prot · GD09127 · 1989-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1989/90:127 1 §Justering av protokoll Justerades protokollet för . 2 § Svar på fråga 1989/90:611 om avtal mellan Klippanskommun och fortifikationsförvaltningen om förvärv av viss fastighet har frågat mig om ett mellanKlippans kommun och fortifikationsförvaltningen ingånget köpeavtal, enligtvilket kommunen skulle köpa fastigheten av staten, är giltigteller om det korrimer att rivas upp av regeringen. Låt mig först säga att det inte finns något köpeavtal. Detsom skett är att fortifikationsförvaltningen och företrädare för Klippanskommun träffat en överenskommelse om fastighetsöverlåtelse. Under förutsättningatt denna överenskommelse godkänns av regeringen och fullmäktige i Klippan kanett överlåtelseavtal träffas. På grund av att vissa villkor i den här överenskommelsenavviker från reglerna för försäljning av statlig egendom har regeringenshandläggning av ärendet dragit ut . Den utdragna handläggningen har skapat problem för ettbarndaghem som skall utnyttja lokaler inom fastigheten. Detta problem harnyligen lösts genom att Klippans kommun, om den aktuella överenskommelsen intekan godkännas, i stället får hyra erforderliga lokaler under framåt.Detta är en lösning som enligt vad jag erfarit är fullt tillfredsställande förkommunen. 2 (): Jag tackar försvarsminister svaret, som enligt min mening är litet magert. Det var sommar som fortifikationsförvaltningensgeneraldirektör och kommunfullmäktiges ordförande i detta numera berömda handslag om att det hade träffats enöverenskommelse om köp av för en viss summa. Flyget skulle ioch med detta få hyra lokaler gratis och sedan i ytterligare fem årtill självkostnadspris. sägerförsvarsministern att det inte finns något köpeavtal men att det träffatsen överenskommelse om fastighetsöverlåtelse. Sedan denna fråga väckts har detsvar jag får kommit att bli ännu mer angeläget för Klippans kommun.Efter vad jag har erfarit har arbetarkommunen i Klippan också inlämnat enskrivelse till försvarsministern i vilken man begär en snabb lösning påproblemet. Man vill alltså att försvarsministern ingriper personligen. Det svar jag har fått verkar inte särskilt positivt.Det sägs att den som drabbas är ett barndaghem; det gäller barndaghemmet"I ur och skur", som är föräldrakooperativt ägt och har en ekologiskinriktning för sin verksamhet. Detta barndaghem erbjuds alltså ett mycketsämre alternativ, ett provisorium som inte alls är i överensstämmelse med detman hade planerat för. , politiskt sakkunnig inomförsvarsdepartementet, vill tydligen också ha ett klarare besked så att maninte skall behöva ge de berörda detta otydliga svar en gång till. Jag tyckeratt jag har fått ett otydligt svar. Hur blir det egentligen? Är det bestämt attregeringen kommer att gå ifrån denna överenskommelse? Överläggningen var härmed avslutad. 3 § Svar på fråga 1989/90:564 om kringgående av lagen ominsemina-tion har frågat mig vadregeringen avser att göra för att förhindra att insemihationslagen kringgås. Enligt lagen (1989:1140) om insemination har ett barn somkommit till genom insemination rätt att, när det uppnått "tillräckligmognad", få reda på vem den biologiske fadern är. En spermagivare haralltså inte längre rätt att vara anonym. säger nu att det finns tecken som tyderpå att man från svenskt håll försöker åsidosätta lagstiftningen ochrekommenderar svenska barnlösa par att söka hjälp med insemination utomlands. Uppgifter av det här slaget går inte att få bekräftadegenom officiell information. Ingen vill heller förbjuda ett svenskt par attsöka hjälp utomlands. Hur par som söker sig utomlands för att få hjälp skaffarsig kunskap om var de kan få hjälpen vet vi inte heller någonting om. har genom lagen om insemination tagit klarställning för att barn skall ha rätt att få veta sitt ursprung. Lagen harutgått från barnets rätt när den reglerar möjligheterna för makar ellersamboende att på detta sätt kunna få barn. Jag förutsätter att den personalinom hälso- och sjukvården som har kontakt med paret som önskar få barnnoggrant informerar om lagstiftningen och speciellt om motiven till den.Socialstyrelsen har meddelat utföriiga föreskrifter och allmänna råd ominsemination (SOSFS 1987:6). 