prot · GD0918 · 1989-12-31 00:00:00 — När det gäller de konkreta åtgärder som kan och bör vidtasvill jag hänvisa till samma proposition, I den fanns redovisat ett klartställningstagande för ökade möjligheter till föräldraengagemang ochföräldramedverkan i skolan. Också i det avseendet är min grundsyn, liksomriksdagsmajoriletens , all formerna för hur detta skall ske måsteavgöras lokall. De som äranställda i skolan skall enligt min mening tillsammans med ele- 2 protokoll 1989/90:18 Svar på interpellationer och frågor verna haett avgörande inflytande över den dagliga verksamheten. Jag är mot denbakgrunden positiv till självstyre i bemärkelsen att en skolenhet med storfrihet beslutar om organisation och disponerar de ekonomiska resurser somställts till förfogande för skolan för att uppnå de centralt och lokaltfastställda målen och ambitionerna. Jag menar dock, liksom i de tidigareexemplen, att en sådan utveckling måste beslutas lokalt. I många kommuner harman också startat försök med denna inriktning. Det är angelägel alt vi fråncentral nivå stimulerar utvecklingen. Det kan t,ex, ske genom att vi uppmärksammaroch sprider positiva effekter av "självstyrande " skolor i sambandmed utvärderingen av skolan. LARSLEIJONBORG (fp): Jag tackar statsrådet försvaret på min interpellation. Jag beklagar alt han inte alls har utnyttjatdetta tillfälle till att signalera ett omtänkande inom regeringen påskolpolitikens område. Del behövs verkligen några positiva signaler frånregeringen just . Även om vi bortser från de akuta problem i skolan somregeringens inblandning i avtalsförhandlingarna har skapat är situationen i deavseenden som jag har tagit upp långt ifrån bra. Jag saknar tecken på deninsikten i svaret. Tycker statsrådet alt föräldraengagemanget i skolan ärtillräckligt? Andra länder har ju lyckats mycket bättre än vad hargjort. Vet inte statsrådet att systemet med skolkonferenserfungerar mycket illa på många håll? Vet inte statsrådet att många föräldrar känner stormaktlöshet inför skolan? Jag träffar då och då människor som berättar omsituationer där problem av något slag har uppstått. Då känns plötsligt delvackra talet om för-äldrasamråd. elevvårdsteam och specialresurser myckelavlägset. I det läget känner föräldrarna ofta att de inte har någon möjlighetatt komma tills tals med skolan eller att kunna påverka situationen. Är inte statsrådet bekymrad över alt dél saknas enkontinuerlig och fungerande utvärdering av skolan? Mycket av svaret bygger på att säger att hanär överens med mig, men jag tror inte all han är det. Jag tror att vi stårinför ett vägval i skolpolitiken, där och socialdemokraternatenderar att gå åt olika håll. Regeringens politik stämmer väl överens med detsom den socialdemokratiska 90-lalsgruppen skrev i sin rapport. Jag kan citeraen mening: "Det är skolstyrelsen som skall vara barnens och föräldrarnasföreträdare." Mot del står en annan syn, där lärarna släpps loss ochföräldrarna släpps in, och betoningen läggs på att del är i skolan, den lokalaskolan, som det avgörande inflytandet skall utövas och beslut kunna fattas somär av sådan räckvidd alt det också är intressant all delta i arbetet. Del ärnaturligtvis det som är orsaken till att skolkonferenserna i har bliviten halvmesyr, om ens det, medan de lokala skolstyrelser som finns för varjeskola i ofta fungerar mycket bra. Där har man verkligen rätt att fattabeslut i viktiga frågor. Fattar inte den lokala skolstyrelsen besluten är detingen annan som gör del heller. Skolkonferenserna i är någonting somhar hängts på ett befintligt system, utan alt ges någon verklig beslutanderätt. I vår modell för den framtida skolan utövar föräldrarnainflytande på framför allt två sätt. För det första genom att de tillsammansmed sina barn har rätt att, där del är praktiskt möjligt, välja skola. Jag troratt bara den möjligheten har en väldig betydelse för hela situationen i skolan.För del andra har föräldrarna när man väl har vall en skola och barnen harbörjat där, rätt alt vara