prot · GD0946 · 1989-12-31 00:00:00 — Detta uttalades mycket klart frånfolkpartiet försvarsbeslut, och har fullföljt sininställning att det var nödvändigt att minska arméns krigs- ochfredsorganisation för att öka kvaliteten. Man må tycka att denna linje är dåligeller inte, men den har åtminstone varit konsekvent. () replik: Jag vet inte om jag skall behöva påminna enerfaren försvarspolitiker som om att anslagen behandlas vidbudgetprocessen. Då får frågor om tillförsel av ny materiel tas upp. Vimoderater har, som det nuvarande försvarsbeslutet gäller, drivitpå för att få ytterligare medel till anskaffning av sådant som inte fick platsi det av och socialdemokraterna genomdrivna försvarsbeslutet 1987.Vi kommer att återkomma till denna typ av frågor vid budgetbehandlingen ijanuari. Vad vi nu diskuterar är inte materielanskaffning utanfredsorganisationen och dess struktur. Vi beklagar detta. Vi vill helst skjutaupp detta ställningstagande. Men det har drivits fram av den socialistiskamajoriteten och av, såvitt jag förstår- men jag fick inget svar på detta - ävenav . underströk ju betydelsen av att vi nu fattar ettbeslut som skulle ha fattats för mycket länge sedan. Men vilket beslut är detsom vill fatta? säger att kvaliteten skall öka. Detvill vi moderater också. Men vi vill fatta beslut om det vid rätt tillfälle,dvs. vid budgetbehandlingen och naturligtvis i samband medslutbetänkandet, då vi skall ta ställning till den materiella förnyelsen intebara i fråga om armén utan även i fråga om de andra vapenslagen. Jag måste ställa en direkt ochkonkret fråga. Vill lägga ned 13 i ? Vill Hans Lindbladlägga ned 111 i ? Vill lägga ned 117 i ? Vill HansLindblad gå ännu längre än vad de socialistiska partierna vill och även lägganed t.ex. 114 i egen hemstad ? Kan vi få ett klart beskedom vad som är ståndpunkt, så att vi får tillfälle att avlyssnahuruvida det stämmer med vad övriga debattörer från kommer attanföra senare i debatten. HANSLINDBLAD (fp) replik: Vad som chockerade mig i var att han sade att partiet egentligen vill ha kvar dematerielanskaffningar som fanns med försvarsbeslut. De två dokumentsom jag tittar på är partimotionen och partimotionen frånjanuari 1989.1 dessa finns de inte med, så när som på kustkorvetterna. Detfinns också någon skrivning om ubåtar. Men det är ubåt nr 6. 4:an och 5;andäremot finns inte med. Därför blir det inte sex utan fyra. I övrigt handlardet om Hawk. allt annat är borta frånpartimotionerna. Däremot har nu tagit med saker som inte fanns medi partimotionerna, och det gäller främst armésidan. Jag tycker i och för sigatt det som nu säger ligger väl i linje med det som var moderatpolitik . Möjligen var representanten i den förraförsvarskommittén litet annorlunda. Denna representant var starkt fixerad vidmaterielfrågor och inte alls beredd att lägga mer pengar på fredsorganisationoch drift. Då låg man under ÖB;s s.k. grundnivå. Vii har sagt att vi vill ha den korta utbildningstiden. Den ledertill att fredsorganisationen kan minskas mer. Däremot kan fredsorganisationeninte minskas mer än regeringen föreslår om man inte går in för två och en halvmånader Då blir ju ett antal värnpliktiga så att säga stående på gården. Detfinns alltså en klar koppling däremellan. Om vårt förslag antas måstesjälvfallet ett antal förband läggas ned. Det är möjligt att det blir deförband som ÖB har pekat ut. anser inte att en massa möda skallläggas ned på att bedöma vilka förband som bör läggas ned om det blir ettmindre antal. Det är klart att man kan lägga ned mycket arbete på att funderaöver om det är bättre att lägga ned t.ex. 116 än 111, eller 116 i stället för117. Om vi skulle ha gått in för att lägga ned tre infanteriregementen hade vinaturligtvis fått lov att ägna mycken möda åt det. Men det finns inte någonanledning att lägga ned mycket möda på ett förslag som vi inte står bakom.Grundkonceptet 3 är fel enligt vårt sätt att se. Det borde ha varit ett störreantal - fem är det rimliga. Naturligtvis kan vi gå ut och säga till folk; Fickvi en annan utbildningstid skulle vi lägga ned just ert förband. Det sannolikaär att man bör göra en granskning. Det är poänglöst att försöka fatta beslut omatt lägga ned förband om man inte får med på att förkortautbildningstiden, för där finns ett klart samband. 