prot · GD0962 · 1989-12-31 00:00:00 — Det kan också i frågasättas om reglerna om yttrandefrihetoch informationsfrihet går att förena med en reklam-TV-kanal i allmänhetenstjänst. Det finns en inneboende motsättning mellan reklam som görs iannonsörernas intresse och tittarnas intresse av att se på TV, t.ex. somkonsumenter En risk med reklam-TV, sanktioneradav staten, är också att det blir svårt att upprätthålla förbudet mot reklam iTV och radio i övrigt. Allmän-TV-n och allmän-radion kan snabbt komma attomvandlas till kommersiella verksamheter. Vidare kan betalningsviljan hosallmänheten svikta när det gäller mottagaravgifter, licensavgifter Många kanifrågasätta det rimliga i att betala licens som det blir nödvändigtatt betala reklamen via priset i butiken. AnL 103ALEXANDER CHRISOPOULOS (vpk) replik; bekände sig i princip tillliberala uppfattningar om möjligheten att i vissa sammanhang inte kunna tänkaklart och om nödvändigheten av att avvakta med beslut. Avvaktar gör mannaturligtvis om man har intresse av det. Det handlar alltså om verksamhet ochframtida finansiering. Med tanke på den lavinartade utvecklingen påmassmedieområdet med alla kabel- och satellitsändningar anser vi i vpk att detär viktigare än någonsin att framstår som ettkvalitativt högtstående alternativ, ett alternativ med svenskproduceradeprogram som skall avspegla den svenska verkligheten på alla nivåer Det gälleralltså högtstående pro- gram som skall utgöra ettalternativ till de kommersiellt styrda satellitsändningar som domineraretermedierna. På så sätt skapar man valmöjligheter för folket, genom attSveriges Radios program framstår som ett högtstående alternativ i jämförelsemed programmen från olika multinationella mediebolag. Därför måste ges ekonomiska möjligheter att framställa det som vi önskarvärna om den svenska kulturen osv. Jag vill inte påstå att socialdemokratinkännetecknas av tveksamhet när det gäller beslutsfattandet. Socialdemokraternahar redan fattat beslut. Vid er förra partikongress beslutade ni att inte skall reklamfinansieras, utan koncernen skall bibehållasin public service-inriktning. Koncernen skall vara självständig och opåverkadav kommersiella krafter Det har ni alltså beslutat om. Det är bara det attSveriges Radiokoncernen som har förflutit inte har fått demedel som behövs för att koncernen skall kunna spela den roll som den skullekunna spela. Ni avvaktar till nästa partikongress i förhoppning om att dettidigare beslutet om reklamfri TV skall ändras. tillsätter niutredare som skall utreda inte om skall reklamfinansieras utanom hur den skall reklamfinansieras. Detta är det stora sveket. Någonbeslutsvånda har det inte funnits, eftersom ni redan har fattat beslut omreklamfri TV. Det är bara det att ni inte förverkligar vad som har beslutats. 1989/90:62 7februari 1990 AnL 104 ()replik: Jag vet inte om gjorde sig skyldig till enfelsägning när han i något slags upphetsning sade att det har tillsatts enutredning som inte skall utreda om skall reklamfinansieras utanhur skall reklamfinansieras. Sanningen är ju den att utredningenhar haft att arbeta under förutsättning att det skall vara enreklam-finansierad television. Ett av alternativen, alternativ 3, har varit attinte ha någon reklam i . Detta alternativ förutsätter då enreklamtelevision. Alternativ 2 innebär en avknoppning av en av kanalerna vidSveriges Radio, som gör att det blir reklamfritt. Alternativet skulle bli attreklamen kommer inom koncernen. Så man har faktiskt sett på de olika förutsättningarna,men jag utgår ifrån att kan ha gjort sig skyldig till enfelsägning. Sedankan jag instämma i vad sade om nödvändigheten av attSveriges har kvalitafivt högtstående program. Socialdemokratinställer upp på en bra programverksamhet inom . Verksamhetenskall utvecklas, och jag är övertygad om att det kan bli ännu bättre med tankepå de duktiga medarbetarna inom koncernen. sade att det finns en risk för att reklam kan strida mot reglerna ominformations- och yttrandefrihet och att det finns