prot · GD0911 · 1989-12-31 00:00:00 — Jag uppmanar att närmarestudera statistiken och därefter komma med konkreta förslag till ytterligareåtgärder som kan främja säkerheten i våra anstalter Jag skulle välkomna dentypen av konstruktiva förslag som baseras på faktisk kunskap om förhållandena. INGBRITTIRHAMMAR (c); Prot. Jag skall kanske förtydliga min fråga om hursäkra rege- ringen anser att anstalterna bör vara urrymningssynpunkt. Enligt uttalande om det nu är korrektåtergivet i pressen; vi vet att pressens uppgifter ibland kan vara felaktiga -får fängelserna inte vara alltför rymningssäkra, eftersom det då uppstår enrisk för att brottslingarna tar gisslan, och detta innebären fara förkriminalvårdens personal. Ärdetta rätt väg att gå för att skyddakriminalvårdens personal? Och är det rätt väg att gå i fråga om brottslingarsmöjlighet att kunna ge sig av? Jag tog i mitt tidigare inlägg inte upp ett annat områdesom jag skulle vilja ha upplysningar om, nämligen frågan om de brottslingar somär dömda till vård och avviker det gäller både de brottslingar som är dömdatill sluten psykiatrisk vård och dem som vårdas på § 12-hem. Det har visat sigatt det bland dessa fångar sker i genomsnitt en rymning , och iblandupp till två . Är detta acceptabelt? Justitieministern sade i sitt andra inläggatt statistiken säger att antalet rymningar har minskat. Jag vill frågajustitieministern; Har Per , byråchef i , fel?Jag tänker inte upprepa de siffror som jag tidigare redovisade. Men jag undrar;Vad är det för siffror justitieministern har, som skulle bekräfta hennespåstående att antalet rymningar har minskat? Antalet har uppenbarligen,åtminstone i fråga om grova brottslingar, ökat. Detta är, som justitieministern säger, allvarliga frågor.Det är vi uppenbarligen överens om. Två polismän ligger svårt skadade. Faranär inte över för dem. Detta hade aldrig behövt hända om det inte hade funnitsen slapphet i övervakningssystemet. Det beror enligt min mening inte påpersonalen utan på bristande säkerhet i själva systemet. Det har regeringenännu inte gjort någonting verkningsfullt åt. Jag noterar att inte sägernågonting om de åtgärder som jag redovisade i mitt svar, nämligen de åtgärdersom och den arbetsgrupp som har tillsatts, efternoggrann genomgång av säkerhetsåtgärderna har föreslagit. Jag tolkar detta somett erkännande av att det är väl genomtänkta och goda åtgärder. sig däremot förvånat över att det inte nu skall vidtas åtgärder föratt förhindra rymningarna. Men anledningen till detta är ju att det vidtas ettoerhört stort antal åtgärder. Det är ganska exakt ställdesamma fråga till mig som den han ställer . Den siffra som han nämner - 228 - motsvarades då av siffran 270. Detta är en minskning , . Det borde väl åtminstone vara uppmuntrande. Men den siffran är inte särskilt intressant, den siffran talar om hur många som vid punkt befinner sig på fri fot. Den intressanta siffran är möjligtvis antalet grova brottslingar på fri fot; då var den siffran 51 personer, numera är den 48, sedan tre har gripits av polisen. Det är denna siffra som är den 87 1989/90:11intressanta. Men då skall man också veta att en av dessa brottslingar rymde 17oktober 1989 för så länge sedan som 1972. Flertalet av dessa personer haralltså varit på rymmen även då den borgerliga regeringen satt vidmakten. Antalet rymningar har sedan den tid då den borgerliga regeringen sattvid makten minskat med en tredjedel. Det gläder mig att de åtgärder vi har vidtagitändå har haft en viss effekt. INGBRITTIRHAMMAR (c): Jag noterar att justitieministern inte besvarade min fråga huruvidaman skall acceptera en viss möjlighet för brottslingar att rymma från fängelseför att undvika att brottslingar i stället tar gisslan. Jag tycker att detta ären allvarlig fråga, som behöver ett svar och ett förtydligande, också vadgäller vilken inriktning man bör ha på anstalterna. Närdet gäller permissioner har ställt krav på restriktivitet i fråga ompermissioner för alla som är dömda till fängelse . Oberoende av