prot · GD0962 · 1989-12-31 00:00:00 — Han dömdes försina fria tankars skull. Han dömdes för sin övertygelse att människor i friaval bäst avgör sin egen framtid. I vår kommer på besök till . Hankommer som president. Efter 21frostiga vinterår fick ledare erfara att demokratins vår kan dagasockså . Dessa båda frihetskämpar är varmt välkomna till vårt land! För oss i är det självklart att SverigesEuropapolitik ska ha det alleuropeiska perspektivet och syfta till att skapaförtroende och utveckling i hela . Med detta syfte och med fasthet ochkonsekvens skall delta i EFTA-EG förhandlingarna. Med detta syfte skallbistånd till miljöförbättring och ekonomisk utveckling ges till . Dethjälper dem, och i sanningens namn skall det sägas att det också hjälper osssjälva. Principiellt väljer vi i internationellt samarbetemellan självständiga stater utan överstatlighet. För östeuropeiska folk, somreser sig efter förtrycket, ligger det nära till hands att inta sammaståndpunkt. Om fler nationer väljer mellanstatligt samarbete föreöverstatlighet, kan Europautvecklingen få helt nya dimensioner. Där finns enpotential av möjligheter-till näringslivssamarbete, till nya marknader, tillkulturutbyte och till verklig avspänning. Det är den vägen vill främja. Men världen är större än så. Klyftorna mellan de rikasteoch fattigaste delarna i vår värld ökar. Bara dog nästan ofattbara 14miljoner småbarn -barn under/e/H år - en för tidig död. Enligt ,, hade över hälften av dem kunnat räddas genom det till synes enkla -friskt vatten. bättrekost, kunskap om de vanligaste barnsjukdomarna. Därför kan inte u-ländernasbarn och behov spelas ut mot varandra i ett schack-rände om svenskabiståndsmedel. hade jag tillfälle att i lyssnatill premiärminister . Han talade om Europasrenässans, om pånyttfödelse för det som slutade att existera efterJalta-konferen-sen. Jag tror att vi har något väsentligt att lära oss avfrigörelsen i Central-och . Vår världsdel har blivit hel igen. Det ärdet alleuropeiska perspektivet som hör framtiden till; ett öppet Europabestående av självständiga stater, var och en med sina traditioner, sinhistoria och sin kultur; ett som kan samarbeta utan hårda politiska ochkommersiella motsättningar eller barriärer. Här hemma dominerar den ekonomiska politiken ochskattereformen, och detta har också dominerat anförandena , naturligtvisinte utan anledning. Den s. k. tredje vägen tog plötsligt slut "vid enkritisk punkt", och någon ny väg är inte utstakad. Budgetpropositioneninnehåller ingen vägvisare. baxas "århundradetsskattereform" upp på vägen. Men ingen vet vrtrr den skall ta vägen. Ettvet vi i alla fall, "rosornas krig" har decentraliserats. Det harspritt sig t.o.m. till blåklinten. Trots av internationell högkonjunktur och trotsallmänt gynnsamma ekonomiska förutsättningar är på väg in i enkrisartad ekonomisk situation, som i allt väsentligt är hemmaproducerad. Regeringen har under varnat för följderna aven överhettad ekonomi, och vi är många som varnat för riskerna av ökandeinflation och växande underskott i bytesbalansen. tog samhällsansvar och medverkade till enåtstramning . S. k. experter och tyckare varnade; det var för sent ochfel i största allmänhet, hette det då. En skattesänkningskulle lösa de akuta ekonomiska problemen. Vi behöver ett nytt skattesystem som motverkarinflationen. Vi behöver ett skattesystem som minskar rundgången i ekonomin. Detmåste löna sig att arbeta, brukar det heta. Vi tidigarelägger skattereformen, säger då regeringen. 