prot · GD0916 · 1989-12-31 00:00:00 — har frågat mig vilka åtgärderregeringen avser att vidta med anledning av framfördaanklagelser mot luftfartsinspektionen. är den myndighet som ansvarar förtillsynen över flygsäkerheten för den civila luftfarten. Tillsynen sker genombl.a. 1989/90:16 24oktober 1989 dande av bestämmelser ochtillståndsgivning. För uppföljning finns vidare mycket utveckladerapporteringssystem för information om händelser alltifrån olycksincidentertill smärre materielstörningar. Vidare flnns somfristående myndighet, som gör omfattande utredningar av inträffadeolyckshändelser och incidenter. Såväl inspektionens som haverikommissionensverksamhet redovisas i regelbundet återkommande offentliga publikationer. Enligtvad jag har inhämtat har inspektionen i de fall som frågorna åsyftar följt denhandläggningsordning som är fastställd. Jag finner mot denna bakgrund ingenanledning att vidta några åtgärder. Jag tackar såmycket för svaret. Emellertidfinner jag det en aning allvarligt att kommunikationsministern nöjer sig medatt hänvisa till att det finns en betryggande handläggningsordning,rapportsystem, osv. Vad som har inträffat är att inte vem som helst utan enperson som mycket länge har arbetat inom luftfartsinspektionen har gjortpåståenden som är allvarliga. Om man frågar inspekfionen eller vemkommunikationsministern nu har vänt sig till, får man då naturligtvis svaretatt förhållandena är tillfredsställande. Det tycker jag inte är tillräckligttillfredsställande - man borde vidta andra åtgärder eller i varje fall funderakring frågan och kopplingen mellan det affärsdrivande verket och kontrollfunktionenöver detta verk och flygbolagen. Detär mycket viktigt - jag hoppas att kommunikationsministern delar åtminstoneden uppfattningen - att allmänhetens tilltro till flygsäkerheten inte skadas.Den skadas uppenbart genom den här typen av påståenden. Flygsäkerheten är justatistiskt sett hög, men genom sådana här påståenden kan tilltron skadas. Jaghoppas att kommunikationsministern tänker över det här och verkligen är bereddatt vidta andra åtgärder än att förklara att de som håller på med det här ärnöjda med hur det går till. När det gäller myndighetens placering inom ett affärsverk vill jagpåminna om att den frågan varit föremål för diskussion i regering och riksdag,och man har fattat beslut om den här placeringen. Skulle ha en annanmening när det gäller den organisatoriska inplaceringen, är det naturligtvismöjligt att återkomma till den. Jag finner ingen anledning att aktualisera denfrågan. Jagvill i det sammanhanget påpeka att luftfartsinspektionen är en myndighet och isäkerhetsfrågor direkt underställd regeringen. I likhet med vad som är fallet imånga andra länder är inspektionen samlokaliserad med affärsverket,luftfartsverket, och utnyttjar verkets administrativa resurser. Det är enorganisatorisk form som har sin motsvarighet inom sjöfartens och järnvägensområden. Jagfinner, mot den här bakgrunden, inte nu anledning att aktualisera enorganisatorisk förändring. Inspektionen har den myndighetsställning som den idet här fallet bör ha, och jag kan inte finna att placeringen skulle varahämmande när det gäller att framföra kritik. (): Prot. De exempel som redovisats borde 24 oktober1989 ändå ge anledning att ifrågasätta om det inte finns olyckhga kopplingar. skall inte ta upp tidenmed att anföra exempel som har stått i tidningarna - PI 8 då kommer vi ned på felnivå. Men bara det faktum att sådana påståenden kan beläggas som att detförekommit tveksamheter i handläggningen, att flygbolagen behandlas olika ochatt det finns affärsintressen inom luftfartsverket som gär före borde, i varjefall enligt min mening, ge kommunikationsministern anledning att ha en någotmer offensiv inställning än att bara vänta på order från i en såviktig fråga. Jag hoppas att kommunikationsministern far frågan underytterligare övervägande. KommunikationsministerGEORG : Fru talman! Det finns exempel på att luftfartsinspektionen harriktat kritik mot