4 (): Jag ber att fåtacka för svaret. Frågan ominseminationer och barnets rätt att få veta sitt ursprung var ju Mångaav oss, inkl. jag själv, bytte fot i frågan när vi fick klart Prot. 1989/90:127 för oss hur viktigt det är att få veta sitt ursprung och att så att säga intefå veta det bakvägen i samband med ett gräl mellan föräldrarna eller inför ett [ [ ingrepp där man gör engenetisk bestämning, t.ex. vid transplantation. En '"'P F Sr delgynekologer och även den del föräldrar ställde inte upp på detta. En av våraledande gynekologer skrev en artikel om saken, och den harockså refererats till i engelska hälsovårdsmyndighetens betänkande om insemination. 1dag förekommer ingen debatt kring inseminationer. Jag befarar att det harfallit i glömska hur viktigt det är att barnet har en möjlighet att söka sittursprung. Detkommer rapporter om att man nu går runt lagstiftningen, låt vara att dessa rapporterär svåra att få bekräftade på grund av sekretesslagstifningen inom hälso- ochsjukvården och det faktum att människor naturligtvis har rätt att söka hälso-och sjukvård utomlands.Det är helt riktigt att det förhåller sig på detsättet, men det understryker vikten av att information förmedlas till par somär barnlösa och önskar få barn den här vägen. Denna lagstiftning är jufaktiskt till för hela familjens skull, för att inte förstöra relationernamellan föräldrar och barn. Jaghoppas därför att man i och i gynekologkretsar på nytt tar uppfrågan så att vikten av attfölja denna lagstiftning inte glöms bort. och jag är helt överens om att det är viktigt att lagenblir ordentligt tydliggjord och att man också informerar ordentligt omtankarna, motiven bakom lagtexten. har inte någon dagsaktuellinformation om att det skulle förekomma att människor försöker kringgå lagen.Det hindrar emellertid inte att det i alla fall förekommer då och då. Vi fårväl gemensamt se till att föra ut en debatt som tydliggör riksdagensställningstagande just kring barnens rätt i dessa frågor. 6 (): Jag uppskattar det svaret mycket. Överläggningenvar härmed avslutad. 4§ Svar på fråga 1989/90:565 om utredning om läkemedelsförmåner har frågat mig om regeringen har för avsikt atttillsätta en utredning om hur det samlade förmånssystemet för läkemedelsförmånernaskall kunna reformeras. Frågan är ställd mot bakgrund av att idecember uttalade att en sådan förutsättningslös utredningomedelbart borde startas. Regeringenbeslutade att en kommitté skall tillkallas med uppgift attöverväga och lämna förslag till de förändringar i förmånssystemet inomsocialförsäkringen som bedöms vara påkallade för att skapa en bättre rättvisamellan olika grupper av försäkrade som har betydande kostnader för läkemedel,förbrukningsartiklar, vård och annan behandling samt resor till följd avsjukdom eller handikapp. Regeringen har därvid även fastställt de direktiv somskall gälla för kommitténs arbete. Enligt dessa skall de vedertagnaprinciperna om kostnadsfria läkemedel behållas. Avsikten är att utredningen skall kunna påbörja sittarbete . 8 (): Jag tackar för svaret, som ger ett glädjande besked som viväntat på. Min fråga är, som statsrådet sade, föranledd av attsocialförsäkringsutskottet vid ett flertal tillfällen i sina betänkanden harhänvisat just till den här utredningen, och upptäcker vi plötsligtatt det inte finns någon utredning tillsatt. Det är uppenbarligen så, att vimåste dels skriva fler betänkanden, dels ställa fler frågor för att regeringenskall effektuera beslut. Frågan ställdes , och dåhade vi vanliga - man får använda det ordet - människor ingen aning om att dethär redan var på gång. Jag vill tacka för svaret och noterar medtillfredsställelse att direktiven innehåller att vedertagna principer omkostnadsfria läkemedel skall behållas. Jag tror att det kommer att lugna mångaav dem som är beroende av livsuppehållande mediciner, så att de kan kännatrygghet inför denna utredning och inte behöver oroa sig. Överläggningen var härmed avslutad. 