1989/90:46 14december 1989 Arménsutveckling och totalförsvarets planeringssystem. () replik: Jag måste konstatera att här som i många andra sammanhangbeskyller militära myndigheter, ledande personer för att bluffa, att komma medohederiiga siffror Han fortsätter detta dubbelspel och säger; Det är klart attvi vill lägga ner mycket mer än vad överbefälhavaren vill. Det är fulltmöjligt att det skulle kunna bli de förband som är aktuella, men vi saknaranledning att ta ställning till det därför att vi ju inte vet att allt annatblir precis som vi vill. Så säger han att vi skulle fatta beslut . attbeslut skulle ha fattats för länge sedan. - Han säger att inte villvara med om att skjuta på ställningstagandet i väntan på bättre övervägandenså att det hela kunde passas in i besluten om krigsorganisationen. Här är detbråttom som sjutton, men vad vi själva har för ståndpunkt har vi inte haftanledning att närmare sätta oss in i vad gäller själva nedläggningarna, sägerHans Lindblad. Härhar vi moderater sagt - det är en omprövning som kan vara nog så smärtsam förvår del - att vi går med på att lägga ner, lägga samman och flytta vissa av despecialtruppförband som här är på tal. Vi följer överbefälhavarens modell, menvi säger; Vi anser det vara en stor kvalitativ fördel. Man anser också påmilitärt håll att om man har de resurser som vi vill tilldela, så skall detvara möjligt att satsa på enbrigadutbildning, en brigad per Arméns utveckling och totalförsvarets planeringssystem, regementemed de kvalitetsfördelar det ger. Jag förstår inte hur kan sägasä här luftigt; Ja, vi vill ha så där 20 brigader men vi kan lägga nerpraktiskt taget alla fredsregementen; vi kan gå ner långt utöver vad t.o.m. densocialistiska majoriteten vill, trots att den rimligen inte siktar på några 20brigader, såvitt vi kan förstå. Det pekar mot någonting betydligt lägre. Hur skall dessa utbildas? Det går tydligen bra att köramed flera brigader på ett och samma ställe. För mig är detta faktiskt enförberedelse för den gradvisa sänkning av brigadantalet som vi redan nu är mittinne i. Man konstaterar att resurserna inte räcker, vi får inte det befäl sombehövs. För mig är det alldeles orimligt att tänka sig att på ettinfanteriregemente finns aktivt befäl i rätt ålder för att passa in i tvåbrigader Det stämmer inte. Då säger man ; har den andra blivitså mycket sämre utrustad både personellt och materiellt att vi nu är tvungnaatt kanske växla ned den till något annat, till ett territorialförsvarsförbandeller kanske t.o.m. lägga ned den. Det här är en farlig politik. Vill manbevara handlingsfriheten, som vi moderater vill, då skall man också se till attbevara våra nuvarande brigadproducerande landskapsregementen. FÖRSTE VICE TALMANNEN; Jag får meddela att anslag nu harsatts upp om att detta sammanträde skall fortsätta efter . PARGRANSTEDT (c): Det har redan vitsordats tidigare i dennadebatt att vi för den försvarspolitiska debatten mot bakgrunden avdramatiska förändringar i vårt lands säkerhetspolitiska miljö. Det ärförändringar som till övervägande del är positiva: nedbrytningen av detsovjetiska imperiet, demokratiseringen i , befrielseprocessen,avspänningen mellan öst och väst, tendenserna till en verklig nedrustning förförsta gången på mycket . Till förändringsprocesserna hör också de ändraderelationerna i , den tydliga viljan från att minska sitt militäraengagemang och diskussioner om en mera långtgående försvarspolitisk ochsäkerhetspolitisk samordning mellan de västeuropeiska stater som ingår i EG.Till bilden hör vidare att den stabilitet när det gäller gränserna mellanVästeuropas stater som har präglat efterkrigstiden håller på att lösas upp. Mandiskuterar på allvar ett återförenande av . Det finns