hurmånga brott som begås i samband med permissioner och i samband med att manavviker vid permissioner så ser vi vålds- och rånbrott som lika allvarliga somt.ex. GÖTHEKNUTSON (m): Jag tackar justitieministern för hennes repliker och för att hon nupresenterade siffror. Det finns minst två olika slags siffror; Antaletrymningar och antalet rymlingar på fri fot. Sedan kan man -så som kriminalvårdsstyrelsenockså gör - dela upp rymlingarna i grova brottslingar resp. övriga. Det jag sersom mest allvarligt - och detsamma gäller nog för allmänheten - är de siffrorsom presenterades av Per , byråchefen, som jag hänvisade till.Dessa siffror visar inte på någon minskning i antalet rymningar. Varjerymning är ju ett misslyckande. ställde tidigare en frågaangående uttalande om att man helt enkelt inte skall ha alldelesrymningssäkra fängelser. Detta uttalande är alldeles säkert korrekt, eftersomdet har förekommit i en tidskrift innan det senare kom med i . Dettauttalande är mycket anmärkningsvärt, lika anmärkningsvärt som att loan Ursutöver huvud taget kunde fiy genom en springa som inte är möjlig att ta sigigenom ens för ett mindre djur. Som svar på den fråga ställde tidigare om personerdömda till vård av olika slag och om dessa personers rymningar fråninstitutioner, vill jag hänvisa till det svar som socialministern gav på enliknande fråga här i kammaren . Närdet gäller frågan om hur rymningssäkert man skall göra ett fängelse, ställt iförhållande till risken för personalen, anser jag det vara en mycket angelägenuppgift för chefen för kriminalvårdsverket att, när åtgärder vidtas för atthindra rymningar från att ske, även i det sammanhanget beakta personalenssäkerhet. Detta är en oerhört angelägen uppgift. Längre än så kan jag inte gå imitt svar på den frågan. intresseradesig för siffror och undrade vad det var för siff- ror jag åberopade. De ärtagna från statistik från Prot. 1989/90:11 den 11oktober 1989. Det sägs där att /88 rymde från slutna 17 oktober1989 riksanstalter 59 personer, medan motsvarande siffra för förra budgetåretär 50. Det var bara detta jag konstaterade. INGBRITTIRHAMMAR (c): Jag finner det väldigt anmärkningsvärt att vi inte får ett klart beskedom huruvida det verkligen kan vara rätt att ge möjligheter till rymning föratt skydda personalen. Måste man inte för att skydda personalen gå fram på ettannat sätt än att se till att det finns kryphål, som fångarna kan använda föratt ta sig ut och ge sig i väg från anstalterna? Jag är förvånad över att viinte får ett klarläggande på den punkten. Närdet gäller alla dem som är på fri fot av dem som är dömda till vård hänvisarjustitieministern till ett tidigare svar. Jag är ledsen, men jag hinner inteläsa igenom alla snabbprotokoll. Därför skulle jag vilja ha ett svar på frågan:Är det verkligen acceptabelt att, av alla dem som är dömda till vård, en tilltvå personer rymmer från anstalterna? GÖTHEKNUTSON (m); När det gäller siffrorna kan vi återigen konstatera att det finnsytterligare grupperingar, nämligen avvikelser vid permission resp. rymningarfrån anstalter. Statsrådettog upp något som har förekommit här och där i debatten som ett argument föratt inte göra anstalterna rymningssäkra, nämligen att personalen skulleutsättas för risker på det sättet. Men visst har vi i råd med så passmycket kriminalvårdspersonal när det är fråga om personer som de nu aktuella,att vi inte skall riskera polismäns och andra människors liv. Det får inte varaen sådan brist på personal i fängelser att detta blir en ursäkt för attfångarna skulle ta gisslan. Hur skulle fångarna för övrigt ta gisslan,statsrådet, om de inte får in vapen i fängelserna? Hur skall vapen kunna kommain i ett fängelse om det inte föreligger en slapphet? Jag noterar att uppenbarligen är nöjd med det besked somjag har givit om vilka åtgärder som kriminalvårdsverket vidtar för attsäkerställa att rymningar försvåras. INGBRITTIRHAMMAR (c): Jag vill återanknyta till det som justitieministern nämnde om att manskall ha en viss möjUghet att