prot · GD0962 · 1989-12-31 00:00:00 — 6§ Allmänpolitisk debatt(forts.) Anf.26 (): Partiets ledande roll börjar ifrågasättas. Förändringarna i öst smittarockså av sig på . Socialdemokraterna har aldrig någonsin iopinionsmätningarna haft så få anhängare. Mångaär bekymrade över socialdemokraternas låga andel, men framför allt över att såmånga medborgare är osäkra. En del talar om demokratins kris. En del går sålångt att de vill göra socialdemokratins kris till en kris för Sverige.Regeringens storstadsutredare sade : "Närmotgångarna har drabbat socialdemokratin, då är det också en signal om attnågonting har gått snett mer allmänt." Ja,osäkerheten sprider sig, främst bland tidigare socialdemokratiska väljare.Men, herr talman, är det så konstigt? Själva osäkerheten är ju inbyggd i detsocialdemokratiska partiet självt. Under en lång rad år har vi fått bevittnarosornas krig, och det pågår fortfarande. På en rad viktiga områden förmår intesocialdemokraterna att samla sig till att ge besked eller fatta beslut. Detgäller Radio och TV, och energipolitiken. Inte minst kan vinotera att regeringen inte förmått att ens på kort sikt samla sig till enekonomisk politik, än mindre har den några svar på hur vi långsiktigt skallrädda utveckling och välfärd i . Vi har fått någonting som jag skullevilja kalla SAP-ologi, sapologi, i . Den är att jämföra med den Det krävs särskilda spågummor för att utröna vart politiken är påväg. Det blev särskilt tydligt när tillträdde energiministerposten. Vi saknar ett politiskt ledarskap. Statsministern sittersom en förhandlare mellan stridande krafter och förmår inte möta framtidensutmaningar med ett samlat politiskt budskap. Då är det inte att beklaga attsympatisörerna vänder sig bort eller blir osäkra. Det är i stället ettsundhetstecken och någonting helt naturligt. En del socialdemokrater kräver i detta läge starkareregering för att häva handlingsförlamningen. Grundlagsändringar för attmöjliggöra överrepresentation för det största partiet kan naturligtvis intelösa socialdemokratins inre kris och ta bort det faktum att det är politikendet är fel på och inte valsystemet. det behövs andra förändringar Jag skall beröra enförändring som behövs. Det gäller allmänintresset och särintresset och detsocialdemokratiska partiets bundenhet till LO. Parollen från LO är att vad som är bra för LO-medlemmarnaär också bra för . Företrädare för Norrlandsuppropet skrev häromdagenatt socialdemokratisk politik skall förändras till LO-medlemmarnas fördel.Inte till de lågavlönades eller de glömdas eller de lågutbildades fördel, utantill LO-medlemmarnas. I kunde vi läsa att regeringen ochLO den här gången måste vara helt överens om de kommande förslagen frånregeringen om den ekonomiska politiken, eftersom läget är så utsatt för regeringen. sade i en TT-intervju att det varparternas svar på som var avgörande för om regeringen har tillräckligtunderlag för att sitta kvar. Parlamentet och , det svenska folketsrepresentanter, betyder ingenting. Andra tecken på parlamentets underordnaderoll är spel med de fackliga organisationerna och kommunaliseringenav skolan . Gång på gång speglas det socialdemokratiska kor-porativatänkandet. En väsentlig förutsättning för att vi skall klara ekonominoch välfärden är att den offentliga sektorn kan genomgå en radikal förnyelse.Under 50-60- och 70-talet kunde den goda svenska utvecklingen till en delförklaras av att de fackliga organisationerna deltog i strukturomvandliangen. offentliga strukturomvandlingen är de fackliga organisationerna, och inteminst , en bromskloss. Att slå vakt om gamlaorganisationsstrukturer är en politik för stagnation. Man missbrukar t.ex. medbestämmandelagen. I Stockholmgenomfördes 14 MBL-förhandlingar för att stoppa ettpysslingdaghem. I ville socialdemokraterna med det socialdemokratiskakommunalrådet i spetsen, som varit anställd hos , lägga nerett försök med allmän förskola. Bakgrunden är bl. a. att försöket går ut på attanvända bara utbildad förskolepersonal som organiseras