som vi snart skall falla om friköp av s,k,historiska arrenden. Om lagulskollels förslag vinner bifall, vilket allt lalarför, har klart och entydigt uttalat all de kanske sista resterna avett feodalt syslem skall avskaffas. Det finns därför anledning alt sälla indenna fråga i ell historiskt perspektiv. För all understryka på vilken bräckliggrund den äganderällsprincip vilar som konservativa kretsar i vårt land med sådanenvelenhel hävdar, får vi gå tillbaka lill drottning dagar på1600-lalel, denna drottning som lättsinnigt strödde omkring sig föriä-ningarlill sina gunstlingar. Förvisso lyckades genomsin berömda reduktion dra in en del av dessa förläningar lill kronan, men hannådde inte ända fram. Många adelsmän, som i stor omfattning hade lagtfrälsebondejord under sig, instiftade fideikommiss, vilket innebär atl ätteninle får sälja jorden. Adeln skulle behålla sin överhöghet överbönderna. Än gäller i stor utsträckning sådana bestämmelser. Dethandlar alltså de facto inle om någon inskränkning av någon annans äganderätt,utan om en utvidgning av äganderätten och en myndighetsförklaring av enskildamänniskor, vilkas vardag lill stor del har styrts av feodal-samhällels lagar.Del handlar om jordbruksbefolkningen under publika ägoslag och adelnsfideikommiss från 1700-lalel, Det handlar om generationers kamp för friköp avsina fädernegårdar och därmed enskilt ägande för en slörre krets. Del handlarom brukarna i de bygder som ställdes utanför de skalleköpsreformer som ärgrunden för nästan all enskilt ägd jordbruksmark sedan århundraden tillbaka.Del bör påpekas all en fideikommissinnehavare inle äger jorden utan innehar arrendeställetmed fideikommissräll, vilket är en väsentlig skillnad, Iprincip kan sägas all avlidna inte får avhända signågol slag av jordäganderält till de kommande fideikommissarierna. Vid denliden förelåg knappast äganderätt lill frälseböndernas gårdar i den mening somgäller för självägande jordbrukare. Delhandlar inte om någon lag som ger en privatperson rätt alt expropriera någonannan privatpersons mark. För alt illustrera della kan vi genomföra följandetankeexperiment. Tänkom all jord i vårt land ägdes av fideikommiss sedan 1700-talel eller i allafall och alla bönder var underlydandearrendatorer, alt de vore styrda av arrendekonlraklsbeslämmelser med allt vaddella innebär. Skog och jakt var fråntagna alla jordbrukare. Förall citera en motion till LRF;s riksförbundsstämma 1985 kring dettatankeexperiment: "Om detta ägande låg hos s,k, privatpersoner av högreställning som under århundradet inle själva plöjt, röjt, mockat eller slagit ien spik, skulle del också då varit en rällsprincipiell fråga atl säga nej lill 1989/90:36 30november 1990 1989/90:36 30november 1990 jordbruksbefolkningenskrav på självständighet genom friköp? Nalurliglvis inle!" Påägarsidan har ingen nu levande människa eller dess förfäder någonsin brukateller bebott de här gårdarna del nu rör sig om. Nalurliglvis gäller detsammadomänverket, kyrkan och andra publika ägare. Idetta sammanhang kan nämnas atl 1980 gav kronotorparna i Norrlandoförbehållsam rätt alt friköpa sina odlingslägenheter med byggnader, vilka lågunder domänverkels förvaltning. Mumiengår igen, skulle man sammanfattningsvis kunna säga om de inlägg som försvaraten gammal feodal kvarleva här . År1869 väckte lanlmannarepresenlanten i Kungshull en motion med kravpå utredning om frälsejorden i . Motionen väckte en storm av indignationinom skånska jordägarkretsar och den konservativa tidningspressen rasade.Greve uttalade farhågor för inbördeskrig därest motionom en om frälsejorden i blev tillsall. Motionenavslogs senare men hade med rösterna 82 mol 81 varit hänskju-ten för behandlingi utskott. , herr talman, hotar inle den samlade konservatismen i riksdag mednågol inbördeskrig. Nej, nu är det för mänskliga rättighetersom är det vapen med vilket man bygger upp bastioner till försvar förprivilegiesamhället. Vadsäger