med och fatta beslut genom valda representanter. Jagmenar inte, som man kan utläsa ur statsrådets svar, att föräldrarna skall hanågon majoritet. Jag nämner ett utländskt exempel där föräldrarna har fåttmajoritet, men del är inte milt förslag. Däremot tycker jag attföräldragruppen skall vara en av de grupper som är representerade i skolansstyrelse, eller som vi kallar det skolrådet. Det är alltid beslickande, och för en liberal litetsvårhanterligt, när en mot-debattör säger att delta måste bestämmas lokall. Förhela vårt synsätt går ut på alt mycket skall bestämmas lokalt. Då menarstatsrådet alt hur de här frågorna skall lösas inte är så mycket att resoneraom här i . Det skall naturligtvis bestämmas lokalt. Men för det förstaär kommunalise-ringen inte genomförd . Del är en sak man kan konstatera.Det är i man har beslutat om skolkonferenser. Det är i mansäger nej till system som skulle ge föräldrarna ett mer automatiskt inflytandeöver skolan. För det andra menar jag att föräldrarnas och elevernasmöjligheter att påverka systemet även verkligen skall ingå i detnationella skolprogrammet, som jag vill kalla del. Jag menar att degrundläggande principerna, alt vi skall göra skolan mer konsumenttillvänd,släppa in föräldrar och elever mer i beslutsorganen och släppa loss lärarna iolika avseenden, är sä viktiga att vi skall besluta om dem i även iframtiden. Svar pä interpellationer och frågor YLVAJOHANSSON (vpk); Jag vill ta fasta på det som skolministernsäger i sitt svar om all eleverna tillsammans med de anställda i skolan skallha ett avgörande inflytande över den dagliga verksamheten. Jag vet inte vilkenskolministerns erfarenhet är, men min egen erfarenhet är att detta är en fromförhoppning som uttrycks i centrala dokument, men som sällan är den verklighetsom elever upplever. talade också om hur de vackraorden sällan återfinns i verkligheten. På den punkten håller jag med LarsLeijonborg. Detta är ett problem. Många elever mår tyvärr dåligt i skolan . Alltförmånga elever lämnar skolan med knäckt självförtroende och känner att de harmycket små möjligheter att påverka den dagliga verksamheten i skolan. Deltamenar jag är allvarligt. Elever måste ges möjlighet all ta ansvar för denkunskapsprocess som de själva spelar huvudrollen i. Jag är personligen förvånad över att så många eleverfaktiskt är intresserade av att besluta om huruvida skolans väggar skall varasolgula eller senapsgula, när de inte har fått vara med och besluta ifallskolan alls skall målas om. Jag är förvånad över att så många elever glattdeltar i valet av aktivitet på friluftsdagen, när de inte har fått vara med ochbesluta om ifall man alls skall ha någon friluftsdag. Jag är förvånad över allså pass många elever lägger ner energi på att välja om historieprovet skallvara eller tors- Svar på interpellationer och frågor dagen, närde inte fått vara med och besluta ifall man alls skall ha något historieprov. Jag önskar att det avgörande inflytande som om i svaret vore verklighet. Del tror jag skulle vara bra för bådeskolan och utbildningen. Men tyvärr tror jag att del endast är i undantagsfallsom eleverna har ett reellt inflytande i skolan. Jag skulle vilja frågaskolministern om vilka hans erfarenheter är av hur elevernas avgörandeinflytande över den dagliga verksamheten verkligen fungerar i skolorna i dag.Om delar min erfarenhet, alt det alltför sällan fungerar så,skulle jag vilja fråga hur han tänker sig att delta avgörande inflytande skullekunna förverkligas. Sedan några ord om interpellation. Jagkänner mig litet frågande när i interpellalionen säger att delär lokall man vet var besparingsmöjligheterna finns, som han oroarsig över svårigheterna att rekrytera lärare. Även om vi inte skall överdrivaproblemet med lärarrekryteringen, är det något som även vi i vpk oroar ossöver. Men, , på vilket sätt skulle ökade möjligheter till lokalabesparingar och en ny beslutsnivå, dominerad av föräldrar, underlätta rekryteringenav lärare? Jag välkomnar självförvaltning och