prot · GD09138 · 1989-12-31 00:00:00 — Risk föreligger att det blir så mycket billigare att turista iandra länder, att den svenska näringen får oöverstigliga svårigheter att varakvar och utvecklas. Detta drabbar framför aUt inlandet och övrig glesbygd. Enförtida avveckling av kärnkraften kommer, om den genomförs, att allvarligthota sysselsättning i och utveckling av den norrländska landsbygden. Elprisernakommer att stiga kanske Brist på el är under kalla vintermånaderoch med toppförbrukning ett faktum Övergång från el till andrabränslen för bl.a. bostäder blir ytterst kostsam. Detnäringsliv som är mest beroende av el i sin produktion ligger nästan utanundantag i de norrländska bygderna. Dessa företag tvingas läggas ned ellerflytta utomlands - vilket redan har skett i ett antal fall - för en så kraftighöjning av elpriset klarar inte producenterna. Dessa norrländska bygder med lågsysselsättningsgrad kommer att drabbas alldeles särskilt hårt. Entredubblering av elpriset kommer att innebära att de boende i framför alltNorrland kommer att drabbas särskilt hårt med tanke på klimat, mörker ochavstånd. Blir, , en sådan här prissättning en hjälp för boende iglesbygden? Den fördasocialdemokratiska familjepolitiken är i allra 1989/90:138 11 juni1990 1989/90:138 11 juni1990 högsta grad orättvis. Desom bor i tätort eller stad har ofta möjlighet att få sina barn på dagis. Desom är boende på landsbygden erbjuds inte plats i samma omfattning. Dettainnebär att den som får dagisplats till sina barn får av samhället ensubvenfion om ca per plats och år, medan den som inte får sådanplats helt går miste om denna ekonomiska hjälp. Landsbygdsfamiljer missgynnassåledes ofta och tvingas dessutom att själva bekosta sin barnomsorg. De betalarsin barnomsorg två gånger Orättvisornavisas även genom att statistiken pekar på att landsbygdskommunerna betalar inmycket mer i barnomsorgsavgift än de får. Överskottet går till att betalabarnomsorgen i storstadsområdena. Är detta, , rättvisa? Somboende på landsbygden tvingas vi som gamla ofta flytta in till en insti-tufionav något slag, ofta bort från våra anhöriga. I vissa kommuner saknas heltenkelt människor i den sociala . Avreglering och flexibilitet kundeändra på det nuvarande systemet. Även i detta avseende drabbas landsbygden. Densocialdemokratiska centraliseringspolitiken har under alla år lett till attlandsbygden hamnat i kläm. Landsbygden har på oUka sätt kommit att utarmas.Butikerna har lagts ned, bensinstationer och serviceverkstäder likaså.Skattesystemets utformning har gjort det allt svårare för de mindre företagenpå landsbygden att leva vidare. Polis, försäkringskassor och brandförsvar harflyttat in till centralorten. Apotek och post har lagts ned. Det har med andraord blivit svårare att leva på den landsbygd som människor inte gärna lämnarOfta tas det steget när även skolan läggs ned. Utbildning saknas ofta igymnasieskolan i hemkommunen. Alltför ofta tvingas barnen bo borta veckor isträck. Itakt med allt detta har den kollekfiva trafiken försämrats. Det har blivitglesare mellan bussturerna. Tågen stannar inte längre som . Bilen som mantidigare kunnat lita till, och för all del fortfarande litar till, börjar blialltför kostsam. Pendlingen håller på att omöjliggöras. Dennamin kritiska granskning av utvecklingen på landsbygden delas även, hör ochhäpna, av stora delar inom socialdemokratin. För att visa detta mitt påståendevill jag redovisa några av de kritiska uppfattningar från de socialdemokratiskaledamöterna i glesbygdsdelegationen mot den egna förda polifiken som redovisatsi delegationens program : Behåll kvittningsrättenför småföretagen. Delegationen ställer sigtveksam fill att skogsvårdsavgiften skall behållas. Nya modeller förbarnomsorg på landsbygden är ett måste. Sänkta arbetsgivaravgifteri all näringsverksamhet i inlandet. Kompensera för höjdadrivmedelspriser i glesbygd. Full kvittning avinkomster mot underskott i annan förvärvskälla. Undanröj orättvisorna föregenföretagares