prot · GD09139 · 1989-12-31 00:00:00 — Skulle regeringen däremot ansluta sig till de moderataförslag som finns i finansutskottets betänkande, då skulle inflationen avta,kapitalflödet vända och åter bli ett land att satsa på. Självfalletvidhåller vi alla de moderata reservationer som fogats till betänkandet, menför tids vinnande vid voteringen nöjer jag mig med att yrka bifall tillreservationerna 1 och 7. 1989/90:139 12 juni1990 Denekonomiska politiken, m.m. AnL 27 (): Jag skall börja med ett citat: "När den socialdemokratiska regeringenövertog styret befann sig vid ruinens brant. 1989/90:139 12 juni1990 Denekonomiska politiken, m.m. ats ta ett stort stegframåt." Enligt skämttecknaren kan detta påståendetillskrivas förre finansministern för sedan. Citatet- vare sig det är sant eller ej - är kanske något överdrivet, men ändå ganskaträffande. Det bekräftas i finansutskottets betänkande nr 40. Den tredje vägenspolitik nämns över huvud taget inte. Majoritetstexten är kemiskt fri frånglättade beskrivningar av hur bra regeringen har lyckats. I stället målas enganska dyster men dä också sanningsenlig bild upp. Betänkandetinnehåller en del konkreta förslag till åtgärder som skall stabilisera landetsekonomi och stimulera den ekonomiska tillväxten. I motsats till det huvudlösastoppaketet som regeringen lade fram är de åtgärder som beskrivs idagens betänkande och om vilka och socialdemokraterna är överensbåde riktiga och nödvändiga. Däremot är de inte tillräckliga. Jag skallåterkomma till det. Allaförslagen är inte populära. På några punkter går alla övrigapartier emot. De gör det enligt min mening alltför lätt för sig genom attställa sig vid sidan av och bara kritisera. har sett det som nödvändigtatt på ett mer konstruktivt sätt bidra till att får en något vettigareekonomisk politik. Marknadens reaktion på stabiliseringspaketet blev ju ocksåposifiv - räntan sjönk ganska rejält. Folkpartietsviktigaste motiv för uppgörelsen var och är att rädda skattereformen.Uppgörelsen innehåller emellertid också en del andra inslag som är vikfigaförsta steg i en mer grundläggande omläggning av den ekonomiska politiken. Jagtänker framför allt på besparingarna i utgifterna för olikatransfereringssystem och på sänkningen av arbetsgivaravgifterna. Ifråga om den tillfälliga momshöjningen har förslag framförts om att man skulleompröva denna nu när ekonomin försämras i ganska rask takt. Mitt svar är nej.Ingångna avtal bör hållas, och den fillfälliga momshöjningen är en del avpaketet. Det finns säkert andra inslag som andra skulle vilja ändra på om manväl börjar ändra. Allra viktigast är att det sakligt sett skulle innebära enkraftig försvagning av den ekonomiska politiken om paketet upplöstes i sinabeståndsdelar. Ommomshöjningen togs bort skulle den mycket snabbt ersättas av en nyräntehöjning. Jag skall inte räkna upp alla positiva omdömen som har framförtsom detta paket utan vill nöja mig med ett litet uttalande från Handelsbankensekonomiska dokument som jag tror tillsänds alla ledamöter i finansutskottet. Idet senaste numret står det mycket tydligt att paketet var ett steg i rättriktning. Det vore alltså dumt att förstöra det. Vi kan nämligen inte välja omvi vill ha åtstramning eller inte. Vad vi kan välja är om vi vill haåtstramning genom finanspolitiska åtgärder eller om vi vill ha en kraftigskärpning av penningpolitik. Det senare skulle betyda ännu högreränta. Högre ränta ger sämre ekonomiska effekter. Den slår negativt påinvesteringarna, framför allt på de mindre företagens investeringar, och denslår mycket godtyckligt på vissa hushåll, medan andra slipper undan. Momsen kansynas obehaglig, men den drabbar alla lika. Och som sagt, den ingår i ett paketmed många kompletterande åtgärder Detär, herr talman, ett faktum att även de partier som säger nej till dentillfälliga momshöjningen har uttalat sig för att penningpolitiken har utgjorten alltför stor börda i den ekonomiska poUtiken och att finanspolitiken bör ges en större