1rasande tempo förhandlas så ett nytt skattesystem fram. präglas denöverhettade arbetsmarknaden av inflationsdrivande avtal och en starklöneglidning. vet vi att finansieringen av den skatteomläggning somfolkpartiet och socialdemokraterna träffar överenskommelse om, blir starktinflationsdrivande. Människors levnadskostnader kommer att stiga brant närskattereformen genomförs. Hårdast slår finansieringen mot boendet och mot demsom har långa arbetsresor. En normal trerummare blir drygt 800kr. dyrare att hyra. Det blir nära i ökade boendekostnader. De fördelningspolitiska effekterna av skatteomläggningenbedöms från början vara så negativa, att reformen måste kompletteras med ökadebarnbidrag och ökade bostadsbidrag.Det bevisar ju att reformen som sådan inteklarar de fördelningspolitiska målen. Skattereformen kommer på så sätt inte attmotverka inflationen. Den blir inflationsdrivande. Skattereformen kommer inteheller att motverka rundgången i ekonomin. Den förutsätter ökade transfereringaroch bidrag. Ändå kommer många att bli förlorare. tvingaskonstatera att det inte lönar sig, trots att de arbetar. En viktig förklaringtill detta kan vi nu se - och ännu mer befara för framtiden - när det gällerden kommunala ekonomin. Regeringens och även över-vältringsvilja -jag tänker t. ex. på kommunaliseringen av lärarna utan vidhängande pengar -kommer att medföra betydligt ökande belastningar i en allt kärvare ekonomisksituation för våra kommuner. Det leder naturligtvis till ökade skatter ocksådär. Medan skatteöverläggningarna pågått har räntorna stigitbrant i höjden. Det är en konvekvens av bristande förtroende för regeringensekonomiska politik och för skattereformens förmåga att verkainflationsdämpande. Politiskt befinner sig svensk socialdemokrati nu i ensituation då allt fler av partiets tidigare sympatisörer och väljare blirosäkra eller vänder sig bort från socialdemokratin. Man frågar sig: Harregeringen tappat kontakten med sin rörelse? Jag är personligen mycket förvånadöver den utformning som skatteförslaget har fått. Jag har hört opinionerna utepå fältet i ett tidigt skede - under pågående skatteöverläggningar, medan vifortfarande var med vid överläggningarna. Allt fler inom socialdemokratin talarom nyval. "Dan-markiseringen" blir allt tydligare. Från säger vi nu: Ompröva finansieringen avskattereformen medan tid är! Låt inte svenska folket betala skattereformengenom kraftigt ökande levnadsomkostnader! Det är inte för sent att stoppaförslagen som leder till kraftigt ökade boendekostnader, som bl. a.hyresgäströrelsen och HSB har påpekat. Jag skall gärna återkomma till vad sade,när han här gav oss en lektion i hyckleri. Men jag skall vänta med det tillmitt nästa inlägg. Gå in för en lägre beskattning av nödvändig konsumtion,matoch boende! Rättvis fördelning av välfärd och skatt efter bärkraft måste även iframtiden vara ledstjärnor i den ekonomiska politiken! vill satsa offensivt på fler människor i arbete,för att ge ökade resurser, för att ge ökad självkänsla åt de människor som dethandlar om. Också för dem som på grund av brister i arbetsmiljön har förslititsoch skadats skall det finnas en väg tillbaka till arbetslivet och tillarbetets glädje och gemenskap. Del finns arbete att få efter rehabilitering,men då måste samhället styra pengarna dit - till arbete, inte till bidrag,till rehabilitering och arbete efter förmåga, inte till en passiv förtidspensionering.Med medel ur arbetslivsfonden skall företagen utmanas att skapa fullgodaarbetsmiljöer. Tyvärr har det på många håll inte skett . vill förnya skolan - genom beprövade hjälpmedelsom egna läroböcker till varje elev och genom klart beslut att 25 elever ärmaximum i varje klass i . vill utbilda fler lärare ochförskollärare. Vi vill göra de mindre högskolorna till motorer för regionalutveckling och ge dem fasta forskningsresurser. Och varför detta? Jo, därföratt utbildning är den viktigaste investeringen för framtiden. Ca 1,5 miljoner människor har uppnått pensionsåldern ivårt land. Det är människor som var och en på sitt sätt har varit med om attbygga upp vårt välfärdsland. De är alla, var och en, värda respekt, erkännandeoch verklig grundtrygghet. De representerar stor erfarenhet, ochde är också en stor arbetskraftsresurs. föreslår en ny förstärkt grundpension, ca 91 000kr. i beskattningsbar grundpension, lika för alla. Det betyder välbehövlig förbättring av ekonomin för de mångamed låg pension. Det tillmötesgår pensionärernas starka krav på att