då till försvar för den äganderätt som här åberopas?Jo, förutom det som är citerat har man här valt alt plocka ut de avsnitt somgagnar de egna syftena. För att lägga lill det både och andrasäkert har läst men som del inle passar deras syn alt här framföra skall jaghjälpa dem på traven med nödvändiga kompletteringar. Kommissionenkonstaterar atl ell verkligt skydd för äganderätten förutsätter all ägaren haren viss rätt lill ersättning om han berövas sin egendom. Det finns inle någonsom har ifrågasatt rätt lill ersättning för dem som i del här fallet genomfriköp får avstå en del till någon annan. Samtidigthar kommissionen understrukit att staten har ell betydande mått av frihel -"a wide of appreciation" - alt själv bedöma om en balansföreligger mellan berörda intressen. I ett för denna diskussion intressanträttsfall från kom kommissionen fram till slutsatsen alt delinle var fråga om brott mol artikel 1. Däremot kan det i reservation 1åberopade inle sägas vara särskilt relevant för debegränsade fall av friköpsräll vi nu diskuterar. Ulvecklingenhar inneburit atl allt mindre av det samlade kapitalet i ett jordbruk utgörs avjordägarskapel. Vid de historiska arrendena är brukarens ekonomiska insats iform av djur och rörelsekapital, maskiner och inventarier, grundförbätlringari mark och byggnader ofta dubbelt så stor som jordägarens insats. Exempel,myckel färska sådana, visar alt arrendatorer vid gods i såväl somSkåne svarar för av kostnaderna för ombyggnads- och investeringsarbelen. Arrendatorer vid s.k. historiska arrenden vill i stor utsträckningfriköpa sina gårdar, men vissa konservativa krafter anser all allt skall förblivid det gamla. Detta påminner i myckel om den berömda s.k. Hamil- tonskaslutsatsen, dvs. det av lundaprofessorn i uppsatsen återgivna yttrandet av nationalekonomen . DenneHamilton fällde apropå större jordegendomars relativa fördelaklighet följandevisdomsord: "Om man tar i betraktande de avseenden som i avseende påjordegendomen bör lagas i betraktande, så finner man, all det är allra bästprecist som del nu är." Vad vi fåll uppleva är ett anlal borgerligaupprepanden av Hamillons slutsats. Men, herr talman, jag är övertygad om all om enstund fattar ell beslut som innebär atl enskilda människor, som i generationerröjt, brukat och bebyggt den jord de i slora delar redan äger, skall avSveriges folkvalda församling få sin slutgiltiga myndigförklaring. I delta anförande instämde BenglKronblad, och (alla s), () replik; Jag skall inle gå in på resonemang i den här frågan, men mitt namn nämndes i början av hansanförande, och det var det som föranledde mig atl begära replik. Jag vill göraett klarläggande, eftersom försöker framkalla bilden av alljag skulle ha frångått ståndpunktstagande. väcktes del flera motioner om att del skulletillsättas en uiredning om friköpsrätt. En av de motionerna väcktes av någracenterpartister, med jordbruksutskottets dåvarande ordförande somförsta namn, vill jag minnas. Bland motionärerna fanns då även LennartBrunander, Som jag sade i milt huvudanförande, var vi för atl frågan skullenoggrant prövas av en uiredning. Utredningen tillsattes, och när den hade arbetat i någraår hade den fått fram ell omfattande material och gjort bedömningar av bådepositiva och negativa sidor med en eventuell lag om friköpsrätt. LennartBrunander var vår representant i utredningen, och eftersom han nu inte är ikammaren vill jag lala om att han vid ett sammanträde med centernsriksdagsgrupp redovisade de skäl både för och emot som utredningen kommit framtill. Del är skäl som jag i stort sett återgav i mitt huvudanförande, så demskall jag inte försöka hinna med på de här . Mol bakgrund av de många skall visäga praktiska problem som fanns med införande av friköpsrätt och mot bakgrundav alt en sådan var något främmande för svensk rättstradition - det fannsmånga fler anledningar också -blev ställningslagande alt