egenavgifter Mildraeffekterna av den nya fastighetsbeskattningen för dem som bor i glesbygd. Detta visar med önskvärd tydlighet hur nära den moderata politikendessa socialdemokrater i verkligen är, när sakfrågorna får avgöra. Förslagetom att inrätta en ny statlig myndighet med placering i Öster- Prot.1989/90:138 sund, baserat på den hittiUs verkande glesbygdsdelegationen, är enligt min mening illa underbyggt. Det har jag gett uttryck för i en reservation i detta [ 7! ärende - för övrigt denenda reservationen. Samordningoch övergripande ansvar för den förda regionalpolitiken skall 'ligga, enligt min mening, i kansHhuset. Den kan inte läggas över på någon annanmyndighet, verk eller styrelse. Bevakningen måste ske i närheten tilldepartement och verk och i samarbete med dessa. Som nu blir fallet enligtutskottets förslag kommer delegationens personal att näst intill alltid finnaspå resa mellan och , för all del också iStockholm. En placering i kommer således inte att gagna tanken påeffektivisering. Behovetav ytterligare en myndighet saknas. Moderata samlingspartiet anser att eneffektivisering av verksamheten bör ske, men den uppnås inte genom en flyttningav 5-10 personer till . Ävendenna gång anser en bred majoritet i utskottet att regeringens förslag tilllänsanslag är otillräckligt. Det är nu tredje året i följd som regeringen fårunderkänt av utskottet. Värdet av att låta mera stöd till länen kanaliseras vialänsstyrelserna har varit den bärande tanken hos oppositionen. Dessutom hardet klart kunnat konstateras att regeringen visar ett ljumt intresse förUtveckHngen i de olika regionerna. Riksdagensbeslut efter den votering som följer med anledning av detta betänkande kommersåledes att innebära ett nytt stort nederlag för den socialdemokratiskaregeringens landsbygdspolitik beträffande vilken en bred majoritet gerregeringen bakläxa. Jag yrkar bifall till reservationerna 1, 6, 77 och som följd därav äventill reservationerna 78 och 100 i detta betänkande. Under detta anförande övertog tredje vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. AnL31 (): Efter de två inledande blocken i den regionalpolitiska debatten vågarjag påstå att resultatet av alla vackra tankar som hade när den itotal enighet föreslog en ny regionalpolitisk utredning och av alla godaförslag som fanns blev ytterst blygsamt. Studerarman dessutom regeringens förslag, förstår man bättre varför arbetsmarknadsutskottetoch dess personal har arbetat så gott som dag och natt för att få tillnågonting som liknar genomtänkt betänkande. Resultatetlämnar, tyvärr, en hel del övrigt att önska. Betänkandet saknar en helhetssyn.Men det skall inte vare sig utskottet eller utskottspersonalen lastas för utanhelt och hållet regeringen, som har kommit med så dåliga underlag. Regionalpolitikenhar blivit regeringens fritidsnöje. Man kan likna denna vid en boll som sparkas mellan departementen. Inget statsråd har ägnat nå got intresse åt dessa frågor, och resultatet härav ser vi . Det är med ut gångspunkt i detta som jag skall redogöra för syn på de punkter som huvudsakligen rör de olika regionerna. Jagåtergår till de geografiska prioriteringar som utskottet och regeringen harpresterat. Som sade finner att regeringen intehar presterat några fullgoda argument för de prioriteringar som har gjorts. LarsUlander sade i inledningen av sitt anförande att stödinsatserna skall sättas indär de bäst behövs, där de största behoven finns. hade i stort settsamma åsikt. Jagvill med ett enda exempel belysa regeringens misslyckande. Den regionalpolitiskautredningen har ju föreslagit att som enda ny kommun skall tillförasinlandet - utöver de kommuner som redan prioriterats dit. Inlandet - ellerstödområde 1, som det heter - skulle prioriteras högst när det gällerinsatserna. Med hänvisning till samma argument som utredningen har använt sigav föreslår regeringen och utskottets majoritet att inte längre skallingå i något stödområde. Detta gör man trots att alla är medvetna om att Kramforssedan