decentralisering, menframför allt demokratisering. Jag är inte lika övertygad som att man lokalt vet var man skall spara. I stället ser nog många skolorbehovet av en ordentlig upprustning som del primära. Den attityd jag möter utepå skolorna är att del nu är dags all salsa på skolan. Jag tror att manriskerar att förfela sina goda intentioner med denna självförvaltning ochdecentralisering om de inte kombineras med alt åtminstone en del av de pengar somstatsmakterna berövat skolorna och kommunerna betalas tillbaka. Först vill jag vända mig till inlerpellantenLars . Jag tror att del vi bevittnar, inte bara i skolan ulan i heladen gemensamma sektorn, är en decenlraliseringsprocess som faktiskt bygger påatt människor kräver rätt att vara med och besluta om sin vardag. Detta berorinte i första hand på att man tycker att andra sköter delta dåligt, utan delberor på att man tycker sig själv ha idéer om hur del kan göras ännu bättre.Delta baserar sig i sin tur faktiskt pä att vi har en kompelens ochkunskapsuppbyggnad i vårt land som är jämnt spridd över alla delar av landet. Den processen kommer att fortsätta. Vi blir alltmerupplysta, alltmer kunniga och alltmer aktiva. Detta gäller inte baraföräldrarna, , det gäller naturligtvis eleverna, som påett helt annat sätt än har erfarenheter och idéer om hur skolansverksamhet kan göras bättre, I takt med all de växer och mognar skall elevernanaturligtvis, om vi skall ha en skola som är legitim i deras ögon, få rätt attvara med och påverka och ha sitt ord med i laget. Även den tredje gruppen som är viktig i sammanhanget, personalen,måste tilltros ett större utrymme för egna beslut och egna bedömningar. Del ärinte alltid så alt de idéer, de riktlinjer som vi drar upp från central nivå,och som är oerhört detaljerade, stämmer med den vardag som läraren möterute i klassrummet eller att de stämmer med den situation som skolie- dåren harnär han eller hon skall samverka med föräldragrupper om skolans verksamhet. Dentid är förbi, enligt min mening, då vi kunde styra och ställa från Stockholmshorisont i alla landets 284 kommuner med hjälp av regler som ned tilltjugominutersnivån talade om hur man skulle bära sig ål i den enskilda skolan. Del är den processen vi bevittnar. Ett inslag i denprocessen är naturligtvis alt föräldrarna kommer all kräva mer inflytande än dehar . Exakt hur del inflytandet skall se ut, hur det skall regleras, ärnaturligtvis någonting som är lika omöjligt för mig att svara på söm för LarsLeijonborg att försöka beskriva. Det inflytandet kommer alt se mycket olika uti olika delar av landet. Jag är mycket skeptisk till att nu låsa fast mig vidnågon ny typ av styrorgan, som drar fram och som folkpartiethar gjort till ett huvudnummer, ett skolråd eller något slags beslyrelse. Vivet genom den demokratiberedning som arbetade före skolproposilionen, som varparlamentariskt sammansatt och leddes, om jag inte missminner mig, av en erfarencenterparlislisk skolpolitiker, alt det faktiskt inte är i beslutsorgan somföräldrarna vill vara med och ta ansvar för skolan. De ville ha mer av direktkontakt med läraren i klassrummet, mer av direkt kontakt med dem som arbetarmed deras barn. Och vi som föräldrar har väl just den erfarenheten, när vitänker på vår egen situation. Det är nog en klok synpunkt. Men då är del också angelägel alt man ger läraren, denprofessionelle i skolans verksamhet, fria ramar att röra sig inom, så all haneller hon utifrån sin kompelens kan hantera den typen av samråd. Jag tror inte - och har heller aldrig trott - på ensituation där vi så att säga skall låta detta löpa fritt, kors och tvärs, utannågon som helst statlig reglering eller styrning. Det finns vissa statligastyrinstrument, som måste hanteras klokt om vi skall ha en nationelltlikvärdig skola. Jag har sagt , och är beredd att upprepa, vilkadessa styrinstrument är. Del är läroplanen, naturligtvis, det är en bralärarutbildning, det är en betydligt bättre fortbildning än avpersonalen, del är ett statsbidragssystem