prot · GD09138 · 1989-12-31 00:00:00 — Menman har inte kunnat häva den negativa utvecklingen, trots arbetsmarknadspolitiskaoch regionalpolitiska åtgärder, för den allmänna politik som regeringen harfört har inneburit en eftergiftspolitik gentemot storkapi- talets strukturplaner.Alternativa perspektiv för industrin har saknats. Lön-tagarkonsulter har kämpatutan stöd. Omstruktureringen av stålindustrin innebar stora gåvor ocheftergifter till ägarna utan krav på motprestationer. Regeringen talar ofta om"ägarnas ansvar" utan att sätta press på ägarna. Följaktligenhar regionalpolitiken varit verkningslös. Någon övergripandestrategi för utvecklingen har inte funnits. Man har hoppats på den allmännatillväxten. Statliga etableringar lyser fortfarande med sin frånvaro. Sammanfattningsviskan sägas att passiviteten på statlig nivå har varit påfallande. Det merapositiva är kommunernas egna försök till samarbete och utveckling, men även därhar egenintresset kunnat skönjas, vilket naturligtvis försvårar gemensamt ochenhetligt uppträdande. Närnu den ekonomiska tvångströjan dras på kommuner och landsfing kommersamhällsservicen att svikta. Trotsen oerhörd vinstutveckling inom landets näringsliv har medel saknats för enrejäl utbyggnad av barnomsorg, kollektivtrafik och annan samhällsservice somkan främja utvecklingen. Denoffentliga sektorns relativa stagnation innebär också att arbetsmarknaden förmånga kvinnor sviktar. Man kan tala varmt för förändring av kvinno- ochmansdominerade yrken, men är det ett faktum att kvinnorna finns i denoffentliga sektorn. Enpressad offentlig sektor inverkar också på rekryteringsmöjligheterna för manligpersonal, eftersom normalhushållet behöver två inkomster för att överleva. Mendet krävs av de redovisade skälen mer än enbart tilltro till självuppfyllandeförväntningar Framtida strukturkriser måste mötas med åtgärder. Ägarnasoinskränkta rätt att placera sina investeringar utomlands eller i"heta" områden måste inskränkas. Samhällsekonomiska, ekologiska ochhumanitära skäl talar mot fortsatt koncentration av produktion och ägande.Spekulationsekonomin och ägarklippen måste bromsas. Den inhemska produktionenoch den inhemska marknaden måste få större tyngd i den ekonomiska politiken.EG-fixeringen måste brytas. Infrastruktur och allsidig utbildning, fri frånföretagsstyrning, måste främjas. Då kan optimisterna släppas lösa, och då kanpersonlighet och optimism blomma i en objektivt sett bättre omgivning. Jaghar en fråga som gäller den fortsatta EG-anpassningen. Man har talat omgoda kommunikationer, framför allt vad beträffar vägarna. Kanske jag skallställa min fråga direkt fill : Vad kommer den EG-an-passning som nusker av tunga lastbilstransporter-fordonskombinationerna höjs fr.o.m. till56 ton och från - att kosta i ombyggnad av broar och vägar föratt öka bärigheten? Vilka konsekvenser får det för den framtidaregionalpolitiken om man skall gå vidare med de nu utlovade satsningarna?Kommer det att innebära neddragning av andra infrastrukturella satsningar påvägarna? Tusentalsbefintliga broar kommer inte att klara av den ökade fordonsvikten. Därförmåste koncentration av kapital ske, så att broar kan byggas om. Av denanledningen kommer den övriga delen av vägnätet att bli eftersatt. 1989/90:138 11 juni1990 1989/90:138 INorrlands inland har man fått besked om att tunga skogstransporter kan genomföras undervinterhalvåret, när det finns tjäle i marken. Vad kommer att ske om vi skullefå vintrar utan tjäle i marken? En ökad satsning på järnvägen, där man är mereller mindre oberoende av vikten, skulle vara ett bättre alternativ. Med dessa synpunkter står v bakom demotioner som finns i detta betänkande. Men jag yrkar bifall endast tillreservationerna 4, 47, 67, 162 och 171. 5 (): Länge leve stödområdena! Stödområdena skall fortleva, men i en helt nyroll, som stöd fill det övriga svenska samhället i när ekologiska,sociala och kulturella strukturer är i upplösning. Den slutsatsen kan man draefter att ha läst Upp och Ner - vilket passande namn i detta sammanhang. 