lämna anstalterna med tanke på risken förpersonalen att bli tagen som gisslan. Det är inte riskfritt att bli tagen somgisslan. Det vore ytterst allvarligt att som kriminalvårdspersonal bli tagensom gisslan. Det kan vi inte acceptera, men andra skyddsåtgärder måste vidtagasän att öka flyktmöjligheterna för brottslingar. GÖTHEKNUTSON (m); Jag är naturligtvis utomordentligt nöjd om jag - liksom svenska folket - får klart för mig att vi har en justitieminister som tänker 89 göraprecis allt som göras kan för att vi skall kunna leva säkrare och för att intedet här som vi sett flera exempel på skall inträffa på nytt. Detta är djuptallvarligt och de två svårt skadade polismännens öde skall vi inte glömma närvi diskuterar kriminalpolitik. Vidare vill jag gratulera statsrådet till varje noteringav ett minskande antal rymningar. Dess värre ligger dessa på en alltför högnivå och tyvärr måste jag upprepa de skrämmande siffror som här fanns återgivnai tidningen . Överläggningen var härmed avslutad. 45 § Svar på fråga 1989/90:104 om en parlamentariskutredning om rättssystemet har frågat mig om jag delarhans uppfattning att det behövs en bred pariamentarisk utredning omrättsväsendet i syfte att återupprätta förtroendet för den svenska rättsstaten. fråga innehåller flera svepande påståendenom vårt rättsväsende, som jag inte ser någon anledning att bemöta här. Däremotvill jag säga att jag - till skillnad från - anser att allmänhetenhar anledning att hysa ett stort förtroende för vårt rättsväsende. Vi har etträttsväsende som fungenrar väl, även sett i ett internationellt perspektiv.Självfallet blossar det då och då upp en debatt, som ofta har sin utgångspunkti något enskilt uppmärksammat fall. Det är naturligt med den öppna och kritiskaattityd som medborgarna kan inta i ett rättssamhälle som vårt. Lika naturligtär det också att, då det visar sig föreligga ett verkligt problem, dettaangrips genom lagstiftning, utbildning, omorganisation eller på annat sätt. Detär ett led i regeringens ansvar för rättsväsendet. Mitt svar till äralltså att det inte behövs någon bred parlamentarisk utredning av det slag somKent efterlyser. Däremot är det viktigt att fortsätta allt det arbetesom kontinuerligt bedrivs för att förbättra och stärka rättssystemet ochrättsväsendets institutioner. KENTLUNDGREN (mp): Jag tackar för svaret. Jag hade inte någotannat val än att ta till svepande formuleringar när jag ställde min fråga.Reglerna är ju sådana att man inte skall la upp och tala om enskilda fall idetta forum. Men justitieministern får gärna komma till kansliunder , så kan vi i så fall litet mer informellt tala vidare omsaken. Min erfarenhet av näringslivet - jag arbetar med bl.a.organisationer och flödesanalyser - säger mig att när man har hållit påtillräckligt länge med att lappa och laga behövs det då och då ett övergripandegrepp och en översyn, och det gäller egentligen för all verksamhet som har medbeslutsgångar och människohantering att göra. Jag anser alltså atträttsväsendet inte fungerar bra, men jag konstaterar bara - jag räknar med attockså den här gången få ett ganska kort svar - att eftersom justitieministernanser att det fungerar. har jaginte mycket val. Till de människor som skriver till mig och beklagar sig fårjag således svara att justitieministern har sagt att vi har ett bra rättssystemi det här landet. Ja, vi har ett bra rättssystem i vårt land.Men detta innebär inte att allting är problemfritt. Tvärtom, vi arbetaroförtrutet för att förbättra de regler som gäller i vårt samhälle och deinstitutioner som har att hantera regelsystemet. Låt mig bara nämna en del av de områden som upp som exempel på förhållanden som inte fungerar bra. Det handlar om polisens möjligheter att ingripa motbrottslig verksamhet. I fråga om polisens arbete har det skett en deldecentralisering av organisationen. beslutar de enskildapolisdistrikten i större utsträckning. Det pågår oavbrutet ett kontinuerligtarbete som syftar till att utveckla polisens arbetsmetoder. Det pågår