prot · GD0950 · 1989-12-31 00:00:00 — har faktiskt inte kommenterat sin syn, som hanangav i frågesvaret, på om dagbarnvårdare skulle kunna få tillgång tillbarnomsorg. Staten, dvs. socialdemokraterna och vpk, anser att ett mycketbättre sätt att ta hand om barnen är att lämna över dem till grannen. Jägtycker att detta synsätt är upprörande. Vi måste få en kommentar från BengtLindqvist, för det är en mycket viktig fråga. Jag är fullt övertygad om att föräldrar och andraenskilda människor löser sina vardagsproblem bättre än vad som blir fallet omman lämnar över allt till politikerna och bara får finna sig i de beslut somdessa fattan 24 (); Dålig och god vård bedrivs i både offentlig och enskild regi. Jagförsvarar inte dålig vård i någon regi, men jag är överraskad över de värdeordsom alltid använder Han talar om kommersiell vård och omvinststyrd vård eller nu senast om att lämna ut barn på entreprenad Svar pä interpellationer och fråga Inte har jag hört tala om kommersiell tandvårdeller vinststyrd sjukgymnastik eller om att den missbrukarvård som kommunernaanlitar skulle vara kommersiell. Jag medger att kommunerna ofta har problem medden vård som det gäller - det är ett svårt problem, som bör botas genom att manuppmuntrar många flera att syssla med denna typ av vård. De negativa värderingar som knyter tilljust barnomsor gen är för mig mycket förbluffande med tanke på att BengtLindqvist samti digt accepterar att man i mycket stor utsträckning anlitar denenskUda sektorn för problembarn som omhändertas för samhällsvård. Jag tror attfaktiskt större delen av de barnen tas om hand i enskild regi, och detaccepterar såvitt jag förstår . I varje fall görsocialdemokratiska politiker runt om i våra kommuner det. Där talar man inteom att lämna ut på entreprenad till lägstbjudande. Sådana uttryck används inte,och jag tycker att det skulle vara bra om ville sluta attanvända dem också om barnomsorgen. jag vill minnas att tanken när Pysslingens verksamhetbörjade var att man skulle ta in barn ur den kommunala kön, inte att det skullevara någon typ av segregering, som antydde. Det framstår alltså fortfarande, efter dessa förklaringar,som obegripligt att socialdemokraterna gör denna distinktion mellan alla deformer av vård där man accepterar enskild regi och just barnomsorg, där maninte accepterar enskild regi. Det kan hjälpa de många barnen i kö om vi låteraUa goda former av barnomsorg fungera och komma i åtnjutande av statsbidrag.Det är precis det som och flera andra partier har begärt men somregeringen motsätter sig. Jag tror att en sådan ordning skulle kunna hjälpaoss att lösa krisen inom barnomsorgen. Vi kan härigenom också locka fram merapersonal, personal som bevisligen är intresserad av att jobba inom andra formerav barnomsorg. De svar som har lämnat på min fråga är alltsådåliga. Allra sist; Vi sade nej till en förändring avstatsbidragssystemet, inte till nya pengar 25ROLAND (): Det är faktiskt både beklämmande ochanmärkningsvärt att man inte från kan få någon rimUg förklaringtill att yrkesgruppen dagbarnvårdare skall undantas från rätten att för sinabarn få barnomsorg, annat än vad man kan få genom den öppnaförskolan. Hur kan detta vara rimligt? Hur kan man diskriminera dennayrkesgrupp på detta sätt? Vilken annan yrkesgrupp skulle finna sig i en sådanhantering? Denna grupp, av alla, skulle inte ha samma rätt till de socialaförmåner som vi svenskar i gemen har rätt till. Observera att jag fortfarande talar om rätten att fåbarnomsorg, inte om rätten att själv få sköta den barnomsorgen. De svar som vihar fått är enligt min uppfattning lika bedrövliga som de vi har fått när vivid tidigare tillfällen har frågat om möjligheterna för dagbarnvårdarna attsjälva få svara för barnomsorgen. Vem skulleförmena sjukvårdspersonal rätten att i sin verksamhet vårda Vem skulle förvägra busschauffören som kör skolbussen rätten att iden också skjutsa sina egna barn? Det är en fråga som jag tycker att vi bordefundera över Det gäller först och främst att verkligen