starka ochförståeliga önskemål bland de baltiska republikerna att återfå sin frihet. Vihar gränsdiskussioner som berör , och flera andraösteuropeiska länder. Detta är naturligtvis faktorer som kan minskastabiliteten. Mot denna bakgrund är det naturligtvis mer befängt attnågonsin att fatta viktiga försvarspolitiska beslut utan en grundligsäkerhetspolitisk analys. Vi har redan från början kritiserat den ordning somman nu tvingar fram i , där vi skall ta ställning till den fredstidagrundorganisationen utan att ha analyserat vad den egentligen skall användastill. Försvarsminister reser land och rike runt och ägnar sigäven här i åt att istadigt förneka att det skulle vara en bakvändbeslutsordning. Hur han kan hävda att det är en rättvänd ordning att först taställning till medlen och se- dan taställning till behovet och användningen av dessa medel är en gåta. Antingen ärdet så att tror på den gamla tesen att upprepar man en osanningtillräckligt blir den sanning, eller också tänker man verkligenpå det sättet i försvarsdepartementet. Det är då ett skrämmande perspektiv påde flesta områden. Vi hoppas att den utveckling som vi nu iakttar kommer attinleda en stabil utveckling mot avspänning och nedrustning. Det är ett centraltpolitiskt intresse för att på allt sätt försöka främja en sådanutveckling. Vi bör göra detta med alla de utrikespolitiska medel som vi hargenom vår östpolitik som diskuterades här i går, genom vårt agerande inedrustningssammanhang och andra internationella sammanhang. En fråga somnaturligtvis reser sig i detta sammanhang är om vi också skulle främja ennedrustningsprocess i genom att själva påbörja en nedrustning. Det är entanke som har förts fram i debatten. Jag vill gärna säga att om jag trodde attsvensk nedrustning skulle sätta fart på nedrustningssträvandena i våromgivning, då skulle jag förorda en sådan. Men är inte så fallet. Detsvenska försvaret upplevs inte som ett hot mot någon. Det finns inget land ivärlden som rustar sig för att försvara sig mot . I stället är detsvenska försvaret stabiliserande i . Det är en viktig faktor bakomden låga rustningsnivån i till öster och väster om oss. Därför kan mansnarare hävda att ensidig svensk nedrustning skulle kunna försvåranedrustningsansträngningarna inom supermaktsblocken runt omkring oss. Vi måste alltså utgå från andra bedömningar när vi tarställning till det svenska försvarets framtid. Till detta hör naturligtvis denviktiga roll som den svenska neutralitetspolitiken spelar, inte minst i detomdaningsskede som vi nu ser i . Det är viktigt att bibehållaneutralitetspolitikens trovärdighet också i en fredstida process, att det finnsövertygelse internationellt om att när agerar gör vi det utifrån våraegna självständiga bedömningar att vi inte kan utsättas för påtryckningar frånden ena eller den andra stormakten. Där spelar trovärdigheten i det svenskaförsvaret en viktig roll. En annan utgångspunkt när vi bedömer det svenska försvaretmåste vara hur vi ser angreppskapaciteten i vår omgivning utvecklas. Där finnsdet en hel del positiva tecken. Det finns tecken på nedrustning blandstormakterna i vår närhet. Men det finns också tecken som ger anledning tillbetänksamhet. Vi vet att CFE-förhandlingarna i pekar hän mot en militärtlåst situation i , där den ena sidan inte har någon chans att göraett ordentligt genombrott mot den andra. Det är positivt. Men det innebär att intresset för flankerna kanöka och att det strategiska intresset för vårt område därmed skulle öka. Detfinns också ett mönster i den zonindelning som man diskuterar i sominnebär att relativt fler trupper kommer att finnas i de bakre områdena inomresp. 