prot · GD09140 · 1989-12-31 00:00:00 — beräknas kostnaderna för utvärderingen till sammanlagt20 milj.kr Regeringen förväntar sig att denna omfattande utvärdering kommer attvara till gagn genom att både allmänhetens och beslutsfattarnas kunskaper omskattesystemet i allmänhet och skattereformen i synnerhet ökar. Vägen fram till skattereformen, fram till dagens beslut, har varitmödosam och knagglig att tillryggalägga. Vi har inte alltid följt den rakastekursen. har vi varit nära att köra i diket. Och motorn har oftagått varm till följd av akut överansträngning. Och så måste det vara. Underresans gång har vi ändrat förslagen i många delar. De flesta förändringar harutan tvivel lett till ett bättre resultat. har vi också med tungthjärta fått medverka till uppgörelser som har avvikit från våra egna önskemål,därför att detta har varit nödvändigt för att vi skulle få en nödvändigförankring av reformen. Många hårda duster har ägt rum. Strån och stickor harrykt. Den som säger att den ena eller andra kontrahenten har kapitulerat ellersålt ut den egna ideologin pratar i nattmössan eller ägnar sig åt förtal. Mennu står vi vid målet. Och vi kan konstatera att det blev en bra reform. Vi fårett bättre skattesystem. Och vad som kanske är ännu viktigare är att det i entid som kännetecknas av ett utbrett politikerförakt, när politiker anklagasför att vara okunniga och lida av handlingsförlamning och beslutsvånda, harvarit möjligt att trots allt motstånd och alla hinder på vägen genomdrivadenna synnerligen genomgripande strukturreform. Det är en seger för vårtpolitiskt-parlamentariska system. Detär många som har bidragit till att göra denna reform möjlig. Det gäller deforskare och debattörer som fidigt ifrågasatte det gamla skattesystemet ochdrog i gång debatten om hur ett nytt skattesystem skulle kunna utformas. Detgäller alla de personer - ledamöter, experter och sekreterare - som har gjortett jättearbete i de stora skatteutredningarna. Det gäller deorganisationer - jag tänker inte minst på LO, TCO, och -som bidragit så väsentligt, både som idégivare och som ordningsmän, och somhjälpt till att hålla nog så bångstyriga särintressen i de egna leden ischack. Detgäller all den personal på , som genom sitt kunnande, sinuppslagsrikedom och sina helt exceptionella arbetsinsatser har utarbetat depropositioner som ligger till grund för de beslut som skall fatta . Detgäller också de riksdagsmän och den kanslipersonal som på motsvarandebeundransvärda sätt har slutfört arbetet i skatteutskottet fram tiU debetänkanden som föreligger. Detgäller de personer, både inom socialdemokratin och i , som har tagitpå sig de tuffa uppgifterna att förhandla om och förankra reformen. Månganamn skulle kunna nämnas, men jag begränsar mig till att nämna ett namn,nämHgen . Det är synd att han inte är med oss i kammaren i dag.Den roll som han har spelat för den här skattereformen kan inte överdrivas. Hanvar tidigt ute och såg behovet av en skattereform. Han drog ett oerhört tungtlass när det gällde att vinna stöd för de tankar som framstod som så omvälvandetill en början. Han har en stor del i förtjänsten att denna reform nu kangenomföras. Denna skattereform får effekter på snart sagt alla samhällslivetsområden. Verkningarna sträcker sig över arbetsmarknad och lönebildning,kapitalmarknad och förutsättningarna för penningpolitiken, näringsliv,kommuner och socialförsäkringssektor, energi-, miljö-, trafik-, familje-ochbostadspolitik, kultur, media, idrott, turism och mycket annat. Menden bärande tanken har inte varit, och är inte, att ingripa, dona och ställatill rätta på alla dessa områden. Tvärtom är det kraven på en likformig ochneutral beskattning som går som en röd tråd genom skattereformen. Tanken är attolika skattebetalare skall behandlas så lika som möjligt, olika slag avinkomster skall beskattas på i princip samma sätt. Skattesystemet skall sålitet som möjligt snedvrida människors och företags beteende. Det skall istället bestämmas genom ett samspel mellan de underliggande