förklara varföryrkesgruppen dagbarnvårdare i vårt samhälle inte har samma rätt som andrayrkesgrupper Varför denna diskriminering? Man brukar i vissa sammanhang tala om fundamentalism. Jagvill påstå att i detta avseende är fundamentalist. Det måstevara något slags fundamentalism som ligger bakom hans synsätt. Innan vi skiljs härifrån finns det ytterligare enmöjlighet för att ge ett rimligt svar på frågan om dennadiskriminering av dagbarnvårdarna som yrkesgrupp. Försök nu att ge en rimligförklaring! Det har många i denna församling väntat på. Det tycks ocksåvara allt fler inom eget parti som väntar på denna förklaring. Svar på interpellationer och fråga 26BERITH (vpk); Det ser ut, säger , som om viskulle klara det här Andra säger att det ser ut som om vi inte skulle klaradet. Det finns enligt min uppfattning ute i landet inte mångasocialdemokratiskt styrda kommuner där man satsar på det här, och borgarnakommer definitivt inte att göra det. Också i många socialdemokratiskt styrdakommuner budgeteras det inte för en satsning på barnomsorg, fastän det nugäller . Jag måste också säga några ord med anledning av IngridHemmingssons inlägg. Det är bara om man skall arbeta med andras barnsom det kan vara svårt att också sköta de egna barnen. För full tjänst somdagbarnvårdare krävs vård av fler barn än vad som krävs när det gällerpersonal på daghem. Jag tyckte inte att exempel var riktigtgångbara. Om man anser att dagbarnvårdaryrket är ett yrke jämförbart medbusschaufförens eller med de yrken som förekommer inom sjukvården ellertillverkningsindustrin vill jag fråga; Där har man väl ändå inte med sina barnpå sin arbetsplats? Dessa yrkesutövare har barntillsyn medan de utför sittordinarie arbete. Röstade ja eller nej till denhöjning av statsbidraget med 900 milj. kr. som beslutades , medikraftträdande ? Man röstade nej, och därmed röstade man välockså nej till pengar, . Det kan såvitt jag förstår intebeskrivas på något annat sätt. Därmed har man också, tycker jag, givit uttryckför att man inte är beredd att skjuta till de resurser som är helt avgörande,alltså inte marginella, för att det här beslutet skall kunna förverkligas påett bra sätt. Jag skulle vilja fråga;Vad är det för fel på att vimänniskor gör gemensamma åtaganden för våra barn och att de åtagandenasträcker sig så långt att vi t.o.m. vill att den demokratiskt kontrolleradesektorn i samhället -den offentliga sektorn - skall utföra arbetet, så att vihar den kontroll och insyn 1989/90:50 12januari 1990 Svarpå interpellationer och fråga som behövs för att viskall vara säkra på att våra bam får den behandling de behöver? Det tycker jagär en viktig frågeställning. Jaghoppas att de flesta människor här i landet tycker att det här är ett såviktigt åtagande att det också är viktigt att den helt dominerande lösningenblir den kommunala verksamheten på området. Detär genom den kommunala verksamheten vi skall klara det här, också av det skäletatt det är den verksamhet som de allra flesta föräldrar efterfrågar densenaste efterfrågeundersökningen ville ha antingen daghem - - ellerfamiljedaghem - det ville resten - i kommunens regi. Jag kan då inte förstå attdebatten skall behöva handla om de marginella tingen i stället för att gällapengar, personal, planering och lokaler för att nå målen genom den verksamhetsom människorna vill ha och som är den helt avgörande för att klara det här. Härbehövs också förnyelsearbete - det är inte det vi diskuterar Vi kan arbetabättre, vi kan ge personalen större utrymme för sina ambitioner, vi kan se tillatt det blir mindre byråkratiskt krångel, både kring köer och kringverksamheten som helhet, och det måste vi naturhgtvis göra. Vi måste ge ettbättre stöd både åt föräldrar och åt personal i det här viktiga arbetet. På såsätt kan vi också behålla personalen bättre än vi har gjort . Alternativenskulle möjligen kunna bidra marginellt, det är jag beredd att medge. Vi har juredan ideellt motiverade alternativ, och de fyller en viktig funktion. Men vihar också fått en tendens till att allt fler föräldrar väljerföräldrakooperativ, därför att de inte får plats för sina barn i den kommunalaverksamheten, som de egentligen skulle föredra. Det är mångaföräldrakoo-perativföräldrar som har det på det sättet . Närdet gäller dagbarnvårdarna har vi ohka uppfattning. Den grundläggande fråganär; Varför skall dagbarnvårdarna ha lön för vården av de egna barnen men inteandra föräldrar? Andrevice talmannen anmälde att , och anhållit att till protokollet få antecknat att de inte ägde rätttill ytterligare inlägg. Överläggningenvar härmed avslutad. 