problem när det gällertelevision i allmänhetens tjänst. Kan man klara sitt public service-uppdrag?Jag menar att det inte finns något självklart svar på denna fråga. Just därförmenar jag att det är viktigt att man ser på problemen och utreder dem. Mångafriar nu till mig, men låt mig utnämna mig till friare till er och säga; Jagmenar faktiskt allvar Det gagnar alla, om vi har en öppen diskussion ochgenomlyser problemen och möjligheterna. I ett parlament kan man tycka att detär ganska naturligt och rimligt. Jag måste avstå från replik till . Förste vice talmannen anmälde attKaj anhållit att till protokollet få antecknat att han inte ägde rätttill ytterligare replik. Jag har begärt ordet i denna debatt för att påen enda punkt ta upp ett resonemang, eftersom har redovisat deallmänna synpunkterna på kulturpolitiken. Den punkt som jag vill ta upp och diskutera gäller det somJan-Erik var inne på, nämligen museernas bevakningskostnader. Jagtycker att här gör sig skyldig till ett litet aningslösttänkande. Museernas bevakningskostnader har ökatdramatiskt, från sammanlagt 12,2 milj. kr /81 till 36,6 milj. kr år1988/89. Statens konstmuseer, dvs. , ochModerna museet, har fått sina bevakningskostnader ökade från 3,5 milj. kr.till 19 milj. kr Då kan man säga som många gör: Ja, men då måste man juskaffa pengar till detta, eftersom det är så dyrt att bevaka. Men tror jagfaktiskt att man på allvar måste fråga; Vad kostar bevakning, och varför kostarden så mycket? Hur kan man organisera en tillfredsställande bevakning till ettannat pris? 19 milj. kr kostar alltså bevakningen för tre museer Det innebärfaktiskt per dag. per dag korpar alltså ett bevakningsföretagåt sig för att bevaka tre museer I stället för att säga att vi måste skaffaytterligare , eftersom bevakningen skall kosta . ,kunde vi väl i , då vi så gärna uppmuntrar förnyelser, privatiseringar,utveckling och avbyräkratiseringar säga följande till . Vi ber omöverseende, men vi skall faktiskt fråga om det finns något företag i detta landsom för kanske skulle kunna åta sig att tillfredsställandebevaka de här tre museerna. Kanske , vore lockande för en intresseradföretagare att etablera sig. Denna alldeles abnorma kostnadsutveckling när detgäller bevakningsföretagen beror naturligtvis på att dessa foretag - antagligeni större utsträckning än några andra företag i landet, därför att de har någotslags monopolställning med sina förordnade väktare -låter två eller treadministratörer försörja sig genom att administrera varje enskild väktaresvaktrundor Man har bevakningsbilar och larmcentraler som är oerhört välutvecklade tekniskt, men när det börjar brinna någonstans larmar väktaren sinegen larmcentral, och den har inte förmåga att larma , vilket ärförargligt. När det gäller just kostnaderna för bevakning av museernatycker jag alltså att vi på allvar måste säga om vi bara skall sitta och betalaräkningar till en antal vaktbolag som försörjer sig på att ständigt baradebitera ut, som om de hade beskattningsrätt. Vi måste i stället fråga oss; Hurkan vi ordna en tillfredsställande bevakning på de centrala museerna iStockholm som inte behöver kosta per dag? Kanske vi kan hitta någotföretag, några intresserade väktarkooperativ som skulle kunna åta sig att vaktacentralmuseerna i inom kostnadsramen per dag. hurbevakningsindustrin ser ut vore det ett försök att förnya både offentlig ochprivat byråkrati , 106 () replik; Det är väl ändå så, , attstöldbegärligheten har ökat kolossalt den senaste tioårsperioden, inte minstnär det gäller konst. Det har också lett till att museerna har sett det varanödvändigt att förstärka bevakningen både med larmanordningar och med vakter avolika slag. Självfallet skall man inte motsätta sig att detta ses över för attundersöka om det går att åstadkomma billigare system, genom privatisering ellerpå annat sätt. Det vänder vi ju oss inte heller emot. Däremot menar vi att om den summa som har fåttsig anvisad inte räcker måste man återkomma till . Vi är inte bereddaatt