årtionden fillbaka har betydande regionalpolitiska problem. Men dettabekymrar tydligen inte majoriteten. vet vi ju att i , precis som industriministern sade, kommeratt avvecklas. Ytterligare 350 personer blir då arbetslösa, vilket kan jämförasmed att 1 500 jobb i försvinner Dettamed i är ingen nyhet. Alla som sysslar med regionalpolitik vetju mycket väl att det här har varit aktuellt . Mot denbakgrunden blev jag mycket förvånad över det aktuella ställningstagandet. Ännumera häpen blev jag när jag i media kunde läsa att industriministernhar sagt: Som första åtgärd skall regeringen lansera som stödområde.Och detta upprepar industriministern här - trots att det nu är en nyvecka. Trycketi arbetsmarknadsutskottets betänkande hinner inte ens torka förrän regeringen tvingas att återigen byta fot. Jag skulle vilja ställa några frågor till , som bor norr om - det är förresten bara vi som bor norröver som just nu deltar i debatten. . - Jagskulle alltså vilja fråga: Är detta en långsiktig regionalpolitik? Och hur skall företagare som vill etablera sig exempelvis i bete sig? Vågar de tro att de regler som finns ena veckan står sig under , eller kanske - industriministern har ju samma åsikt som han hade ? . Självfalletdrabbar regeringens ryckiga regionalpolitik alla de kommuner som lämnasutanför stödområdesindelningen. Jagkonstaterar att regeringen saknar intresse för att föra en poUtik som klart ochdistinkt lägger fast rimliga regler för landets regionalpolitik. Och jag kanbara beklaga att regeringen får stöd av för denna ogenomtänkta ochosakliga stödområdesindelning. Jagkänner ganska väl och vet att han är noggrann i sinabedömningar Därför blir jag ännu mera förvånad över att tycker attdet här är ett bra tillvägagångssätt - dvs. att i en högkonjunktur avskaffa del av stödområdet utan att reflektera över vad som kommer att ske omnågra månader med många av kommunerna i de aktuella områdena. Regeringenoch utskottsmajoriteten gör stor affär av detta med stödet till kvinnligtföretagande. 1 fråga om utformningen av nedsättningen av socialavgifter istödområde 1 gör regeringen ytterligare begränsningar utöver de regler som hargällt för . Därtill diskriminerar man kvinnligt företagande.Nedsättningen avser huvudsakligen industriell verksamhet - turism kantilläggas. Men alla de näringsgrenar som omfattar typiska kvinnoyrken lämnarman därhän. Kvinnorna skall inte ha samma förutsättningar som männen. Typiskakvinnonäringar är ju serviceverksamhet, tjänsteproduktion m.m. MonicaÖhman har ju sutfit med i regionalpolitiska utredningen, och hon står ävenbakom kvinnoförbundets skrivelser om att man skall satsa på kvinnor iglesbygd. Dessutom har hon i utskottet företrätt majoriteten i den här frågan.Jag skulle vilja fråga : Vad är skälen till er diskriminering avkvinnorna i landets mest utsatta områden? Sänktasocialavgifter skall enligt folkparfiet gälla för all icke offentligverksamhet. Det är inte en uppgift för poUfikerna, anser vi, att avgöra vilkenform av näringsverksamhet som skall finnas eller prioriteras i ett visst område.Det är områdets förutsättningar för en viss näring och människornas kompetenssom skall vara avgörande, inte vad vi politiker centralt möjligen kan tycka. Ireservation 38 av tas den viktiga frågan om avskrivning av studielånupp. Vi i delar uppfattning i sakfrågan, nämligen att detär nödvändigt med särskilda insatser när det gäller att rekrytera och behållanyckelpersoner i inlandet, på landsbygden och på de små orterna. Men innan ettsådant system sätts i sjön måste man mycket noga överväga vilka grupper .somskall omfattas av nedsättningen och vad detta kommer att kosta. Jag delar noginte uppfattning att det här är en billig åtgärd. Jag tror inteatt någon av oss riktigt kan bedöma vad det här kostar Eftersomnågon genomlysning av frågan inte har gjorts kan vi, tyvärr, inte stödjacenterns förslag i reservationen. Däremot förväntar vi oss att regeringen seröver frågan. Regionalpolitiska utredningen har ju krävt detta. Trots den