4§Svar på interpellation 1989/90:93 om upprustning av vallonbruken i län Anf.28 Utbildningsminister : Herr talman! harfrågat mig om jag är beredd att förutsättningslöst pröva nya former förupprustning och underhåll av våra vallonbruk. Som svar på frågan vill jaghänvisa till direktiven för den utredning om förvaltningen av vissakulturmiljöer (din 1988:51) som regeringen tillkallade . Ensärskild utredningsman - ordföranden i turistråd - harsålunda uppdraget att utreda möjligheterna att skapa förbättradeförutsättningar för hur kulturhistoriskt värdefulla miljöer och byggnader kan tas om hand.Han skall bl.a. utgå från de exempel som kan hämtas på hur man i Storbritannienhar organiserat den s.k. . Utredarentillkallades mot bakgrund av ställningstagande (KrU 1985/86:8 s.19-20, rskr 47) till en riksdagsmotion som tog upp behovet av en särskild fond-eller stiftelsebildning till stöd för kulturhistoriskt värdefulla slotts- ochherrgårdsmiljöen Enligt borde också bevarandet av industriminnenuppmärksammas. De uppländska vallonbruken representerar på ett påfallande sättkulturmiljöer där såväl högreståndsarkitektur som svensk industrihistoria ochdagligt liv för den anonyma människan är sammansmälta. Ibudgetpropositionen 1989 (prop. 1988/89:100 bil. 10 s. 388) anmälde regeringenför att utredningen tillkallats. Den skall enligt direktiven haslutfört sitt uppdrag , men viss ytterligare tid torde dock behövaanslås för arbetet. Jagär sålunda väl medveten om arten av de problem som tagit upp.Som anger har omfattande AMS-medel, liksom medel urriksantikvarieämbetets anslag, använts för vårdinsatser på bruken. Inte hellerjag tror dock att det är möjligt att klara de ekonomiska behoven inom ramen försysselsättningspolitiken. Vallonbrukenrepresenterar mycket stora värden för i allmänhet och norra isynnerhet. De är kulturhistoriskt intressanta och ger identitet och karaktär åtområdet. Bruken är därmed betydelsefulla inte bara som grund för en utveckladturism utan ytterst för allt näringsliv och alla som bor i området. Avgifternafrån enskilda besökare - även om de blev väsentligt fler än - räcker dockinte till för de vård- och underhållskostnader som en gång bars med lätthet avde blomstrande bruksföretagen. Kanske kan grundproblemet när det gällervallonbruken sammanfattas med att det gäller att hitta former för att förasamman resurserna från alla som är reella intressenter i brukens bevarande. Hurdet skall ske har jag nu inget svar på, men det är min förhoppning att denutredning som arbetar med frågan skall kunna ge regeringen ett underlag förförslag till en förbättrad vård av bl.a. dessa viktiga kulturmiljöer Svarpå interpellationer och fråga 29 (); Jag vill tacka kulturministern för det positiva svaret. Naturligtvishar jag förståelse för att kulturministern vill avvakta utredningens resultat. Jagär glad över att kulturministern delar uppfattningen om vallonbrukens storavärde för och för länet. På initiativ har en arbetsgrupptillsatts i länet för att driva på och informera i de här frågorna. Arbetsgruppenbestår av representanter för , kommunerna, ,. och researrangören är bl.a. att arbeta för att säkerställa bevarandet av kulturvärden,för att därigenom kunna utnyttja möjligheterna till utveckling. Allade orter som det här handlar om - , Lövsta, Forsmark, - ärattraktiva bostadsorter med god samhällsservice och mycket goda förutsättningaratt bli bra alternativ för lokaliseringar av företag