utanför LO. Det måste enligtsocialdemokraterna också finnas ett antal barnskötare som organiseras avKommunalarbetareförbundet, ett . Men det är inte de fackliga organisationerna jag här villställa till svars, utan socialdemokraterna och deras bundenhet till LO och denrisk för ut- pressningsom bundenheten leder till. Man köper och säljer politik i utbyte motmateriella vilkor. I ville socialdemokraterna tillsätta enannan socialchef än . hotade då med att dra in partistödet. ITimrå ville socialdemokraterna sälja det kommunala bussbolaget till ett privatbolag. SKAF;s avdelning 29 upphävde som straff kollektivanslutningen. Iskattereformen finns en central princip om breddning av skattebasen. Men närdet gäller avdragsrätten för fackliga avgifter gör man tvärtom. Det ger i sin tur facket större möjligheter att höja de fackligaavgifterna och betala högre partistöd till det socialdemokratiska partiet. När socialdemokraterna tvingats gå ifrån det direktasocialiserandet av näringslivet klamrar de sig envetet fast vid att socialismenskall upprätthållas inom den sociala tjänstesektorn, men det kallas nu förmedborgarrätt. Det är nästan skrattretande att höra samma argument mot privatakooperativ i från dem som är rädda för perestrojkan som frånsocialdemokrater som är mot enskilda alternativ inom den offentliga sektorn. Det politiska systemet i är redan överlastat. Detär inte nög med att socialdemokraterna vill fatta beslut i människornas ställe,deras politik leder också till att det politiska systemet komprometteras. Vipolitiker klarar inte av att vara både producenter och detaljister och dessutomkonsumenternas företrädare. Vi har alla ett ansvar för att försvara ochutveckla folkstyret i vårt land. Vi kan inte åse att misstron mot oss politikeroch demokratin växer i som demokratin håller på att erövrasav människorna i öst. Vi har i detta syfte i årets motionsflod föreslagit enny grundlagsutredning. Jag vill ställa en fråga till socialdemokraternasföreträdare. Är det nu inte dags att införa personval i så attanonymiteten minskar och det personliga ansvaret från oss politiker gentemotvåra väljare ökar? Vill medverka på denna punkt och lämna sinkorporativa och kollek-livistiska syn på politiken? AnL 27Tredje vice talman (); För skrev jagen uppsats iett samlingsverk om demokratin och dess problem, och jag hade bl.a. ett avsnittmed ungefär följande sakinnehåll. Jag konstaterade att ingenstans i världenhade en kommunistisk regim upprättats på demokratisk väg och att ingenstans ivärlden hade en kommunistisk regim avskaffats och ersatts med demokrati. När det gäller det första påståendet har jag fortfaranderätt. Folket har aldrig någonstans i fritt val inrättat en kommunistisk regim. När det gäller det senare påståendet får jag kanskerevidera det. Demokratin har visat sin sprängkraft. I det ena östlandet efterdet andra kastar man av de gamla diktaturregimerna, och man trevar sig fram moten bättre ordning och, som vi hoppas, en stabil demokrati. Omdetta lyckas kommer det nog att vara det största som vi kan se tillbaka påunder det årtionde som kommer Om 90-talet blir det årtionde när demokratin stabiliserasi för gott har vi lipplevt någonting mycket stort, som kommer att fååterverkningar på alla möjliga håll och kanter Det stora experimentet i öster visar också att marxismensom sådan har gjort fiasko. Det grundläggande felet med marxismen ärnaturligtvis att man där ansåg sig ha funnit en teori som höll i alla lägen,som var absolut och sann och som dessutom var vetenskapligt sann - den gickinte att ifrågasätta. Detta är ett memento över huvud taget i alldemokratidebatt. En alltför stor trosvisshet är ofta på gränsen till galenskap.Fanatism bereder vägen för olyckliga beslut, olyckliga låsningar I ettdemokratiskt system måste man bl.a. vara beredd på ständiga omprövningar Det skall för övrigt bli intressant att senare här idebatten få höra uppgörelse med sina gamla kommunistiskapartibröder i öst. Jag hoppas att han går in på detta. Även om denna utveckling