prot · GD09131 · 1989-12-31 00:00:00 — Signalen blir alltså: fortsätt produktionen av miljöfarligtavfall, fortsätt transporterna, fortsätt förbränningen. Med vetot kvar skulleman i stället kunna öka kraven på minskade avfallsmängder, pä återvinning.SAKAB kunde ges en fingervisning om att ändra sin företagsprofil frän att varasophanteringens värsting till att bli återvinningens drottning. Somvänsterpartist vill jag markera att vi är överens med 1989/90:131 30 maj1990 1989/90:131 30 maj1990 Alltså yrkar jagbifall till reservationerna 2, 6, 9,11 och 12.1 huvudfrågan kommer vi att iandra hand stödja resp. reservationer 5 och 7. Ivindkraftsfrågan kommer vi att vid behov i andra hand stödja moderaternasreservation 10. Anf.147 (): Både och jag satt i vetokommittén. Jag vill bara erinraJan Strömdahl om att i reservation står så här: Jag delar i alltväsentligt de slutsatser som kommittén kommit fram till. NärJan Strömdahl satt i vetokommittén låg han alltså mycket nära majoriteten. Nuär det glädjande att kunna konstatera att har börjat inta enmycket mera restriktiv hållning. Jag ville bara notera min glädje över att JanStrömdahl har uppmärksammat att den kommunala självbestämmanderätten bör vägatungt i dessa sammanhang. Anf.148 (): Helt kort; Då vill jag erinra om att jag i mittanförande beskrev precis hur det har gått till och varför jag först hadeintagit en ståndpunkt i utredningen och sedan en annan i den fortsatta beredningen. Under detta anförande övertog förste vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar Anf.149 (): Jag kommer särskilt ihåg en uppvaktning från vidutskottets behandling av förslaget om den kommunala vetorätten. Den unga Jennyvon Bahr från i förklarade sin organisationsuppfattning: Det kommunala vetot måste behållas. Det skall inte vara möjligtför staten att köra över en opinion för en ren miljö och mot gifteroch miljöfarlig energiproduktion. Dethär är en känd ståndpunkt bland livets bevarare i detta samhälle. Men detstarkaste intrycket gjorde hennes tal i vårt tämligen gubbiga bostadsutskottnär hon gick över till demokratifrågan. Plötsligt spände hon sig och gjordenågot av en konstpaus, och blicken liksom Ijungade. Detallvarliga med regeringens förslag är att man kör över så stora opinioner ivetofrågan, sade hon. Hurkan ni tro att vi ungdomar någonsin skall kunna tro på er och denrepresentativa demokratin om ni behandlar den pä det här viset? inte vad som händer i samhället, utropade hon, anarkisterna bland ungdomarnablir bara fler och fler! Detblev en stunds pinsam tystnad, tills någon harklade sig. Sedan gick man vidarei slakten på miljö och demokrati. Således är frågan om den kommunalavetorätten en stor miljöfråga som den är en prövning av tilltron tilldemokratin i . , och en lång rad andra miljöorganisationergenom bl.a. uppropslistor har ännu inte fått nå- gon effektpå betongpartierna. Jag kan bara hoppas att Greenpeaceaktionen här i riksdageni dag gör mer nytta. Den kommunala vetorätten skall behållas.Troligen bör den även grundlagsskyddas. Så viktigt är det att en maktgalenregering inte skall kunna köra över lokala opinioner. Det finns andra möjligheter att klara ofrånkomliga miljöstörningar,gifter och avfall, som ännu inte har kunnat stoppas eller begränsas. Sedan naturresurslagen tillkom har för övrigt inget nytt isak inträffat som skulle påkalla en ändring av lagen. Kärnavfall och annathögriskavfall var kända redan vid lagens tillkomst. Detta faktum är i sig entillräcklig grund för avslag på propositionen. Kommunernas självbestämmande bör stärkas snarare änurholkas. Om en kommun, även om det bara är i undantagsfall, fråntas rätten attbestämma över en industri- eller energilokalisering, innebär detta en kränkningav kommunens integritet. Detta kan i sin tur medföra att kommunpolitikernasengagemang minskar Regeringen och utskottsmajoriteten äventyrar alltså med sittförslag principen om den kommunala självstyrelsen, vilken bär upp den mestaktiva politiska nivån i - kommunpolitiken! Propositionen