1 ettnummer av denna flygets tidning finns en ytterst läsvärd artikel, ettsammandrag och slutsatser av en statlig utredning från ERU, expertgruppen förregional utveckling. har redan anknutit till den. Han ser mycketnegativt på den utredningen. I stället skall vi väl försöka se på vad den kanerbjuda. I utredningen konstateras att de medel som satsas på att hålla liv iglesbygden betydligt överstiger kostnaden för samhällslön till samfligapersoner , bosatta inom nuvarande stödområden. Jag skallinte komma med en överväldigande mängd siffror ur denna utredning, men någrabehövs för dem som eventuellt inte läst artikeln. "16procent av stödformernas pengar går till tillfälligt arbetslösa men satta understatens paraply; de som har beredskapsarbete och arbetsmarknadsutbildning. Förde 4 302 personer i som sysselsatts på så sätt satsas 1,3 miljarder- eller . 556 miljoner satsas på 2123tillfälligt arbetslösa, alltså . per tillfälligt arbetslös. 1638personer i sysselsätts av staten till en kostnad av 350 miljoner;således per person. I spenderas 389 miljoner på 810personer; vilket betyder per person och år. Merparten av de 120årliga miljarderna går till att administrera stödet. ERUbildades inom industridepartementet 1985 och gmppen publicerade de första uppseendeväckanderönen 1988. Deras undersökningar (sammanställning av statliga transfereringarräknat per kommun) är de första i sitt slag i västvärlden. arbetar gmppenmed att sammanställa alla transfereringar i det svenska samhället - inom stat,kommun och landsting. De kommer då att få fram exempelvis försäkringssystemetskostnader och alla kommunala bidrag och satsningar MärkUgt nog har det varittyst kring deras arbete." Sålångt citatet ur Upp och Ner-artikeln. Ja, varför reagerar man inte ochdiskuterar, låter sig påverkas och låter stödformerna ändra karaktär? Jag harsjälv påverkats av de talande siffroma så mycket att det har varit ytterstsvårt att ta ställning till alla mofions- och reservationsförslag, som ju går igamla hjulspår, också våra egna med några undantag. Vi tar i samtliga politiskapartier små steg i olika riktningar, vi lagar och lappar för att minska de mestsynliga missförhållandena, men det känns ganska hopplöst. Vi ser hur glesbygdenblir allt glesare trots allt stöd och alla glada tillrop. Hur skall vi kunna ge plats åt all denutvecklingsstyrka, självfillit och självbevarelsedrift, som har präglat storadelar av vår historia? Hur kan vi bereda plats för det egna ansvaret, som mångatalar om, men få visar i handUng, för omhändertagande och vård av människor,kultur och miljö? Jaghar hört ramaskrin från regeringspartiets politiker och också fråncentern, följda av tystnad när ERUs undersökning kommer på tal. Samhällslönvore ju förnedrande, man skulle känna sig arbetslös, som en samhällspa-rasit årefter år. Varför känner vi oss inte lika parasitära av dagens underhåll? Föratt det är mera dolt? Är det det lutherskt tunga arvet med kravet på att viskall arbeta i vårt anletes svett för att vara något värda som gör sig påmint?Den som inte arbetar, han skall inte heller äta. Och arbeta, det betyder attarbeta för lön i reda pengar, eller i varje fall insatta på ett konto. Därspårar vi också föraktet för hemarbetande kvinnor samt för barn, gamla och intefullt arbetsföra. De tjänar inte pengar De tjänar inte ihop några ATP-poäng. Låtoss i framtidsfantasin se på människorna inom stödområdena, där man nu får sinsamhällslön, som ligger på gränsen till miniinkomst. Ligger de på sofflockethelt slött? Få människor skulle reagera så; i alla fall har vi gröna störretilltro till människans verksamhetslust. Vi ser hur de, befriade från delar avförsörjningsplikt arbetar dels med att förbättra den egna ekonomiska situafionen,dels med att göra allt det som vi inte hinner med , men som vi längtarefter att få göra och som det goda livet och framtiden kräver att vi gör. Vikan ägna oss mer åt familjen, åt hantverk och konstnärligt skapande, åt natur-och miljövård, åt