och Svar på interpellationer och fråga nyabostadsområden, som i sin tur ger en positiv utveckling förNordupp-landsregionen. Dess värre krävs det ganska mycket pengar för att driva ensådan här verksamhet. Därför har tanken på en fond förts fram. 30 (); Jag kommer också från de norduppländskabruken. Det är därför jag vijl vara med och anföra några synpunkter i den härdebatten. kommer från den östra delen av regionen, och jagrepresenterar den västra. Vi täcker aUtså geografiskt in den bruksring som manbrukar tala om och som går från ut till . Det är denregionen som länets arbetsgrupp skall arbeta med. Att det verkligen rör sig om en kulturskatt är det mångasom kan intyga. Inte minst hör man det från de besökare som kommer föratt uppleva den här speciella miljön. Här får besökaren - och givetvis även debofasta -ta del av hur ett samhälle byggdes för 300,400 och upp till 500 årsedan, med den för bruken typiska klasskillnaden. Det är så elegant formulerati svaret att jag vill citera det, trots att det lästes upp; "Deuppländska vallonbruken representerar på ett påfallande sätt kulturmiljöer därsåväl högreståndsarkitektur som svensk industrihistoria och dagligt liv förden anonyma människan är sammansmälta." Här finns både boendemiljön ocharbetsmiljön för den tidens människor representerade. Det är viktigt för oss att studera och ta del av dem. Det problem som vi nu pekar på är att klara finansieringenför att kunna hålla de här bruksmiljöerna i godtagbart skick. Vi delaruppfattningen i svaret att avgifterna från enskilda besökare inte räcker tillför att täcka kostnaderna. Enskilda kommuner har vidare inte sådana resurseratt de klarar av så stora åtaganden. Kommunerna skall inte heller, tycker jag,ta hela ansvaret för de här miljöerna, eftersom de är klassade somriksintressen. Bruksorter av den här typen, som varit med om att byggaupp det svenska välståndet, borde nu kunna få medel av staten så att man genomen fond eller stiftelsebildning kan föra samman resurserna från alla som ärreella intressenter i brukens bevarande för att därigenom klara underhållet avde här värdefulla miljöerna. Under detta anförande övertogförste vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar Utöver det som sagts vill jag barafånga upp en tråd i anslutning till framför allt inlägg. Honpekar på de orter det rör sig om och på de totala miljöerna, hur viktigt det äratt vi inte bara söker bevara vallonbruken som enskilda industriföreteelserutan att vi också möjliggör för den gamla bruksmiljön att i en ny utveckladsamhällsmiljö fungera som en naturiig och integrerad del. 1 det sammanhanget blir naturligtvis den utredning somgörs utomordentligt viktig. Det räcker inte med att emellanåt pytsa ut en ochannan slant tUl en anläggning för att förhindra ett fortgående förfall. allt atthitta en lösning som innebär att vi kan ge dessa miljöer möjlighet attorganiskt fungera också i framtida livsmiljöer för medborgarna. 32 (); I den här interpellationen talas ju hela tidenom resurser i fråga om pengan Då tycker jag att det är värdefullt att i enreplik säga några ord om de resurser som finns på bruksorterna i form avideella föreningar med deras många medlemman Dessa föreningar har som bekantinte många kronor i kassan när det gäller att stå för sådana här utgiften Menenligt sina program skall de - t.ex. hembygdsföreningar - göra orternaattraktiva, och de är med medlemmarnas kunnande beredda att arbeta praktisktoch visa upp de här orterna för besökare. Jag vill göra en kommentar till vad vi har upplevt desenaste åren. "Bruks-are", brukar man ju säga, var ett inbundet släkteoch var mycket måna om att "bruket var vårt". Därmed var man inte sånoga med att få in nya människor i orterna. ser man på ett helt annatsätt; man är mycket mån om att ta emot människor och visa upp de här miljöerna. Kombinationen med fondpengar - exempelvis - och ideellaföreningar med deras intresserade och kunniga medlemmar kan i dessa sammanhangfungera mycket bra för de berörda bruken och därigenom ge möjligheter attöverleva och bevara den här speciella och fina miljön. 