prot · GD0962 · 1989-12-31 00:00:00 — Det fanns förslagfrån UHÄ om kraftiga ökningar har i en partimotion redan före julredovisat de behov som vi anser finns när det gäller en utbyggnad av högskolan.Vi har också pekat på hur detta skulle gå till. Så presenteras då budgetpropositionen, och vi kankonstatera att det knappt är ens en ettårsbudget. När det gäller alla dessaviktiga frågor om högskolans framtida dimensionering säger regeringen bara inte är beredd att ta ställning. konstaterar regeringen att detberedningsunderlag som finns är fullt tillräckligt, det krävs inte något mer.Men man är inte beredd att ta ställning. Jag menar att vi av de skäl jag har redovisat behöveröka rekryteringen till högskolan. Vi behöver göra det på så sätt att vi kommertill rätta med den sociala snedrekrytering vi har . Vi behöver i störreutsträckning få studenter också från hem som saknar studietradition att fallatillbaka på. Vi måste också bredda den geografiska rekryteringen så attfler ungdomar i varje årskull kommer från de delar av landet där benägenhetenatt gå vidare till högskolestudier är ganska låg. Vi kan se markantaskillnader mellan olika län. och vi kan mycket tydligt se att detta har medtillgängligheten i fråga om högskoleutbildning att göra. Vi behöver över huvud taget bredda underlaget avstuderande, eftersom det är nödvändigt att den vägen kunna breddarekryteringsunderlaget när det gäller forskarstuderande. Vi vet ju att vi, påsamma sätt som är fallet i fråga om personer med högskoleutbildning, iframtiden behöver fler människor med forskarutbildning. Då måste vi ta vara påalla dessa möjligheter alla dessa reserver som finns, sett både utifrånsociala och geografiska utgångspunkter. Vi måste naturligvis också stimulera ungdomar att söka sigvidare till högre utbildning, ge dem bättre förutsättningar Vi vet vilkenbetydelse studiefinansieringssystemet har har i detta sammanhangredovisat ett helt annat förslag, vilket vi vidhåller. Vi hävdar i dettaförslag att studenterna skall ha studielön under sin studietid. Den fråganåterkommer vi till i ett annat sammanhang. Vi måste öka tillgängligheten till högskolan. Benägenhetenatt gå vidare till högre studier hänger, som jag sade förut, samman med hurnära man har till högskola, hur tillgänglig den är Vi menar därför att vi måstefortsätta den väg vi har varit inne på, och etablera fler högskolor runt om ilandet. Vi har i vår partimotion, som jag nämnde tidigare, också givit exempelpå nya orter där vi borde etablera högskolor. Vi måste också på andra sätt göra högskoleutbildningentillgänglig för studenter, ge dem möjlighet att söka utbildningar över helalandet, dvs. vad som kallas riksrekryterande utbildning. Självfallet skall vigöra detta. Jag föreställer mig att utbildningsministern kan instämmai allt vad jag nu har sagt. Det skulle storligen förvåna mig om han skulle resanågra invändningar mot något av dessa resonemang. Då ställer man sig naturligtvis frågan; Vad gör regeringenför att uppnå dessa mål? Inte ökar man dimensioneringen. Tvärtom gör regeringensitt bästa för att skrämma bort studenterna från högskolan. De mest påtagligaexemplen på detta i årets budgetproposition är förslaget att avskaffa den s.k.studeranderabatten på tågen. Detta gör det svårare för studenter att söka sigtill utbildningsplatser i olika delar av landet. Detta inkräktar dessutomytterligare i den bräckliga ekonomi en student har med dagens studiemedelssystem.Förslaget kommer förmodligen att leda till att fler studenter i stället för attåka tåg, väljer andra sätt att transportera sig till sina högskolor. Kanskeväljer de en högskola som ligger så nära hemmet som möjligt, även om deegentligen hade velat söka en annan utbildning. Fler studenter kommer attsamåka med bil i stället för att ta tåget. Man kan då fråga sig; Vad vill regeringen egentligenåstadkomma med detta förslag? Inte kan det vara att man vill försöka få fleratt söka sig till högskolan. Inte kan det vara någon strävan att främja miljöneller trafiksäkerheten. Regeringenaviserar också i budgetpropositionen att man nog borde be- Prot.1989/90:62 lägga studenternas ansökningar tillhögskolan med avgifter. 