del. Tyvärrframgår det inte av dessa partiers reservationer hur detta skall ske. publicerade sin majrapport. Där finns bl.a. endelrapport av en studie av tvångssparandets effekter. Effekterna är inte alldelesentydiga, eftersom studien inte är rikfigt klar, men det antyds mycket klartatt hushållen har minskat sitt frivilliga sparande som en följd av tvångssparandet.Någon större åtstramningseffekt har det alltså inte lett till. Däremot fårhushållen en mycket sämre ränta på tvångssparandet än vad de skulle ha fått påvanligt sparande. Försämringen beräknas till drygt en miljard. Studienillustrerar det som många har anat - tvångssparandet är realt verkningslöst ochhar negativa effekter på det frivilliga sparandet. anser atttvångssparandet skall avskaffas. Det grundläggande problemet i svensk ekonomi är den dåUgaproduktivitetsutvecklingen. har produktionen ökat med . Man kan jämföra detta med det s.k. dåliga1970-talet, när motsvarande siffra var mer än dubbelt så hög, perår. Detfinns inte någon enskild faktor som förklarar denna dåliga utveckling under80-talet, utan flera faktorer samverkar. Därför måste den ekonomiska poHtikenläggas om på flera områden. Börjantill en sådan omläggning sker , framför allt i och med skattereformen. Idagens utskottsbetänkade framhålls det - och detta är faktiskt första gången -att åtgärder som vidtas i stabiliseringspolitiskt syfte måste stå i samklangmed en långsiktig strategi. Jag undrar om socialdemokraterna i utskottet harriktigt klart för sig vad detta betyder - om de står fast vid detta eller omdet bara är ord. Detär viktigt att ha basen i en sådan långsiktig strategi klar för sig. Allainsatta åtgärder måste dra åt samma håll. Min och utgångspunkt äratt en god produktivitetsutveckling främjas av flexibilitet och anpassningsförmågasamt av kunskap och kompetens. Det skadar inte heller med litet sunt förnuft.Det säger sig självt, menar jag, att både flexibilitet och kunskap är mycketstörre hos enskilda individer och företag än hos statsmakten. Därför tror vi ifolkpartiet på marknadsekonomi och konkurrens. Och därför tror vi på privatägande som en nödvändig förutsättning för att marknadsekonomin skall fungera. Omman för detta resonemang ett steg vidare finner man att privat ägande kräverprivat sparande. En naturlig följd av vårt förord för privat ägande är därföratt vi anser att den ökning av sparandet som behövs skall ske i den privatasektorn, inte i den offentliga. Enligt en tidningsuppgift harfinansministern sagt att hans huvuduppgift är att öka det offentliga sparandet.Dessa tongångar känns igen på ett oroande sätt. harindustriminister propagerat för ökat kollektivt och offentUgtägande. anser uppenbarligen att det blir mer rättvist då. Delarfinansministern den Molinska åsikten? Anser även att det ärbättre och mer rättvist att sparandet och ägandet sker i kollektiva former änatt det sker hos enskilda hushåll? Det är i så fall en grundläggande attack motmarknadsekonomin. En sådan ambition striderfaktiskt också mot principerna för skatterefor- 1989/90:139 12 juni1990 Denekonomiska poHtiken, m.m. 1989/90:139 12 juni1990 Denekonomiska politiken, m.m. Skattereformen ledernämligen till ökat enskilt sparande. Detta illustrerar möjligen en av dekonflikter som skattereformen skapar inom socialdemokratin. Jag vill gärnaveta, herr finansminister, vad som gäller framöver Är det skattereformensstimulans av enskilt hushållssparande eller förord för kollektivtsparande? Till villjag passa på att säga två saker. Denförsta är en sakupplysning. Vi har från sida föreslagit en delreduceringar i andra kapitalskatter- förmögenhetsskatter, arvs- och gåvoskatter,arbetande kapital, aktieoms och liknande. Jagvill vidare påminna om något som jag har sagt tidigare, nämligenatt det är väsentligt mycket lättare att genomföra nivåförändringar, i dettafall sänkningar av kapitalbeskattningen, när man väl har skaffat sig en brastruktur på skattesystemet. Och det gäller även i fråga om kapitalbeskattningen. Skattereformens