33 (): Att jag nämnde vissa bruksorter hadeegentligen inte så mycket att göra med att de var särskilda orten tyckerockså att det är viktigt att man jobbar för den totala miljön, att man ser tillhelheten. Och det är därför som man har tillsatt en särskild arbetsgrupp underlänsstyrelsen för att se på detta som man kallar för bruksringen. Det innebäratt man samarbetar och att man ser till helheten. Kulturen är ett område som har givits företräde i åretsbudgetförslag, och de statliga kulturanslagen ökar med 160 milj. kn Särskildainsatser görs för vård av kulturmiljöer och kulturminnen och för s.k.kulturturism, kan man läsa. Det kan möjligen inge vissa förhoppningar, isamband med det här svaret, om att en del av dessa satsningar kommervallonbruken till del. Överläggningen var härmed avslutad. Svar på interpellationer och fråga 5 §Svar på interpellation 1989/90:86 om järnvägspolitiken 34 Kommunikationsminister : Frutalman! har ställt följande frågor till mig; Anser regeringen att det skallfinnas god tillgång till järnvägskommunika tioner för människor i hela landet, och har regeringen i så faU någon pla nering för hur det skall bli verklighet? Är regeringen beredd att arbetaför och föreslå ytteriigare fi nansiering till järnvägsutbyggnader utöver vad som redan utlovats i tidi gare statsbudget? 1989/90:50 12januari 1990 Svarpå interpellationer och fråga Har regeringen förslag till hur den demokratiskastyrningen av den regionala fördelningen av investeringar i järnvägsnätet ochtill köp av persontrafik på järnväg skall kunna förbättras? Låt mig till att börja med konstatera att det finnsett omfattande resursbehov såväl inom järnvägsområdet som inom andra delar avtransportsektorn. Som framgår av budgetpropositionen har regeringen för avsiktatt återkomma med en särskild proposition där anslagen tillunderhåll och byggande av järnvägar, vägar och länstrafikanläggningar kommeratt behandlas. Somsvar på första fråga vill jag betona att järnvägen har en viktigfunktion att fylla som ett miljövänligt och energisnålt transportmedel. Enligtmin uppfattning ligger järnvägens styrka i fråga om den interregionala trafikeni att kunna erbjuda bekväma transporter på medellånga avstånd där det finnsbetydande trafikunderlag. Enväsentligt högre investeringsnivå än skulle dock inte ge ett mervittförgrenat järnvägsnät, utan vinsten skulle främst vara en effektivare järnvägstrafikän dagens. Ettav huvudmålen för den gällande trafikpolitiken är att ge samtliga medborgare ilandets alla delar en tillfredsställande transportförsörjning. För att dettaskall vara möjligt krävs enligt min uppfattning en mångfald av olikatrafikeringslösningar - där järnvägen utgör en viktig del. Närdet gäller den demokratiska styrningen av den regionala fördelning-ena avinvesteringar i järnvägsnätet anser jag att trafikpolitiska beslutinnebar en väsentlig förbättring. prioritering av investeringar istomnätet skall ske utifrån samhällsekonomiska överväganden, därregionalpolitiska effekter utgör en faktor I denna process deltar även de regionalaorganen. Vidare ser jag ett stort värde i att prioriteringen av investeringari länsjärnvägar kan ske samordnat med investeringar i övriga länstrafikanläggningargenom beslut av förtroendevalda i regionala organ. Slutiigen;Vad beträffar trafikupphandlingen lämnar regeringen i årets budgetpropositionett förslag som syftar till att öka den regionala förankringen, att uppnå enökad långsiktighet i trafikavtalen och ge starkare incitament för regionalpolitiskeffektivitet men också till att stärka roll. Anf.35 (): Vi har ju fått ett SJ som är på offensiven och som faktiskt talar ettspråk som har framtiden för sig. Ute i landet har flera länstrafikbolag storaambitioner att driva järnvägstrafik. Vi har också fått flera nya järnvägsföretagi som börjar bjuda SJ konkurrens på en del banor Monopolet är därmedbrutet, och det betyder att vi får fram effektivare och bättre järnvägstrafikmed