behandlaspå samma sätt som löntagarna när det gäller skatterna. Därmed försvinnermarginaleffekterna vid extra arbetsinsatser och extra arbetsinkomster. modell för förstärkt grundpension innebära»folkpension, pensionstillskott, ATP upp till ett visst läge och bostadstilläggförs samman. Grundpensionen beskattas på samma sätt som löntagarnas inkomster.Av fem dellösningar och ett byråkratiskt system för pensionärerna blir det enenda, enkel och överblickbar modell. Grundpensionen skulle betyda mycket för många. Vi skallkomma ihåg att det 1990 är 400 000 pensionärer som helt saknar ATP-poäng; 380000 - kvinnor - därför att de har ägnat sitt liv åtarbetsuppgifter som var avgörande för samhället men aldrig inordnades iATP-grundande lönearbete. Med dagens system är de berättigade tillfolkpension, pensionstillskott och eventuellt ett bostadstillägg. 19 000 stårvid sidan av ATP därför att de, av skilda skäl, aldrig anslöt sig. Andra harlåg ATP. Grundtryggheten behöver stärkas och klyftan mellan olikapensionsgrupper minska. Höjd grundpension är en rättvisereform med mycketdynamik, dessutom en riktig äldrepolitik! Vi har här i tidigare inlägg hört att energipolitikentycks vara en ständig sten i skon på en del håll. Vi vet att energisystemet kanförnyas, och förenas, med god miljö. fyra energi- och miljömål ärhelt och fullt förenliga: Kärnkraften skall avvecklas, de fyra stora orördaälvarna sparas, koldioxidutsläppen begränsas, sysselsättningen tryggas. De sompåstår motsatsen talar i själva verket om ett femte mål, nämligen attelanvändningen skall öka till 150 miljarder kWh. Detta, och inget annat, ärgrunden för att fyra mål misstänkliggörs. Bakom detta femte måldöljer sig miljö- och energimålens kritiker - och de blandar låsningar ikonservativa tänkesätt med laissez-faire-politik på ett vis som, på en ochsamma gång, skulle glädja och . Med konsekventa satsningar på effektivare energianvändningoch i huvudsak inhemsk förnybar energi kan de fyra riksdagsmålen förenas. Mendå fordras handlingskraftig och målmedveten energipolitik, som får energianvändningenatt plana ut på en nivå med total slutlig energianvändning på ca , varavca el - dvs. ca lägre elanvändning än . Men regeringen ger tyvärr rakt motsatta efter det att socialdemokraterna tillträdde vill jag säga att ju längrevi väntar med reella beslut, deslo dyrare och svårare blir omställningen tilldet nya, miljövänliga och mindre sårbara energisystemet. Det är många som troratt detta är avsikten. Vill statsministern ta dem ur den uppfattningen? Omsvaret är ja. vore det ett positivt besked så här snart tio efterfolkomröstningen. 5LARS (vpk): Vi lever i av glädjande förändringar.Vi gläds åt att ANC och andra organisationer legaliseras och att politiskafångar som Nel- sonMandela släpps fria i denna sydafrikanska högsommar. Ännu är dockapartheidsystemet icke avskaffat. Vi gläds också åt att har blivit en varmPraghöst i denna kalla tid i och att förtryckta människor upprättas.Fängslade och förnedrade återkommer som president, , eller somtalman, . Vi gläds åt öppnandet av muren. Vi gläds över denmöjlighet till avspänning som öppnas i , och vi hoppas på ett medsamarbete, framtidstro och självständiga stater. Det vore ett gott arv tillkommande generationer. Men vet vi att militärpakterna fortfarande leverkvar i . Är det allför djärvt att hoppas på pakternas upplösning och ettframtida neutralt ? Många känner det som en lättnad att 80-talets politiskaklimat, då egoismen och självtillräckligheten satt i högsätet, håller på attavklinga. Många kritiska socialister och kommunister är också lättade över attkommandoekonomiernas dagar är räknade. Men utvecklingen i reser mångafrågetecken. Hur kommer relationerna mellan stormakterna att bli när den snabbautvecklingen i har stabiliserats? Hur kommer att se utoch hur kommer utvecklingen att bli efter valen ? Jag tror inte att något parti äropåverkat av allt detta,allra minst vårt parti. Ett parti som kommunisterna genomlever en i många avseenden