som utjämnar skillnaderna mellankommunerna när det gäller att hantera skolverksamheten, det är en utvärderingoch en uppföljning av skolverksamheten, vilket vi faktiskt i storutsträckning saknar, och det är givelvis också behörig-helsvillkor för dem somskall inneha tjänst i skolans verksamhet. Dessa styrinstrument försöker vi nuutveckla och precisera. Vår ambition är faktiskt all låta den lokala nivån fåstörre svängrum när det gäller den vardagliga verksamheten. är det så - och därvid tycker jag att LarsLeijonborg gör det lätt för sig - att skolan aldrig kan överlåtas till någramarknadskrafter. Skolan är en samhällelig angelägenhet med klara nationelladrag, som måste hävdas. En sådan verksamhet bör - och skall - ha en tydligpolitisk nivå. Om vi då flyttar besluten långt ut i organisationen, så växernaturligtvis den lokala skolstyrelsens betydelse. Det är bra för dem somarbetar i skolan - och för föräldrar och elever - alt faktiskt möta en tydligkommunal och en tydlig politisk nivå i det här resonemanget, I en del kommunerser det inte ut som om man alltid har tagit sitt ansvar för skolansverksamhet. Därvidlag kan vi vara kritiska. Jag tror att delta är en effekt avall vi har en situation där ansvaret är otydligt och där det är svårt alt riktakraven till rätt nivå. Svar på interpellationer och frågor Svar på Interpellationer och frågor Föräldrainflytandet är alltså viktigt, och vi skall ökadel. Men vi måste naturligtvis göra det i en verksamhet där vi låter de andraintressenterna, som skall arbeta tillsammans med föräldrarna, fä sillkompetensområde vidgat. Jag ber alt i nästa replik fä återkomma tillYlva inlägg. började med att beskriva enprocess som pågår i samhället och som innebär alt medborgarna kräver störremöjligheter att påverka den gemensamma sektorn. Jag tror alt det är en helt rikligbeskrivning, och den utvecklas pä ett myckel stilfullt sätt i detsocialdemokratiska 90-talsprogrammet. Men i del programmet tycker man att delfinns ett område där del synsätt man landar på i övrigt inte kan tillämpas, ochdet är skolan. Man menar all i skolan är jämlikhetssträvandena överordnade, sådär kan man inte som på andra områden ge medborgarna större möjligheter attvälja. Jag tycker att delta är utomordentligt beklagligt, för jagtror att när man har den inställningen, avskärmar man sig från det effektivastesättet att åstadkomma ett levande och kontinuerligt föräldrainflytande överskolan. Del här kanske låter egendomligt. Någon tror alt manväljer , och så har man ju vall. Men så är del inte alls. Även om i enskola inte en enda elev utnyttjar möjligheten alt gå någon annanstans, så ärman medveten om att den möjligheten finns, och det påverkarverksamheten. Statsrådet talar mycket om de tre grupperna - elever,föräldrar och lärare. Men först i slutet av sitt inlägg kommer han in på de tvåandra grupper som helt slår i centrum för hans nuvarande reformaktivileter,nämligen tjänstemännen - byråkraterna, om jag för kalla dem så - ochpolitikerna. Detta som i den nuvarande debatten kallas för kommunalisering, detinnebär att flytta om beslutsbefogenheter inom ett byråkrat- ochpolitikerkollektiv. Men det som jag och talar om - att verkligenge möjligheter att i den dagliga verksamheten bestämma för elever och föräldrar- ligger helt utanför del som pågår. Om det kan verka förvirrat i debatten, så beror det välhelt enkelt på att när jag och använder begreppet den lokalanivån, så menar vi egentligen olika saker, länkande är i alltväsentligt inriktat pä nivån kommunen, skolstyrelsen, skolkontoret, medan jagframför allt intresserar mig för den enskilda skolan. YLVAJOHANSSON (vpk); Jag är glad alt slår fast attskolan inte skall överlämnas ål marknadskrafterna och att det skall finnas entydlig politisk nivå i skolans styrning; därvidlag är vi överens, sade också att människor kräver sinrätt all vara med och besluta om sin vardag. Därvidlag är vi också överens.Detta är en positiv utveckling, som vi har all anledning att understödja. Men då