är glädjande - vi vet ännu interiktigt var den kommer att stanna - har vi våra egna problem. Även i etableradestater dis--kuteras grundläggande ting inom demokratin och en del fenomen som ioch för sig kan vara allvarliga. Man upplever på många håll en större likgiltighet införsamhälleliga spörsmål. Det är en ökad misstro mot dem som har tagit på siguppdraget att representera. Det råder ett slags allmän vilsenhet. Detta ärnaturligtvis viktiga saker att överväga för oss som är bekymrade ochengagerade; bekymrade för demokratin och engagerade i dess vidareutveckling. Vi måste naturligtvis alltid försöka finna former förmedborgarnas medverkan, så att många kan vara med, många kan ha inflytande,många kan ha insyn och många kan känna sig inspirerade att delta i detpolitiska arbetet. Jag blir litet nedstämd när jag ibland hör mycket aktivapolitiker själva tala illa om politikersysslan som sådan. Att vara vald somrepresentant, att ha utrustats med medborgarnas förtroende, måste ändå varanågot av det finaste som finns. Jag tycker att vi alla har all anledning attvara stolta över det. Sedan kan vi naturligtvis sköta det bättre eller sämre.Vi förtjänar ofta kritik, och den kritiken skall vi bemöta, men vi skall aktaoss för att göra det på ett sådant sätt att vi själva ifrågasätter viktigaelement i det demokratiska systemet. Mycket av vad som händer i samhället är svårt attöverblicka, och de slutliga effekterna av det är också svåra att överblicka.Vi har fått ett mediasamhälle av helt annan karaktär . Det är oftaså att frågeställningarna och problemen reses i massmedia och politiker kopplarpå. har varit inne på organisationernas ökade inflytande, t.ex.socialdemokratins bundenhet till Organisationssverige, särskilt till LO. Detförtjänar att lyftas fram. är det dock mycket viktigt att betona att det ärvi politiker som har ansvaret. I denna kammare beslutar vi vad vi vill, vad vikan komma överens om och vad vi kan få majoritet för. Vi är inte bundna avnågra organisationers ställningstaganden. Vi är fria att ta ställning så längevi följer grundlagen och vårt eget samvete. Här tror jag att vi har ettproblemkomplex som vi bör fundera över Skall vi verkligen nöja oss med denna saxning påarbetsmarknaden som förekommer och som alla inser är alldeles galen? Denfrågan har varit uppe i debatten . Vi kan alltså inte öka lönernamed om produktionsökningen är utan att det får samhällsekonomiskakonse- kvenser avmycket allvarligt slag. Vi politiker måste naturligtvis vara beredda att taansvaret för detta. Sedan finns det naturligtvis en lång rad frågor på detrent organisatoriska planet som förtjänar sin lösning och som kan görademokratin bättre. Vi har från väckt en lång rad ganskaomfångsrika motioner till årets riksdag där vi har lagt fram konkreta förslagpå många områden. Jag hinner inte i detta korta anförande ta upp de frågorna,utan dem får vi tillfälle att diskutera . Våra förslag mynnar ut i attdet behövs en allmän översyn av vissa delar av den nuvarande grundlagen somskall innefatta personvalsfrågan, som också är viktig, frågan om skildavaldagar och en lång rad andra saker Vi har försökt få i gång en debatt om hur demokratin skallse ut på länsplanet, vilka relationerna skall vara mellan kommuner landstingoch stat och hur fördelningen skall vara mellan landsting och länsstyrelser. Vihar inte fått någon som helst resonans i kammaren för den principdebatten. Statsministern annonserade i ett av sina sista anförandentidigare här att socialdemokraterna kunde tänka sig att gå över till ettannat valsystem. Han ventilerade den gamla tanken på majoritetsval. Jag villpassa på att fråga som företrädare för regeringspartiet: Hurlångt framskridna är dessa planer på att ersätta det proportionella systemetmed ett majoritetsvalsystem? 