ekonomiskafaktorerna och aktörernas egna önskemål. Skattesystemets främsta uppgifterskall vara att finansiera de offentliga utgifterna och att medverka till enjämn och rättvis fördelning av levnadsstandarden. Jagpåstår naturligtvis inte att vi har lyckats med dessa strävanden till hundraprocent, långt därifrån. Det går att hitta ett betydande antal avsteg frånprinciperna om likformighet och neutralitet. Avstegen kan bero både på vad somrent praktiskt har varit genomförbart och på politiskt betingade kompromisser.Men trots det hävdar jag att vi har gått ganska långt i riktning mot ett meraneutralt och likformigt skattesystem. Om man så vill är detta ett uttryck förett icke-intervenfionistiskt synsätt på hur skattesystemet skall användas i denekonomiska polifiken. Det är ett skattesystem som hör hemma i en modernmarknadsekonomi präglad av socialt ansvar och starka fördelningspolitiskaambitioner. Och det är framför allt i fråga om dessa grundläggande principersom jag vågar påstå att vi i uppträder mera konsekvent än vad kanskenågot annat land gör i skattesammanhang. Dettaär viktigt, eftersom det, tillsammans med sänkta skattesatser och breddadeskattebaser, innebär att arbete, företagande, utbildning och spa- 1989/90:140 13 juni1990 1989/90:140 13 juni1990 rande stimuleras.Skuldsättning, skatteplanering och skatteflykt bekämpas. Initiativ ochskaparkraft kommer mycket mera än att länkas in på produktiva ochsamhällsnyttiga verksamheter och mycket mindre att inriktas på strävanden attutnyttja kryphål i skattesystemet. Dethar talats mycket om de s.k. dynamiska effekterna av skattereformen. Från vissahåll har detta begrepp mest fått tjäna som en förevändning för att slippaförevisa någon egentlig finansiering av de sänkta inkomstskatterna.Finansieringen, detta trista inslag i skattereformen, skulle på ett behändigtsätt omhändertas av de underbara dynamiska effekterna. På andra håll hardynamiska effekter beskrivits som någon modern form av slavdriveri, därutarbetade människor skulle tvingas arbeta ännu mera och slitas ut ,som deras barn skulle berövas sin dagliga tillsyn. Jagser det varken på det ena eller på det andra sättet. Dynamiska effekter är enform av samlingsbeteckning på de positiva effekter som skattereformen kanväntas få på människors och företags beteende och som därmed resulterar i enbättre fungerande samhällsekonomi. Vi får bort mycket av det närmast sjukligaskattetänkande som ständigt hotar att gynna onyttiga eller rent av skadligabeteenden och att hämma nyttiga och produktiva verksamheter Vi rycker undangrundvalarna för mycket av den skatteplanering som finner sin näring i ettkrångligt och olikformigt skattesystem, där stora privatekonomiska - men intesamhällsekonomiska - vinster kan göras genom att flytta pengar från ett kontotill ett annat, från en högbeskattad fålla till en lågbeskattad. Hurstora de dynamiska effekterna är och hur snabbt de infinner sig, det vet varkenjag eller någon annan. Alla tvärsäkra påståenden om att de uppgår till sieller så , att de skulle befria oss från den besvärligamen ofrånkomliga uppgiften att finansiera skattereformen är i bästa fallgissningar ut i det blå och i värsta fall en form av kvalificerad verklighetsförfalskning. Bakomskattereformen står två partier- socialdemokraterna och . Detinnebär att det finns en klar majoritet i och det för attreformen är stabilt förankrad och blir bestående. Det är bra, ty det vore enolycka om reformen skulle rivas upp vid första bästa tillfälle. Skattesystemetgriper in på så många sätt i människors vardag att det är nödvändigt attskattepolitiken präglas av långsiktighet och principfasthet. Det är en fördelatt beslut av så genomgripande betydelse har en bred förankring. Övrigapartier går emot reformen, i varje fall i väsentliga delar Det störstaoppositionspartiet, , profilerar sig som vanligt mycket hårt iskattepolitiken. var det sänkta marginalskatter som var denmoderata hjärtefrågan framför alla andra. är det inte längre lika gångbart. Marginalskatternaär