ambition som kommer fill uttryck i regionalpolitiskautredningen - regeringen säger ju att strävan är att åstadkomma förenklingar istödsystemen - går regeringen in och detaljstyr länsstyrelsernas fördelning avmedel. anser att länsstyrelserna inom ramen för glesbygdsstödetskall få behålla rätten att ge stöd till exempelvis IKS-verk-samhet i deregioner där resp. länsstyrelse finner lämpligt. Det kan inte vara nödvändigtatt regeringen styr och ställer med regler för varje krona. På samma sättförhåller det sig med stödet fill samhällelig service. har iuppdrag att bedöma länets behov av insatser. Det är klåfingrigt avmajoriteten att gå in och peta i uppdrag. Ireservation 77 framhåller , och den oro somde känner för att de övriga sektorerna skall ta mindre hänsyn tillglesbygdsaspekterna, om man inrättar en särskild myndighet för glesbygdsdelegationen.En myndighet blir ju, som det har sagts fidigare i debatten, så liten att deninte kan hävda sig vare sig hos regeringen eller mot de stora myndigheterna,främst på infrastrukturområdet. Men jag kan förstå att socialdemokraterna kantycka att det ligger en politisk poäng i att inrätta denna myndighet. Då harglesbygden fått vad den krävt, och så är man av med det 1989/90:138 11 juni1990 1989/90:138 11 juni1990 Folkpartietanser att glesbygdsdelegationen skall kvarstå i nuvarande form och att denäven skall erhålla anslag i samma omfattning som . har krävt större frihet för aktörerna i regionalpolitiken,bl.a. De skall inte i onödan styras av omfattande ochonödiga regler och förordningar Vi anser i stället att såväl glesbygdsfrågornasom länsstyrelsernas handhavande av övriga medel återkommande skall bli föremålför utvärderingar och revision. Om inte glesbygdsinsatserna och stödinsatsernai övrigt blir föremål för noggranna uppföljningar och utvärderingar, misterregionalpolitiken sitt anseende. Detta drabbar inte minst dem som är i behov avstatens stöd för utveckling av glesbygder och övriga regioner. finner, som har sagts, att regeringen ochmajoriteten i utskottet inte har klarat av att motivera varför vissa kommunerskall flyttas upp i stödområdesskalan och varför vissa skall kastas ut i kylan.Mitt exempel från belyser mycket klart hur ogenomtänkt och inkonsekventförslaget är Vi finner därför att ett stort antal kommuner bör bibehållas istödområdet, till dess regeringen förmår att klart argumentera för en annanindelning. Hit hör Krisfinehamn, , och iLindesberg, , , , , , ,, , , , , , ochLuleå. Resultatet,herr talman, av denna osäkerhet om stödområdesgränserna och de justeringar somutskottet lyckats enas om kommer att innebära att mycket snart kommeratt tvingas till nya och svåra överväganden. Den osäkerhet som detta innebärför alla kommuner i och i närheten av stödområdet kommer att skapa mycketstora problem när det gäller etablerings-frågorna. Enframåtsyftande och progressiv regionalpolitik, som syftar till att mobiliseramänniskor ute i bygderna, skall bygga på klara och entydiga regler. Attregionalpolitiska utredningen och utskottet inte har förmått lägga fram ettförslag som skapar dessa förutsättningar får den sittande regeringen bäraskulden för. Den har varken i direktiv till utredningen eller med konstruktivaförslag lyckats prestera ett acceptabelt underlag för riksdag. Sanningenär den att regeringen saknar ett statsråd som vill åta sig detta mödosammaarbete. Jag väntar med spänning på vilket statsråd som nästa gång skall tvingasatt överta regionalpolitiken. Avslutningsvis vill jag peka på två kommuner i mitt eget län som intehar fått någon förståelse i betänkandet. Det är Ange och kommuner iVästernorrland. I Ange kommun kommer Kema att lägga ned kiseltillverkningen,vilket innebär att sammanlagt 160 personer mister sitt arbete. Detta är ettdråpslag för kommunen. Det är för långt att pendla till och så gottsom samtliga som friställs har egna fastigheter i . De har ingetalternativ. Att utskottet i det läget inte har velat ge regeringen till kännadetta är beklagligt. Härnösandskommun