enoavbruten diskussion om polisens resurser och sättet att använda dessa. Dendiskussionen måste fortsätta. Vi har nyahäktningsregler som trädde i kraft . De håller på att utvärderas avdomstolsverket tillsammans med riksåklagaren och . Inomkort förväntas de överlämna resultatet av denna utvärdering tilljustitiedepartementet. Då får vi se vilka förändringar detta kan föranleda. nämnde vidare halvtidsfrigivning. Fängelsestraffkommitténhar föreslagit en återgång till villkorlig frigivning efter två tredjedelar avstrafftiden. Förslaget övervägs nu inom . nämnde också behandlingen av psykiskt stördalagöverträdare. Även där pågår ett lagstiftningsarbete. När det gäller bevakning av anstalter och rättspsykiatrikan jag hänvisa till den debatt som fördes med anledning av frågor somrörde rymningar. Samtliga de frågor som nämner är föremål påett eller annat sätt för överväganden, utredningar och lagförändringar. Såkommer det att vara också . Men varje konkret förslag tillytterligare förbättringar från vilket parti det vara månde tar jag emot medstor tacksamhet och lyhördhet. Jag tackar för denna redovisning. Jag ärmedveten om att mycket pågår. Min erfarenhet säger mig att vad det här handlarom är att se frågan i ett helhetsperspektiv, att ha ett helhetsgrepp och att fåin varje sak på sin plats. Utgångspunkter för detta är ju att diskutera dentotala funktionen. Vad vill vi med rättssystemet? Vill vi förvara folk? Villvi skydda sam-hällsmedborgarna från folk som är ute på fariiga vägar, ellervill vi rehabilitera dessa människor? Jag anser att helhetssynen på vår människobehandlingär väl värd ett helhetsgrepp och en total översyn. Överläggningen var härmed avslutad. 46 § Svar på fråga 1989/90:30 om upprustning avvästkustbanan har frågat mig omregeringen är beredd att påskynda upprustningen av med dubbelspåroch planskilda eller bevakade korsningar. Det finns ett betydande behov av modernisering ochanpassning av järnvägsnätet till dagens resandeströmmar. Ett av de mestangelägna projekten är fortsatt kapacitetsutbyggnad på . Utöver det ordinarie anslaget för banverketsnyinvesteringar, har förklarat sig beredd att anslå särskilda medelför dubbelspårutbyggnad på . Under förutsättning att lokala ochregionala intressenter svarar för en del av kostnaderna, kommer dessa medel attutnyttjas för sträckan . Arbetet med att försöka samordnaolika intressenter vad gäller denna finansiering pågår . Även om järnvägen är ett av de mest trafiksäkratransportmedlen är målsättningen givetvis att successivt förbättra säkerheten.Plankorsningen mellan väg och järnväg är ett allvarligit säkerhetsproblem ochi år satsas ca 180 milj. kr. för att bygga bort plankorsningar eller förstärkasäkerheten i befintliga korsningar. En annan viktig del i säkerhetsarbetet äratt genom information öka trafikanternas respekt för järnvägsövergångarna. Jag anser att det är utomordentligt angeläget att, inomramen för och anslag, åtgärder för ökad säkerhet ges högprioritet. MARGARETAFOGELBERG (fp); Jag tackar statsrådet för svaret, fast minfråga egentligen gällde om regeringen var beredd att påskynda upprustningen avvästkustbanan. Frågan om denna järnväg har stötts och blötts under såmånga år att det inte är särskilt konstigt om hallänningar och andra börjartycka att vi politiker är opålitliga. Vem skall man egentligen tro på? Kan manlita på , som har förutsatt attvästkustbanan byggs färdig utan dröjsmål? Kan man lita på SJ, som har uttalatatt det är angeläget att utbyggnaden fortsätter i ökad takt? Kan vi lita påbanverket, som givit högsta prioritet åt dubbelspåret mellan ochVeinge, eller kan man tro på statsrådet självt som faktiskt har sagt att handelar uppfattning? Varför går det så långsamt när villigheten påalla håll tycks vara så stor? Människor accepterar inte längre att regeringen skjuteröver ansvaret på , eftersom inte anser att anslagen ärtillräckliga. Jag kan inte acceptera att moderater och socialdemokrater harfått gehör här i kammaren för ett minst sagt skamligt förslag