1 varje fall bakre områden ligger ju ganskanära . Det påverkar också vårt läge. Likaså får man räkna med att ett tillbakadragande avamerikanska trupper från kommer att leda till att behovet av attuppehålla transportlinjerna över ökar Det kommer att öka demarina intressena -ganska näraliggande också för . Det här understryks ioch med att Artnéns utveckling och totalförsvarets planeringssystem,m.m. Arméns utveckling och totalförsvarets planeringssystem. frågan omden rustningen ännu inte har kommit med i någon nedrustningsprocess. Det finns alltså element som pekar åt olika håll när viskall bedöma hotbilden framöver Å ena sidan finns det en klar tendens tillnedrustning och avspänning generellt i . Å andra sidan finns det entendens till att då mera kommer i blickpunkten för ett strategisktoch militärt intresse. Åndå kan man väl ganska tryggt hävda att risken för attvi hotas av militära konfrontationer är ganska avlägsen. Det är ingenting somverkar bli aktuellt i varje fall. Däremot bör vi aktaoss för att göra tvärsäkra uttalanden om det säkerhetspolitiska läget på låtoss säga . Det är ju det som vi påverkar mest i och med dagensförsvarsbeslut. Den som hade förutspått den utvecklingsom vi nu befinner oss i skulle ha betraktats som omdömeslös. Jag skulle nogvilja påstå att vederbörande också hade varit det. Detta föranleder en vissödmjukhet i framtidsbedömningarna. Vi vet ju inte hur kommer att se utom tio år Den slutsats som vi drar är att en betydandehandlingsfrihet i försvarsplaneringen måste bibehållas. Vi har naturligtvisinget intresse av att nu lägga ned mer pengar och resurser på vårt försvar änsom synes vara absolut nödvändigt. måste vi ha möjlighet att stärkavår försvarskapacitet om den nu gynnsamma säkerhetspolitiska utvecklingen såsmåningom skulle förbytas i sin motsats. Vi måste alltså vara förberedda på attnågonting sådant skulle kunna inträffa. Vi måste naturligtvis också ha beredskap för attytterligare dra ned på våra militära resurser om utvecklingen i vår omgivningskulle göra det möjligt. Flexibilitet och handlingsfrihet blir alltså väldigtcentrala begrepp. Hur åstadkommer man då detta? Jo, enligt centernsuppfattning framför allt genom att satsa på de delar av vårt försvar som kräveren lång uppbyggnadstid. Möjligen kan vi ha en något lägre ambitionsnivå i dedelar där det är ganska lätt att med någorlunda kort varsel öka kapaciteten omdet skulle behövas. Med ett sådant synsätt är det självklart att personal ochutbildning skall prioriteras mycket högt. Det tar ju tid att få fram en kunnigpersonal, när det gäller både värnpliktiga och fast anställda. Dessutom krävsdet ett omsorgsfullt arbete för att uppnå detta. Kvaliteten i utbildningen bhrdärför av central betydelse för oss i . Det är här som vi upplever detbeslut som ligger framför oss som olyckligt. Det beslutet blir nämligen ettdråpslag mot kvaliteten i den utbildning som våra värnpliktiga erbjuds. Dessutomkommer beslutet att leda till att många välutbildade redan anställda officerareoch andra kommer att lämna organisationen. Det nedläggningsförslag som ligger på bord kanvara rationellt om man senare föreslår en neddragning av antalet brigader tilllåt oss säga 18. Men det betyder också att färre värnpliktiga i framtidenkommer att få den mer gedigna utbildning som fältförbandsutbildningen innebärDessutom blir det inte så bred användbarhet. Om man gör tvärtom och bibehållerde 21 brigaderna, kommer det att bli ett antal dubbelbrigadsregementen -med dekvalitativa försämringar som det för med sig. Det här beslutet innebär alltsåen försämring av utbildningen inom armén. Detta motiveras med de besparingar som skulle kunna görasoch som skulle kunna ge pengar till en upprustning på materielsidan. att ennedläggning av tre brigadproducerande regementen i bästa fall innebär enbesparing om 150 milj. kr . Det motsvarar, fru talman, 5 %c avförsvarsanslaget. Jag tycker att vi börjar närma oss de begrepp som gäller närvi diskuterar alkohol och bilkörning. För att uppnå en besparing som alltså motsvarar 5 %o avförsvarsanslaget är man beredd att acceptera en kvalitativ försämring och allade negativa konsekvenser som ett nedläggningsbeslut skulle få. Det ärutomordentligt oklokt, och det binder händerna på försvarskomitténs ledamöteroch försvårar deras fortsatta arbete. Det är oansvarigt att hantera frågan pådet sättet. Ansvaret för detta får regeringen och vänsterpartietkommunisterna fullt ut ta på sig. Det gäller, trots alla märkliga turer, ävenfolkpartiet som egentligen skulle vilja gå ännu längre i den här processen.Det hela är således beklagligt. Jag skulle önska att hade förnuft nog attundanröja det här beslutet. 