har pressats fram på mycket korttid sedan vetokommittén avlämnade sitt betänkande. Ungefär tvåtredjedelar, dvs. en kvalificerad majoritet av de kommuner som har hunnitsvara, är negativa till inskränkningar i det kommunala vetot! Tiden för remissvarhar dock satts mycket snävt. Många kommuner har inte hunnit svara, trots önskat det. skulle svaren vara inne hosbostadsdepartementet-en uppseendeväckande kort remisstid i en fråga som justberör samtliga kommuner och deras självbestämmande. har enligtfärska uppgifter frän ytterligare ett trettiotal kommunersänt in yttranden med samma övervägande negativa hållning till inskränkningar ivetorätten. talar om ytterligare 90 kommuner Men jag tror attvi utgår från olika nivåer Totalt sett rör det sig nog om samma negativainställning bland kommunerna. Vår till invånarantalet fjärde största kommun, ,miljöministerns hemkommun, har efter sin fullmäktigedebatt avvisatförslaget. Men svaret finns inte med i underlaget till betänkandet - ett svarsom för övrigt råkar vara undertecknat av ordföranden i det internationellakommunförbundet. I och andra kommuner står socialdemokraternasplittrade i frågan om det kommunala vetot. Tycker miljöminister att man har gettkommunerna tillräcklig tid att svara när det gäller förslaget om inskränkningari deras kompetens? Anser miljöministern att det är riktigt att köra över deflesta kommuners uppfattning i denna centrala demokratifråga? Och är det inteså, att treds-kande kommuner kommer att ha sitt planmonopol kvar och sittansvar när det gäller att miljöpröva den fysiska planeringen och lokaliseringensamt att man får så att säga en långbänk i stället för ett blankt nej? Sedanfår man försöka lösa det här på annan ort än i den kommun som definitivt sägernej. Men det finns ju också kommuner som inte säger nej till den här inskränkningenav vetorätten. 1989/90:131 30 maj1990 Vianser att propositionen har uppenbara risker i de här avseendena och att dendärför bör återförvisas fill regeringen, enligt vår reservation 1. Lagförslagetinnebär att regeringen söker lämplig plats för exempelvis slutförvaring avkärnavfall i olika kommuner För att undvika tillämpning av lagen kan regeringoch kommun lätt försätta sig i en förhandlingssituation, där fördelar i andraavseenden kan komma att erbjudas den kommun som accepterar ett lager förhögriskavfall. Detta är ett möjligt och mycket olyckligt utfall av lagen. Ochdetta är ytterligare ett skäl för att avslå propositionen. Exempel på dettafinns redan. I Barsebäckskommunen har man redan i väntan på den nyalagen startat köpslåendet. erbjuder kommunen 85 milj. kr om man fårbygga ett gaskraftverk vid . Kommunen är kanske benägen att antadetta, eftersom risken finns att inskränkningen av vetot ändå kanske gör attanläggningen placeras i kommunen. Detmåste vara en princip för all industriell verksamhet och energiproduktion attmiljöstörningar som undergräver livsbetingelserna för växter, djur ochmänniskor inte får förekomma och att de som förekommer möjligt skallupphöra. Det här är det ekologiska synsätt som alltmer vinner terräng. Detfinns inga som helst möjligheter att i längden bete sig på något annat sätt.Ett 2 för en halv miljard, som planeras av regeringen, undergräver detpedagogiska uppbyggnadsarbetet för att sprida insikterna om att flödesprocesseri industrin, alltså slit och släng, måste ersättas av slutna processer - dvs.allt måste återvinnas, på ett eller annat sätt som inte förgiftar miljön. Denkommun som ändå medger miljöfarlig verksamhet i kommunen måste ta ett ansvarför de miljöproblem som uppstår där Kommunen kan inte utan vidare tillåtas"exportera" problem till en annan kommun. Varje beslut om produkfioneller produktionsförändring som medför giftiga avfall, utsläpp, strålning ellerbuller måste föregås av ett kommunalt fullmäktigebeslut, så att även ansvaretodelat ligger pä kommunen. I beslutet måste anges hur avfall skall omhändertassamt när och hur revision skall genomföras. män miljöfarlig verksamhet inte ens under dessa