andra huvudinslag är att lägre skatt på arbete gör attdet kommer att löna sig bättre att arbeta. Skattekilarna kommer att som enföljd av skattereformen ha mindre verkan, och därigenom försvinner en mängdsnedvridningar i användningen av resurser Detta betyder rent konkret attekonomins utvecklingskraft ökar Detta är precis samma sak som att säga att des.k. dynamiska effekterna kommer att bli betydande. Omen sådan utveckling skall stå i samklang med en långsiktig strategi krävs detatt man går vidare på samma väg. Skattekilarna måste reduceras mer, så att flersnedvridningar försvinner. Det kan bara ske genom att det totala skattetrycketsänks. nu aktuella ekonomisk-politiska uppgörelsen tas faktiskt ett första steg påvägen mot sänkta skatter. Genom sänkningen av arbetsgivaravgifterna kommerskattekvoten att sjunka avsevärt mycket mer än som motsvaras av dentillfälliga momshöjningen. Det handlar alltså om en sänkning av skattekvoten påmer än en procentenhet av bruttonationalprodukten och ytterligarenågon halv procentenhet 1992 när den tillfälliga momshöjningen försvinner. Likabetydelsefullt är att sättet att sänka skatterna illustrerar hur vi i folkpartietvill gå vidare. Vad som händer nu är att vissa utgifter för sjukfrånvaronflyttas från den offentliga sektorn till den privata, som den privatasektorn kompenseras för detta genom sänkt skatt. Poängen ligger i attåtgärderna verkar parallellt. Utgifterna privatiseras som skatternasänks. Mankan tycka att en sådan privatisering inte har någon större betydelse omutgifterna ändå förblir obligatoriska. Men då missar man en annan poäng,nämligen effekten på beteendet. Genom att privatisera 14 dagars sjukersättningskapas ett mycket starkt mofiv för att minska sjukfrånvaron. Företag, kommuner,landsting och staten får ett tydUgt inre intresse av att förbättra arbetsmiljö,ändra arbetsförhållanden och organisation på arbetsplatsen så att de anställdatrivs och känner att de behövs, var och en som enskild individ. Utan att viljaanklaga någon för sjukförsäkringsbedrägeri tror jag ändå att gränsen till närman aktivt känner efter om man har ont i huvudet då förskjuts till förmån förproduktion och arbetsgemenskap. Jag vill fråga socialdemokraternastalesman, , och också finansministern,om denna privatisering av offentliga utgifter i kombination med sänkt skatt ären engångsföreteelse eller om det är sant som det står i betänkandet, somsocialdemokraterna ju står bakom, att detta står i samklang med den valdalångsiktiga strategin? Min och uppfattning är att vi måste gå vidarepå denna väg. Vad det då handlar om är att privatisera en del andratransfereringsutgifter-flytta dem från den offentliga sektorn till hushållen -som man sänker skatten, lämpligen mervärdeskatten. Sådana utgifts-och skattesänkningar blir fördelningspolitiskt neutrala även på kort sikt,vilket starkt underlättar genomförandet. Denna väg bygger på tilltro fill enskildamänniskors förmåga att ta ansvar för sina egna liv och en vilja att sänkaskattetrycket för att få en bättre välfärdsutveckling. Den strider mot sådantförmynderitänkande som har präglat den socialdemokratiska politiken. En ytterligare positiv effekt av sjuklön och sänktarbetsgivaravgift kommer att bli att företagens kostnadsläge inte försämras pådet sätt som socialdemokraternas ursprungliga förslag innebar. Vi närmar ossnu en kostnadskris, och varje steg som minskar denna är bra. För detta spelar lönebildningen stor roll. Det har sagtsatt det finns ett golv i svensk löneökningstakt på . Lägre löneökningar änså har inte förekommit på . Detta är otvivelaktigt sant. Men det betyderinte att samma golv nödvändigtvis gäller för framtiden. Skattereformen harnämligen i grunden ändrat förutsättningarna för den framtida lönebildningen.Med lägre skatt på löneökningar krävs betydligt lägre nominella ökningar föratt något skall bli kvar efter skatt. Det automatiska inflationsskyddet underlättarockså, både vad gäller relationerna mellan olika inkomstgrupper