uppfinnarverksamhet, civilförsvar, etc. Och vi skulle slippamycket av byråkrati och understödstagaranda. Vipolitiker får naturligtvis jobb med att skapa en ny slags rättvisa, mellan enpersons samhällslön och övrig inkomst, och med att lägga fast stödområdenaseventuellt nya gränser. Kanske bör samhällslönens mottagare uträtta viss fidsarbete, valt inom ett brett register av uppgifter för att det skall kännasmeningsfullt och passande för var och en. Men den uppgiften tror jag inte ärsvårare än dagens fördelningsproblem. Här kan vi aldrig nå full rättvisa, ochdet kostar otroligt mycket, alldeles för mycket, till föga nytta utom föradministratörerna. Det ser vi , när vi får siffrorna så här naket klara. Idénom samhällstjänst har vi gröna grunnat på men låtit vila för att mogna. Jo, ettslags samhällstjänst har vi upprepade gånger föreslagit: En ny form avvärnplikt för både pojkar och flickor, med ett brett utbud av arbeten såsomnämnts . Det skulle göra oss mindre sårbara, mer beredda att klara oss isvåra situationer. Och visst finns det mer i våra framtidsidéer som passar in idet nya mönstret, som skrämmer så många just för att det är nytt. Denskattefria zonen, ökad decentralisering, mer informell ekonomi, högre grad avsjälvförsörjning, varor av hög kvalitet, minskat beroende av biocider,handelsgödsel och andra oljeproduker Exemplen kunde mångldigas. Detger ny tillförsikt när en offentlig utredning stöder vårt arbete för en annanpolitik. IRegionalpolitik för 90-talet är det lätt att hitta reservationer av miljöpartietsom passar in i ERUs nya värld. Den radikalare miljöpolitik som vi efterlyserskulle få en skjuts framåt. Likaså skulle många av storstädemas sociala problemkunna lättas genom att det i "stödområdena" skulle ges möjligheter 1989/90:138 11 juni1990 1989/90:138 attta hand om barn och ungdomar - i lägerskolor, på kurser och sommarlov. i gott arbete.Utflyttningen från glesbygden skulle kanhända bytas till inflyttning, inteminst för kvinnorna, de som saknas i glesbygderna. Städernas ochlandsbygdens skilda värden skulle komma till sin rätt och kunna nyttjas istörre utsträckning när svårigheterna minskar på bägge håll. De utmärktakommunikationsmöjligheter som är under framväxt kommer ytterligare att kunnapåskynda den här utvecklingen. - Önskanom att kunna minska antalet stödformer... - Åtgärder för att öka kvinnors företagande.... - Kravet på att den statliga verksamheten börunderordnas de ekologiska, de regionalpolitiska och de fredspolitiska målen.... - Att generellt erbjuda företagsamheten en sådanmiljö att kreafivitet och nytänkande stimuleras.... - Att betona vikten av åtgärder som främjarutnyttjande av bioenergi.... - Att infrastrukturåtgärderna bör fördelas regionalti stället för centralt.... - Att utveckla den datorstödda utvärderingen avglesbygdsstödet.... Det var några axplock ur betänkandet, inte enbartur reservationer, för att visa det självklara i att det inte ärbara vi som stretar för att göra det bästa av de nya förhållanden somERU-utredningen klargör. Det ligger i tiden, i det undermedvetna. Tillsist vill jag betona att vi står fast vid samtliga våra reservationer i betänkandetAU13, men att vi avstår från att yrka bifall till alla utom följande:reservation 5, 16, 61, 66, 77 och 82. Underdetta anförande övertog andre vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar 6 (): Det här betänkandet är det till omfånget största som arbetsmarknadsutskottetgjort. Det är närmare 700 yrkanden som behandlas i det. Utskottskansliet harhaft ett mycket drygt arbete, för vilket personalen är värd en mycket storuppskattning. Målenför regionalpolitiken är att åstadkomma en balanserad befolkningsutveckling ilandets olika delar och att ge människor tillgång till arbete, service och godmiljö oavsett var de bor. Underde har den regionala utvecklingen kännetecknats av en allmäntförbättrad arbetsmarknad och en balanserad befolkningsutveckling. Kraffigaregionalpolifiska insatser har gjorts för att motverka tendenser fill