ju på god väg att sänkas mycket kraftigt, och detta utan minsta lillamedverkan från . Det har därför blivit nödvändigt med enomprofilering, ett slags moderat ansiktslyftning. är det sänkt skattetrycksom är det stora trumfkortet. Ett sänkt skattetryck utmålas som lösningen påsnart sagt alla möjliga samhällsproblem. Med sänkt skattetryck får vi lägreinflation, högre fillväxt, mera sysselsättning, en starkare industri,förbättrad levnadsstandard och gladare och lyckligare människor, i varje fall i den mån de vänslas i dens.k. Inte nog med detta. På något mirakulöst sätt får vi ocksåråd med ett dyrare försvar, fler poliser, ett starkare rättsväsende, enutbyggd infrastruktur och ett bättre skolväsende. kommer väl även giktoch hemorrojder att botas med moderata skattesänkningar. Detgår att skämta kring dessa ting men under detta finns det ett djupt allvar. Detär nämligen så att en skattereform måste finansieras. Om vi skall sänkainkomstskatterna, och det skall vi, då måste detta betalas på något sätt. Mankan göra som socialdemokraterna och har enats om, nämligen attfinansiera den största delen med andra skatter, såsom höjda kapitalskatter,minskade avdrag, och höjda skatter på energi och miljö. Men det är inte detenda tänkbara sättet. Det går också att finansiera sänkta inkomstskatter medutgiftsnedskärningar. Enskattereform kan i princip inte höja svenska folkets levnadsstandard från endag fill en annan. Levnadsstandarden bestäms av hur stora inkomster vi förmåratt skapa genom produktionen. En skattereform kan skapa betingelser för enhöjd levnadsstandard genom att förbättra ekonomins funktionssättoch därmed lägga grunden för en högre fillväxt. Jag tror att denna skattereformfår sådana resultat. Men på kort sikt är vår levnadsstandard given och kaninte höjas med aldrig så fiffiga manipulationer av skattesystemet. Moderaternaförsöker ge intryck av något annat. Den finansiering de anvisar är heltotillräcklig. skatteförslag tillsammans med övriga förslag på detekonomisk-politiska området företer sammantaget ett underskott på 45-50miljarder kronor 1991. Härskall jag göra en liten utvikning med anledning av den fråga som Bo Lundgrenställde till mig . Det gällde den skrift som vi gav ut medberäkningar om och skattealternativ, underskotten ochfördelningseffekterna. Jag skaU medge att det fanns två fel i denna skrift. Detena felet var ett skrivfel. Det var en felaktig beskrivning av moderaternasbarnavdrag. Det är alldeles riktigt att barnavdraget är mot kommunalskatten.Det stod på annat sätt i texten, 1 våra beräkningar, när det gäller kostnaderoch fördelningseffekten, var det riktigt uträknat. Vi behöver alltså inteändra någon siffra. Däremot har vi ändrat texten. Detandra felet, som tog upp , gällde förslag tillkoldioxidskatt. Där har vi gjort en felaktig beräkning. Det beror på ensammanblandning av netto- och bruttosiffran. Det innebär att vi underskattadeden inkomstförstärkning som uppvisar med 7 miljarder Det innebäratt det sammanlagda underskottet i förslag blir 40 miljarder, inte47 miljarder Vi kommer att ändra i alla kommande utgåvor av skriften och ha dekorrekta siffrorna, Givetvisär alla sådana sådana här beräkningar behäftade med osäkerhet. Får jag baranämna att det är flera moderata förslag spm vi inte har beaktat. Om vi hadegjort det skulle underskottet på nytt växa utöver de 40 miljarderna. Ettexempel är förslaget om reavinstbeskattningen inom bolagssektorn. Bara detkostar 2,5 miljarder Det finns en rad andra sådana förslag. Till detta kommervid sidan av skattereformen de andra icke helt finansie- 1989/90:140 13 juni1990 1989/90:140 13 juni1990 rade förslag sommoderaterna har lagt fram och som gör att ytterligare ett antal miljardertillkommer Men beloppet 45-50 miljarder står sig. Framför allt står sigslutsatserna om innebörden av politik. Omförslagen skulle genomföras i praktiken, skulle det innebära en ökning avhushållens köpkraft utöver den förbättring som redan ligger iprognoserna . Detta skulle ske i en ekonomi