betingelser har upphörtbör man inte tillåta att högriskavfall - det är mitt samlingsnamn på alltkärnavfall och miljöfarligt avfall - transporteras från produktionsplatsen.Krav beträffande lokal och direkt lagring bör kunna ställas i de kommuner somhar accepterat exempelvis lokalisering av kärnkraftverk. Ett sådant krav görviss miljöfarlig verksamhet omöjlig - och det är den avsedda effekten, som jagoch övriga i ser på detta. Moderaternavill behålla det kommunala vetot för vindkraftsanläggningar, och det är eninfernalisk moderatpolitisk hållning. Alla människor som jag har talat med omdetta drar på smilbanden när de hör att värnar om den kommunalavetorätten, mot just vindkraften. Den renaste tänkbara energikällan uppfattashelt plötsligt som oerhört störande. Javisst, vi har ingen anledning att motsättaoss ett bibehållet kommunalt veto om så bara för vindkraftsanläggningar Vistödjer även krav på att nyetablering av vindkraftsanläggningarbör ske med stor försiktighet inom högexploaterade kustområden. Därmed bordeäven kunna stödja ett kommunalt veto för vindkraftsanläggningar ibl.a. Det går inte attbara, som säger, ställa upp på regeringens förslag. Jag välkomnarnaturligtvis tanke, som Berfil här har framfört, attstödja reservation 11 i andra hand i denna fråga. Sammanfattningsvis:Socialdemokraterna kör åter över en stor folkopinion - manifesteradgenom en majoritet av kommunerna. För vilken gång i ordningen denna ystrapolitiska vår skall vi få uppleva att det stora partiet krackelerar i sinabeståndsdelar inför de stora framtidsfrågorna? Det är ett pinsamt skådespelatt se en tidigare så frisk demokrafisk kraft åldras så fort. Det är väl typisktför den politiska situationen att man frän det notoriskt utomparlamentariskaGreenpeace skall behöva komma hit och undervisa gamla demokratiska partier omgrundläggande parlamentariska förhållningssätt. Jag yrkar bifall till de grönas samtliga reservationer Jagliksom alla andra ledamöter har fått motta symbolisk aska från . Detåren typisk Greenpeaceaktion. Jag tycker att har lyckats demonstreravad det handlar om. Ingen vill ta hand om det här Är det då riktigt attfortsätta med processer som ytterligare ökar på de giftiga sopbergen? Som ensymbolhandling lämnar jag de kapslar som jag har fått här på bord.Så länge riksdagsmajoriteten inte för en politik för slutna industriprocesserkommer växande giftberg att hota livets och därmed samhällets fortbestånd. Ochni, fru miljöminister och andra i majoriteten, är skyldiga fill detta! 1989/90:131 30 maj1990 150 (): Det ärgruvliga salvor som avlossas från denna talarstol. Detbetänkande som vi nu behandlar rör, som tidigare talare har nämnt, detkommunala vetot och ändring i naturresurslagen. Förslagetinnebär att tillkomsten och lokaliseringen av stora anläggningar med uppgiftatt slutgiltigt omhänderta miljöfarligt avfall skall prövas av regeringenenligt 4 kap. i naturresurslagen, att regeringens prövning utvidgas till attomfatta även andra anläggningar än sådana som är avsedda för eldning medfossila bränslen samt att stora gruppstationer för vindkraft samt storaanläggningar för lagring av naturgas även skall prövas av regeringen. Prövningsplikteninfördes i byggnadslagen . Innebörden var att tillstånd för etablering avvissa industrianläggningar skulle prövas av regeringen. Syftet var atthushållningen med mark- och vattenområden, sett i ett nationellt perspektiv,skulle tillgodoses. Detkommunala vetot innebar att fillstånd till lokalisering inte fick lämnas utanatt den berörda kommunen hade tillstyrkt. I proposition 1985/86:3 omnaturresurslagen, dit prövningsplikten fördes, föreslogs att regeringen i vissaundantagssituationer skulle kunna bryta igenom det kommunala vetot. behandling kom man till slutsatsen att frågan om inskränkningav det kommunala vetot ytteriigare borde övervägas i regeringskansliet.Riksdagen beslutade enligt utskottets förslag, och det resulterade i att enpartssammansatt kommitté, den s.k. vetokommittén, tillsattes. Kommitténs uppgift var attnärmare ange under vilka förutsättningar en 10Riksdagens protokoll 1989/90:131 nationelltviktig anläggning skulle kunna lokaliseras till en kommun mot dess vilja samtatt ange i vilket skede av prövningsprocessen som det lämpligen bör klarläggasom en verksamhet är av nationell betydelse. överlämnade sitt betänkande den 4 december1989. Därefter fick landets samtliga kommuner tillfälle att yttra sig överkommitténs förslag. Remisstiden utgick , dvs. efter två ochen halv månad. 