5 § Svar på fråga 1989/90:566 om genteknik har frågat mig närregeringen ämnar lägga fram en proposition om användning av genteknik påmänniskan. En proposition om användning av genteknik på människan ochforskning på befruktade ägg har, som mycket riktigt påpekar,varit aviserad . Användningen av genteknik aktualiserar grundläggandeetiska och existentiella frågor. Det handlar om människosyn och värderingaroch om vilka principer som bör styra vårt handlande. Man ställs här införmycket svåra avvägningar. Det har visat sig att det krävs än vi frånbörjan trott för ställningstagandena att mogna fram. Trots de diskussioner ochsamtal som förts krävs ytterligare arbete innan regeringenkan lägga fram något förslag till lagrådet. 10 (): Jag skall först be att få tacka statsrådet för svaret påmin fråga. Det är bedrövligt, ja, rent av en skandal, att regeringen inte tartag i de viktiga frågorna som berör hanteringen av den nya tekniken, som kanförändra den genetiska sammansättningen hos människan. Just nu sker det långtgåendeexperiment på djurceller, vilka leder till försök även på mänsk- Prot.1989/90:127 liga celler och gener. Inte minst när det gäller att välja ut vilka barn somskall få en chans att födas finns det starka krafter som vill driva denna möjlighet till urval mycket långt. . Svar på frågor tillsatte 1981 en kommitté som skulle utredaetiska, humanitära och sociala frågor kring gentekniken samt överväga behovetav etisk och social lagstiftning i syfte att sätta gränser för hur långt försökmed att på konstlad förändra arvsanlag hos levande organismer skall tillåtas.Är 1984 överlämnades utredningen till dåvarande socialministern med ett förslagtill lagstiftning om användningen av genteknik på människan. har ingentinginträffat annat än en oändlig väntan på ett lagförslag från regeringen. Mänga socialministrar har bytt plats på taburetten - allalika ovilliga att göra något konkret. Vi trodde att den utveckling som vi nuser på detta område och som sker ute på företag och bland forskare skulleväcka regeringens ansvar till liv. Vi i anser att det är än merbrådskande att åtgärder vidtas för att begränsa denna verksamhet och skaparegler för hur den skall kunna bedrivas på ett acceptabelt sätt. Jag förstår också att regeringen befinner sig i enbekymmersam situation. Statsrådet säger att man har diskuterat den här frågansedan i våras. Det måste ha ägt rum diskussioner , eftersombetänkandet har legat så pass länge hos departementet. Jag skulle vilja fråga hur regeringen kan förklara att mani dag inte ens kan sätta gränser för de experiment som redan pågår. Det kaninte bara bero på att man från regeringens sida känner en viss oro. Vem skalldå ta ansvar för vad som kommer att ske om inte verksamheten regleras? Jag tycker att har fel närhon säger att regeringen och departementet inte har tagit tag i frågan. Dethar man definitivt gjort. Det är också fel att hävda att det inte har häntnågonting . Men detta är. precis som säger,utomordentligt svåra frågor. Mitt syfte med diskussionen nu är att hitta ettsätt att tydligt, juridiskt riktigt och mänskligt sätta stopp för genteknik påkönsceller. Det har inte varit så alldeles enkelt som de diskussioner som förtshitintills har gett vid handen. Det betyder att det har varit svårt att kommafram till en riktig lagreglering på just den här punkten. I övrigt tycker jagnog att man, efter diskussioner med utskott, genom hearings och med etiskadiskussioner, har kommit så långt som man kan komma när det gäller övriglagreglering. Det är just på denna sista punkt, dvs. genteknik på könsceller,som det finns svårigheter. Hur skall man sätta stopp för detta på ett riktigtsätt? Det är detta som återstår. Den diskussionen tar ytterligare någon tid,men det skall inte ta . 