anställda inom luftfartsverket. Det är exempel som visar attden här organisationen inte är hämmande för inspektionens sätt att arbeta. Detspeciella fall som ligger bakom frågan har sin upprinnelse i den senastetidens skriverier, som rörde försäljningen av f.d. Cara-velle.Massmedia bevakade det fallet, och riktade kritik mot inspektionensagerande. Inspektionen valde i det läget att gå ut med en press-release där manpresenterade sin rapport. Orsaken till publiceringen i det speciella fallet varatt det redan förekom en offentlig debatt i frågan. Normalt publicerarinspektionen sina synpunkter i de offentiiga rapporter som jag nämnde i mittförsta svar. Det är vad som kommer att gälla också i fortsättningen. ANDERSSVÄRD (c); Kommunikationsministern säger att det finns exempel på att inspektionenriktat kritik mot tjänstemän. Men det finns också exempel på att likartade fallkritiserats olika hårt beroende på vilken typ av företag eller tjänstemän detvarit fråga om. Om den här typen av påståenden är riktiga eller felaktiga kaninte jag ta ställning till, och det kan kanske inte kommunikationsministernheller. Men vad jag tycker är viktigt är att det görs ordentliga markeringaroch vidtas åtgärder när det görs påståenden som kan komma att leda tillifrågasättande av flygsäkerheten. Denna är ju ändå väldigt viktig. KommunikationsministerGEORG : Fru talman! Jag vill avslutningsvis bara understryka attflygsäkerheten självfallet är viktig och att jag har förtroende förinspektionens sätt att bevaka detta område. Jag är också glad att kunnakonstatera att flygsäkerheten i vårt land är hög. ANDERSSVÄRD (c): Jag tolkar det sista så, att kommunikationsministern uppmärksamtföljer frågan och att åtgärder kommer att vidtas om liknande uppgifterframkommer igen. Överläggningen var härmedavslutad. 18 § Meddelande om dagens föredragningslista FÖRSTE VICE TALMANNEN; Jag får meddela att svaret på frågorna 124 och 125, vilkastår närmast i tur på föredragningslistan, enligt överenskommelse mellanjordbruksministern och frågeställarna kommer att lämnas sist under dagensfrågestund, dvs. efter svaret på fråga 127, punkt 24 på föredragningslistan. 19 §Svar på fråga 1989/90:123 beträffande läkemedelsmissbruk har frågat mig närregeringen avser att lägga fram förslag till ändringar i sekretesslagenavseende bl.a. åtgärder mot läkemedelsmissbruk. Som angett begärde hösten 1988en översyn av vissa regler i sekretesslagen. Med anledning av denna begäran ochbl.a. det problem tar upp i sin fråga pågår inom departementeten översyn av sekretessreglerna vad gäller möjligheterna att lämna utsekretessbelagda uppgifter från hälso- och sjukvården eller annan myndighet. Arbetet bedrivs med sikte på att en departementspromemoriaskall kunna sändas på remiss . Jag räknar med att regeringenskall kunna fatta beslut om en proposition . Jag får tacka för svaret. Detta är ett angeläget ärende som hastar. Det är inte baranär det gäller att arbeta mot läkemedelsmissbruk och hjälpaläkemedelsmissbrukare som detta är angeläget, utan det är det inom vården överhuvud taget, är det svårigheter att föra över en sjukjournal från ettsjukhus till ett annat. En person som flyttar inom kan råka ut föratt behöva genomgå en ny undersökning av samma slag som han tidigare genomgåttpå ett annat sjukhus, därför att sjukjournaler inte utlämnas mellan klinikerna. Detta är också angeläget för att åstadkomma ett effektivtsamarbete mellan och hälso- och sjukvården, dock naturligtvismed beaktande av den enskildes integritet. Jag ser därför fram emot att det kommer en propositionunder våren och att vi då kan fatta ett snabbt beslut om de ändringar som jaganser vara mycket angelägna. Överläggningen var härmed avslutad. 