och vad gällerbehovet att ta till kraven i överkant för att gardera sig mot oväntat högaprisökningar. Ett tredje betydelsefullt - och nytt - inslagi den ekonomiska politiken är det kommunala skattestoppet. Det är ganska nyttäven för , men har drivits av moderatasamlingspartiet. Det begränsar den kommunala självstyrelsen - det är inte bra- men är nödvändigt för att skydda skattereformens positiva effekter. Dennanödvändighet illustreras av vad som har hänt . Nära 3,5 miljoner människorhar fått höjd kommunalskatt. Tillsammans med att tvångssparandet harbakats in i preliminärskatten har detta inneburit att många människor inte harmärkt den sänkning av inkomstskatten som skett - det första steget iskattereformen. Sänkningen har helt enkelt inte synts i lönekuvertet som denskulle ha gjort om inte tvångssparandet tillkommit och kommunalskatten hade legatstilla. För att undvika att detta sker igen måste tvångssparandet bort ochhöjda kommunalskatter stoppas. Det kommunala skattestoppet innebär i sak en ganska storåtstramning för kommuner och landsting. Detta är vikfigt för densamhällsekonomiska balansen. Det är också viktigt därför att förnyelsearbetet ikommunsektorn påskyndas. Politiker och anställda i kommuner och landstingkommer att få arbeta under förhållanden som mer liknar dem som gäller i denprivata sektorn. Då kommer också den ekonomiska verkligheten att bidra tillatt litet snabbare tvinga fram en nödvändig strukturomvandling. Den ekonomiska poHtiken, m.m. Den ekonomiska politiken, m.m. Det står inte så mycket om den offentliga sektornsförnyelse i de socialdemokratiska texterna i betänkandet, men det står destomer i reservation, Hksom i och reservationer.Finansministern har just hållit ett tal i ämnet. En hel del av det som sadesvar både bra och intressant. Ambitionen är uppenbarUgen densamma somfolkpartiet har, att ge mer valuta för skattepengarna. Men, herr talman, tal innehöll bara enbeskrivning av vad som pågår Det fanns nästan ingenting nytt och mycket litetkonkret. Det mest konkreta var att statsbidragsreglerna kallades för "enotidsenlig detaljstyrning". Det är för all del korrekt; det skrevfolkpartiet . Det har alltså tagit innan socialdemokraternavågar säga detsamma. Tänk så mycket tid som gått förlorad under tidendäremellan - och framför allt, tänk så många barn, gamla och sjuka som fåttsämre vård och omsorg därför att ni har förhalat förnyelsearbetet! Dessutom är förnyelse bara en halvmesyr.Det fattas nämligen mycket stora delar i hans tal om förnyelse. Det ståringenting om människors valfrihet. För är detta en hjärtefråga. Vitilltror människor förmåga och vilja att bestämma själva, alldeles särskiltinom de sociala tjänsterna som är mer personliga och intima än mången annanform av konsumtion. Socialdemokraterna är mera myndiga och förmyndande i sittförhållande till enskilda individer Då blir det bara halv välfärd som resultat.Folkpartiet anser att välfärd med valfrihet är mera och bättre än välfärd utanvalfrihet. Det andra viktiga som fattades i finansministerns tal varkonkurrens. Konkurrens mellan olika producenter, däribland också vanligaprivata företag, är nödvändig för att uppnå effektivitet. Då måste man göra sigav med de offentliga monopolen. Man måste, , våga ta strid mot defackliga organisationerna och andra som strävar bakåt och bara vill bevara sinegen dominans. Vågar eller säga till LillemorArvidsson i att det är bra med privata alternativ och dåligt medoffentliga monopol? Man måste aktivt driva på, uppmuntra, visa litet geist ochentusiasm i arbetet att förnya den offentliga sektorn. Man måste tro på attdet ger stora fördelar. Man måste, kort sagt, göra som , åkarunt och besöka de goda exempel som finns och aktivt propagera för dem. Den offentliga sektorns förnyelse kommer att frigöra endel resurser. Jag tror att dessa kommer att behövas för insatser för det glömdaSverige och för den ökning inom sjukvård och äldreomsorg som följer av alltfler äldre människor i landet. Det är