tror jag också all skolan har en viktig roll attspela. Eleverna måste få möjlighet all påverka sin vardag i skolan, för altsedan som vuxna medbor- gare kunnaställa ytterligare krav pä sin egen vardag, och även kunna ta ansvar för sinabeslut. Jag håller därför också med när han säger att i en skolasom är legitim i elevernas ögon krävs att eleverna har ett aktivt inflytande. Del är möjligt all del är otympligt att i detalj regleradel avgörande inflytande som eleverna skall ha över den dagliga verksamheten.Men jag frågar: Vilka idéer och tankar har skolministern om hur detta skall gåtill? Jag är inte helt övertygad om all del inte skulle behövas ytterligarecentrala regleringar för alt stärka elevernas inflytande. Till vill jag säga att jag inte är iprincip negativt inställd till omflyttningar mellan olika politiska nivåer, Idet avseendet är vi inte helt överens. Svar på interpellationer och frågor gör ett stort nummer av vissaskrivningar i 90-talsprogramniet. Det är en diskussionsprodukt som just nu ärutskickad för omfattande samtal i arbetarrörelsen. så småningombeslutar vet vi inte. Men skall, om han vill delta i den debatten,ändå beskriva 90-talsprogrammel på ett korrekt sätt. Vad man faktiskt säger i det här programmet när del gällerskolan är att man skall släppa loss de lokala krafterna, alt man skall låtalärare, elever och föräldrar få mer alt säga till om. Man skall öppna förpedagogiska alternativ och olika typer av lokal anpassning av skolansverksamhet. Men vi vill inte, säger man, öppna för en möjlighet alt frittsläppa fram den kraft som det innebär all låta människor välja skolenhet. Dåhamnar man nämligen snabbt i en situation som kännetecknas av segregering,uppdelning, där vissa väljer skolenheter som de anser vara bättre - om de harekonomiska och fysiska resurser att flytta sina barn dit. När väl A- ochB-lagen är etablerade, går ganska snabbi en stark kraft in i skolsystemet, enkraft som fördärvar den typ av kitl som skolsystemet faktiskt utgör isamhället genom att vi har allsidigt socialt sammansatta klasser och en strävanefter att låta alla barn möta varandra, oavsett vilken social bakgrund de nuråkar ha. Där ligger sprängpunkten, och man menar i 90-talsprogrammet alt skolan i del sammanhanget är särskilt viktig och har en särskiltangelägen uppgift, som skiljer ut den från gemensam sektor i övrigt. Jag tyckeratt del är ett helt korrekt resonemang, och jag ansluter mig till del. I eninterpellationsdebatt här har jag gett exakt det svaret- och redovisat den synen på den s.k. frågan om rätlen att välja skola. Jag är inte alls ute efter att stärka något slagsbyråkratnivå inom skolans verksamhet, tvärtom. Vad jag arbetar med just ,, är faktiskt att renodla nivåerna, att se till all regelverketradikalt skall kunna förenklas - det tunga regelverk vi har tvingats bygga uppbåde för statsbidragssystem och personalreglering till följd av all vi hardubbla nivåer och dubbla signalsystem. Det är det jag arbetar med. Det kommeratt innebära att skolledare faktiskt inte behöver ha en hyllmeter avförfattningar för att styra också ganska små och medelstora enheter, utan dekan friare möta den vardagliga situation de har att hanlera, I stället för attbindas vid administration skall naturligtvis skolledningen vara i direktkontakt med de pedagoger som Svar på interpellationer och frågor har attutföra skolans kärnuppgift, lektionerna. Det är strävan i verksamheten, ochden skall inte misstänkliggöras och baktalas. Jag är ganska övertygad om all om vi får till stånd dentyp av förändringar som vi nu resonerar och diskuterar omkring, kommer vi attfå en situation med betydligt mindre arbete vad gäller byråkratin och mer avutrymme för det pedagogiska ledarskapet. Del är målsättningen. tar upp en frågeställning somnaturligtvis på många sätt är den centrala, nämligen hur man skall ge utrymmeför eleverna all vara med och la större ansvar och vilka konkreta insatser viskall göra på det området. Det finns en lång rad insatser som kan och