regionalaobalanser och för att hantera omfattande strukturförändringar Särskildaregionalpolitiska satsningar har gjorts bl.a. i och norraSveriges inland, i Bergslagen samt i och . Dessasatsningar har gjorts utöver de ordinarie regionalpolitiska medlen om ca 2miljarder kronor i form av lokaliseringsstöd och glesbygdsstöd, sänktasocialavgifter och sysselsättningsstöd. Befolkningsminskningen i glesbygden har avstannat. Från1988 har befolkningen ökat i glesbygden. Befolkningsökningen i storstadsområdena beror på andrafaktorer än inflyttning från andra delar av landet. Hög nativitet, lågmortalitet och hög andel invandrare förklarar de plussiffror som finns förstorstäderna. Den gynnsamma utvecklingen på arbetsmarknaden har ocksåkommit glesbygden till del - arbetslösheten har minskat i dessa områden. Detstöd som satsas på glesbygden skapar ungefär 1 500 arbetstillfällen. Den svenska arbetsmarknaden har fungerat mycket bra under1980-talets senare del. Antalet sysselsatta ökade t.ex. med ca 65 000personer. Till skillnad från våra grannländer och andra länder iEuropa har lyckats hålla arbetslösheten nere. En jämförelse mellannågra länders arbetslöshetssiffror ser ut så här står alltså i en klass för sig. Tittar vi på hur arbetslöshetssiffrorna ser ut på olikaplatser och i olika län i landet skall vi se att det finns skillnaderArbetslöshetssiffrorna är med våra mått mätta alltför höga på vissa platser.Men även där står vi oss bra vid en jämförelse med andra länder , som har i särklasshögsta arbetslöshet, hade arbetslösa 1989; det var 455 personer Idagsläget har antalet sjunkit med någon procent. hade 3,arbetslösa 1989 hade arbetslösa 1989 hade arbetslösa 1989 hade1,arbetslösa 1989 hade arbetslösa 1989 Varför har öppet arbetslösa ?Slutsatsen är väl ganska given - den svenska politiken har varit framgångsrik. Därför skall regionalpolitikens övergripande mål stå fast- människor skall, oavsett var de bor i landet, ges tillgång till arbete,service och en god miljö. "Regionalpolitik för 90-talet" betyder enoffensiv satsning på dessa mål, som skall preciseras och utvecklas. Regionalpolitiken kan på flera sätt bidra till tillväxt iekonomin. Genom en effektiv politik kan outnyttjade resurser tas i anspråk. Genom att inriktas på rättvisa, valfrihet och tillväxtskaU regionalpolitiken bidra till att ge människor tillgång till arbete,service och god miljö och fill en balanserad befolkningsutveckling. Det är dock självklart att det inte går att skapa en likavarierad arbetsmarknad i en mindre tätort som i en storstad. Det går hellerinte att erbjuda utbildning på samma sätt på alla platser i landet. Dock skallsägas att vi för- 1989/90:138 11 juni1990 modligen har den störstautbildningsspridningen över landet sett i Europaperspektiv. Den goda miljönser ut på ett annat sätt i norra inland än i , ochinsatserna som behövs för att förbättra miljön varierar. Regionalaproblem finns i olika delar av landet, och de skall åtgärdas genom ensamordnad sektorspolifik och samverkan mellan olika samhällsverksamheter. Ivissa regioner måste regionalpolitiken inriktas på att kompensera för brister iinfrastrukturen, i andra på att stödja industriell utveckling och utflyttningav tjänsteföretag eller en kombinafion av olika typer av åtgärder Regionalpolitiskaåtgärder skall sättas in där de största behoven finns, där de gör bäst nytta.Tillsammans med andra politikområden skall regionalpolitiken skapa enbalanserad utveckling i hela landet. - Efter de linjer som vi från socialdemokraternassida drar upp flyttas besluten närmare människorna. Länens roll iregionalpolitiken ökar. - Det regionalpolitiska stödet koncentreras fill deområden som har störst behov. Stödområdet minskar I stället för att somtidigare ha tre stödområden kommer vi i fortsättningen att ha två. - Olika politikområden skall samverka för attförverkliga de regionalpolitiska målen. Verk och myndigheter skall redovisahur man lever upp till sina regionalpolitiska mål. Länsstyrelserna får störremöjligheter att samordna