som beräknas växamed kanske . Även personer med mycket måttliga ekonomiska kunskaper förstårlätt att en sådan polifik över huvud taget inte går att genomföra. Varjeförsök att ändå göra detta skulle leda till en akut förtroendekrisför den svenska ekonomin med galopperande valutautflöde. Dennapolitik är naturligtvis inte avsedd att genomföras. Det är en politik somutformas vid ingången till det stökiga 90-tal då den stora oredan skall råda ivårt land, ju värre, desto bättre. Det är en polifik som formuleras av ettparti som inte vill sitta i regeringsställning, utan som vill bedriva en aktivform av kannibalism gentemot de andra borgerliga parfierna. Lika gynnsam sommoderaterna hoppas att denna icke genomförbara politik skulle vara för det egnapartiet, lika förödande skulle den vara för landet om den genomfördes. Syftetär inte att förbättra för skattebetalarna.Syftet är att försämra för centernoch . En aspekt på skattereformen som med all rätt har ägnats storuppmärksamhet gäller dess fördelningspolitiska konsekvenser har dessadiskussioner enbart gällt socialdemokraternas och förslag, och detär kanske inte så konstigt. Men det har också inneburit, att allehandaobestyrkta och svepande omdömen kunnat göras om reformens förmentafördelningseffekter, som kritikerna kunnat ge intryck av att svaraför en så mycket hyggligare och rättvisare fördelningspolitik. Förförsta gången har , i den skrift som jag åberopade, en ordentlig analysgjorts av och skattealternativ. Det är en analys sombygger på samma avancerade beräkningsmetodik som tillämpades inominkomstskatteutredningen och som sedan har vidareutvecklats inom finansdepartementet.Källmaterialet härrör från de årliga inkomstfördelningsundersökningarna somstatistiska centralbyrån gör och som baserar sig på 10 000 hushåll. Man skullekunna säga att det blir ganska många grytor med både kallt och varmt vatten,när man har så stort urval. Resultaten av dessafördelningsstudier är minst sagt uppseendeväckande. Såvälcentern som har en profil på skatteomläggningen som innebär attbetydande summor skulle föras över till förmån för höginkomsttagarna pålåginkomsttagarnas bekostnad, jämfört med den reform som faktiskt kommer attgenomföras. I fall skulle flyttas frånlåginkomsttagarna till höginkomsttagarna. 1 fall skulle motsvarandebelopp vara inte . Jagvill understryka - för att inget missförstånd skall råda - att den korrigeringsom vi har gjort, det fel som jag har medgett, på en punkt när det gällermoderaternas alternativ på intet sätt påverkar de fördelningsberäkningar som vihar gjort. Ingenting annat har framkommit i denna kammare eller någonannanstans från moderata företrädare eller från företrädare somkullkastar eller ens modifierar de fördelningsberäkningar som vi har gjort. Dessastår vi för. Alltförlänge har och ostört fått uppträda som förmenta talesmänför olika utsatta grupper. Sanningen är i själva verket att arbetare och lägretjänstemän skulle förlora på deras politik. Detsamma gäller för flertaletmänniskor med låga eller normala inkomster Härtill kommer att centernsskattepolitik särskilt missgynnar barnfamiljerna och att moderaternasskattepolitik missgynnar de ensamstående. Däremot skulle höginkomsttagarna ochde som har stora förmögenheter tjäna på dessa parfiers skattepolitik, särskiltpå politik. I själva verket skulle skatteförslaginnebära att av skattebetalarna drabbades av försämringar, medan detskulle bli en förbättring för de som har de högsta inkomsterna med igenomsnitt för var och en. Attmoderaternas orättfärdiga skattepolitik skulle skapa ökade klyftor förvånar välinte särskilt många. Jag är inte ens säker på att tar särskilt illavid sig när de kritiseras för att medvetet vilja öka inkomstskillnaderna. Merabesvärande är det måhända för , som ju länge har försökt att kritiserasocialdemokraterna från vänster, inte minst i skattepolitiken. Men det harvarit allmänt populistiskt tal grundat på svepande omdömen, inte på fakta.Allt som har varit svårt och kärvt har man gått emot. Alla