1989/90:627 februari 1990 AnL 28GÖSTA LYNGA (mp); Vår lilla värld är så stor att tvåutvecklingar kan äga rum : Där ute; Centrala maktsystem ramlar och demokratier växerfram. Här hemma: I demokratiernas rabatter växer centrala maktsystem upp. Där ute: Miljontals passiva medborgare börjar ta ansvarför sitt samhälle och aktivt bygga upp en ny och hoppfull framtid. Här hemma;Miljontals fria medborgare får allt högre materiell standard men blir alltmindre intresserade av hur deras samhälle fungerar Där ute; Författare, varvsarbetare, fysiker, människor medvarierande bakgrund, ger sig politiken i våld och vill styra sitt samhälle. Härhemma; Den professionelle politikern fjärmar sig alltmer från sina gräsrötter,och hos medborgarna växer det fram en misstro mot maktens utövare. också inne på den bedömningen. Lika glädjande som det är att demokratier växer fram iÖsteuropa, och kanske t.o.m i , lika betänklig är dentendens mot minskad demokrati som man ser i vårt svenska samhälle. Jag kanske har överdrivit i min nidbild av vårt samhälle,men det är för att jag fortfarande tror på dess framtid och fortfarande hoppasatt vi kan ändra på mycket. Låt mig ge två exempel på att allt inte står vältill på vår bakgård. Sedan skall jag ge mina och recept på vadsom skall göras. Demokratins styrka ligger nämligen inte i de rättigheter somvarje medborgare kan kräva, utan i det medansvar som varje meborgare känner ochger aktivt uttryck för Mitt första exempel gäller kapitalismens urartning i formav transnationella bolag; Det är en brist på ansvar för allt som inte är strängtekonomiskt. De anställda i ett stort bolag kan i lojalt arbete uförahandlingar som skadar människor och miljö utanför bolaget. Deras ansvar ärinför deras chefer. Chefernas ansvar är gentemot styrelsen. Styrelsens ansvarär gentemot aktieägarna, som inte har något annat intresse än att investeratkapital skall förräntas. Detta är ett typiskt exempel på ett odemokratisktsystem. Den kortsiktiga vinsten fås på beskostnad av långsiktigt sund ekonomi. Ändå gäller allt detta, när det fungerar som det är tänkt.Men allför vanligt är att de som sitter på höga poster och de, vilket är ännuvärre, som har stort inflytande använder sin position för att skaffa sigfördelar på ett mer eller mindre kriminellt sätt. Det är svårt för mig attförstå att högavlönade chefer ser ett värde i att fuska med sin skatt ellersina reseräkningar Då är det lättare att förstå de underlydandes besvikelseöver sådant oetiskt handlande. Skadan går långt utöver den ekonomiska - bristpå förtroende och brist på ansvarskänsla blir resultatet hos många anställda.Vi måste föra in etiska begrepp även hos de ekonomiskt styrande i samhället. Mitt andra exempel rör vad som har hänt med samhälletsstyrning och medborgarnas tilltro till denna. Frågorna måste ställas: Vad är det som gör att allt färre är beredda att delta ivårt samhälles styrning? Varför ses politikernas agerande med växande misstro?Varför blir andelen av de röstberättigade som inte ens använder sig av sinrösträtt allt större? Jag tror att det har att göra med att politiken inte berörvardagsmänniskan. fikonspråk, otydliga ideologier, möten medväljare bara , allt detta försvagar tron på demokratin ochkontakten med den. Det hjälper inte upp rykte att vissa partierutnyttjar partipiska, reducerande den enskilde riksdagsledamoten tillröstboskap. Det hjälper inte heller att ledamöter som har mer respekt för sinfritid än för sin uppgift i kammaren låter kvitta ut sig. De förklarar då attvilket ärende det än gäller, har man motsatt uppfattning mot en ledamottillhörande det motsatta blocket. Den sortens praktik undergräver vårtanseende som demokratisk institution. Låt mig nu ge några tips om vad vi skall göra åt alltdetta, problem som alla i denna kammare borde ha intresse av att lösa: de gröna anser att passiviteten och bristenpå intresse för samhället är en olycklig inställning hos dagens medborgare.Distansen mellan beslutsfattare och dem besluten berör har blivit alltför stor.Vi menar att utvecklingen mot en högre grad av ansvarstagande och mermedinflytande måste börja med att de politiska förtroendeuppdragen spridsmycket mer än som är fallet. Riksdagsledamöter och andra med politiska heltidsuppdragbör