medverka till ett system, där man i praktiken inte kan bevaka dekonstskatter som finns på dessa tre museer, som för övrigt omfattar mer än trebyggnader, och som allesammans rymmer ovärderliga skatter. Om vi då är överensom ambitionen, skall vi självfallet medverka till att man noga granskar vaddetta kostar men vi skall inte åsidosätta säkerheten för våra nationalskatterpå konstens område. AnL 107 Utbildningsminister : Fru talman!Vi är ense om att säkerheten inte får åsidosättas och att dessa föremål skallbevakas, men eftersom stöldbegärligheten har ökat finns det all anledning attvara på sin vakt och granska huruvida de som vaktar möjli-. gen profiterar påatt stöldbegärligheten har ökat. Det finns all anledning att ifrågasätta dessagroteska kostnadsökningar För 19 milj. kr skulle man kunna anställa 60 personersom åtar sig att vakta. Jag ifrågasätter inte de larmsystem som finns, utan jagkonstaterar bara att 19 milj. kr är per dag för att vakta tre museeri . Anf, 108 () replik: Jag är inte någon företrädare för statenskonstmuseer så jag kan inte svara för beloppen. Jag vet inte heller om det ärdet statliga bevakningsbolaget eller något privat bolag som lagt anbud ochfått det beviljat. Jag vet dock att det finns en genuin oro i alla de centralamuseerna i kring denna fråga. Det är ett stort steg framåt om vi kanvara överens om att vi skall se till att museerna får de kostnader täckta somär nödvändiga för att de skall kunna skydda och bevara de konstskatter och deföremål i övrigt som finns på dessa museer Det är det som vi har begärt i vårmotion. och den kommer alltså att kunna bli tillstyrkt av ett enigtkulturutskott, eftersom utbildningsministern och jag är överens om detta. För ordningens skull vill jag på en punktanmäla att jag gör en något annan bedömning än . Det är intenödvändiga kostnader som skall täckas, utan det är en tillfredsställandebevakning som skall utföras. På den punkten hoppas jag att vi är överens. AnL 110ANN-CATHRINE (): 1989 började med lärardemonstrationer ochslutade med lä-rarkonflikt. av trixande tog regeringen någraraska grepp som ledde till kaos och storkonflikt. Den socialdemokratiskaskolpolitikens misslyckande blev uppenbart för alla. Docks skedde en positiv sak - en debatt startadeom kunskaper och färdigheter om undervisning, om vikten av god utbildning, omvad som är skolans huvuduppgift och om lärarnas uppgift på alla stadier Vårtlands kulturelit uttalade sitt stöd för kunskaper och utbildning av högkvalitet. Läraryrkets specifika karaktär blev belyst - kraven ocharbetsvillkoren, behovet av intellektuell stimulans och av kraft för att kunnautveckla kreativitet, behovet av både frihet och möjligheter att samarbetaeffektivt. Det var länge sedan någon talade ur skägget som underlärarkonflikten: Lärare ger förutsättningar för vårt lands tillväxt ochframtid. Lärare förmedlar kultur och tradition. Lärare ger grund för hur viskall leva vidare som industri- och kulturnation. För allt detta som ingår iläraruppgiften krävs kunskap, rejäl ämneskunskap, som inte kan ersättas medmetoder eller något pedagogiskt modeord. Förhoppningsvis kan detta ge större förståelse förlärarnas uppgift och arbetsvillkor Kommenderad planeringstid t.ex. passar inteför läraryrket. Administrativa manövrer gör inte skolan bättre för vare siglärare eller elever I stället måste utbildning, professionalism och engagemanguppmuntras! Har man inte kunskaper som lärare står man sig slätt. Harman inte kunskaper, har man inget att lära ut. Ämneskunskaper ger den säkerhetoch trygghet i lärarrollen som är nödvändig för att man skall vara en bra ochintressant lärare. Ingen pedagogisk modeinriktning, hur modern den än må vara,kan kompensera bristande kunskaper Den svenska skolan riskerar att länge få drasmed de skador som socialdemokratisk skolpolitik ställt till med. Förutomförtroendeklyftor mellan lärare och politiker, har den skapat misstämning ilärarkåren och mellan olika lärargrupper För socialdemokraterna är formen viktigare än