12 (): Det var ett bra tillägg som statsrådet gjorde i den sistame ningen, att det inte skall ta . Vi får se om det går att förverkliga.Vi tycker att det har tagit en oändligt . Vi vet också att detta är svåra 5 Prot.1989/90:127 överväganden, men den kommitté som slutförde sitt arbete 1984hade ett 22 maj1990 förslag till lagreglering av dennaverksamhet. Jag tror inte att det fanns något [ [ hinder att sätta det i sjön då. ser utvecklingen trots allt annorlunda P F 8 ut [)en går fram med stormsteg,och då är det än viktigare att man snabbt bestämmersig för vilka gränser som skall sättas i vårt land och att man via en lagtalar om för forskare och företag att här sätter vi gränserna. Vi är överens om att vi vill sätta upp staketkring vad vi anser vara mänskligt tillåtet eller inte när det gällerforskningen. Det gäller bara att den lag man skriver också ger möjlighet tillefterlevnad. Det är här som diskussionerna är betydligt besvärligare. 14 (): Jag har full förståelse för det. Vikommer attbevaka detta. Det kommer kanske en proposition . Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på fråga 1989/90:575 om sänkta gränsvärden förradon i bostäder har frågat mig närregeringens beslut om sänkta gränsvärden för radondotterhalter i befintligabostäder kommer. Det har funnits skäl att noga överväga konsekvenserna avett beslut i olika hänseenden. Beredningen av ärendet i hardärför tagit . Regeringenavser att besluta i frågan . 16 (): Jag får tacka statsrådet så mycket försvaret. Frågan är föranledd just av att det har tagit . Eftersom mångamänniskors hälsa är beroende av detta så vore det spännande att få höra ungefärnär vi kan förvänta oss att frågan är beredd. Den kommer med all sannoHkhet att behandlasunder regeringens sammanträde i . 18 (): Herr talman! Det tackar jagför, statsrådet. Överläggningen var härmed avslutad. ' 7§ Svar på fråga1989/90:583 om väntetiden för rättspsykiatrisk Prot. 1989/90:127 undersökning Anf.19 Socialminister : Svar på frågor har frågat migvad.regeringen avser att göra för att komma till rätta med den rådandesituationen med oacceptabla väntetider på den rättspsykiatriska kliniken iUppsala. Väntetidernaoch undersökningstiderna har förkortats inom denrättspsykiatriska verksamheten. Detta gör att situationen är bättre änvad den var . Förbättringen beror på åtgärder såväl frånsocialstyrelsens som från resp. kliniks sida. som denna förbättringhar skett brottas verksamheten med problem att rekrytera läkare. Detta gällerframför allt klinikerna i och . En stor del av undersökningarnahar därför gjorts av läkare som inte är anställda vid klinikerna. Klinikeni har länge varit den klinik som uppvisat de bästa resultaten avklinikerna. Men . har man redovisat ett sämre resultat. Detkan finnas flera förklaringar till de förlängda väntetiderna vidUppsalakliniken. En förklaring kan vara att undersökta personer, som intebedöms vara i behov av sluten psykiatrisk vård, behållits på kliniken efterundersökningens avslutande, i stället för att sändas tillbaka till häktet. Socialstyrelsenhar sammanträffat med klinikledningen och diskuterat klinikens problem. Treav klinikerna beräknas behöva stänga en avdelning var i sommar.En av dessa kliniker är den i . Detta kan komma att innebära attväntetiderna till undersökning ökar . är välmedveten om risken för detta. Styrelsen kommer att samlaklinikcheferna för att diskutera bl.a. läget . Socialstyrelsenvidtar de förberedelser som låter sig göra för att förhindra att alltför storaproblem skall uppkomma. Jag anser därför inte att regeringen nu behöver vidtaspeciella åtgärder. Detär självklart inte acceptabelt att en stor del av undersökningarna skall behövata och att väntan på undersökning ofta är längre än sjudagar. Föratt komma till rätta med dessa problem förs förhandlingar direktmellan staten och de berörda sjukvårdshuvudmännen om att överföradriftsansvaret för den rättspsykiatriska verksamheten. Inriktningen från statenssida är att en överföring skall kunna ske som det förslag till ny lagstiftningom psykiatrisk tvångsvård som behandlas i lagrådet planerasträda i kraft. Denna tidpunkt är . En sådan lösning ser jagsom det bästa sättet att komma till rätta med de problem som verksamheten drasmed. 