105 av landets kommuner har avvisat kommitténs förslag,men det intressanta är att 40 av dessa kan tänka sig ett genombrott i detkommunala vetot, under förutsättning att det är som fattar beslutetoch om det sker genom lagstiftning. Som vanligt finns några reservationer fogadetill betänkandet, och jag skall kommentera dem litet grand. För enkelhetensskull, både för min egen del och-för kammarens ledamöters del, bakar jag ihopde reservationer som jag anser har i stort samma innehåll. Jag börjar därför med reservationerna 1 av miljöpartietoch 2 av och . Där yrkas avslag pä propositionen när detgäller en inskränkning av det kommunala vetot. Huvudmotivet för avslaget äratt remisstiden har varit för kort och att en del kommuner inte har hunnitsvara samt att frågan är av sådan vikt att kommunfullmäktige skall avgöra den. Utskottet menar att frågan har fått en bred och allsidigbedömning, även om remisstiden varit kort, då av landets kommuner haryttrat sig. Utöver kommunerna har också ett femtiotal av de myndigheter som harvarit remissinstanser yttrat sig. Jag yrkar avslag på reservationerna 1 och 2. Reservation 3 är en centerreservation, och man vill däratt även kärnkraftsavfallet skall ingå under rubriken ser ingen anledning att ändra på nuvarande regler 1 förordningen 1985:841 om miljöfarligt avfall finnsuppräknat sådant kemiskt avfall som kan medföra skada på människors hälsa ochpå vår natur Hanteringen av kärnavfall hänförs däremot till kärntekniskverksamhet, som är reglerad i lagen 1984:3 om kärnteknisk verksamhet.Utskottsmajoriteten anser att det är till fördel att begreppet miljöfarligtavfall är liktydigt med begreppet i andra lagar och förordningar Reservationenavstyrks. Reservation 4 är en folkpartireservation, där man vill haen skärpning av motivtexten, särskilt vad gäller högexploaterade områden.Lokalisering skall ske där den gör minst skada pä miljön. Utskottet påpekar attdessa krav redan finns inskrivna i NRLs andra och tredje kapitel och menar attnågra ytterligare motivuttalanden inte är behövliga. Reservationerna 5 från , 6 frän och7 från rör det kommunala vetot. Reservanterna menar att detkommunala vetot ger kommunerna inflytande över både markdispositioner ochindustri-etableringar Denna form av självbestämmanderätt bör inte ändras. Utskottet anser också att det kommunala vetot skall varahuvudregel, men det finns ändå vissa anläggningar som är av stor nationellbetydelse och som måste kunna lokaliseras inom landet. I vissa undantagssituationermåste det därför finnas möjlighet att mot en kommuns vilja fatta beslut omlokalisering. Utskottethar samma uppfattning som föredragande statsrådet, att sam- förståndslösningar i förstahand bör eftersträvas samt att största möjliga re-striktivitet skall iakttasvid regeringens prövning. Vi tror att regeringar, oavsett färg, kommer attuppfylla dessa krav. Idessa reservationer tas också frågan om förvaring av kärnavfallet upp. Allapartier är överens om att vi i själva skall ta hand om vårt eget avfallfrån kärnreaktorerna. Såväl som menar att arbetetför närvarande måste inriktas på att ta fram hållbara och säkra metoder och attvi därför inte nu behöver ta ställning i denna fråga. Utskottetmenar att vi inte pekar ut någon speciell plats, utan vi ger regeringenmöjligheten att när det behövs lokalisera en slutförvaring mot en kommunsvilja. Jag yrkar avslag påreservationerna 5, 6 och 7. Reservation8 är också en centerreservation. Reservanterna framför här att om avsteg fränden kommunala vetorätten måste ske, skall regeringen