kunskaper,färdigheter och individuell utveckling. De prioriterar kollektivet framförpersonlig utveckling, förment jämlikhet framför valmöjligheter, orienteringframför kunskaper, aktiviteter framför studier, arbetsformer framför arbete. Därför kan en socialdemokratiskt styrd skola aldrig nåfullgott resultat för den enskilda eleven. För lärarna innebär den att vistelsei skolan är viktigare än rimliga arbetsmöjligheter och väl förberedda lektioner Vi moderater sätter den enskilda elevens utveckling icentrum. Skolarbetet skall organiseras så att varje elev får så goda kunskaperoch färdigheter som över huvud taget kan åstadkommas. Varje elev måste få just den undervisning och precis såmycket hjälp och tid som han eller hon behöver Skolan och utbildningen skallanpassas efter eleven - inte tvärtom! Eleven och föräldrarna måste kunnapåverka utbildningen både genom val av skola och genom val avstudieinriktning. Den moderata grundsynen i utbildningsfrågorna är tydligoch konsekvent. Vi har ett reformprogram för skolan som omfattar: En ny läroplanmed klara mål som sätter kunskaper och färdigheter i centrum. Ett nyttbetygssystem som redovisar elevernas kunskaper Ökadevalmöjligheter både mellan olika skolor och när det gäller studieinriktning. Avreglering ochett statsbidragssystem som följer elevens val av skola. Våra kvalitetshöjande förslaginnebär bl.a. att kommunerna direkt får en förstärkning av undervisningen medöver 800 milj. kr Hur man använder dessa resurser skall inte läggasig i. Vill man ordna mindre grupper skall man besluta detta lokalt.Bestämmelser om klassmedeltal skall vi inte hålla på med i . Låtlärarna besluta själva! De vet bäst vad som ger resultat. Vi föreslår därtill en nypa ämnesstudiergrundad, lärarutbildning. går återigen mot lärarbrist - trots att få sakerborde vara så lätta att förutse som elevantal och lärarbehov. Lärarutbildningenlockar inte tillräckligt många kvalificerade sökande. Många lärare har lämnateller tänker lämna läraryrket. Även om problemen har flera orsaker torde en av de främstavara att läraryrket sjunkit i tillfredsställelse och status. Många lärare ärbesvikna. Många unga har sett läraryrket och finner det intelockande. Moderata samlingspartiet har konsekvent hävdat attgrundskollärarut-bildningen borde ha utformats annorlunda. Lärarna tvingas haför många ämnen. Vissa kurser i utbildningen är alldeles för korta. Lärarnaskall spänna över för många årskurser Utbildningen ger inte en tillräckligt bragrund för framtida och livslång lärargärning. För att göra läraryrket mer attraktivt och för att stärkaämneskunskaperna hos lärarna, föreslår vi en ny lärarutbildning för årskursernafyra-nio. Den blivande läraren får själv välja ämnen. Kraven för att fåundervisa från årskurs fyra med denna utbildning skall sättas till minst 180poäng. Behörigheten i svenska skall vara minst 60 poäng och minst 40 i annatämne. Utbildningens senare del skall ha 40 poängs studier i pedagogik ochmetodik samt praktik. Denna utbildning kräver ett brett utbud av friståendekurser Vi har anvisat 30 milj. kr. till denna utbildning. Garantiplatser till den avslutande praktisk- pedagogiskautbildningen kan fördelas till ett visst antal elever, men utrymmen måste ocksåfinnas för den som bestämmer sig senare för att bli lärare. Man bör ocksåöverväga en introduktionsperiod för den som vill bli lärare. Nuvarande lärarutbildning för årskurserna fyra - niobibehålls, men antalet utbildningsplatser bör minska. måste ämnenastärkas i nuvarande lärarutbildning. Även fortbildningen måste inriktas påaktuella och relevanta kunskaper i de ämnen lärarna undervisar i. Regeringen plottrar ut resurserna på en rad anslag somfördelas på ett mycket byråkratiskt och mycket svåröverskådligt sätt. gen förfortbildningen samlas i en korg, så att man ser vad man förfogar över.Resurserna skall användas till ämnesinriktad fortbildning och ökas med 100milj. kr Sammantaget får därmed ämnesinriktad fortbildning ett belopp som ärmer än tio gånger högre än vad