20 § Svar på fråga1989/90:88 om handläggningen av asylärenden CivilministerBENGT K Å : har frågat mig vilka åtgärder regeringen avser att vidtaför att tiden för polisutredning i asylärenden skall kunnaupprätthållas. Somframhålls i frågan är arbetssituationen vad gäller utredningar i asylärendenvid några av utredningsslussarna besvärlig. Problemen har sin grund framförallt i att tillströmningen av asylsökande månaderna närmast harökat långt över vad söm beräknades när den nya organisationen per iår planerades. Utredningsslussarna dimensionerades för att ta emot ca 2 000asylsökande . Under augusti och september-som i och för sig är månadermed hög tillströmning - ökade antalet asylsökande i förhållande till vad somvarit normalt med inemot . Såväl förläggnings- som utredningsresurserna ärnu hårt ansträngda. Berörda polismyndigheter och statens invandrarverk harvidtagit åtgärder för att lösa den uppkomna situationen. Som exempel kan jagnämna att vid utredningsslussen i arbetar nu 30 polismän medasylutredningar mot normalt 14. Jagräknar med att situationen skall bli mera normal med de ansträngningar som nugörs. RUNEBACKLUND (c): Jag ber att fåtacka civilministern för svaret på min fråga. Somjag redovisat i frågan tar det fyra ä för att få till ståndett polisförhör i en asylutredning, medan det enligt den organisation som gällerfrån skall ske . Konsekvensernaav att vi fått dessa balanser är att utredningsslussarna är överfyllda medasylsökande som väntar på förhör Detta förskjuter hela den fastställdabehandlingsordningen, som vi diskuterat här i ,dvs. att invandrarverket skall fatta ett beslut och ätt éttöverklagningsärende skall avgöras . Dessutomleder dessa väntetider till att kostnaderna för mottagningsapparaten ochförläggningsverksamheten stiger, eftersom vi nu måste tillgripa tillfälligalösningar, som bhr ganska dyra per asylsökande. Civilministernframhåller att det är det ökade antalet asylsökande som skapat problemen. Jagkan hålla med civilministern om att ingen kunnat förutse att ökningen skullebli så kraftig. Men detta är ändå inte riktigt hela sanningen, eftersom en delpoUsdistrikt tydligen inte prioriterat denna uppgift. Trots att man erhöll resurstillskottnär den nya organisationen genomfördes, har man dröjt med att tillsätta detjänster man tilldelats. I ett distrikt dröjde det ända till en bit in iseptember innan man tillsatte dessa tjänster. Jagvill fråga civilministern om regeringen är beredd att se till att de polisdistriktsom är ansvariga för denna verksamhet ger dessa frågor prioritetfortsättningsvis, så att vi inte får nya balanser med följande långaväntetider. CivilministerBENGT K Å : Denna verksamhet är prioriterad, och de polisdistrikt som är aktuellahar fått särskilda resurser. Sedan kan det mycket väl vara så, att 1989/90:16 24oktober 1989 3Riksdagens protokoll 1989/90:16 1989/90:16 24oktober 1989 självatjänstetillsättningen kan dra ut . Det kan vi inte göra mycket åt. Jagkan ändå säga att man normalt anstränger sig för att klara situationen på ettbra sätt. Jagvill klargöra att den personal som skall göra dessa utredningar måste varautbildad för sin uppgift. Vilken personal som helst kan inte utan vidare sättasin med mycket kort varsel. Det tror jag vi är ense om. Vihar vidare en bristande tillgång på tolkar, vilket kan vara en del av förklaringentill att utredningarna blivit förlängda på detta sätt. Tolkar måste ju finnastill hands vid utredningarna. Jagvill påstå att det inte är brist på god vilja som gjort att vi fått dessaförlängningar av handläggningstiderna. Problemen har uppstått på grund av attdet varit en mycket stor tillströmning. Vi gör allt för att få ned tiderna tillvad som är rimligt. Det kan väl knappast ha kommit som någon överraskning för någotpolisdistrikt att de nya reglerna skulle gälla från den 1 juh, eftersom dettavar känt långt innan fattade beslutet. Man har alltså haft god tid påsig fram till att planera för personalrekryteringen. Jaganser också att man i polisdistrikten har anledning att ha en rätt höghandlingsberedskap när det gäller denna verksamhet. När man vet att vi kanvänta oss stora svängningar i antalet asylsökande, måste man naturligtvisplanera verksamheten på ett sådant sätt, att den kan ställas om för olika situationer.Vi har ändå fastställt dessa tider för