om att låtakommuner utmed banan bekosta en del av järnvägen. Samma riksdagsmajoritet harfaktiskt varitmed och bestämt att staten skall stå för stomjärnvägarna. Det ärbara regeringen som kan förse med resurser. Eftersom min fråga gällde om regeringen är beredd attpåskynda det här arbetet, vill jag gärna veta om kommunikationsministern harför avsikt att över huvudtaget göra något för att problemet med i sin helhet skall få enlösning. Jag tycker att inlägg ärutomordentligt förvånande. har beslutat om anslagen för innevarandebudgetår. Det måste vara väl medveten om. har nuatt arbeta inom den ramen. Regeringen bör lämpligen inte gå in mitt underpågående budgetår och göra omprioriteringar. har gjort en beställning och beslutat att anslåextra medel för att utbyggnaden av dubbelspår på skall kunnafortsätta utan avbrott. Det påslag som gjordes när man avsatte 65 milj. kr. ochutlovade ytterligare 70 milj. kr. till 1990/91 innebar i och för sig ettpåskyndande. ledamöter ansåg däremot att 50 miljoner skulleanvisas. Anslagen är villkorade på så sätt attkommunerna skall ställa upp med en hel del pengar. Jag är faktiskt beredd attanvända ordet utpressning i sammanhanget, eftersom det var fråga om det. Jaghävdar fortfarande att stomjärnvägen är statens angelägenhet. Den skall maninte behöva lägga på kommunerna. Statsrådet sade i sitt svar att järnvägen är etttrafiksäkert transportmedel. Jag tycker att det skulle vara utomordentligtolyckligt om t.ex. en fast förbindelse över skulle stå färdig föredubbelspåret på . När det långväga transporterandet av godsdefinitivt har anpassat sig efter landsvägstransporter lär det bli mycket svårtatt motivera till en övergång till järnväg. Vi får då fortsätta att leva medolyckor och miljöstörningar på . Överläggningenvar härmed avslutad. 47 §Svar på frågorna 1989/90:37 och 76 om flygtrafikledningen och har frågatmig vad jag avser att göra med anledning av luftfartsverkets beslut attomstrukturera flygtrafikledningen och minska antalet ledningscentraler från tretill två, med placering i och . Jag besvarar nu frågorna i ettsammanhang. har det övergripande ansvaret för attflygtrafikledningen i bedrivs på ett så rationellt och förflygsäkerheten tillfredsställande sätt som möjligt. Frågan omledningscentralernas placering ligger inom ramen för detta ansvar. Det nämnda beslutet om de s.k. områdescentralernasframtida antal och placering är endast preliminärt. Ärendet kommer senare attytterligare behandlas av luftfartsverkets styrelse. Det bör också noteras atteventuella förändringar i organisationen beräknas komma i fråga först . Jag vill också erinra om att den regionalpolitiska kommittén harberört frågan omledningscentralernas placering i sitt betänkande, som är föremål förremissbehandling. Mot denna bakgrund är jag nu inte beredd att vidta någrasärskilda åtgärder i frågan. Tack för svaret, . Det finnsett par nyckelord i svaret, som jag gärna vill ta fasta på. Det gäller attbeslutet endast är preliminärt, att förändringar skall ske först och att den regionalpolitiska kommittén har berört frågan. Eftersom beslutet endast är preliminärt, finns det hoppoch möjligheter att även statsrådet uttrycker en värdering, åtminstone iregionalpolitiskt sammanhang. Om vi nu driver en kampanj på temat att helaSverige skall leva. kan det inte vara vettigt att omorganisera och flytta frånen region till-en annan inom den överetablerade sfären i . Förändringar skall ske tidigast , men oronfinns . finns det 150 flygledare på . 