regeringen föreslår. Alla lärare bör erbjudas ämnesinriktad fortbildning omsammanlagt minst 20 poäng . Genomgången fortbildning börfå genomslag vid lönesättningen. Det borde vara självklart att hög kompetensskall erkännas och ge mer lön. måste inledas med rejälaansträngningar att läka såren uppslitande konflikt. För dettakrävs en annan utbildningspolitik än den som socialdemokraterna för För dettakrävs en utbildningspolitik som slår fast att skolans huvuduppgift är att gekunskaper och färdigheter AnL 111LARS LEUONBORG (fp); har det gått sedan riksdagengenom sitt kom-munaliseringsbeslut satte stopp för den bataljen iskolpolitiken. är det att se framåt. Jag vill ändå helt kort ge någrasynpunkter på varför jag tror att det finns en hel del smolk i densocialdemokratiska glädjebägare som man kanske har druckit efterkommunaliseringsbeslutet. Det första är förstås det som varinne på, att beslutet har skapat olust och motsättningar bland lärarna, skriver skolministern att ur de skarpaste konflikter kanfödas ett nytt samförstånd. Det är i och för sig en from förhoppning, men detvi har sett är tyvärr fortsatta motsättningar och fortsatt olust. För det andra har kommunaliseringsbeslutet väcktförhoppningar hos kommunalpolitiker som plötsligt tycks oroa regeringen.Regeringen tycks oroa sig för att skolan skall älskas ihjäl avkommunalpolitiker som tycker sig ha fått ett nytt stort arbetsfält att styraoch ställa på. I budgetpropositionen låter det annorlunda än ikompletteringspropositionen. Där skriver utbildningsministern efter samråd medskolministern: "För att undvika onödiga kompetenstvister bör skiljelinjenmellan de pedagogiska och politiska besluten göras tydligare än . "Något senare: "Decentraliseringsprocessen innebär i sådana situationer enrisk för en sammanblandning av det politiska och det professionella ansvaret. En framgångsrik decentralisering förutsätter därför attden politiska rollen görs tydlig och väl avgränsad och att utbildnings- ochkulturinstitutionernas professionalism garanteras." Beskedet till kommunalpolitikerna är nu: Håll tassarnaborta från skolans innehåll! Det hade varit bättre om den markeringen och dendiskussionen föregått beslutet och inte kommit som jästen efter degen. För det tredje ser vi nu de samhällsekonomiskakonsekvenserna av det beslut som fattades. Det var uppenbarligen fel tidpunktatt köpa lärarnas och vpk;s stöd för en kommunalisering och en reglering avarbetstiden. En del av de effekterna ser vi i dagens dramatik iHagaöverläggningarna. Om jag så får övergå till att se framåt, måste jagkonstatera att de stora frågorna i skolpolitiken kvarstår De har inte löstsgenom kommunaliseringsbeslutet. Det gäller de viktiga styrningsfrågorna, somhar fått helt nya förut- Det gäller statsbidraget som skall göras omhelt och hållet. Det framgår av budgetpropositionen att regeringen återigenhar valt en mycket okonventionell metod för att förbereda sina förslag i de härfrågorna. De ligger inte i någon offentlig utredning och de utreds inte av detcentrala ämbetsverket på området, . Nej, de utreds i något somkallas , som-om jag har förstått det rätt-är ett antal arbetsgrupperinom . Jag vill varna regeringen för att göra ommisstaget med komnumaliseringsförslaget. Försök inte ta skolan ochriksdagen med överraskning en gång till! Försök i stället att se till att vifår en bred debatt om de mycket viktiga förändringar som förestår Jag villgärna passa på att fråga om han delar uppfattningen att det ärmycket viktigt att vi får en bred debatt om förändringarna mellan partier ochandra grupper med intresse för de här frågorna innan ett regeringsförslag ärfärdigt. 