endast verka i en sådan roll av sitt liv, tre, sexeller högst , och sedan återvända till andra funktioner i samhället. Detär viktigt att alla har sin bas i själva samhället. Rollen som fritidspolitikerbör däremot intas av så många ansvarskännande medborgare som möjligt. Ompraktiskt taget alla människor under något eller av sitt liv satte sigin i hur samhället styrs, hur beslut fattas, skulle förståelsen av demokratinsspelregler bli tydligare och allas ansvar för samhället öka. Den verkliga makten och det verkliga ansvaret bör förasner till så små enheter som möjligt. Byalaget är en mer demokratisk institutionän kom-mundelsnämnden, kommundelsnämnden är mer demokratisk än kommunen,kommunen är mer demokratisk än länet, länet är mer demokratiskt än staten,staten är en mer demokratisk institution än överstatliga myndigheter av typ EG. Tyvärr går utvecklingen åt motsatt håll. Allt störreenheter får alltmer av makten. Den lilla enheten och den lilla människan stårdär utan makt, utan ansvar och blir en allt passivare åskådare till enutveckling som blivit så storskalig att den kan tyglas.Miljöpartiet de gröna vill sträva mot en småskaligare struktur därlänsparlament blir viktiga enheter som tar över mycket av riksdagensbeslutsområde med mer regional anknytning och lokal kunskap. Jag är förvånad över uttalande; att haninte har fått någon anklang för sina idéer om läns- och regionansvarVåra idéerom länsparlament är något i den vägen. Vi vill alltså också ge kommunernastörre självbestämmanderätt. a. vill vi ge dem rätt tillföretagsbeskattning. Vad som händer just nu i är faktiskt attentusiasmen försvinner, inte därför att det saknas uppgifter i samhället - fördet finns det - utan för att det är så tungt att genomföra dem. Det som ocksåhänder är att man inte längre känner ansvar för vad som sker Det är för svårtatt påverka utvecklingen, så man intar en låt-gå-attityd i stället. Det är upp till oss politiker att vända denna trend, attvisa för oss själva och för dem som vi representerar att det finns en framtid,en ljus tramtid, om vi alla tar ansvar för utvecklingen och leder den på nyabättre spår, i stället för att allt tillåts rulla i sekelgamla hjulspår. För framtiden hoppas jag att vi får ett öppnare samhälledär beslut tas i öppna församlingar och inte i slutna sammanträdesrum. Kanskekommer de nya demokratierna i öst att finna en bättre väg än vår en väg som viskulle kunna följa. 29Tredje vice talman () replik: Bara ett par ord med anledning av anförande. Det är riktigt att , som i mycket annat, hartagit över tankegångar från . Vad gäller länsdemokratitanken ärvi naturiigtvis enbart tacksamma för att det har skett. Men det som var så nedstämmande, när vi behandlade fråganhär i för , var att det var omöjligt, trots att vifrån sida försökte, att få till stånd en principiell debatt omhur demokratin skall vara organiserad på kommun- och länsplanet. Det är mycketviktiga frågor och det är frågor som är brådskande, enligt vår mening. Trendenär helt uppenbar Mer och mer går över till centraldirigerade förvaltningsbeslut,åtminstone på länsplanet. Det är mycket märkligt att andra partier -jag bortserdå från - inte vill diskutera de här frågorna. En liten sak till vill jag ta upp. Jag kan instämma imycket av det sade beträffande att engagera enskilda människor Detär helt riktigt, och det berörde jag också i mitt anförande. Det gäller attfinna former för detta. 