20 av dem har redan sökttjänstledigt för studier. Genomsnittsåldern bland dessa 150 är . Om deinte vill flytta med, utan själva vill ta initiativ till en förändring av sinyrkestillhörighet måste de göra det , och det gör de också. Ett annat argument gäller ekonomin. Luftfartsverketsstyrelse har fått se på flera förslag. De har valt ett förslag som blir 225milj. dyrare än andra föreliggande förslag. Förutom dessa 150 på kan vi säga att det finns enbrist i hela på 100 flygledare. löses det eftersom man harutbildning vid och lärarna går in och täcker bristen. Om man flyttarflygledningen kommer utbildningen inte längre att finnas kvar vid . Dåkommer ytterligare människor att beröras, utöver de 150 som det preliminärabeslutet omfattar. ANITAJÖNSSON (s): Jag vill först tacka statsrådet för svaret påmin fråga. Jag är fullt medveten om att statsrådet har få möjligheter att ageradirekt i det här ärendet. Det är ändock viktigt att vi ifrån denna talarstolpåtalar när vi finner att de statliga myndigheterna inte följer deregionalpolitiska mål som vi har ställt upp i . I svaret tar statsrådet upp att det finnsen regional kommitté som arbetar. Av den anledningen tycker jag att det ärmycket viktigt att man väntar med beslutet. Det vore olyckligt att föregripaden regionalpolitiska kommitténs arbete. Jag har haft möjlighet att ta del av många av dehandlingar som har legat till grund för beslutet. Många frågeställningar ärmycket oklara. Verkställandet av beslutet beträffande de treflygledarcentralerna Hgger långt fram i tiden. Jag kan inte låta bli attfundera över det logiska i att omlokalisera en stor mängd människor till enregion, som man av regionalpolitiska skäl härifrån strävar att flytta utverksamheter ifrån. Det mest relevanta hade i stället varit - med tanke påkritiken mot de ekonomiska beräkningarna i beslutsunderlaget och andra brister- att man hade väntat med beslutet. Länsstyrelseni har agerat och skickat i väg en tjänsteskrivelse, där manpåtalar att det från beredskapssynpunkt är viktigt att kontrollcentralenbehålls på , eftersom personalen är krigsplacerad i söder. Vid en mobiliseringmåste man snabbt inställa sig för att höja beredskapen. Flygledningscentralenpå arbetar dessutom i stor utsträckning med militär verksamhet. Minförhoppning är alltså att man väntar med beslutet. Jag har förståelse för de regionalpolitiskareaktioner som kommer till uttryck genom och ochfrån många andra håll. Jag vill än en gång betona att det beslut som har fattatsi luftfartsverket är preliminärt. vill att jag nu skall gå in ibeslutsprocessen och uttala en ståndpunkt. vet jag att jag redan har blivitanmäld till för påstått ministerstyre, och jag avserinte att ge ytterligare näring åt sådana misstankar och anklagelser. Låt mig bara upplysningsvis säga att Arlandacentralen medför närvarande ca 210 personer är den största av de tre områdescentralerna.Nuvarande personalstyrka vid är 165 personer. Av dessa tillhör 25 personertornet och administrationen, som inte berörs av omstruktureringen. Jag vill ocksåbetona att flygledarskolan i är helt utanför denna diskussion, har beräknat att totalt 81 personer kommeratt behövas för flygledning på efter en eventuell omstrukturering. Dåskall man observera att eventuellt tillkommande behov på grund av trafikökninginte är inräknade. Dessa uppgifter lämnar jag bara upplysningsvis. Det innebäringet personligt ställningstagande i denna fråga. TREDJE VICE TALMANNEN; Jag vill passa på och meddela att den automatiskatidtagningen inte fungerar. Ni får lita på min handdrivna tidtagning. Det vore mig mycket fjärran att försöka lockaGeorg att säga något som kan föranleda en anmälan tillkonstitutionsutskottet. Men nog finns det ändå möjligheter att uttala envärdering när det gäller synen på regionalpolitik och leva. Kampanjen skall ju även tolkas av luftfartsverkets styrelse. Jagkan inte tänka mig att det är ministerstyre. När det gäller flygledningscentralerna i och påSturup är de lika stora. Centralerna gör lika mycket arbete, även om det ärolika antal personer anställda. Lika väl som har tillgång tillunderlag, har även jag talat med människor på . Man säger där att detinte är möjligt att genomdriva en bra och fullständig flygiedarutbildning, omman inte har tillgång till en flygledningscentral som har hela spektrumet avtjänster. ANITAJÖNSSON (s); De personalpolitiska konsekvenserna finnstyvärr inte alls belysta i denna utredning, och det finns inga kostnadskalkylerför de sociala konsekvenser som kan uppstå om människorna flyttas.