haninle ville biträda förslaget om införande av en friköpsrätt. Del är precis denuppfattning han framförde då som jag har hävdat under lagrådsbehandlingen avdenna fråga. har lett lill alt jag är en av reservanterna. ULLAORRING (fp) replik: Bengl Silfverstrand lägger ord i vår mun somvi inte har sagt, nämligen atl allt skall förbli vid del gamla. Det är faktisktinte så, Bengl Silfverstrand. Jag villockså la upp påslående alt vi i inte 3 protokoll 1989/90:36 litar påvåra egna. Jag har i denna debatt ganska klart redovisat för den motion somBengt och står bakom och i vilken manverkligen vill gå vidare inom arrendeinstitutets ram för atl förbättravillkoren. Vi vet all arrendeinstilulionen har en väldigl storbetydelse för det svenska jordbruket. Vi vet också all jordbruket kommer allgenomgå stora förändringar. Därför har vi i denna reservation fränfolkpartiets sida, som tyvärr inle ulskoltets övriga politiska partier ställtupp på, velat se över hela arrendelagstiftningen för all förbättra villkoren,både för arrendatorer och för jordägare. Del slår jag fast vid. Sedan vill jagupprepa vad jag sagt så , att beträffande inställningtill äganderätten är det ett starkt krav i vårt parti atl respekteraäganderätten. Del är intressant atl Bengl Silfverstrand är kapabel atltolka , Del har inle ulskoltets majoritet klarat av. ALLANEKSTRÖM (m) replik: gjorde i sin historiskaexposé hänvisningar lill drottning som delade ul förläningar. Delskulle då ha relevans i dagens lagstiftningsärende. På s, 84 iulredningsbelänkandel Om friköp slår: De nuvarande fideikommissen är inga förläningar.Innehavaren kan härleda sitt innehav till ett vanligt köp eller - i någolenstaka fall - byte i en tidigare generation. De fideikommiss som tidigareförlänats drogs in under reduktionen. Bengl Silfverstrand kom också in på säkerhetsakt av 1789. Som jagsade tidigare skriver man i ulredningsbelänkandel om delta: Enighet föreligger dock om atl del inle låter sig göra alli en lagstiftning knyta an lill dessa förhållanden. Min syn på äganderätten grundar jag på dagens svenskakonstitution och rältighelskalalog, som kompletteras av . Del är fakliskl både avslöjande och betecknande. För migär och rätlighelskatalogen, som finns både här och i andrakonstitutioner i och , ell skydd för den enskilde. För BenglSilfverstrand är den ett hinder för staten. Jag har citerat artikel 1 i lilläggskonventionen. Den slårockså i belänkandet, och den är helt korrekt återgiven. Sporrong-Lönnroth-fallel är en betecknande tolkning avdelta, och jag kan även här hänvisa lill ulredningsbelänkandel, s. 82; "En friköpsrätt innebär ell exproprialionsliknandeförvärv, ett förvärv av en enskild från en annan enskild. Expropriation ärendast - och bör så vara -tillåtet för del allmänna. Del är en samhälleligrätt. allmänt inlresse måste föreligga för atl expropriation skalltillåtas. För atl en enskild skall tillåtas expropriera, måste hans rätt kunnajämställas med en samhällelig räll. Så är inle fallet i denna sak. Förjordägarna har denna synpunkt en stor principiell betydelse," Del är mininställning lill äganderätten i , () replik: Eftersom Bengl Silfverstrand så säkert säger sig kunna veta vad somblir effekten av denna lag resp, inle blir effekten, förutsätter jag all hanhar svaret på de frågor utskottet inle kan besvara, nämligen; "Vilka kravpå släktskap som skall uppställas anser sig utskottet inte kunnabedöma. Utskottet är inle heller berett alt närmare ange hur länge arrendeställetskall ha innehafts inom släkten för atl friköpsräll skall medges." Del skall bli intressantall höra förklaringar av della. Sedannoterar jag med tacksamhet, herr talman, all Bengl Silfverstrand tolkarEuropakonventionen på det sättet att de som blir så all säga föremål för dennafriköpslags effekt inle skall behöva frånlräda sin jord gratis, ulan får betaltför marken. 