20 (): Följetongen omrättspsykiatrin fortsätter. Statsråd efter statsråd tycks inte kunna göra detsom behöver göras för den här delen av det glömda . Det är fråga ommänniskor som har begått brott och Prot.1989/90:127 som väntar på en rättspsykiatrisk undersökning, och många avdem är svårt 22 maj1990 sjuka. JO,, , och har i Svar pajragor mycket skarpa ordalag kritiseratförhållandena. Och eländet fortsätter. är käbbelom huvudmannaskap och om pengar. De ökande väntetiderna i är oroande. Det finnsläkare som slutar, och jag förstår att de slutar när de känner hopplöshetinför framtiden. Statsrådet säger här att Uppsalakliniken inte sänder tillbakade färdigunder-sökta personerna till häktet. Tacka för det! Jag skulle inte somläkare skicka tillbaka sjuka människor till häktet. Sjuka människor behöversjukvård, och det får de inte på ett fullgott sätt i häktet. Socialministern säger här att vi kommer att se enljusning. Vi har här i kammaren av olika statsråd fått löften om tidpunkter dåhuvudmannaskapsfrågan skulle vara löst och verksamheten överförd.Riksdagsprotokollen visar med all tydlighet att dessa löften inte har kunnatinfrias. Förhandlingar har avbrutits, och man har lämnat förhandlingsbordet. Människor mår verkligt dåligt av den här situationen. Detrör sig om få patienter, och det är sjuka människor som far illa. Jag skullerekommendera statsrådet om man nu får rekommendera ett statsråd något, att åkaut och se på plats hur den här verksamheten går till och få en direktkontaktmed de människor som arbetar inom rättspsykiatrin. gjorde dettaförra året, och det var mycket nyttigt. Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på frågorna 1989/90:590 och 592 om åtgärder till förmånför de personer som fått HIV genom blodtransfusioner och harställt frågor till mig om åtgärder i syfte att ge en acceptabel ekonomiskgottgörelse till de personer som fått HIV genom blodtransfusion. Jag besvararfrågorna i ett sammanhang. Liksom frågeställarna hyser jag den största medkänsla meddessa personer som smittats av HIV i samband med behandling inom sjukvården. Huvudmännen för hälso- och sjukvården har tecknat avtal ompatientförsäkring för att patienter, som drabbas av allvarliga komplikationer,skall kunna få ersättning utan större förfång. Ersättning lämnas utan att denskadelidande behöver bevisa att skadan vållats genom fel eller försummelse. Patientförsäkringen ger de skadade ersättningar enligtskadeståndsrättsliga principer. Till dem som HIV-smittats i samband med behandling inomhälso- och sjukvården har patientförsäkringen, så snart smittan blivit känd,inledningsvis betalat ut ett engångsbelopp på högst . Efteringående diskussioner mellan företrädare för de transfusionssmit- tade ochpatientförsäkringen har enighet nåtts om ett schablonmässigt en- 8 gångsbelopp på ytterligare 145 000kr. Beloppet är skattefritt och innebär att försäkringen förskotterarden ersättning som de smittade beräknas komma Prot. 1989/90:127 att ha rätt till enligt försäkringsvillkoren. Detta erbjudande kom tillefter önskemål från de smittade, och flertalet har valt att utnyttja möjligheten att [ [ utan väntetid kunnadisponera ersättningen. P"F 8 Omde smittade på grund av infektionen kan arbeta betalarpatientförsäkringen dessutom ut en livränta som avses ge en bibehållen ekonomiskstandard. Efterlevande make/maka och barn har också rätt till underhållsersättningfrån försäkringen. Nivånpå ersättningen från försäkringen följer som jag redan nämnt, de nivåer somgäller för skadeståndsersättning enligt dagens praxis i . Regeringentillkallade en kommitté med uppgift att se över reglerna omersättning för ideell skada i samband med personskada m.m. En av kommitténshuvuduppgifter är att överväga om ersättningsnivån vid ideell skada bör höjas.Riksdagen har i ett annat sammanhang påpekat att utredningen bör bedrivasskyndsamt. Jagvill avslutningsvis erinra om att