både svår men mycket spännande tid. Jagavslöjar ingenting när jag säger att vi i vpk håller på att ompröva mycket närdet gäller vår historia, vår teori och vår praktik, men knappast när det gällervåra grundläggande värderingar Även i pågår en mycket spännandeprocess. Allting flyter, lyder ju ledarskribenternas rubriker . Detpågår även i en debatt om framtiden. Den pågår inte minst inomregeringspartiet. Orsakerna till den nuvarande politiska situationen, sombetecknas som rörig av många, är inte svåra att förstå. Det handlar i huvudsakom att socialdemokratiska väljare, medlemmar och sympatisörer inte längrekänner igen sitt eget parti. Regeringens orättvisa fördelningspolitik, nu senastuttryckt i skatteöverenskommelsen med , tror jag förstärker dennahemlöshet, denna kritik och denna osäkerhet. Det är naturligtvis inte underligtatt låg- och mel-laninkomsttagare känner besvikelse över den överenskommelsesom har träffats, där höginkomsttagarna är de stora vinnarna. Osäkerheten hosmånga människor över skattereformen beror på otydligheter och oklarheterSamtidigt som folk är osäkra när det gäller framtida boendekostnader, ärregeringen övertydlig på en punkt - den lägger skulden för de flesta problemsom finns på löntagarnas höga löneläge. Det är inte en sann bild att svenskaarbetare har fått för höga löner. Lönerna har ökat mindre än priserna på devaror och tjänster som hushållen konsumerar Timförtjänsten har relativt settminskat . Produktionen per arbetad timme har ökat med 10 %under 80-talet. 1980 var lönesummans andel av BNP . 1989 hade denenligt sjunkit till . Skillnaden motsvarar ungefär 80miljarder kronor penningvärde. Därför har 80-talet blivit ettförlorat decennium förlönarbetarna, som det inneburit en vinstfest för de stora företagen,vilket man kunde läsa i . Verkligheten motsäger påståendena om för höga löner. Detär fel att skylla eventuella ekonomiska problem på de svenska arbetarnas löner.Samtidigt som löntagarna har förlorat, betecknas deras lönekravi dag som det stora hotet mot ekonomin. Därför sitter man på och diskuteraratt hålla tillbaka löntagarnas löner. Även en jämförelse med andra länder visar att de svenskalönarbetarnas löner har pressats tillbaka. Den svenska industrins arbetskostnadhar sjunkit per producerad enhet , jämfört medSveriges viktigaste konkurrentländer Statistiskacentralbyrån skriver i anslutning till dessa siffror: "Även om de svenska lönekostnaderna (1989) ökardubbelt så snabbt som genomsnittet för våra konkurrentländer kvarstår dockfortfarande en betydande del av de kostnadsfördelar för den svenska industrinsom åstadkoms genom devalveringarna av den svenska kronan 1981 och 1982 på 10respektive ." En stor del av devalveringsvinsterna finns fortfarandekvar Trots en lägre arbetslöshet i än i EG är inflationen bara 1,5 %högre i än i EG. Låg arbetslöshet och arbetskraftsbrist ger människormöjlighet att välja vad de vill arbeta med. Tråkiga, slitsamma och dåligtavlönade arbeten ratas till förmån för mer åtråvärda arbetsuppgifter Dennaökade valfrihet och de krav den medför på förbättrad arbetsmiljö ocharbetsorganisation är naturligtvis en del av välfärden. Arbetskraftens ökade valfrihet visar också var bristernafinns. Den överhettade arbetsmarknaden i ger en bild av vilkaarbetsuppgifter som väljs bort. Det är arbeten inom industrin, sjukvården samtbarn- och äldreomsorgen. Vi delar de ekonomers uppfattning, framför allt inomLO, som hävdar att relativlönerna för arbete inom industri och omsorg måste höjas. Inom industrin är resursutnyttjandet högt, ocharbetskraftsbristen är stor. Detta är det stora problemet när det gällerhandelsbalansen. Men att i detta läge rakt över beskära hushållens köpkraft ären fördelningspolitiskt oacceptabel politik. En omfördelning av arbetskraft till industri och omsorgkan uppnås på bättre sätt. Ett sätt är en differentiering av de socialaavgifterna. Med höjda sociala avgifter inom de sektorer därarbetskraftsefterfrågan bör sänkas kan rekryteringen underlättas