7 februari1990 att det skulle stimulera fler attsöka sig till högskoleutbildning? ~ Innan den typ av studeranderabattvi nu har infördes, vid med unge- fär sammaantal studerande vid våra högskolor, värdet omkring 100 000 studenter som åktetåg. vet vi, genom uppgifter från SJ, att siffran är ungefär 500 000. Såmycket har denna studeranderabatt uppenbarligen betytt. Då frågar man: Vad harregeringen egentligen för motiv för att avskaffa studeranderabatten? Dessa varde frågor jag i första hand hade att ställa till . Jag skall nuockså säga några ord om gymnasieskolan och om det som bekymrar mig mest ifråga om den, niimligen försöksverksamheten med yrkesutbildning. Vi har idetta sammanhang haft en utveckling med ett ökat antal platser , och vivet att utbildningsanordnarnas förväntningar inför detta år låg istorleksordningen 10 000 nya platser. Det var så många man ville anordna.Skolöverstyrelsen nöjde sig med att föreslå att 4 000 nya platser skulleinrättas, detta för att kunna få en försöksverksamhet på orter och studievägarsom saknar sådan och för att kunna komplettera på de platser där det finns bådetvå- och treårig utbildning inom samma utbildningsväg. Regeringen föreslog 1200platser. Detta är , fel signal till dem som arbetar medyrkesutbildningen ute på fältet, Jag vill gärna ta upp några av de resonemangsom förde här i kammarens talarstol. Det är riktigt att regeringen i årets budgetpropositionhar valt att inte föra fram och behandla universitets- och högskoleämbetetslångsiktiga förslag bl,a. när det gäller dimensionering, inte därför attregeringen anser att det är dåligt underbyggt eller att det inte ärtillfredsställande, utan därför att vi i den situation i vilken vi arbetar ochi vilken det krävs en utomordentligt stram budget inte har kunnat ta ställningför alla de önskemål och behov som framförts. Vi har valt att i det härbudgetarbetet lägga tyngdpunkten på en forskningsproposition, som kommer attframläggas för och där vi får tillfälle att mycketingående diskutera de för svenskt hög-skole- och imiversitetsväsende viktigainsatser som skall göras. har vi i budgetpropositionen mycket klart sagtatt frågan om universitets- och högkoleämbetets långsiktiga förslag är öppen.1 detta påpekande ligger att ämbetets förslag beaktas men att vi inte har settmöjligheter att i den budget som framläggs förelägga riksdagenreformförslag. som följer den samhällsekonomiska debatten borde rimligenvisa någon förståelse och uppskattning för att regeringen i det stycket gör enså klar markering - att vi alltså inte söker behandla ett mycket omfattandeförslag från ämbetet styckevis och delt utan att vi faktiskt tänker behandladet i ett sammanhang niir vi har möjlighet att göra det och få till stånd enkonstruktiv och god lösning på de långsiktiga högskolefrågorna. Låt mig så säga att det naturligtvis är riktigt att vibehöver fler högskole studerande. Men ser vi i dimensioneringsresonemangen exempel på hur vi lockas att tro att vi löser utbildningsproblemet med rambeslut. 132 Jag hade möjlighet attläsa en intervju där företrädare för en lärarorganisationangrep regeringen; Det var ynkligt och kraftlöst att föreslå bara 270 nyaplatser i förskollärarutbildning. Vederbörande krävde en mycket massivaresatsning i form av fler platser, kunde berätta att var tredjeredan disponibel utbildningsplats stod tom. Då måste man fråga sig; Vilket kravhar man på kraftfullhet - är det att vi skall komma så långt attvarannan plats står tom? Problemet är i själva verket att belägga platserna.Det politiska problem som vi borde diskutera är: Hur kan vi se till attbefintliga platser utnyttjas? Vi hade en diskussion omgrundskollärarutbildningen. Regeringen hade lagt fram ett förslag tilldimensionering som på vissa punkter avvisade och korrigerade. Manöppnade utbildningslinjer på orter där regeringen inte hade föreslagit