1 det här sammanhanget kan jag också uttrycka en viss oroför de förändringar på gymnasieområdet som förestår. Där har man visserligenhaft åratal på sig att debattera och utreda förändringarna. Ändå har jagenkänsla av att det förslag som diskuteras vilar på en för svag grund i såmåtto att vi inte har haft någon ordentlig diskussion om målfrägorna. Vad skallvi ha gymnasieskolan till? Innan man har gjort det klart för sig är det storrisk för att förslag som läggs fram inte är särskilt bra eller passar dåligt ini en helhet. Över huvud taget är det en paradox att vi i då vitalar så mycket om att vi skall övergå från regelstyrning till målstyrningegentligen inte har någon ordentlig debatt om skolans mål. harpåpekat att vi egentligen inte har haft någon sådan debatt pä . Vi tar upp de frågorna i vår partimotion. Vi vill lyftafram kunskapsmålet i förhållande till dagens skolpolitik. Vi försvarar måletatt skolan skall ha en fostrande och personlighetsdanande uppgift. Men vi kanaldrig acceptera att det målet får en starkare ställning än kunskapsmålet. Vimenar att det är det som har skett i aktuell socialdemokratisk skolpolitik. Vi vill också ha en debatt om innehållet i skolans socialamål. Låt mig ta några exempel. Det talas om samordningskola-social-fritid i kommunerna. Hur garanterar vi att professionalismen ochkunskapsmålet inte konimer bort i en sådan samordning? Ett socialt mål är attelever skall kunna flytta utan alltför stora problem. Men kombinerar vi detmålet med fler profilskolor? Det talas mycket om skolbarnomsorg, så attföräldrarna inte skall behöva vara oroliga när de är på jobbet. Är detegentligen ett mål för skolan att föräldrarna skall kunna arbeta? Kan vi kanskeöka kravet på föräldraen-gagemang i skolan? Detta och mycket annat är viktigtatt diskutera. Jag skulle vilja avsluta med att nämna ett par saker somhände och som enligt min mening utgör ljuspunkter i en bild som påflera andra sätt är mörk. Först vill jag nämna att har lagt fram ettförslag till nytt partiprogram, kallat Grön framtid. I de frågor vi ofta hardiskuterat här i kammaren om rätten att välja skola och att pengarna då skallfölja eleven ansluter sig förslag till det som vi i samtmoderaterna och har talat för. Endast en ledamot iprogramkommissionen vidhåller 1989/90:62 7februari 1990 9 protokoll 1989/90:62 den linjesom företrädare i utbildningsutskottet har hävdat. Kanske ärcentern på väg att svänga i dessa viktiga frågor, och det tycker jag ärutomordentligt glädjande. I har socialdemokrater och kommunisterlagt fram ett förslag om att föräldrakooperativa skolor skall få samma stöd somkommunala skolor Förslaget stöds självfallet av de andra partierna, som redantidigare har agerat i samma riktning. Tänk om dessa tecken är svalor som förebådar en sommar därdet går att få majoritet för en större mångfald i skolsystemet, en vidgad råttatt välja skola och en rättvisare behandling av fristående skolor Jag villgärna fråga om han delar sina partivänners uppfattning i dennafråga. vill jag säga att kommunaliseringsbeslutet intehar fått att tappa modet i skolpolitiken. Vi tror att en del avvåra förslag har blivit ännu viktigare, och vi arbetar vidare för en skola medmer föräldraengage-mang och mer decentralisering, en skola där kunskapsmålethela tiden står i centrum. AnL 112LARZ (): Jag skall till skillnad från de bådaföregående talarna uppehålla mig litet grand kring högskolan. Jag menar attdetta är mycket aktuellt nu när vi har fått årets budgetpropositionpresenterad. Jag tror att vi kan vara överens om - och jag hoppas attBengt instämmer med mig i den uppfattningen - att vi skulle behövafler studenter i högskolan. Vi behöver fler högskolestuderande, helt enkelt. Omvi inte får det, riskerar vi att på andra sidan få uppleva att vitotalt sett i arbetskraften har färre människor med högskoleutbildning än vadvi har . Det finns väl ingenting i utvecklingen som tyder på att detskulle vara en rimlig ordning. Tvärtom behöver vi kraftigt öka andelenmänniskor med högre utbildning. Om vi skall lyckas med detta måste vi också se till attfler ungdomar från varje årskurs går vidare till högskoleutbildning. Vi behöveralltså på olika sätt främja en sådan utveckling. Det fanns stora förväntningar på budgetpropositionen ,som ju dessutom skulle dra upp riktlinjerna för åtminstone i vad gäller högskolan och högskolans dimensionering.