1989/90:36 30november 1990 BENGTSILFVERSTRAND (s) replik; Del är väldigt svårt all vela inställning i dessa frågor. Vihar hört gå emot förslaget och varmt pläderaför del som utskotlsmajoriteten slår bakom. Jagkan spä på ytterligare. I ell brev från i Ale till partiledningden skriver man; Underen följd av år har elt anlal lorpare under baron försöktpå olika sätt friköpa sina torp. Vi hoppas atl du (det är lill partiledaren)och din riksdagsgrupp är med partierna s och vpk och stöder förslaget. Det behövs ellklarläggande; Var slår ? säger atlfolkpartiets inställning lill ägandet är klar. År del den som företräds av Bengl och Karl-GöranBiörsmark och som säger all starka skäl lalar för ell införande avfriköpsräll, eller är del som säger, ell hol mot ägande-rånen? Tillmoderaterna vill jag bara notera all jag inle har gett mig på all tolkaEuropakonventionen, i motsats lill vad de själva gjorl. Jag har bara velatnyansera de myckel ensidiga påståendena, i vilka man fakliskl mer eller mindredirekt säger atl delta är grundlagsslridigl. Jag noterar all det inle finnsnågot som helst stöd för den uppfattningen i de rättsfall som förevariti angränsande fall. Delmest kända är det åberopade från . I detta rättsfall handladedel, precis som del vi nu diskuterar, om all ell anlal fastighetsägare klagadeöver all elt anlal andra personer med långvarig nylljanderäli till dessafasligheter senare genom en ny lag skulle fä rätt all lösa in dem. I det falletvar det mol en otillräcklig ersättning. En sak kan man i alla fall avläsa urEuropakonventionen. Exproprialionen som sådan är inte avgörande, ulan delavgörande är att den mark som exproprieras skall betalas med en rimligersättning. Någonting annal har det i detta fall inle varit fråga om. () replik: I min föregående replik fick jag tillfälle all för övriga beskriva hur vi hade bedömt frågan inom . 1989/90:36 30november 1990 gärde replik då för atlBengt Silfverstrand någol ifrågasatte, i insinuant lon, om jag litade på vadcenterns företrädare hade framfört 1983. Därförvill jag redovisa hur man bedömde det då. Man ansåg atl det var viktigt all fåfrågan utredd. Sedan man fått klarhet om konsekvenserna ansåg man del inlelämpligt all stifta en lag. Påfrågan; Var slår ? kan jag bara säga; 1986, då vi fick en rapport iriksdagsgruppen om övervägandena inom utredningen, rekommenderade centernsriksdagsgrupp att gå emot förslaget. Delfanns även då företrädare för partiet som var positiva lill en lagstiftning.Delta ser vi också i utskoltsbetänkandet och hör hell klart i dagens debatt.Man kan alltså inle ifrågasätta all del finns två olika ståndpunkter inompartiet. Jagville i min första replik ge bakgrunden lill hur frågan har hanterats inompartiet , då vi ville ha en utredning, och fram lill ställningstagandeti dag. ULLAORRING (fp) replik: Jag trodde all jag i milt huvudanförande gjorde ganska klart för BenglSilfverstrand och övriga var slår i den här frågan, men det hindrarinte all jag kan upprepa vad jag sade. Jag för talan i den härfrågan. Jag tror all , som har begärt ordet, själv klart kanredovisa sin inställning till friköpsrätten. Detär för del fråga om alt vi inle vill tumma på grundprincipen omäganderätten. Vi kan inte bortse från atl en räll till friköp mol ägarensvilja, i del här fallet mot jordägarens vilja, innebär elt stort ingrepp i denenskildes äganderätt. Delta är en tillämpning som vi i på intetsätt kan acceptera. Jagsade i milt tidigare anförande an del skett en stor förbättring av arrendatorernasvillkor. Det vill vi arbeta vidare på. vill också se all bådaparterna skall vara jämbördiga och atl man skall ha kvar arrendeinstitutet. Jagtycker att ulskoltets beskrivning är mycket opreciserad. harförsökt all precisera vad han avser med begreppet historiska arrenden, men detär ganska svårt atl utläsa av utskottets belänkande. Vi i menar atl del är ganska lätt allta näsla steg om man rubbar på äganderätten på del ena området. Vad händer medde övriga arrendatorerna?