det.Det fick till följd att vi delvis tömde utbildningarna på redan befintligautbildningsorter och fick svårt att genomföra dem. Det finns alltså all anledning för oss att attackera dehär frågorna även med utgångspunkt i andra än de konventionella budgetmetodersom erbjuder sig vid motionsbehandlingen i , där det rörsig om ramökningar och ökningar av ekonomiska anslag. Det är viktigt att de utbildningsplatsersom står till förfogande utnyttjas. Det är inte så att regeringen har sagt att studenter somreser inte skall ha SJ-rabatt. Tvärtom har regeringen sagt att om 500 000studenter reser med tåg borde de som kundgrupp vara intressanta nog för ettförhoppningsvis alltmer framgångsrikt järnvägsföretag för att ges rabatt. Dennaviktiga kundgrupp borde vara väl jämförbar med mässresenärer som skall ut ilandet och titta på möbler eller schampo. Det finns ingen anledning för statenatt av utbildningsmedel subventionera den kundgrupp som möjligen kananses vara den allra viktigaste för , möjligen viktigare änäldre flintskalliga herrar som skall åka på schampomässor. Jag kan alltså tänkamig att har all anledning att mycket noga pröva sinaaffärsmässiga intressen av att ge reserabatter åt studenterna som kundgrupp.Det är vad förslaget innebär. fattade beslut om inrättande avytterligare en högskoleenhet. Vi fick en högskola i det som kallas Fyrstad:Trollhättan, , och . Det betyder - det konstateraderiksdagen -att vi nu har en högskoleorganisation som täcker länen ochsom tills vidare får anses vara tillfredsställande, i all synnerhet somhögskolorna har möjlighet att förlägga utbildning även utanför de orter som ärhögskoleorter. Det finns alltså enligt den bedömning som en enig riksdag så närsom på tog ställning för ingen anledning att ytterligareutveckla en högskole-kontorsorganisation. Däremot är det viktigt att vifortsätter att utveckla högskolans utbildningsorter, de orter där man genomförutbildningar Det kommer också att ske på grundval av den budgetproposition somhar redovisats i är 114LARZ () replik; Jag noterade att utbildningsministern gav migrätt i sak. Vi behöver alltså fler studenter; vi behöver här i landet fler människorsom skaf- 10 protokoll 1989/90:62 far sig enhögskoleutbildning - så långt är vi alltså överens. Men sedan sadeutbildningsministern: att vi inte kan vidta några åtgärder för att åstadkommadet i det här läget, som kräver en stram budget, utan frågan får då hållasöppen. Ja, hur länge? Det tar faktiskt att skaffa sig en högskoleutbildning,och om vi inte gör någonting kommer vårt land eller straxdärefter att i arbetskraften ha färre människor som har en högre utbildning änvi har . Dä, - om vi inte klarar av att utbilda det folksom vi behöver - kommer det säkert, oavsett vem som har ansvaret för landetsfinanser, att bli läge för strama budgetar! Att platser står tomma är allvarligt. Det är också därförjag pratar om att vad vi behöver göra är att hitta metoder och sätt attstimulera fler att söka sig till utbildning, inte skrämma bort dem frånutbildning. För att ta lärarutbildningen som exempel rekommenderar jagBengt att läsa vår motion om vissa lärarrekryteringsfrågor, sominnehåller en bred provkarta på åtgärder som behöver vidtas för att fylla dethögre antal platser som vi föreslår - vi vet att de behövs om vi skall kunna gevåra barn lärare . Jag tror inte att man kan vara så defensiv säger att vi inte kan öka utbildningen eftersom vi har tomma platser ochatt vi då snarare borde minska litet. Att vi sedan har behov av lärare ochförskollärare bortser då från. Så kan man inte göra. Man måsteangripa problemen, och vi har inte tid att vänta, utan man måste göra det . För alla de studenter som med mycket stor oro tagit emotbeskedet om borttagna studeranderabatter - jag vill understryka att det inte ärnågot stöd som utgår till SJ, ; det är ett studiesocialt stödtill de studerande, bl.a, för att öka tillgängligheten och minskaresekostnaderna - måste det kännas litet illavarslande att bli jämförd medäldre flintskalliga