kommer också att drabbas av samma öde. Kommunens största industri läggsned med flera hundra arbetslösa som följd. Att ge regeringen till känna attHärnösand behöver inplaceras i tillfälligt stödom- rade borde vara ensjälvklarhet, eftersom staten har ett särskilt ansvar i denna kommun. Härnösandhar förutom av Hagrafs nedläggning drabbats av betydande nedskärningar på denstatliga sidan. Det är alltså inga orimliga krav som jag har ställt i minmotion. Det handlar enbart om rättvisa för två av mestutsatta kommuner. Med detta vill jag instämma i de yrkanden som tidigare i den här debatten. Anf.32 () replik: När det gäller de regionalpolitiska frågorna tycker jag att vitillsammans med och även , för all del också tillsammansmed och i någon mån , har kunnat samarbeta rikfigtbra i utskottet. I synnerhet gäller detta frågan om penningsummorna. Vihar något skilt oss från när det gäller stödområdesindelningen.Man kan för all del beklaga att vi inte har kommit överens härvidlag. Någotförvånande är det att vill hålla fast vid den gamla modellen avstödområdesindelning efter så många års högkonjunktur som har påverkatsysselsättningsmöjligheterna i stora områden, inte minst i de stora kuststädernai . Dessa städer har inte protesterat särskilt högljutt över deförändringar som vi har föreslagit och tänkt genomföra. Jagvill också peka på att vi för vår del har tagit in vissa andra områden som vibedömer Ugger betydhgt sämre fill . De har legat dåligt till under desenaste åren, och man kan räkna med att de kommer att ligga dåligt fill ävenframöver Det gäller och kommuner Detfinns alla skäl att även folkparfisterna tänker efter när det gäller de härfrågorna. Även om vi har haft en viss stödområdesindelning, är det inte rimligtatt utgå ifrån att den måste behållas för evärdlig tid. Regeringen har dessutommöjlighet att gå in och hjälpa, och den möjligheten skall regeringen ocksåanvända sig av när det behövs. Sköter inte regeringen sina kort väl, får vi häri ta nödvändiga initiativ. Anf.33 () replik: Jag gör samma bedömning som , nämligen att man mycket välkan ändra stödområdesindelningen. Däremot delar jag inte att man i en högkonjunktur hals över huvud skall görainskränkningar i stödområdena. Man kan inte bedöma utveckHngen. Utskottet harinte heller haft resurser att utreda ordentligt. Den regionalpolitiskautredningen fick inte fid på sig, och regeringen har inte brytt sig om saken. högkonjunktur kan man inte bedöma vad som kommer att hända med kommunernanär vi går in i en lågkonjunktur. Ganskanära hemtrakter finns det kommuner som råkar illa ut,därför att företag håller på att få en minskning av orderingångenpå i runt tal . I det läget är jag verkligen förvånad över att ,som brukar hävda att de bygger sin polifik på saklig grund, går in och hjälperregeringen. Det är ju en alldeles prekär situafion. Den kritik som vi möter ispeciellt de drabbade Norrlandskommunerna tycker jag är helt befogad. 1989/90:138 11 juni1990 1989/90:138 11 juni1990 Viborde alltså ha gett regeringen i uppdrag att ange konkreta skäl till indragningen.Föreligger det riktiga bedömningar är det klart att vi skall medverka fill enindragning, men inte bara därför att det är en högkonjunktur Det är inte lägeför det, , eftersom man inte vet vad man gör. Vi skall inte göradet värre för de här kommunerna än det är . Det är fakfiskt därför somvi för vår del har gjort den här bedömningen. Jag noterar emellerfid att det ärmoderaterna som hjälper socialdemokraterna att klara av problemet. AnL 34 ()replik: Det är när vi har haft ett antal års högkonjunktur som det är möjligtatt genomföra försikfiga förändringar och förändringar som i övrigt inte harmött särskilt mycket motstånd. Företagen kräver inga stödpengar. Men finnssådana pengar begär företagen naturligtvis dem. Det har visat sig även dennagång att de förändringar vi har gjort utmed i mycket stor gradhar accepterats. Vidutbetalning av stöd kommer vi alltid att få gränsproblem i och med att vi typ av indelning i regioner