till desektorer som behöver stärkas, t.ex. till industrin, vården och omsorgen. Den besvikelse och osäkerhet över regeringens politik somi dag tar sig många uttryck - både genom upprop och uttalanden och genom öppnakonflikter - förstärks. Där ligger som en del i botten frågan om hurboendekostnaderna kommer att se ut inte minst på grund avskatteöverenskommelsen. Denna oro bemöts på ett fullkomligt oförstående sätt avbostadsministern, som försöker komma undan problemet genom att säga: "får högre höjningar, andra får lägre. Men på det stora hela kan vi bara seen positiv utveckling." Detta säger enligt fort- sätterhan: "Man kan inte räkna in de ordinarie höjningarna som Hyresgäströrelsenhar gjort. De kommer ju oberoende av skattereformen." Jag måste säga att detta är ett dumt uttalande för att försökavara mild. Det visar att bostadsministern är främmande för verkligheten, Ombostadsministern levde i verkligheten, skulle han snart komma underfund medatt det inte spelar någon roll för dem som skall betala vad som är ordinarieoch vad som är extra hyreshöjningar Pengarna skall fram i alla fall. Bostadsministernsuttalande håller allra minst för de ensamstående - en mycket stor grupp - somdrabbas hårt och som enligt nuvarande regler inte är berättigade tillbostadsbidrag. Enbart i är över hälften av hushållenen-personshushåll, varav många hamnar utanför bidragsgruppen. visar också på andra fall, enensamstående mamma exempelvis som bor i en fyrarumslägenhet. Hennes hyra ökarmed ca . Arbetar hon inom vårdsektorn, vilket är ganskavanligt, har hon i bästa fall en årslön på . Hon får enskattesänkning på . För att hon skall klara sig skall höjningen avbarnbidraget kompensera alla andra ökade kostnader i samband medskatteomläggningen. Det är inte att undra på att dessa människor säger att dekänner sig överkörda. De borgerliga partierna överträffar varandrai sin kritik av regeringen. Efter all denna kritik är den naturliga frågan:Varför lägger de borgerliga partierna inte fram en misstroendeförklaring motdenna regering? Är det därför att ni inte vill regera tillsammans, ellerklarar ni inte av att regera tillsammans? Vi i vårt parti är som bekant också mycket kritiska tillregeringen, framför allt till den fördelningspolitik som regeringen för. Vianser att den är orättvis. Men vi har ännu mindre tilltro till en borgerligpolitik i en sådan tappning som ni skulle företräda. Det finns många exempel på vad de borgerliga partiernaunder en moderat ledning skulle vilja föra för politik. Vi misstror de borgerliga partierna, inte minst efterturerna i skatteuppgörelsen, där två borgerliga partier vill bedriva en ännumer orättfärdig fördelningspolitik. Vi misstror en borgerlig kärnkrafts- och miljöpolitikanförd av , påhejade av . Vi misstror en borgerlig bostadspolitik, som skulle görabostaden till en ren handelsvara, där plånboken skulle styra människorsmöjlighet att bo. Vi misstror en borgerlig politik inom vård och omsorg, därvinstintressena och plånboken skulle spela med människors vårdbehov. Vi misstror en borgerlig politik mot kommunerna, somskulle innebära ännu större indragningar och ekonomiska bekymmer förkommunerna. Vimisstror en borgerlig EG-politik under moderat ledning. Vi misstror en borgerlig försvarspolitik, också anförd avmoderaterna, som skulle innebära flera JAS-projekt och högre försvarskostnader Vi har minst av allt någon tilltro till de borgerligassysselsättningspolitik, den som vi fick se prov på . Den socialdemokratiska tredje vägen har varit framgångsrikåtminstone på den punkten, att man har hållit en hög sysselsättningsnivå ochsträvat efter att hålla den hög. Den är så hög att ekonomer mer ellermindre öppetbörjat diskutera om man skall låta arbetslösheten öka för att hålla tillbakainflationen. Det är ingen alldeles ny tanke - den framfördes av enborgerlig partiledare. Sysselsättningspolitiken utgör trots allt en av de storaskillnaderna mellan en borgerlig och en socialdemokratisk regeringspolitik. Detmesta, det