skallgöras. Min bedömning är emellertid att detta är en process som pågår hela tidenoch att den går i rätt riktning. Om man har varit med , som många avoss har varit, kan man se tillbaka resp, i tiden och jämförasituationen. Man kommer då att se att skolorna arbetar på ett sådantsätt att eleverna har mer att säga till om, även om del inte direkt ärtillräckligt. Här finns två instrument som är mycket vikliga. Del ena ärgrundutbildningen av lärarna. Den lärarutbildning vi har måste naturligtvisbygga på alt lärarna i sitt arbete skall ha eleverna med i både planering ochbeslutsfattande för den vardagliga situationen i takt med elevernas mognad.Delta är inte särskilt kontroversiellt. Jag tror att del är väl förankrat hosdem som satsar på läraryrket . Man har den inriktningen och den viljan.Detta kan dock naturligtvis ytterligare poängleras. Vi har också den grupplärare som arbetar i skolan som har äldre utbildning bakom sig. Där måste naturligtvisdetta lyftas in i fortbildningen. Vi måste betona, vikten av elevernas medverkanmed hjälp av del instrumentet. Fortbildningen är inte tillräckligt brautvecklad i skolsystemet . Den behöver förbättras. Det är oerhört viktigtom vi skall hävda yrkets status inför 90-talel, att vi får en fortbildning iskolsystemet som gör att lärarna åtminstone har samma nivå på sin fortbildningsom andra yrkesgrupper med motsvarande längd pä grundutbildningen har. Grundutbildningen och fortbildningen av skolans personalär sådant som ytterligare förstärker den process mot mer av elevinflytande somhela tiden pågår. Jag tvingas också konstatera att LarsLeijonborg tydligen hellre söker strid omkring skolpolitiken än ser det somförenar. Del beklagar jag. Del stämmer inte med traditionen i denna fråga. Omvi nu skall försöka beskriva varandras ambitioner och avsikter på ett korrektsätt tror jag att det är en första och nödvändig utgångspunkt för att få tillstånd ett samtal. Jag skulle vilja vädja till att inte användaden typen av försåtliga formuleringar som "ökad byråkratisering" och"ökat vaktslående om skolkontorens ställning i de lokalakommunerna". Det är inte detta del handlar om, , Delhandlar om all inse att lärare, föräldrar och elever kommer att kräva mer avinflytande, och det måste de få. Då måste systemen anpassas därefter. Det ärden processen vi just nu för framåt. LARSLEIJONBORG (fp): Skolan skall vara skattefinansierad, ochenbart av det skälet måste det självfallet finnas politiska instanser som ärmed och bestämmer Jag är en varm anhängare av omflyttning mellan beslutsnivåerna.Jag tror inte att det finns någon i denna kammare som är mer entusiastisk fören kommunalisering i betydelsen att man flyttar beslut frän ,regeringen, och länsskolnämnderna till den kommunala nivån.Men det har vi inte fått något förslag om, i varje fall inte från den nuvarandeskolministern. Viktigare än den omflyttningen, som jag som sagt är en varmanhängare av, är alt flytta makt från systemet till användarna, I denkategorin vill jag faktiskt, förutom elever och föräldrar, också räkna inlärare. Ett grundläggande fel som vi har gjort är att räkna alldelesför litet med lärarnas professionalism och yrkesskicklighet. Apropå försåtliga formuleringar, som taladeom, tycker jag att del är en oerhört egendomlig formulering att kalla eleveroch föräldrar för marknadskrafter. Det sägs all man släpper lossmarknadskrafterna om man ger elever och föräldrar rätt alt välja, kan densom är rik och inflytelserik fiytta någon annanstans, till ett ställe där manvet att del finns bättre skolor eller ringa till beslutsfattare och se till attens barn byter skola. För stora grupper i samhället slår de möjligheterna inteöppna. Det är de grupperna jag vill ge samma rätt. Del är deras ställning isystemet jag vill stärka. Detta är ett sätt att öka integrationen i skolan ochdefinitivt inte ett sätt att skapa segregation. Det går ål rätt håll, säger omelevinflytandel. Möjligen har vi gått ett tuppfjät framåt när del gällerelevinflytandel åberopar.