1 förhoppning om att det skall vara möjligt yrkarjag bifall till alla reservationer som har medverkat till. Arméns utvecklitig och totalförsvarets planeringssystem. INGERSCHÖRLING (mp); För kloka beslut krävs det ett brabeslutsunderlag.Vi är vana att resonera på det sättet när vi i vardagen fattarbeslut, både stora och små sådana. skall vi fatta beslut om arménsgrundorganisation för - en grundorganisation som kommeratt binda oss vid en traditionell militärstruktur - och detta utan att vi fårpåverkas av den fantastiska utveckling mot demokrati och mot de kommunistiskastormakternas fall i som vi bevittnar samt utan att beslutetkan påverkas av vår tids största hot, nämligen hotet mot vår livsmiljö. Det kan väl ändå inte vara ett klokt beslut, och så är detinte heller Men det är precis det beslut som utskottsmajoriteten vill att viskall fatta. Att lägga fast riktlinjerna för arméns grundorganistion innanriksdagen haft möjlighet att fatta beslut om säkerhetspolitiken är som att syen kostym utan att veta vem som skall bära kostymen. Att sedan göra det i detläge som befinner sig i är minst sagt häpnadsväckande. På stod det apropåmötet mellan Bush och ; "Både de förhoppningar om snaranedrustningsresultat och den hjärtliga atmosfären mellan de båda ledarna visaratt avspänningen mellan och fortsätter Den är, tillsammansmed demokratiseringen i öst, det bästa som hänt ." "Det bästa som hänt ." Men ibland fårman den uppfattningen att militärer och försvarspolitiker redan för länge sedanhar bestämt sig för hur hotbilden skall se ut. Att verkligheten sedan förändrasvill de inte ta hänsyn till. Det trasslar i alla fall till tillvaron för dem,och de tycker att de måste blunda för det här. Några tycker kanske att jag uttrycker mig raljant, mendetta är sant. Annars vore det enda möjliga att, som de gröna ochandra har begärt, skjuta upp beslutet och ge tid till en verklighetsgrundadbedömning av det säkerhetspolitiska läget. Verkligheten är ju att minskar sinamilitärutgifter med och att en tredjedel av styrkor i Baltikumoch mili- Arméns utveckling och totalförsvarets planeringssystem. tärområdeförsvinner Verkligheten är också att , , ,, och sänker sina militärutgifter . I den här verkligheten måste man också inkluderabedömningen av "det värsta som hänt " - miljöförstöringenoch risken för ekologiska katastrofer, både lokala och globala. I mitt eget län, , säger attmiljösituationen är allvarlig och att ett uppehållande försvar pågår medkalkning av vattendrag och skogsmarker. I och vet vi attdet inte bara är fråga om att vissa områden är krisdrabbade, utan det är tal omkatastrofen Barnadödligheten är lika stor som på vissa ställen i tredjevärlden. Utsläppen måste minska både i och utomlands. Vibehöver ett offensivt försvar av vår livsmiljö, och vi måste prioritera dethär hemma och genom bistånd till våra grannar i . Det kostar pengar, men hoten mot miljön och det sårbarasamhället måste naturligtvis inkluderas i totalförsvaret och försvarsbudgeten.Det är ett anständighetskrav att militären och försvarspolitikerna reviderarden traditionella hotbilden och bilden av fienden - i framtidsbedömningenmåste fienden också vara miljöförstöring och ett alltmer sårbart samhälle. Med detta yrkar jag bifall till samtliga miljöpartireservationeroch även till reservation 1 om avslag på regeringens förslag ipropositionen på grund av brister i underlaget. ROLANDBRÄNNSTRÖM (s) rephk: Jag vill ge några synpunkter på IngerSchörlings och syn på försvars- och säkerhetspolitiken. Jagkonstaterar bara att för in helt andra frågeställningar än vaddagens ärende gäller. Det må vara hur välbetänkt och välmotiverat som helst attta upp de synpunkterna, men icke i detta sammanhang. Det ligger