herrar på schamporesa. Jag tror inte attde uppfattar det som någon tröst. Min referens till SJ:s taxepolitik gjordesinte i syfte att trösta studenter som inte får reserabatter. Det var ettpåpekande om att det för järnvägsföretaget, som gör värderingar av vilka somreser och hur intressanta de är som kunder, också kan vara intressant attbedöma ett mycket stort antal studenter som reser. De skall inte betraktas sompersoner som är föremål för statens studiesociala åtgärder när de åker tåg utansom respektabla kunder hos järnvägsföretaget. Det var poängen i mitt inlägg. Till vill jag mycket bestämt säga att jaginte är defensiv, tvärtom. Men jag tycker att vi skall angripa problemet. Omdet finns lediga platser till en utbildning är det ett mindre lämpligt sätt attmöta det problemet med att öka ramarna och erbjuda fler platser Det ärviktigare att fundera över hur vi skall kunna belägga de platser som redanfinns. Vi har lagt fram ett förslag som har väckt kritik, ochdetta förslag åberopade i sitt första inlägg. Det gällerförslaget om att undersöka om det går att ta ut en form av avgift föransökningarna. Syftet är inte att hindra folk att söka till utbildningar, utandet är att motverka det nuvarande absurda systemet som råder. Studenter, ungamänniskor skuttar på uppropsdagarna som kaniner mellan uppropslokalerna för attkunna få de platsersom blir lediga genom att antagna studenter inte utnyttjar platserna. När manmöter en student som säger att han nog kommer in eftersom han står påreservplats 138. då inser man att det måste vara fel på ett system där ettstort antal studenter söker till utbildningar som de uppenbarligen inte ärberedda att delta i. På den punkten tycker jag det finns anledning att prövaolika metoder Tanken på en avgift är i det fallet inte helig. Men det ärviktigt att se till att de som söker till utbildningar seriöst avser attfullfölja dem så att inte ett stort antal studenter hoppar kors och tvärsmellan uppropssalarna, vilket de nu gör på uppropsdagarna. Det är närmastkaotiska förhållanden. Det vore komiskt, om det inte vore synd om dem sombefinner sig i fel uppropslokal. AnL 116 () replik; På tal om värderingar är jag alldelesövertygad om att också SJ betraktar studenterna som respektabla kunder. Jag haringen bestämd känsla av att de äldre flintskalliga herrar som åker påschamporesor får göra det på halv biljett. Vi har tillskapat systemet med studeranderabatter inte förSJ:s skull utan för att underlätta för studenter att söka sig till vilkautbildningsorter de vill i skilda delar av landet. Innan regeringen lade framsitt förslag att dra in dessa studeranderabatter förekom det mycket seriösa diskussionermellan SJ och länstrafikföretagen om att utvidga rabattsystemet till att ocksåomfatta de transportmedel som länstrafikföretagen driver både spårbunden trafikoch busstrafik. Framför allt ville man få till stånd en vettiganslutningstrafik till de tågförbindelser som studenterna utnyttjade. Det ståralldeles klart. , att detta förslag får en mycket negativpåverkan pä studenternas benägenhet att söka sig till högre utbildningar. Om menar allvar medpåståendet om att vi måste angripa problemet från början och skapa bättreförutsättningar för att fylla de tomma utbildningsplatser som till äventyrs kanfinnas, så är detta det allra sämsta sättet att börja. Om man till det dessutomadderar ansökningsavgifter för människor som vill söka till högskolan, då harman slagit undan ytterligare en förutsättning för att angripa problemet på ettpositivt sätt. Låt mig börja med att be de ledamöter somkommer efter mig på talarlistan om överseende med att jag på grund av ett extraregeringssammanträde måste lämna kammaren . Det är ingen ringaktningav deras inlägg, utan beror på omständigheter som jag inte råder över Förra gången jag stod i denna talarstol och diskuteradeskolpolitik med några av dagens debattörer hade vi en mycket välbesatt kammare.Dessutom var läktaren fullsatt. är situationen något annorlunda. Det var en dramatisk