som vi har. Ovavsett vilka ändringar vi görkommer vi att få krifik för de ändringarna. Så har det varit som hargått. Så har det särskilt mycket varit och så kommer det att vara årenframöver. Vi får inte vara alltför försynta då vi handskas med statens pengar,i all synnerhet som det vi har för ögonen är företagens och näringslivetsbästa i fråga om utveckling. SiggeGodin, det arbete vi har lagt ned fillsammans i utskottet innebär inte hellerden här gången, vilket tydligen måste klargöras för , att vi harvarit ute för att hjälpa socialdemokratin. I stället är det tvärtom. Vi harmycket verksamt bidragit till att ge socialdemokraterna ännu ett stort nederlag i den omröstning som kommer AnL35 () replik: Jag försökte i mitt inledningsanförande tala om att vi skall ha enlångsiktig regionalpolitik, så att människor som skall starta företag vet vadde ger sig in på och vad de har att rätta sig efter. Den ryckiga politik som vihar tycker jag inte att man skall ge regeringen sitt stöd förDet förvånar mig att som företagare tycker att man skall göradet. Vi är faktiskt , , på väg in i en lågkonjunktur. Hadedenna förändring gjorts vid inledningen av högkonjunkturen hade den fungeratunder ett antal är Men blir det kris eller kanske efter nyårDet är faktiskt inte den form av politik som ställer sig bakom. Jagtog upp ett enda exempel i mitt inledningsanförande. Denregionalpolitiska utredningen säger att skall prioriteras högst avalla kommuner i landet. Regeringen säger att den inte skall prioriteras alls.Några veckor efter det att regeringen har gjort denna bedömning skall den huxflux in i ett tillfälligt stödområde. Tycker som företagare att manskall handskas med företagsamheten i på det sät tet? Jag tycker detverkligen inte. AnL36KERSTI (): Prot..1989/90:138 En central del av regionalpolitiken måstevara en målmedve- ten strävan att utveckla landsbygden som livsmiljö. Som samhällsutveck- \ ~ lingenhitills har varit, har landsbygden och dess tätorter kommit att alltmer f' "''/""' utarmas. Man kan gott påstå att landsbygden flera århar varit satt på undan- '' ' " tag. Detta kan inte få fortsätta.Landsbygden är ju en resurs och har kvaliteter som måste tas till vara ochutvecklas, till gagn för hela befolkning. Men skall vi kunna ta till vara landsbygdens resurser ochutvecklingsmöjligheter, ja, då krävs det att landsbygden, småorter ochsmåkommuner får rättmätig del av statliga insatser Det krävs åtgärder för attbygga upp en infrastruktur med varaktiga möjligheter till arbete, boende,utbildning, service, kommunikationer och god miljö över hela landet. har i motioner till - ochmånga gånger tidigare - fört fram krav på insatser när det gällersmåföretagen, förbättring av vägarna, förbättrad skatteutjämning och ökadelänsanslag, för att bara nämna en del. För att kraftfullt främja utvecklingen på landsbygden villvi också att ett särskilt anslag på 750 milj.kr anvisas till justlandsbygdsutveckling. Vi vet att massor av människor - över hela landet - harvarit engagerade i ett lokalt utvecklingsarbete för att förbättra livsvillkorenpå landsbygden och i småorterna. Över tusen lokala bygdekommittéer, folkrörelser ochorganisationer inom "Hela skall leva" hararbetat fram förslag till politiska initiativ som skulle kunna leda till enmer posifiv utveckling av den svenska landsbygden. Med ett anslag i den storleksordning som centerparfietföreslår skulle många av de förslag som arbetats fram kunna genomföras och ettflertal av framställningarna från de s.k. lantbruksriksdagarna fillgodoses. Attdet krävs ett åtgärdsprogram för landsbygden är helt klart, om vi skall lyckasvända den negativa utveckling som vi har haft och har i många landsbygdskommuner När det gäller länsanslagen har en majoritet av utskottetenats om en höjning av dessa till 1 050 milj.kr. Det är positivt så till vidaatt det är mer i kronor Om det blir mer i köpkraft återstår att se. Riskenfinns att höjningen av byggmomsen och inflationen till följd avskatteuppgörelsen urholkar anslaget.