iförlängningen av kommittéarbetet att till 1991 driva de frågor som IngerSchörling och står fön finns det ett underlag för beslut om arménsutveckling och planeringssystemet. Det är hanterat tidigare i kommittéarbete,i utskott och i . Det vore värdefullt om också någongång valde att sakbehandla det ärende som ligger på bord och intevärjde sig med att tala om någonting som ligger i ett annat tidsperspektiv, iett annat ämnesområde. Det skulle gagna politiken. () replik; Det är precis det som jag har sagt;försvarspolitikerna och militären har bestämt sig för att besluten skall tas iden ordning de skall tas, och om hotbilderna och förutsättningarna för beslutenändras struntar man i det. Om vi skall besluta om arméns utveckling,totalförsvarets planeringssystem och arméns grundorganisation måste vi frågaoss, ; Hur skall armén se ut? Vad skall vi ha den till? Hurstor skall den vara? Bedömningen av detta måste hänga ihop med de hotbilder visen ROLANDBRÅNNSTRÖM (s) replik: Det kan ändock konstateras att de förändringarsom nu sker, med många positiva förtecken, inte absolut har förändrat densituation som råder i vårt eget land på ett övertygande sätt, genom denosäkerhet som framför allt präglar situationen. Det bör leda till att Sverigesom neutralt land behåller handlingsfrihet och stabilitet och därmed också ökarstabiliteten i vårt närområde. Det är den politiken som formas i det beslutsom möjliggör en reduktion och spareffekter inom den militära verksamheten, mensom i perspektivet gör att vi har betydande utrymme för attlångsiktigt lägga fast både säkerhetspolitiken och försvarspolitiken på ettsätt som gagnar vårt eget land och vårt närområde. Arméns utveckling och totalförsvarels planeringssysteiti,m.m. () replik; Jag vill bara säga tillRoland att vi i har försökt föra in de härfrågeställningarna i försvarskommitténs arbete. Vi har skrivit ett brev tillregeringen, och vår ordinarie ledamot i försvarskommittén, , hartagit upp det där. Men man ansåg inte att det var nödvändigt och avvisadeförslaget, som rörde både ett uppskjutande av beslutet och dessutom skulle ta med miljöhoten och den förändrade hotbilden i beslutet. Vi harfortfarande inte fått något svar från regeringen. och moderata samlingspartiet harunder debattens gång återigen försökt göra gällande att regeringen förordar enomvänd behandlingsordning. Som jag har sagt, är detta påstående gripetur luften, och jag kan titulera det "den obotfärdiges förhinder". Låt mig helt kort få rekapitulera bakgrunden till attregeringen gav försvarskommittén förtursuppgiften att utreda arménsfredsorganisation och varför regeringen anser att det är värdefullt att detsnabbt fattas ett riksdagsbeslut om den framtida arméstrukturen. Behovet av en strukturförändring av armén har varit akutunder , men tyvärr har det inte varit möjligt att få fram ettrelevant beslutsunderlag . försvarskommitté misslyckades medatt lägga fram ett förslag i frågan, och inte heller den efterföljandeparlamentariska kommittén var uppgiften mäktig. I anslutning till försvarsbeslut gav emellertidriksdagen regeringen i uppdrag att inför nästa försvarsbeslut återkomma medett förslag till en ny arméstruktur Det är det riksdagsuppdraget som regeringennu har effektuerat genom den aktuella armépropositionen. Jag vill i detta sammanhang också understryka att såvälcentern som moderata samlingspartiet stod bakom beslut om betydelsenav att nå fram till ett avgörande om arméns organisation. Jag vill också säga, herr talman, att det är svårt attfrigöra sig från misstanken att och moderata samlingspartiet använderprocedurargument för att slippa fatta obekväma beslut. Men beslut blir intelättare att fatta för att man väntar Däremot skulle ett senarelagt beslutinnebära att en redan ansträngd försvarsekonomi ytterligare försämrades. Tid ärpengar, och med 1989/90:46 14december 1989 Arménsutveckling och totalförsvarets planeringssystem, m.m. hänsyn till försvaretsekonomi och personal på de berörda orterna är det angeläget med ett snabbtbeslut.