beslutat avslåmotioner om höjning av ersättningsbeloppen från patient- och läkemedelsförsäkringarna.I det sammanhanget uttalade lagutskottet att det självfallet är angeläget attden som skadas på grund av felbehandling eller av läkemedel kompenseras fulltut för skadan (1989/90:LU 30). Någrabärande skäl för att just de som tillfogas behandlings- eller läkemedelsskadorgenerellt sett skall vara berättigade till påtagligt högre ersättning förideell skada än andra människor som oförskyllt drabbas av en personskada kanutskottet dock inte finna. betänkande har godkänts av . Anf.22 (): Jag vill börja med att tacka socialministern för svaret. Jag tyckerdock att det kanske inte beskriver verkligheten riktigt rätt. artikelserie som först fäste min uppmärksamhet på hursvårt människor verkligen hade det. De visste inte om sinsjukdom, och de kunde därför inte heller skydda sina anhöriga. Hela den härhanteringen har tagit alltför , och den verkar ha skötts på ettundermåligt sätt. Närde smittade fick insikt om sin situation gjorde samhället till en börjaningenting för att underlätta för dem. Tvärtom verkade det som om man den gångenförsökte spara pengar. En kvinna berättar t.ex. hur hennes make flera gångerinsjuknade, och de undrade vad det kunde vara. När de slutligen fick besked atthan hade smittats av HIV-infekterat blod vid en blodtransfusion var det försent att skydda makan, även hon var smittad. Mannen dog för någon tid sedan,kvinnan vet att hon bara har månader kvar att leva. Hon går i ständig ängslanför att inte kunna klara sin ekonomi, inte kunna bo kvar i sitt hus och kanskeinte orka flytta. Detupprörde mig att läsa socialminister brevsvar till Expressendär hon sade att landstingen har tecknat en patientförsäkring och att patientersom har drabbats av allvarliga komplikationer skall kunna få hjälp. Denersättningen låg på . Prot.1989/90:127 mycketdålig hjälp från samhället när man vet att man inte harlång tid kvar och när så mycket kostar extra-resor, sjukvård och mediciner. Svar på frågor Anf. 23 (): Jag tackar socialministern för svaret. Jag ärprecis som inte speciellt nöjd med svaret. Jag anser att det är otillbörligt att såsom försöka hänga upp allting på patientförsäkringen. När människor drabbas pågrund av behandling,på sjukhus så illa som dessa - naturligtvis oförskylltfrån sjukvårdens sida, men likväl med konsekvensen att dessa människor intelängre kan fullt ut leva ett alldeles bra liv - tycker jag att man skulle kunnaagera och visa att detgår att vara flexibel och betala ut ersättningar på ettsnabbare sätt och kanske till andra belopp än de gängse, närpatientförsäkringen träder in. .Expressen har beskrivit några fall: En 36-årigtrebarnsmor, en 8-åring som blev HIV-smittad redan vid födseln, en 27-åriggravid kvinna som var tvungen att göra abort för att hon inte kunde få barn pågrund av HlV-smit-tan, anhöriga som får gå från hus och hem på grund av att eni familjen inte kan vara med och betala sin del av bostadskostnaden osv. Jagtycker att det är otillbörligt att i dessa fall endast hänvisa till att detfinns en patientförsäkring och att dessa människor får processa den normalavägen. I de flesta fall har de kanske bara kvar att leva, och då bordeman snabbt kunna kompensera dem så att i varje fall inte skullebehöva innebära att människorna skall gå i ekonomisk ångest. När man vet attens tid är så pass begränsad kan det hända att man vill göra saker som normaltkan göras i ett längre perspektiv. Två saker slår mig när jag hörfrågeställarna. De säger att socialministerns svar inte beskriver verkligheten,och sedan hänvisar man till en artikel i . Dåmåste jag fråga: Vartror frågeställarna att jag har hämtat mina kunskaper någonstans? Först och främst kommenterar jag inte enskilda ärenden -inte här i , men framför allt inte tagna ur tidningsartiklar, ochalldeles speciellt inte när det rör sig om utomordentligt besvärligasituationer för människor som har drabbats av HIV vid blodtransfusioner. Det som framgår av mitt svar är det som gäller.