också uppenbart att det finns mycketstora eftersatta behov på investeringssidan - skolor måste rustas upp,sjukhus, näten för vatten och avlopp behöver förnyas. Därför tror inte jag attden kommunala strukturomvandlingen ger utrymme för sänkt skattetryck, utan deresurser som frigörs krävs för bättre kvalitet så att servicen kan motsvaramänniskors krav. Skattesänkningarna måste i stället ske genom reformering avtransfereringssystemen. För att bryta den negativa ekonomiskautvecklingen i krävs omläggning över en bred front. Den osäkerhet sområder om energipolitiken - vad gäller både priser och fysisk tillgång - bidrarmycket starkt till ettnettoutflöde av investeringar. Det är angeläget att regeringen byter fot ochtar avstånd från den förtida avvecklingen av kärnkraften, som inte bara ärsamhällsekonomiskt vansinnig och miljöekonomiskt dum utan faktiskt ocksåstrider mot folkomröstningen. EG-politikenär ett annat område där det är angeläget med klara och positiva signaler. Jagskall inte orda mer om det, eftersom det var föremål för en ganska långdiskussion mellan partiledarna. Någotnärmare i tiden ligger EMS-frågan. Jag anser att riksbank med detsnaraste bör deklarera att den avser att ansöka om anslutning. Häromdagenförklarade riksbank detsamma, och det vore då skamligt om inte svenskekonomi skulle klara det! Jaghar hört både riksbankschef och finansminister säga att växelkursförändringarinte är aktuella. Jag tror dem. Men det är inte jag och andra i somskall övertygas - det är de utländska placerare som svarar för det nödvändigakortfristiga kapitalinflödet som måste övertygas. De tillbakadragnautredningsdirektiven om självständighet liksom den alternativapolitik som LO företräder är inte ägnade att stärka förtroendet för en fastsvensk växelkurs. kommer kapacitetsutnyttjandet att vara lägre ochlikheten med tidigare devalveringssituationer mera tydlig. Ävenför lönebildningen skulle en deklaration om EMS-ansökan ha stor betydelse. Bådeför arbetstagare och för arbetsgivare spelar förväntningarna en stor roll.Förväntningarna påverkas naturligtvis starkt av den historiska erfarenheten,som inte har premierat inflationsbekämpning eller fast växelkurs. Att nuupprepade gånger säga nej till och andras krav på EMS-deklarationär också en negativ signal. har, som nämnde, undersenare tid tydligt närmat sig vår uppfattning. Kanske är det bara regeringens"tillstånd" som saknas. Jaggissar att finansministern inte vill uttala sig för bifall till en reservationfrån och , men det bästa han kunde göra för svenskekonomi vore att mycket snart ge ett sådant klartecken till . Jag instämmer naturligtvis i alla reservafioner, men jagnöjer mig med att yrka bifall till nr 5,16,22 och 27. De arbetsmarknadspolitiskaavsnitten kommer att diskuteras av , men för säkerhets skullyrkar jag också bifall till reservationerna nr 44, 51 och 55. 1989/90:139 12 juni1990 Denekonomiska politiken, m.m. Underdetta anförande övertog andre vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar AnL28 () replik: åker numera som en jojo upp och ner, ut och in påtalarlistorna. Vad värre är, är att hon far omkring som en jojo också iargumentationen. BengtWesterberg höll här i kammaren ett slags försvarstal som tydde på dåligtsamvete. försöker lösa sitt problem genom att Den ekonomiska politiken, m.m. sitta påtvå stolar . Det är klart att det är besvärligt om man inte vet om mantillhör en regeringsmajoritet eller oppositionen. Vi brukar i finansutskottet ta ställning till de allmännariktlinjerna för den ekonomiska politiken. har försökt med enhelt ny figur, nämligen att dela upp dessa på kort sikt och på lång sikt. Påkort sikt är man med regeringen, och på lång sikt är man mot regeringen. Detgår inte, därför att allmänna riktlinjer måste ha någon räckvidd i fiden. Mankan inte gärna göra tvärtemot på kort sikt vad man anser skulle vara bra pålång sikt. Men det är precis vad nu går in för. Jag kan ta momsen som exempel. Jag har i tidigarekammardebatter påpekat att har utnämnt momsen till vår nästastora fiende, och det gäller att sänka den. I detta betänkande sägerfolkpartiet först tillsammans med regeringen att vi nu skall höja momsen till25 %. Sedan står det i reservationen att "anser att det iförsta hand är momsen som bör sänkas". Jag kan ta ett annat exempel, och det gäller inställningentill beskattningen av kapital. går i det betänkande som skallbehandlas in för att kraftigt höja beskattningen av kapital, nämligenmed över 30 miljarder. 