statlig service. - Antalet stödformer minskar Länsstyrelserna kommeratt kunna använda sina anslag fritt mellan projektmedel, glesbygdsstöd,lokaliserings- och utvecklingsbidrag. Förenklade regler underlättar arbetetför såväl företag som,myndigheter - Större vikt läggs på allmänna förutsättningar förnäringslivsutveckling. En rejäl satsning görs för att förbättra infrastmktureni stödområdena. Exempelvis görs insatser för att förstärka utbildning,forskning och kultur för att samordna trafik, underlätta kvinnors företagandeoch utveckla turismen. - De regionalpolitiska anslagen föreslås öka med353 milj.kr. i jämförelse med nuvarande budgetår. Sammantaget innebär "Regionalpolifik för90-talet" den största satsning som någonsin gjorts på regionalpolifik. Hur ställer sig övrigariksdagspartier till detta? Vihar kunnat konstatera att uppfattningarna om den nya regionalpolitikenvarierar Men det är egentligen bara som helt ställer sig vid sidan om.Man isolerar sig. Viförespråker en offensiv satsning där regionalpolifiska åtgärder skall sättasin där de största behoven finns och där de gör bäst nytta. Stödåtgärderna skallmed andra ord koncentreras och förstärkas. Centernsvarar med att föreslå att tidigare stödområden skall behållas och kompletterasmed fler områden. Skall resurserna spridas på större områden, blir stödetmeningslöst. Detta har alla andra insett, men inte . agerandeär därför inte trovärdigt. "Mer åt alla" är linje. Centernshållning i regionalpolitiken är upplagd för de presskonferenser som genomförtsi alla län, knappast för en allvarligt menad praktisk politik. När man läsercenterreservationerna går tankarna till valslogan, 400 000 nya jobb.Vi vet vad som hände - arbetslösheten steg, jobben minskade. Vi vet också attdet krävdes en socialdemokrafisk polifik för att klara målsättningen 400 000nya arbeten. De svagaste delarna av landet skulle drabbas av utspridningav de regionalpoUfiska insatserna. Att inte har dragit den slutsatsenav sitt handlande är anmärkningsvärt. Miljöpartietanser att vi har så pass gott om pengar här i landet att vi kan sänka desociala avgifterna med hela Det är minsann ingen dåligsumma. Folkpartiethar i sin partimofion föreslagit att den gamla stödområdesindelningen skallligga kvar Regeringens argumentation är inte "fullgod" för attmotivera en förändring, hävdas det. Man undrar vilka argument som saknas.Eller är detta bara ett bekvämt sätt att slippa ta ställning till en minskningav stödområdena? Folkpartietefterlyser en ny utredning som skall komma med ett nytt förslag! "Attvilja men inte kunna" passar ganska bra in på argumentationi denna fråga. Borgerligaföreträdare hävdar gärna och ofta att allt som fungerar dåligt i samhället ärsocialdemokraternas fel. Vpk, eller kanske det nu heter vp, har en annanvariant, nämligen att skylla på väridskapitalismen. säger i sinreservation: "Samhällsutvecklingen i de kapitaUstiska länderna präglasalltmer av världskapitalismens ändrade villkor. Kapitalets transnationaliseringskapar maktcentra som är oberoende av nations- och parlamentsgränser Ekonominpräglas alltmer av privata jätteimperiers behov av nya marknader och större vinster"Det här skulle alltså vara "Förutsättningarna och riktlinjerna förregionalpolitiken." Man kan bara sucka. Är detta skrivet 1990? Alternafivet fill den svenska ekonomiska polifiken somvänsterpartiet förordat har på något sätt, tycker jag mig märka, brakat samman. Vi har en reservation fogad till betänkandet. Alla de andra partiernasföreträdare gjorde ett ganska stort nummer av den. Jag rekommenderar enytterligare läsning av denna välskrivna reservation. Övriga partier hänger sigåt en ganska demonstration. Behövs det mer pengar till länsanslagetkommer narturligvis regeringen tillbaka till med sina önskemål och vikan pröva regeringens argument. Detär precis vad vi gjorde bara för . 