1989/90:62 7februari 1990 Mendet är också mycket viktigt att vi inte instämmer okritiskt i de körer avkritik som finns mot de människor som har tagit på sig jobbet att representerai kommuner, i landsting, här i och på annat sätt. Då ledsnar de, dvs.de bästa ledsnar De säger: Varför skall vi jobba och slita, avsätta ochkvällar, när det bara är otack som lön? Jagtycker i varje fall att vi som har insikt i politikernas arbetsvillkor på olikaplan inte skall bidra till att sprida mytbildningar om hur politikerna irealiteten är Vi skall försöka visa oss sådana som vi är och även redovisavilka arbetsuppgifter som vi har att utföra. Anf.30 () replik: Efter det inlägget ser jag fram mot förnyade diskussioner om regionalastyrelser Det är mycket skojigt. Det är också mycket bra att har haftdessa tankar . Great minds think alike. Minkritik mot en del politiker riktades inte mot de bästa politikerna. BertilFiskesjö kan känna sig helt lugn. Mycket av den kritik som jag lade fram kanskesnarast var befogad. Vi måste kunna framföra befogad kritik. Vi måste ocksåkunna försvara politikerrollen som en otroligt viktig roll. Det är alldelesklart att vi inte hade varit här om vi inte hade trott att det är viktigt attsamhället skall styras och att det skall styras så bra som möjligt. Vi ärsäkert överens på den punkten. Anf.31 HANS (): Det var inte många, om ens någon, som kunde förutse de väldigaförändringarna i och , som ägt rum änett år Vem kunde ana att de demokratiska och folkliga krafterna så snart och såradikalt skulle kasta inte bara regeringar utan hela politiska system överända? Deflesta av oss hargenomTV;s förmedling kunnat följa vad som utspelats i ,, , och samt vad som håller påatt ske inom och i . Odemokratiska och centralistiskasystem bryts sönder, och de faller som korthus när folkets längtan efter frihetoch rättvisa ställs mot fåtalsvälde, godtycke och ibland tyranni. Dettaär ett hoppfullt bevis på att människors önskan om frihet och socialrättfärdighet aldrig i längden kan kuvas av vare sig säkerhetspolis eller enaldrig så välorganiserad statsbyråkrati. Det kan ta sin tid, men slutligen segrarfolket. Och äntligen kan vi nu också se fram emot en utveckling i . Nuskall något nytt sättas i det förkastades ställe. Det återstår många prövningaroch svåra överväganden innan demokratin befästs i författningar ochinstitutioner Mitt i glädjen över vad som skett blandar sig ibland en undran ominte allt gått så fort att det finns risk för kaos i stället för demokratiskordning och välfärd. Dettager oss desto större anledning att räcka en hand till dem som behöver vårtstöd och vår hjälp. Det går självfallet inte för oss att lösa deras problem;det måste de göra själva. Men i bästa fall kan vi medverka till att en posifivutveckling kommer till stånd. Det går inte heller för oss att med aldrig så frikostigabidrag t.ex. lösa miljöproblem. För att kunna lösa dessa problemmåste länderna gå över till en ekonomi som ger dynamik och tillväxt. Här kansäkert såväl länderna i som andra industriländer tillsammans mednäringslivet i dessa åstadkomma viktiga förändringar Kanske kan emellertid det som hänt i vår nära omvärid varaen uppmaning till oss själva att pröva styrkan och vitaliteten i vår egendemokrati. Den berömde dansken har en gång sagt att demokratin alltidmåste återvinnas av varje ny generation. Det är ingenting som finns över vårahuvuden, som vi kan ta ned och använda när vi så vill. Det handlar om hurmänniskor skall ges möjlighet att påverka sin vardag och sin situation, dethandlar om att människorna upplever att deras företrädare är lyhörda för derasegna synpunkter och om att de demokratiska institutionerna verkar i derastjänst. Vi har länge försökt anpassa den kommunala organisationeni vårt land i denna riktning. Jag hoppas att den nya kommunallag som är underutarbetande skall innebära ytterligare ett avgörande steg på denna väg. Detfinns goda skäl att arbeta med den kommunala nivån, eftersom den är närmastmedborgarna och svarar för det praktiska handhavandet av de allra flestauppgifter som medborgarna vill ha lösta. Det är också på denna nivå som det ärlättast att ge medborgarna såväl inflytande och insyn som eget ansvar Det pågår nu på många håll intressanta och stimulerandeförsök i syfte att förbättra innehållet i den kommunala organisationen. Inteminst är det spännande att följa vad som sker i en så stor stad somGöteborg. Det bör kunna ge oss värdefulla erfarenheter om hur man kandecentralisera beslutsfattandet och verkställigheten i en stor och tungorganisation. Detta är bara ett exempel. Många fler skulle kunna nämnas.