särintressen sornhar skriat har blivit strukna medhårs. har vi en ordentlig analys baserad påfakta, inte på löst tyckande. Den bilden är förvisso inte smickrande förcentern och dess egentligen fördelningspolifiska inriktning. Jagvill ge några råd till , i all välmening: Ompröva ert motstånd mot höjdabarnbidrag! Hemfall inte åt den moderata jargongen att det skulle handla om enökad rundgång och ett ökat bidragsberoende! Erkänn vad som är bevisat,bortom varje skymt av tvivel, att höjda barnbidrag är en mycket bättrefördelningspolitik än subventionerat ätande. Det finns bara en grupp som skulletjäna på lägre matmoms och det är landets matproducenter Om det är dessa somni vill gynna, och den tanken är väl inte alldeles främmande, säg det då öppet!Låtsas inte att det är barnfamiljerna eller låginkomsttagarna som ni hjälper! Påsätt och vis är det beklagligt att , till skillnad från 1981års skatteuppgörelse, inte orkade vara med. Jag tror att det framför alltberodde på att man inom inte hade förberett den egna partiopinionenpå den onekligen djärva omprövning av skattepolitiken som då stod för dörren.Det var brister i interna opinionsbildning och i internapartiarbete som var utslagsgivande. Det var absolut inte fråga om vad OlofJohansson påstod i en intervju i . Så här lydertidningsreferatet: Sanningen är att vi blev utslängda från förhandlingarna,säger man och pekar på och enighet om energimomsoch hård beskattning av bostad, mat och resor till och från jobbet. Bortsettfrån att förhandlingarna inte bedrevs mellan personen ochfolkpartiet utan mellan socialdemokraterna, bl.a. representerade av Kjell-OlofFeldt, och är påståendet felaktigt. Nii blev inte i något skede utslängda från förhandlingarna. Detta vetGörel Thurdin. Tvärtom gjordes det betydande ansträngningar och eftergifterfrån socialdemokraternas sida för att gå fill mötes. När den förstauppgörelsen hade träffats - som inte ville vara med på och som 1989/90:140 13 juni1990 1989/90:140 13 juni1990 gällde konkretaförslag och principuppgörelsen - ställde jag vid en ny träff med GörelThurdin och på nytt frågan om var beredd att medverka idet fortsatta arbetet med att ta fram det konkreta förslaget . Det ärju ändå den stora delen i skattereformen. Svaret blev då ett entydigt nej fråncenterns sida. Jagutgår från att det beskedet var väl förankrat också hos . Dettabör slås fast en gång för alla. Någon mytbildning skall inte få uppkomma. Detfinns fortfarande en misstro mot skattereformen. Många tror att de skallförlora på reformen. Det gäller även människor som - det kan man vid en snabbgranskning konstatera - i själva verket vinner på reformen. Att denna misstrofinns är inte förvånande. Skattereformen är så omfattande och innehåller så mångaolika komponenter att det är svårt även för experter att erhålla en godöverblick över helheten. Men här fillkommer de massmediala enfrågekampanjersom har grasserat från fid fill annan. Alltför sällan har det talats om desynnerligen omfattande sänkningarna av inkomstskatten, som ju innebär att sexav sju skattebetalare endast behöver betala kommunalskatt. Men destooftare har olika delar av skattefinansieringen tagits upp och beskrivits i demest ödesmättade ordalag. Menjag är övertygad om att förståelsen för och bejakandet av skattereformenkommer att växa i styrka i samma takt som kunskaperna om reformen växer. Vi serden utvecklingen . Fr.o.m. kommer människorna attsjälva uppleva den faktiska innebörden av skattereformen. Det blir mera pengari plånboken sedan skatten är betald, och det kommer det flesta människor attuppskatta - tro mig! Dethar redan blivit ovanligt att höra någon säga sig vilja slå vakt om det gamlaskattesystemet. Och det kommer snart inte att finnas någon som, när det nyaskattesystemet väl är genomfört, önskar sig en återgång till det gamla. Det härbetyder inte att vi får ett fulländat skattesystem - nej, långt därifrån!Mycket återstår att göra. Det finns ett antal frågor som vi inte hann med ochsom alltså måste utredas vidare och