1 propositionen om anslagpå tilläggsbudget II fanns 80 milj.kr. Krångligare än så ärdet inte. Visst har både regering och riksdag större möjhgheter att bedömabehoven när man vet hur konjunkturen ser ut. Densocialdemokratiska uppfattningen borde vara den enda rimliga för utskottetsdel. Ett enigt utskott beslutade att föreslå riksdagsrevisorernaatt de, som lämplig granskningsuppgift, borde göra en uppföljning avlänsanslaget. Förslaget kom från , och hela utskottet instämde,inkl. Vore det inte förnuftigt att invänta revisorernas utvärderinginnan ytterligare miljoner plussas på? Vad menade för resten ,genom Högmark, med sitt förslag om revison av länsanslaget? Ökning av länsanslagetförespråkar dessutom, innan vi vet 1989/90:138 11 juni1990 vilka behoven kommer attvara. I sanning ett märkligt agerande från ett parti som säger sig förespråkasparsamhet med statens medel! Det finns, herr talman, flera skäl att höja påögonbrynen över ställningstagande i årets upplaga av detregionalpolitiska betänkandet. Förövrigt trodde tydligen att han deltog i eninterpel-lafionsdebatt. Alla hans frågor gick till statsrådet. Mycket litet avhans tal handlade om det regionalpolitiska betänkandet, och jag kan nog förståvarför. Idet här ärendet är lika avvisande mot företagsstödet som förr omåren. Investeringsstöd skall helst inte förekomma utom i inland ochdär bara i form av s.k. riksgarantilån. Lokäliseringsbidragen, som vi nu harhaft , vill avskaffa helt och håUet. Sysselsättningsbidragskall ges restriktivt, heter det i den moderata partimofionen. Och visst ärmoderaterna restriktiva. Sysselsättningsbidraget skall koncentreras tillstödområde 1, dvs. till inland, och dessutom halveras fill beloppet. Iutskottet har vi enat oss om att föreslå att några kommuner utöver regeringensförslag skall inplaceras i stödområde 2.1 utskottets diskussioner deltogmoderaterna med påtagligt intresse. Men med uppläggning avregionalpolitiken skulle utskottets initiativ inte vara till någon störreglädje i de kommuner i och som det gäller. Inplaceringenskulle bli en tom gest. Det kan vara värt att tänka på i de berörda kommunerna. Länsanslaget är av stor vikt för den regionala utvecklingen. Men andrainsatser krävs också. Samtliga politikområden eller sektorer skall samverka förde regionalpolitiska målen och ta ett större regionalpolitiskt ansvar. kommer att gynnas av detta. 82 milj.kr satsas därför näringslivsutveckling, teknikspridning, arbetsmarknadspolitik, utbildningoch kultur Enkraftig satsning skall också göras för att förstärka infrastrukturen istödområdena. Insatser skall bl.a. kunna göras för att förstärka utbildning,forskning och kultur samt för att samordna trafik, underlätta kvinnors företagandeoch utveckla turismen. Sammanfattningsvis: Regionalpolitik för 90-talet är en regionalpolifikför framtiden, en offensiv satsning inriktad på rättvisa, valfrihet ochtillväxt som syftar till att ge människor tillgång till arbete, service och godmiljö var de än bor i landet och en balanserad befolkningsutveckling. Jagyrkar bifall till reservationerna nr 88 och 91 och i övrigt till arbetsmarknadsutskottetshemställan i betänkande nr 13. AnL 7 ()replik: är den mest fantastiske utskottsordförande som jag känner.Han går här upp i talarstolen i ett stort angrepp och säger att centerparfiethar vidgat regeringens stödområde. Sedan säger han att det är inte ett duggtrovärdigt. Jag frågar mig: Läser talen, innan han håller dem? Om han gjort det, bordedet ha klickat fill i bakskallen litet grand. som höst, för 8-9månader sedan, stod bakom ett förslag i den regionalpolitiskautredningen, där hela Bergslagen var stödområdes-placerat, likaså sydöstraSverige, . Vemär det som saknar trovärdighet? Är det centerparfiet eller ? Somjag ser det, är det som totalt saknar trovärdighet. Utredningensförslag på dessa punkter är dessutom uppskattat av alla parfivänneri de berörda kommunerna, som han nu föraktfullt sopar bort. Det ärcenterpartiet som har följt upp den regionalpolitiska utredningens förslag. Sedanhar i och för sig rätt när han säger att vi är annorlunda. Vi tarfilosofin om att hela landet skallutvecklas med stort allvar Och varför görvi-det?