1 reservationen i det betänkande vi behandlar skriverman att det kommer "av hänsyn till den internationella utvecklingen attbli nödvändigt med en anpassning nedåt av den totala skattebelastningen påsparande". Hur skall ni egentligen ha det? Det går inte att försvara sig med att man nu genom att omstruktureraskattesystemet, vilket alltså innefattar en höjning av kapitalskatterna medöver 30 miljarder, bäddar för att sedan komma igen och sänka dem. Det blir nämligenmycket svårare att isolerat, utan kontakt med andra skatteförändringar, gå inför att sänka just skatterna för kapitalisterna, som det kommer att heta. Dettaär en kluvenhet av magnifikt slag. Ett råd i bästa välmening är: gör klokt i attbestämma sig för om man skall vara allierad med regeringen eller tillhöraoppositionen. har prövat ett annat grepp, som är meratakfiskt än sakligt, och sagt att avsikten med denna uppgörelse med regeringenvar att splittra socialdemokraterna och försätta dem i förlägenhet. Det är intesärskilt klokt. Som gammal förhandlare kan jag säga: Förolämpa aldrig dinavtalsbroder! Det argumentet har inte återkommit, men det kan vara intressantför kammaren att höra hur ser på det . Frågan är: Varför höja momsen när den bör sänkas? Varförhöja kapitalbeskattningen när den i själva verket bör göras lägre? AnL 29ANNE () replik: Jag skäms faktiskt inte ett dugg, vilket LarsTobisson trodde, över att ha gjort upp med socialdemokraterna, vare sig om skatternaeller om stabiliseringspaketet. Jag är i själva verket mycket stolt över attfolkpartiet har kunnat medverka till att två så vikfiga beslut kommer attfattas. Skattereformen skall jag uttala mig något mer om undermorgondagen. Jag tyckte att jag hade en ganska god genomgång av det positivabemötande som stabiliseringspaketet har fått på marknaden och dess fördelar Jag måstesäga att det hade varit ännu mera anmärkningsvärt, om folkpar- tiet hade stått bakombeslutet tillsammans med socialdemokraterna men inte haft samma text ibetänkandet. Det hade verkligen varit ett konststycke, som jag möjligen troratt skulle kunna utföra, även om det vore litet egenartat, föratt säga sanningen. Dessaåtgärder är nödvändiga, men de är inte tillräckliga, och därför har folkpartieti en reservation om den ekonomiska politiken på litet utformat ettantal åtgärder, ett antal steg, som vi ser som nödvändiga efter det att dessabeslut är fattade. Det är inte något konsfigt med det. Vi har t.o.m. fåttinskrivet i majoritetstexten att det är naturligt att de stabiliseringspolitiskaåtgärderna stämmer med de långsiktiga riktlinjerna. vet vi inte om detförhåller sig så för socialdemokraterna, som inte har angivit några långsiktigariktlinjer. Däremot har vi gjort det från sida. Vi får kansketillfälle att återkomma till det , när en proposition omlångtidsutredningen förmodligen kommer. försökte göra sig lustig över att om momsen ochkapitalskatterna skulle säga "höj först och sank sedan". Men manmåste ha en viss känsla för hur man skall kunna genomföra saker och ting. Detär klokt att skaffa sig en teknik för hur detta skall kunna ske i praktiken. Dåskaffar man sig först en struktur, en kapitalbeskattningsstruktur, som ärenormt mycket mera rättvis än dagens struktur är och, låt mig tillägga det,enormt mycket mera rättvis än det moderata förslaget. När man sedan har dennastruktur kan man självfallet ändra nivån på denna kapitalbeskattning, för attfå den att stå i någon bättre överensstämmelse med de finansiella integrationstendensernautomlands.