utredning och sex månaderför överklagningsärenden. Tappar vi då kontrollen över den första delen, dvs.utredningstiden, innebär det att arbetet på att förkorta handläggningstiden iviss utsträckning har misslyckats. CivilministerBENGT K Å : Som jag påpekade redan i mitt svar har vi inom polisväsendet gjortsnabba dispositionsförändringar. Så är det t.ex. i mer än dubbelt såmånga som arbetar med asylutredningar nu jämfört med det antal polismän somfinns vid slussarna. Det har alltså vidtagits en del åtgärder, som jag ocksåtror skall få effekt. RUNEBACKLUND (c): Jag tar fasta på att det finns goda ambitioner hos regeringen att klaradetta. Vi får då hoppas att vi är inne i en normal situationigen. Överläggningenvar härmed avslutad. 21 § Svar på fråga1989/90:105 om utfästandet av belöningar för tips i allvarligabrottsutredningar CivilministerBENGT K Å : har frågat mig om jag är beredd att vidta åtgärderför att klarlägga principerna för utfästande av belöning för tips i allvarligabrottmål. Inomsvensk polisverksamhet är det mycket sällsynt att belöningar utfästs för tipsfrån allmänheten. I de få fall som detta har förekommit har det rått mycketspeciella omständigheter, och det har funnits ett mycket stortallmänt intresse av att lösa den situation i vilken belöningen utfästs. Regeringenhar mig veterligt utfäst belöning bara i två fall. Det första avser beslutetom belöning till den som lämnar sådana upplysningar till polisen att mordet påstatsminister kan upp. Det andra beslutet togs dåregeringen utfäste belöning till den som lämnade sådana upplysningar attpolisen kunde gripa den för mordförsök efterspanade loan Ursut. Jaganser att det inte finns behov av att närmare reglera eller fastställa någraprinciper för de mycket sällsynta tillfällen när regeringen anser att belöningbör utfästas i allvarliga brottmål. Polisensjälv har alltid möjlighet att i efterhand ge belöning och ersättning .åt densom hjälper polisen. Den möjligheten är bl.a. tillkommen, för att som HardingOlson efterlyser, stimulera allmänhetens insats. Den saken är reglerad i ensärskild förordning om ersättning och belöning åt den som hjälper polisen. BENGTHARDING (): Jag får tackaså mycket för svaret. Fråganom tipsbelöningar är en viktig kriminalpolitisk fråga. Man kan säga attkriminalpolitiken innehåller många viktiga problem - det kan gälla bevisregler,påföljdsalternativ eller straffskalor. Men kärnproblemet är ändå att man skallkunna upptäcka brott. Upptäcks inte brotten kan det inte bli någonsamhällsreaktion, och om det sker alltför ofta undergrävs allmänhetens tilltrotill rättssystemet. Upptäcktsriskenär alldeles för låg, och det är viktigt att man försöker förbättrauppklarningsprocenten. Dåär det mycket angeläget att utnyttja detektiven , som har ennyckelroll här. Den kan ge polisen stor hjälp, och ett sätt att stimuleraallmänheten är att utfästa s.k. tipsbelöningar. Härfinns kraftiga variationer. Det förekommer vid vissa brott, ofta tillgreppsbrottmen mera sällan vid våldsbrottslighet riktad mot vanliga människor. Jag tänkerpå allvarlig brottslighet i form mord eller sexuella övergrepp. gällerdet , ibland . Principerna är mycket oklara och heltoförståeliga för allmänheten. Jagtycker att statsrådets svar här något passivt underskattar problemen. Jag harhär en lista på 16 fall där man har utfäst belöningar - dock inte alltid genompolisen. 1989/90:16 24oktober 1989 1989/90:16 Ärändå inte statsrådet beredd att diskutera att ta upp nya måltyper? förblev det exempelvis inte någon belöning i Åmselefallet, ett trippelmord? ] Skall vi utnyttja sponsring, privatfinansiering, i de härsammanhangen? varpa fr gor j-jskulle vara mycket intressant att höra vad statsrådet är beredd att Jag tycker i alla fall att detta borde motivera ett omtänkande på den punkten. CivilministerBENGT K Å : Jag tror inte att det finns några delade meningar mellan och mig om hur betydelsefullt det är att våldsdåd, mord och annat, klarasupp och att uppklarningsprocenten är för låg allmänt sett i