skoldebatt. De som lyssnade på denfick höra ett par partiledare beskriva det då liggande regeringsförslaget somett våldsamt övergrepp på lärarna och skolan. Det gällde förslaget om enkommunal reglering av skolledar- och lärartjänster Vi förde debatten, varpåriksdagen gick till votering samt beslöt att anta regeringens proposition. Desom hörde de våldsamma attackerna från framför allt men även frånfolk- partiethade nog förväntat sig att dessa skulle följas upp frän denna talarstolav och . Men av det ser vi inget. Av höstens myckethårda debatt kring kommunaliseringen av skolan och vad den betyder för skolansverksamhet finns inte ett spår i era riksdagsmotioner. Varför kräver ni inteatt beslutet rivs upp? Varför skall vi inte ändra oss, när reformen var såoerhört dålig och medförde så svåra belastningar i skolans verksamhet? Ellerär det möjligen så, att det vi såg var ett uttryck för ett försök attta politiska poäng på ett läge som också i andra avseenden var ovanligtinflammerat? Den sakliga uppfattningen om kommunaliseringen var kanske av detslaget att även och nu betraktar frågan som avförd fråndagordningen och egentligen, i tysthet, tycker att det var bra att riksdagenäntligen fattade ett beslut i den fråga som vi så intensivthar diskuterat och utrett i Skolsverige. Det är svårt att tolka reaktionerna påannat sätt. Det år definitivt en viktig signal till alla dem som trodde att dethär var en stor partiskiljande fråga. Den tycks alltså nu vara avförd fråndagordningen, uppenbarligen också av moderater och folkpartister. Jag tror att det också ger en viss relief, en viss nyans,åt de skolpolitiska krav som reses från dessa två partier också i övrigt. Detni för fram med stor emfas och tydlighet från denna talarstol , är ocksådet av samma slag? Är det glömt om och ersatt av något annat? är mest aggressiva och dömer ut mycket av detsom sker i den svenska skolan. sade att man aldrig iden svenska skolan - den socialdemokratiska, som hon säger - kommer att kunnaåstadkomma ett fullgott resultat. Det är faktiskt så,, att dagens skola är skapad i bred politisk enighet. Denläroplan vi arbetar efter är skriven av den moderat som fickförtroende att vara skolminister, nämligen . Det är en skola som ärbrett förankrad i och i det svenska samhället. Gör inledet misstagetatt kalla det för en socialdemokratisk skola! Det är faktiskt en skola som ärförankrad inte bara i det socialdemokratiska partiet utan också i andragrupperingar i samhället. bekymrar sig över läraryrkets status.För ett av de kraftigaste angreppen pä skolan står moderata samlingspartiet närdet ständigt nedvärderar de prestationer som faktiskt åstadkoms i svenskskola. Vi åstadkommer goda resultat i svensk skola. Det lär vi oss avåterkommande internationella jämförelser När de som arbetar i skolan ständigtfår höra att de inte åstadkommer ett fullgott resultat är det faktiskt indirektdetsamma som att man säger att arbetsinsatsen inte är vad den borde vara. Detär farligt för ett yrkes status att dess utövare ständigt får höra den typen avomdömen. hoppades på en bred diskussion ifortsättningen om kommande förändringar av strukturell natur Ja. jag år öppenför debatt och diskussion. Jag är också öppen för att vi tar fram frågor tillavgörande. En sådan fråga är statsbidragssystemet, som vi i kammaren hardiskuterat under åtskilliga år. Det har väckts åtskilliga motioner som - detskall vi inte blunda för -har starka partipolitiska spänningar inbyggda i sig. Det här är en fråga där vi kanske inte blir överens, mendet är likafullt nödvändiot för skolan, för lärarna och för föräldrarna att fåett besked om vilken typav statsbidragssystem som skall gälla för framtiden. har vid tvåtillfällen under föregående år gett oss i uppdrag att ta ställning till detta.Det är det som vi arbetar med i departementet, och det är det som ligger i detsom och vi själva kallar skolprojektet, I detta projekt ligger också de svåra frågorna omutvärdering och uppföljning, som jag tycker att vi inte är