beslutas längre fram. Vi kommer med allsäkerhet att upptäcka brister och skönhetsfel som motiverar korrigeringar ochkompletteringar Vidaremåste vi ständigt vara beredda att anpassa skattesystemet fill förändradeyttre omständigheter Inte minst måste vi i , med en liten öppen ekonomialltmer integrerad i den internationella ekonomin, vara lyhörda för vad somsker i vår omvärld. Våra möjligheter att kraftigt avvika från omvärlden i frågaom våra skatteregler kommer att minska, särskilt på områden - det må gällamänniskor, företag eller kapital - där rörligheten över gränserna är stor ochtenderar att tillta. Mendet handlar knappast om att behöva göra lika omvälvande förändringar som denförändring som vi nu står i begrepp att genomföra. Grundprinciperna i dennaskattereform kommer att stå sig under en lång fid - det är jag övertygad om. Skattereformenär en av de viktiga strukturreformer som måste genomföras för att gynnsammarebefingelser skall kunna skapas för svensk ekonomi och därmed för det svenskafolket . På kort sikt innebär skattereformen att de flesta blirvinnare. På blir alla vinnare. Underdetta anförande övertog andre vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar Anf.33 BO () replik: presenterade den famösa analysen av ochmoderaternas skatteförslag. Direkt efter detta invändevi mot vad som sades i denna s.k. analys. Trots det gick Sverigesfinansminister i går här i kammare i god för varenda sak som hadeberäknats av, som det hette, kvalificerade, skickliga och oväldiga experter påfinansdepartementet. Förnågon timme sedan intygade den socialdemokratiske ordföranden i skatteutskottetLars att detta papper inte innehåller någonting annat än sanningen.Men säger : Ja, vi har hittat ett fel. Det rör sig om 7miljarder - egentligen är det 13,1 miljarder, men det kommer väl fram . 7miljarder motsvarar dock vad man får in på hela den tillfälliga momshöjningennästa år Det är alltså inga små felräkningar som man nu tvingas erkänna. Heladetta dokument är fullt av felaktigheter, som vi visade på . Jagtycker att skulle ta chansen, när han nu åter är i riksdagenskammare, att ta tillbaka det han sade i debatten med i går Detskulle anstå finansminister. Jagkommer själv att anmäla mig som siste talare i detta ärende, för att redovisaalla andra felaktigheter. Mitt syfte inledningsvis var nämligen bara att fåstatsrådet att erkänna det första felet, så att vi vet att det finnsfel i det som var så säkert och i går Det är bra att marginalskatterna sänks - det har vi krävt under långtid. Det är bra att bolagsbeskattningen reformeras i stort sett på det sätt somvi krävde . Men det är synd att denna viktiga reform bara skallsyfta till att på ett tekniskt bättre sätt ta ut lika höga skatter som ,genom det oförändrade skattetryck som är målsättningen. Detinnebär att normalinkomsttagaren fortfarande kommer att betala nästan tvåtredjedelar av sin arbetsinkomst i skatt, att bara de välbeställda fortfarandekommer att kunna välja och gå förbi de köer som finns i exempelvis offentligvård och omsorg, dvs. de som har råd. Dessutomkommer det höga skattetrycket fortfarande att innebära att samhällsekonominskadas när det gäller sparande, riskvilligt sparande etc. Det framgår avlångtidsutredningen och av regeringens egen kompletteringsproposition. Omskattetrycket hade sänkts, som vi moderater har krävt, hade effekterna kunnatbli mer posifiva. lyckades faktiskt i sitt anförande, fast hanavsåg att vara ironisk, beskriva exakt de positiva effekter ett sänktskattetryck får. Läs anförandet i den delen! Anf.34 () replik: Det där med utvärdering var intressant att höra. Det gällerförhoppningsvis också människors uppförande. Det vore intressant att veta om ensådan sak som den stötande detaljen med de gynnsamma avdragen för resor tilloch från arbetet påverkar människors beteende. 1989/90:140 13 juni1990 5Riksdagens protokoll 1989/90:140-142 mycket bra om sådanautvärderingar redan hade gjorts, som hade kunnat ligga till grund för reformen,så att misstag inte behövde ske.