vårt land. Likasåär vi överens om att det är av mycket stor betydelse att polisen Allmänhetenutnyttjas. Jagvill också säga att det är mycket viktigt att vi inte hamnar i en situation därvi allmänt betalar allmänheten för tips och informationer som den vill ge tillpolisen, så att det blir ett köpslagande, huruvida man skall lämna enupplysning eller inte, som ligger i det allmännas intresse och i varje medborgaresintresse. Jag tycker man bör se det som en medborgerlig skyldighet att lämna polisenden hjälp man kan i form av tips och informationer Det är mycket viktigt attden principen är överordnad andra. I annat fall skulle vi som jag sade mycketväl kunna riskera att hamna i en sorts allmän köpslagan, där frågan hela tidenuppkommer: Hur mycket betalar ni för ett visst, tips? Det har vi inte hamnat i,och det bör vi inte heller hamna i. Därför bör vi, som jag ser det, utöver deersättningar för tjänster av mindre art som kan komma i fråga, vilket ärsärskilt reglerat, vara mycket restriktiva med att utfästa särskilda belöningari enskilda fall. BENGTHARDING (): Jag tror att civilministern och jag är helt överens om att vi måstegöra allt för att öka upptäcktsrisken. Det här är ett sätt, som faktiskt ärunderskattat. Egentligenskulle jag kunna använda statsrådets egen argumentering för att komma till minegen slutsats: i de allra flesta fall där belöningar har utfästs, har detskett av privatpersoner eller företag. Det mest upprörande exemplet - även omdet var vältänkt - är väl när en liten flicka från utsattes för sådanasexuella övergrepp att hon t.o.m. avled. Ingen enda statHg eller kronahade utfästs som belöning efter detta fasansfulla brott! Däremot ställde enanonym person upp med . Nästanalla av de fall jag har på min lista är just privat finansierade - kalla detgärna sponsring - och det var ju precis motsatsen mot vad statsrådet ville ha. CivilministerBENGT K Å : Vi har över100 ouppklarade mord i vårt land, förutom en mängd andra våldsdåd. Jag skulle inte vilja förbinda detta med att det inte finns tillräckliga skäl för människor att anmäla om de får kännedom om nå gonting sådant, t.ex. våld mot småbarn. Jag tycker det är felaktigt att på det 36 sättet koppla någonting som man blivit oerhörtupprörd över i hela och där mängder av tipshela tiden strömmar in till polisen med att säga att Prot.1989/90:16 det beror på att det intefunnits en tillräckligt stor belöning. Jag tar snarare 24oktober 1989 detta som intäkt för att det finns människor som engagerat sig starkt i en- ] ] skilda fall - som vi jualla gör - när det utfästs belöningar på det sätt som ''/"'/ 8 r BENGTHARDING (); Jag har inte alls direkt kopplat de här sakerna till varandra. Jag harinte påstått att om man utfäster belöningar så skulle brotten lösas. Men jagtycker nästan att statsrådet gör den motsatta kopphngen - även om man inte hadehaft någon belöning så hade man inte kunnat komma längre än man har gjort. Detär som jag ser det en förhastad slutsats. Jagtycker att just de skäl som är angivna, att vi har 100 ouppklarade mord, att vivet att allmänheten känner att man inte får tillräcklig stimulans i mångasammanhang, borde i varje fall innebära att man skulle vara beredd att prövadetta och inte bara säga nej. Jag har inte sagt att sådana belöningar skallinföras, men jag tycker att man borde kunna pröva och utvärdera det som är.Statsrådet kan inte rimligen vara nöjd med den situation som råder när detgäller tipsbelöningar. CivilministerBENGT K Å : Jag uppfattar det som nu säger som endiskussion om omfattningen och kanske summorna när det gäller att ge belöningoch ersättning enligt de regler som gäller i en särskild förordning. Jagvidhåller att man enligt min mening bör vara mycket restriktiv med att isärskild ordning utfästa belöningar till allmänheten för tips och hjälp. Vi böri första hand utgå från att detta är en medborgerlig skyldighet. Jag tror attde flesta medborgare också känner på det sättet. BENGTHARDING (): Jag talar inte om den förordning som civilministern