vill jag säga. av vår misstro mot borgerligheten riktar sig mot detlilla och det stora moderatpartiet. , herr talman! Företrädare för regeringspartiethar talat om nyval, kanske mera som ett hot mot andra partieratt få igenom sin politik. Vi är inte främmande för ett nyval - vi är bereddapå det. Å andra sidan vore det bättre om regeringen försökteutnyttja den majoritet som finns i för en rättvis fördelningspolitikoch en bättre energi- och miljöpolitik. Det är upp till regeringen att prövaden vägen. Arbetarrörelsen har haft ett djupt rättvisepatos i bottenför sin politik under hela sin verksamhet. Det var en av hörnstenarna i AxelDanielssons och agitation. Det har legat till grund försocialdemokratisk agitation , och gör det fortfarande. Men jag haren känsla av att allt fler får allt svårare att känna igen sig i densocialdemokratiska politik som förs. Svensk arbetarrörelses gamla rättviseideal, i samverkanmed den nya miljömedvetenhet som har växt fram ,borde göra det värt att pröva ett röd-grönt samarbete i stället för ettröd-blått samarbete. Anf.6 (): I rader av tidningsartiklar spekuleras nu i vem som är vinnareoch vem som är förlorare i skattereformen och den ekonomiska politiken. I detsenaste räkneexemplet som vi fick från är vi alla vinnare:låg- och höginkomsttagare, privat- och offentliganställda. Det är väl"himla kul" att det gick att ordna det så bra att vi alla blevvinnare! Men vad får vi som vinnare? Är det någonting som vi verkligen vill ha,eller är det ungefär som när man ibland köper en lott av idrottsföreningen påjulmarknaden? Man tar men vill helst slippa vinsten - en rosa tyggris istörre format. Vi förväntas bli allt effektivare. Vi skall producera meraoch konsumera mera, och för det måste vi arbeta mera. Ökat lönearbete äregentligen hela hemligheten bakom dynamiska effekter Får man fråga för vem dessa produktions- ochkonsumtionsökningar görs? Är det för att få snygga tabeller och kurvor så attvi kan jämföra oss med stolthet med andra industriländer? Har vi glömt detislänningarna visste och som står i Eddan, nämligen attmänniskan är människans glädje? Hur skall vi få tid till denna glädje och omsorg omvarandra, vård av både varandra och oss själva om vi skall ha ett alltmerupptrissat levnadstempo? Människor som lever tillsammans bokar in tid i sinakalendrar för att få en chans att träffas. Det är kanske nödvändigt underrådande omständigheter, men som framtidsmodell måste det vara helt förkastligt.Vi vill ha ett mänsk- ligare samhälle,där människor har mer tid för varandra. Därför tycker vi att det är enviktigare reform med förkortad arbetsdag än längre semester. Vi vill stärka den informella sektorn genom närdemokrati,brukarinfly-tande och självförvaltning. Men för att göra det möjligt att ökaden informella sektorn, eller som civilministern säger den "fjärde lokalanivån", måste vi minska lönearbetets betydelse och ge mer tid tillvarandra. hade finansutskottet, påinitiativ av , en mycket bra utfrågning om sambanden mellanekonomisk tillväxt, miljö och ekonomi. I den utfrågningen gjorde bl.a. AndersWijkman från en översikt över de miljöproblem somi dag finns i världen. Det finns tre stora grupper av miljöproblem som måsteangripas på olika sätt. Den första gruppen av problem berör fattigdom ochunderutveckling i de fattiga länderna, exploatering och transnationellaföretags hänsynslösa framfart. Vi måste alla hjälpa till och se till attutvecklingen stoppas. Det gäller även befolkningsbegränsningar. Den andra gruppen av problem är den som vi kanske är vanavid att tänka på när det gäller miljöförstöringen. Det handlar om punktutsläppfrån industrier och om kraftproduktion. I är detta nu det stora problemet,och det är något som vi också måste hjälpa till med. Här hemma har vi kommiten bit på väg när det gäller att tackla den sortens problem, men än finns detmycket som återstår att göra. Men det finns en tredje typ av miljöproblem, som bedömsvara allra allvarligast och mest svårlöst i ett land som .