särskiltframgångsrika på i den svenska skolan. När vi nu decentraliserar ansvar ochinflytande så långt ut i skolan som möjligt, måste vi också kunna följa upp ochutvärdera detta. Även detta har vi fått i uppdrag av att göra, ochäven det är kopplat till ett statsbidragssystem. På så sätt går uppgifterna ini varandra. har vidare uppdragit till oss att ta fram en nystatlig skoladmini-stration. Det är alldeles uppenbart att den statligaskoladministrationen på ett eller annat sätt kommer att vara kopplad till enuppföljningsverksamhet och kanske också en utvärdering. En sådan bör hanteras iett sammanhang, så att man får till stånd en helhet, och det ingår iskolprojektets arbetsuppgifter Det skulle också vara frestande, fru talman, attlångsiktigt utveckla några innehållsmässiga frågeställningar som jag tror attvi bör diskutera och som berör alla de skolformer som vi är ansvariga för Jagskall kort peka på tre uppgifter som jag tror kommer att dominera deninnehållsmässiga diskussionen om skolan , Det gäller för det första internationaliseringsfrågorna.Vi får en helt ny situation för de barn och ungdomar som växer upp ochfostras i skolsystemet när de som vuxna går ut i ett samhälle som alltmerpräglats av internationella erfarenheter och värderingar. Det är inte ettsvenskt eller europeiskt perspektiv som jag tänker på, utan på ett globaltperspektiv: resursfrågor, fred- och nedrustningsfrågor, miljöförstöring,solidaritet med människor i andra delar av världen och förståelse för deraslivsbetingelser Sådant måste skolan faktiskt skapa en grund för och arbeta meraktivt med än , om dagens barn och ungdomar skall kunna leva i 2000-taletssamhälle och vara med om att påverka och förbättra de förhållanden som då råderi världen. För det andra ser jag tydligt framför mig attspråkprogrammen måste utvecklas och förbättras. Språken blir allt viktigare,och det måste slå igenom i såväl ungdomsskolan som vuxenutbildningen. Språkenfår inte blir den framtida klassgränsen mellan dem som kan och dem som intekan, dem som förstår och dem som inte förstår Språkens betydelse växer För det tredje gäller det kulturfrågorna. Vi får intryckvia media. Människor som kommer till vårt land för med sig nya kulturintryck.Vi måste i en sådan process själva vara klara över var vi har vårt kulturarvoch var våra rötter finns. Vi måste vårda vårt eget språk och vår egenhistoria. Det blir en oerhört viktig uppgift för skolan i ett sådant perspektivatt hantera kulturfrågorna. Det var några innehållsmässigafrågeställningar som jag tycker också bör tillföras debatten. Vi arbetarintensivt och hårt med organisatoriska och personalmässiga frågor, men detviktigaste i skolans verksamhet är ändå faktiskt att bibringa elevernakunskaper färdigheter och social fostran. Det är det som verksamheten ytterstsyftar till. 118ANN-CATHRINE () replik; Statsrådet raljerade föraktfulltbåde och i debatten . Å ena sidan menar han att det var envåldsam debatt förra gången, men den här gången inteså våldsamma attacker. Åandra sidan säger han att åtminstone jag är mycket aggressiv. Jag tycker attdetta raljerande inte är lämpligt i ett sammanhang där konkreta förslag läggsfram. Jag talade t.ex, om den socialdemokratiskautbildningspolitiken. Vi har inte varit eniga om allt i den socialdemokratiskautbildningspolitiken, statsrådet . Vi är inte eniga om målen. Vi hargång på gång fört fram att vi anser att skolans huvuduppgift är att gekunskaper och färdigheter samt att fostra. Vi vill lyfta fram skolanshuvuduppgift. Vi är inte heller överens om statsbidragssystemet. Visserligenskall statsrådet nu göra om statsbidragen, men jag tvivlar på att detblir ett statsbidragssystem som innebär en avreglering och som följer eleventill valfri skola. Vi är inte överens om valfriheten och om utvärderingen - vivill ha en fristående utvärdering -och inte heller om lärarutbildningen. Statsrådet tog upp läroplanen. Den var bra när denkom. Den lyfte fram baskunskaper och färdigheter. Den slog också fast attskolan skall fostra.