nu har berört trefyra gånger. Den förordningen handlar inte om denna situation utan ombelöningar i efterhand. Det jag talar om är belöningar på förhand. Dessa behövsför att det skall komma in tips, för att öka möjligheten att upptäckabrottslingen. Det vore mycket enkelt att som ansvarig polisminister säga sig:Dessa frågor är kanske inte helt klara och enkla, men det borde i varje fallfinnas utrymme att fundera över dem. Det borde finnas tillräcklig grund för atttill en början ta upp en diskussion med rikspolischefen för att få reda på hurhan ser på dessa frågor. Utifrån den kunskapen kan man sedan arbeta vidare, istället för att bestämt låsa sig här och . Kan inte statsrådet lova migdetta? CivilministerBENGT K Å : Jag kan lova att jag tänker på dessa frågor. Jag är inte låst i diskussionen. Jag har redogjort för hur jag tänker i dessa frågor, och jag har redogjort för vad jag tycker är svaret på den fråga ställde. 4 protokoll 1989/90:16 1989/90:16 BENGTHARDING (): Gäller detta också som svar på min vädjan till civilministern att ta kontakt med rikspolischefen och tillsammansmed honom gå igenom Svarpåfrågor dessa frågor? CivilministerBENGT K Å : Det finns inga brister i fråga om kontakter mellan mig ochrikspolischefen. BENGTHARDING (): Jag hoppas attdetta också gäller i denna fråga. Med detta anförande - under vilket tredje vicetalmannen övertog ledningen av kammarens förhandlingar- var överläggningenavslutad. 22§ Svar på fråga 1989/90:74 om sysselsättningen i har - mot bakgrund av nedskärningar vid och OvakoKilsta - frågat mig vilka planer regeringen har för Karlskogaregionensnäringslivsstruktur och sysselsättningsläge. Karlskogaregionenhar haft besvärliga problem och står också inför nya besvärliga problem på sinarbetsmarknad. Alltsedan den socialdemokratiska regeringen tillträdde 1982 harKarlskoga och andra delar av Bergslagen prioriterats. Jagvill nämna några exempel: , och även grannkommunerna ochKristinehamn, inplacerades i tillfälligt stödområde. Fram till harregionalpolitiskt stöd lämnats till olika projekt i , vilket beräknasge 520 nya arbetstillfällen. Regeringenmedverkade vidare till tillkomsten av och Boforsfonden,vilkas syfte är att bredda näringslivet i regionen. Dessa medel har använts bl.a.till högskoleutbildning i , vilken bedrivs av högskolorna i Örebrooch . Bergslagsdelegationenbedriver flera projekt som har betydelse för , t.ex. försök med ensamordnad lösning för arbetsmarknad och kollektivtrafiksystem. Jag kan vidarenämna det s.k. , som utifrån ett avtal mellanBergslagsdelegationen och Mark- och Lokaliseringsbolag innebäravlänkning av expansion från . Jagnämner detta för att visa att problem inte är nya och att ettomfattande arbete redan pågår med att förnya och utveckla näringslivet. Vadsedan gäller den aktuella situationen med förändringarna vid AB Bo fors och Kilsta är det helt klart att förändringar i den storleksord ningen - 1 400 arbetstillfällen som faller bort - innebär mycket svåra påfrestningar i ett redan känsligt läge. En regional arbetsgrupp har därför bildats med syfte att förstärka och intensifiera utvecklingsarbetet. Företrädare för harockså påbörjat överlägg- ningar med företrädare förlänet och kommunen. Jag tackarstatsrådet så mycket för svaret. Deuppräkningar som statsrådet gör av åtgärder och insatser som har gjorts förKarlskogaregionen visar bara ytterligare hur besvärlig situationen är i dennadel av Bergslagen. Framtiden framstår faktiskt som mycket dyster för Karlskoga.Bofors ämnar göra nedskärningar med ungefär 1 200 man , och OvakoKilsta med 220. järnverk har också aviserat en neddragning på uppåt30-40 personer. En följd av nedskärningarna vid blir nedskärningarmotsvarande 200 personer vid Liab i . Dettaär alltså ett mycket akut läge. Arbetslösheten i denna region är redan hög iförhållande till landet i övrigt. Arbetslösheten ligger här på , motungefär 1,i länet i övrigt. Ser man på befolkningsutvecklingen i Karlskogavisar också den att redan tidigare är hårt drabbad.