föreslå entidsbegränsad lag, som bemyndigar regeringen att besluta om lokalisering moten kommuns vilja. Huruvidariksdagen eller regeringen skall fatta beslutet diskuterades mycket ingående ivetokommittén. Kommittén hörde både professor ochdepartementsrådet . Båda slog fast att ett beslut av detta slagvar och är en förvaltningsuppgift. Utskottet gör heller ingen annan bedömning.Enligt regeringsformen får inte genom lag fatta ett beslut somuttryckligen avser ett konkret fall. Reservation9 innehåller motiv för den reservation jag nu relaterade. var ocksåinne på att man måste skilja på vilka uppgifter resp. regeringen har Reservation10 gäller vindkraftsanläggningar säger att vindkraftsanläggningarnainte kan anses vara av nationell betydelse. Därför kan det kommunala vetot behållasoinskränkt för dessa objekt. mening kan det ändå inte uteslutas att vindkraften får en helt annanbetydelse vid en omläggning av energiförsörjningen. Då kanske vi behöver habestämmelsen om prövningsplikt även i dessa fall. Utskottetvill också erinra om att den kommunala vetorätten gäller oinskränkt för allaanläggningar som inte uppfyller kravet på nationell betydelse. Detta får ocksåutgöra min kommentar till reservation nr 11. Reservation12 är en gemensam reservation från , ochmiljöpartiet. Reservanterna kräver här en lagreglering av lokaliseringsalternativoch miljökonsekvensbeskrivningar Närdet gäller miljökonsekvensbeskrivningar vill utskottet hänvisa till attstatsrådet i propositionen har uttryckt att krav på sådana skall framgå av lag.Utskottet tillstyrker propositionen. Utskottetdelar den bedömning som görs i regeringsförslaget när det gäller lagregleringav lokaliseringsalternativ. Det får anses naturligt vid tillämpningen av lagenatt också undersöka lämpliga lokaliseringsalternativ. Vid tillståndsprövningenskall de grundläggande och särskilda hushållningsbestämmelserna iakttas. Reservation13 hänsyftar på en partimotion från , motion Bo60. Motionärernahävdar där att det är för tidigt att betämma var en anläggning för använtkärnbränsle skall lokaliseras. De kommer tillbaka igen 1989/90:131 30 maj1990 1989/90:131 30 maj1990 och säger att arbetet börinriktas på att utveckla hållbara och långsiktigt säkra metoder Utskottethar inte någon annan uppfattning än vad som framkommer i motionen men kanheller inte se att något väsentligt skulle vinnas med ett bifall. Slutligen skall jag kommentera reservation 14 från miljöpartiet.Miljöpartiet önskar att begär att regeringen kommer med förslag tilllag om förbud för transport av miljöfarligt avfall, eller som det, högriskavfall. Självfallet vore det önskvärt att vi kunde slippaalla transporter av både miljöfarligt avfall och kärnavfall. Det tycker ocksåutskottet. Men i den verklighet vi har uppstår miljöfarligt avfall som måstesamlas upp någonstans. Därför måste det finnas transporter Det finns mångaorsaker Men vi skall framför allt tänka pä att det inte alls är säkert attproduktionsplatsen är den mest lämpliga platsen för en slutförvaring eller ettomhändertagande. Meddet anförda, fru talman, ber jag att fä yrka bifall till utskottets hemställani dess helhet och avslag på samtliga reservationer som är fogade tillbetänkandet. 151 (); började sitt inlägg med att säga att han hade lyssnat tillgruvliga salvor Jag tycker då att har skyldighet att närmareprecisera sin uppfattning i det avseendet. Jagvill kvittera synpunkt och säga att jag tycker att det var ettbalanserat inlägg som gjorde. Däremot delar jag inte hansuppfattning i många avseenden. Jag skall här ta upp två saker Detgäller först vår reservation 8, som tydligen fortfarande ger upphov tillmissuppfattningar hos en del socialdemokrater På s. 19 i betänkandet står detså här: "Centerparfiet anvisar i en sådan tänkt situation den modellen attriksdagen sfiftar en särskild lag eller beslutar om en begränsad ändring i NRL.Lagen eller lagändringen skall vara tidsbegränsad." Otvivelaktigtär det, , som stiftar lagar Regeringen verkställerbesluten. Det vi diskuterade