tiden. Dessutom upplever vi en veritabel järnvägsboom i hela ,måste man väl säga. Mentyvärr har, tycker jag, regeringen i det här sammanhanget lägre ambitionsnivåän vad man har ute i länstrafikbolagen och naturligtvis också inom -SJ. När jag jämför med det trafikpolitiska beslutet , upplever jagockså att ambitionsnivån är lägre än den var då. Detta syns i årets budgetnär man ser på anslaget för köp av persontrafik på järnväg;det är 618 milj. kn i det budgetförslag vi fick . Går vi tillbaka tvåår, finner vi att motsvarande totala summa i budgeten - om man slår ihop fleraanslag som då gick till persontrafik på järnväg - var närmare 1 miljard, eller900 milj. kn, om jag nu minns rätt. Det betyder en sänkning med ungefär 300milj. Om man plussade på ungefär 150 milj. kn utöver de 618milj. kn som finns i budgeten, skulle vi få bibehållen trafik. Vi skulle slippase den Usta som finns på s. 134 i budgetpropositionen, bilaga S, över de olikajärnvägsförbindelser för persontrafik som tyvärr inte kommer att trafikeraslängre Då skulle man ändå ha sparat 150 milj. kr i förhållande tillsituationen . Det visar att detta upphandlingssystem, att köpaupp trafiken i förväg, är bättre än att gå in i efterhand och täcka ettunderskott. Modellen är det i och för sig inget större fel på. Det gäller attden hanteras på ett bra sätt. Jag menar att statens ambitionsnivå är lägre nu än år1988. Det märks på siffrorna, och det syns också när man jämför medlänstrafikbolagen. Man satsar där på persontrafiken på järnväg med betydligtmindre trafikunderlag än vad transportrådet har varit berett att acceptera vidupphandling för statens räkning. Detta beror naturligtvis på att man fått förlitet pengar från regeringen. Jag vill något kommentera det svar som jag har fått på dekonkreta frågor jag ställt i interpellationen. Jag är helt överens medkommunikationsministern att det finns ett omfattande resursbehov inomjärnvägsområdet. Det är därför tråkigt att i årets budgetproposition se att detinte anslås några pengar och att man säger att det kanske kommer något senare.Man kan då litet försiktigt fråga sig vad det är som planeras att komma senare.Vad är det som hindrar att regeringen lägger fram en budget i normal ordningför järnvägsområdet? Det står i det skrivna svar som kommunikationsministernhär läste upp att järnvägens styrka ligger på den interregionala trafiken, dvs.på medellånga avstånd med betydande trafikunderlag osv. I budgetpropositionenpå s. 2 i bil. 8 står det att det framför allt är de regionala transporterna påjärnväg som har ökat . Jag vet inte som det står feli sakbeskrivningen i budgetpropositionen eller om det är fel i det svar som jaghär fått. Men någonstans måste det vara fel eftersom detta inte stämmeröverens. Om det nu är så att det är framför allt den regionalapersontransporten på järnväg som har ökat, finns det all anledning attomvärdera synsättet att det bara är på de långa avstånden som järnvägen kankonkurrera. Det sägs också att om man investerar mera leder inte dettatill ett mer vittförgrenat järnvägsnät. Jovars, det är riktigt. Vi har ettganska bra och vittförgrenat järnvägsnät , men det måste förbättras föratt det skall gå att bedriva en rationell trafik. Det saknas också vissastrategiska förbindelser som t.ex. Bothniabanan, Götalandsbanan och liknandesom borde komma till för att vi skall få ett bra trafiksystem. Detta framgårinte av svaret, och det är en brist. Jag menar att alla medborgare i landet på ett eller annatsätt borde ha tUl-gång till järnvägstrafiken. Som norrlänning ser man tydligtkonflikten. Svar på interpellationer och fråga 1989/90:50 12januari 1990 Svarpå interpellationer och fråga finns helt otvetydigt engruppering på högsta politiska nivå som inte anser att persontrafik på järnvägi , ungefär norr om linjen Sundsvall- , är någonting att satsapå. Det var därför glädjande när SJ gick ut och sade att man bör bygga utBothniabanan just för persontrafikens skull. Ser vi till ytan skulle annarshalva bli utan persontrafik på järnväg.