på vetokommitténs sammanträden var inte just dennafråga. Denna fråga har jag nämligen diskuterat i efterhand meddepartementsrådet , som inte har haft någonting att anföra motdetta. Jag har även diskuterat med andra som sysslar med konstitutionellafrågor Jag tycker att vi kan ta bort det argumentet som anförde. Detfinns ingen anledning för att fortsätta framföra det. NilsNordh tog också upp remisstiden och sade att den hade varit två och en halvmånad. Jag har haft möjlighet att läsa en skrift som kallas Propositionshandboken.Det är alltså anvisningar från statsrådsberedningen om hur lång remisstidenskall vara när man går ut till exempelvis kommuner och landsting. Där står attdet skall var minst tre månaders remisstid, och om jul-och nyårshelg, semestrarosv., kommer in skall remisstiden förlängas ytterligare. Vikan väl vara överens om att remisstiden har varit för kort, . Jagupplever det som ganska alarmerande. Det är dessutom tråkigt, efter- som vi möter irritationute i kommunerna. Där säger man att det verkar som om regeringen inte vill hain några svar Man hinner nämligen inte handlägga frågorna på de sätt man hadetänkt sig ute i kommunerna. Nuhar jag inhämtat information om hur långt kammarrätten har hunnit medhandläggningen av de överklaganden som finns. Laglighetsprövningen har man ännuinte hunnit behandla. Det skall dock bli mycket intressant att seslutresultatet. Jag är för min del tämligen, för att inte säga mycket säker påatt det kommer att visa sig att ett beslut av denna karaktär skall fattas ikommunfullmäktige. Slutligenvill jag fråga ; Anser att det i sådana här sammanhang ärviktigt att en regering ger kommunerna fillräckligt lång remisstid? Anser NilsNordh att en regering skall försöka ta hänsyn till remissinstansernassynpunkter? Anf.152 (): Jag vill kommentera första och sista avslagsyrkande iserien. Idet första yrkandet om avslag på vår reservation konstaterade han på något visatt kommitténs betänkande har blivit väl analyserat och remissbe-handlat, i ochmed att en majoritet av kommunerna har svarat. Men man skall ju inte titta påkvantiteten av svar enbart. Litet av poängen i vårt yrkande gäller ju svarenskvalitet. Kommunerna vill behålla vetorätten fullt ut. Finessenmed en remiss är att man hör vad kommunerna har att säga. Här räknar ni bara omni får in svar eller inte, och det är ju ett väldigt konstigt sätt attanalysera de yttranden man har fått in. 1fråga om vår reservation 14 var väldigt hovsam och sade att det ärsynd att farligt avfall skall behövas transporteras men att man inte alltidkan upparbeta och lagra avfallet just på den plats där det har producerats. Menpoängen i vår ideologiska inställning är just att man inte skall ha processersom innebär att det måste utföras farliga transporter kors och tvärs i landetoch inte bara i landet utan mellan länder också. Det finns anledning att ställafrågan om hela det här paketet också är en EG-harmonisering. 1989/90:131 30 maj1990 153 (); drog sitt ärende, tycker jag, på ett sätt som inte bara varbalanserat utan tyvärr också ganska intetsägande. Det gav helt enkeltingenting utöver det vi kan läsa i betänkandet allihop. Det tycker jag är litetsynd. Dessutomstoppade reservation 2 i samma fack som reservation 1 och påstodatt vi alla tre oppositionspartier yrkar avslag på hela propositionen. Men detär en skillnad mellan å ena sidan och och åandra sidan. yrkar avslag på hela propositionen. Vi tycker attproposifionen innehåller vissa goda bitar, dels den skärpta prövningsplikten,dels skärpningen när det gäller hanteringen av ärendena, alltsåprocessbeskrivningen. Jagvill att uppmärksammar den skillnaden. Jag skulle också vilja attKjell beskriver varför han yrkar avslag på hela alltet. Till slut skulle jag viljaförsöka förmå att lämna den mera for- 11Riksdagens protokoll 1989/90:131 Eftersom vi bägge satt i vetokommittén tycker jag att det vorevärdefullt att få höra uppfattning om varför det var så bråttom attfå fram lagändringen just nu och på det här sättet. 154 ():