prot · GD09118 · 1989-12-31 00:00:00 — Skadeståndet kan jämkas under vissaförutsättningar Enligt 6 kap. 1 § skadeståndslagen gäller att skadestånd medanledning av personskada kan jämkas om deri skadelidande själv uppsåtligeneller av grov vårdslöshet har medverkat fill skadan. Skadestårid med anledningav sakskada eller ren förmögenhetsskada kan jämkas om vållande på denskadelidandes sida har medverkat till skadan. För samtliga skadetyper gällerall jämkning skall ske efter vad som är skäligt med härisyn lill graden avvållande på ömse sidor och omständigheterna i övrigt. Reglerna om jämkning pågrund av medvållande kan vara tillämpliga även i situationer av striktskadeståndsansvar. Skadeståndslageninnehåller inga särskilda bestämmelser om skadestånd till den som har skadatsvid utövandet av brottslig eller annan otillåten hand-lirig. I sådana fall blirvariliga skadeslåndsrättsliga principer tillämpliga. Delfinns ell rättsfall från högsta domstolen som innebär att t.o.m. enobehörig besökare kan - om risken för skada är stor - få skadestånd om hanskadas. Fallet avsåg en person som gett sig in på en mörk byggnadsplats föralt kasta vatten och fallit ned i ett öppet hisschakt och skadats. Deanordningar som avskiljde byggnadsplatsen från gatan var otillräckliga, ochhissschaktel hade lämnats öppet vid arbetets slut. Den skadade fick skadeståndfrån byggnadsentreprenören. Trots att han obehörigen hade gett sig iri påbyggnadsplatsen ansåg man atf hans handlande infe hade "innefattat sådankränknirig av bolaget eller dess rätt som skulle ha kunnat fria bolaget frånvårdslösheten". Att den skadade begett sig in på den mörkabygg-nadsplalsen var emellertid all anse som medvållande lill skadan. Entreprenörenfick därför svara för två tredjedelar av skadan. Dethär rättsfallet har kommenterats av justitierådet , som bl.a.har anfört: "Vaden sådan kränkriing skulle gå ut på som befriar från culpaansvar är oklart. Denskadades haridlande fär fall antas ha utgjort (lindrigt) olagaintrång enligt 4 kap. 6 § andra stycket och då bör väl i varjefall vissa lindriga hemfridsbrolt likställas härmed - säkert också tagande avolovlig väg (12 kap. 4§ ). I dessa fall skulle en inkräktarealltså kunna kräva skadestånd. Däremot är det tänkbart att otillåtet inträngandei en byggnad som inte slår öppen för allmänheten innebär en kränkningav avsett slag, vare sig del gäller bostadshus eller annan lokal; här skulleden skadelidande få reda sig utan ersättning. Delsamma måste antas gälla skadori samband med stöldförsök och liknande även om skadan inte inträffar inomhus;en inbrottstjuv som halkar på trappan lill en villa där häri tänkt ta sig inlär knappast ha räll till skadestånd även om motsatsen ibland påståtts.Förutsättning för all talan skulle ogillas på angiven grund torde emellertidvara att hans brottsliga avsikt klarl framgår av omständigheterna." Även professor har i fråga om tjuvar och andrakvalificerat obehöriga besökare anfört att någol ansvar inte finns iförhållande lill dem. Inbrottstjuven får inte skadestånd om han snävar i ellhål i en matta i lägenheten där han har brutit sig in och bryter benet.Hellner tillägger dock atl man inte får sätta farliga fällor för tjuvar Motionärerna har - om den förändring av skadeståndslagensom de vill ha - sagt all rättsläget genom införandel av en sådari lagregelskulle bli klarare. Jag är irite så säker på del. Gällande rätt innebär juredan i dag alt en person som skadas när han är i färd med alt begå brott intehar rätt till skadestånd i de situationer som motionärerna i motionen tarsikte på. Detta får anses klarlagt i doktrinen som jag inte här närmare skallgå in på utan jag hänvisar till vad jag har refererat från professorernaBengtssons och Ett bifall till motionen skulle vara att slåin öppna dörrar, och det lycker jag att vi inte skall ägria oss åt här iriksdagen. Man kan även uttrycka saken på ell sådanl sätt alt motionen byggerpå en uppfattning av innehållet i gällande rätt som inte kan anses hell riktig. All man mol den här relaterade bakgrunden år efter årenvetet motionerar i denna fråga måsle ha sin förklaring i atl molionsuppslagentryter hos motioriärerna. Jag vill dock tillägga aff def, om def skulle visa sig atträtlsulvecklingeri går i oöriskad riktning, kan finnas skäl alt ta upp frågan.Men en sådan utveckling har inte visats av motionärerna, och därför vill jagäven yrka avslag på reservationen och bifall till hemställan i utskottetsbetänkande. Härmed vill jag yrka bifall lill hemställan iutskottets betänkande och avslag på reservationerna. AnL 104MARTIN () replik; Det är faktiskt inte första gången som vi häri kammaren och i lagutskottet behandlar vårdnadshavares skadeslåndsskyldighet.För några år sedan väcktes det en socialdemokratisk motion med krav som ungefärmotsvarar de krav som och folkparliel har ställt. Tyvärr blev det avslagpå den motion som väcktes . Jag tycker atl det är viktigt alt nu upphäversin tidigare negativa iriställning till ett ökat föräldraansvar Vad vi yrkar påi vår reservation är inte att skall föregripa BRÅs och regeringensställningstagande i fråga om den rapport som har lämnats. Vi vill alt riksdagenskall uttala en princip om atl man understryker det angelägna i atl ett förslagtill en lagstiflning som ökar föräldrars och andra vårdnadshavares ansvarföreläggs . Del bör vi göra även mol bakgrund av den numera alltmerutbredda uppfaltningen att del är väsentligt alt få elt ökat föräldraansvar Vitror atl en lagstiflning är ettmedel att nå en begränsning av ungdomars brottslighet och skadegörelse. Arif.105 () replik; Det är möjligt alt uppslagen tryter Jag har väl aldrig varit rikligtriöjd med antalet motioner som jag har producerat. Del blev inte mer än mellan30 och 40 senast, och den nu aktuella ingår i den mängden. Skälettill att jag har tagit upp frågan är inte atl det rör sig om en kvantitativsak utan alt del är en mer kvalitativt viktig fråga för allmänheten. Allmänhetenär osäker på denna punkt. Jag lycker faktiskt atl även skulletillåta sig alt vara osäker i detta sammanhang. Dessa rätts-lärda som åberopasav uttrycker sig inte heller med någon exakthet. De använderuttryck som atl "del får antas", "bör väl", "det ärtänkbart atf", "del lär knappast", osv. Man hade kanske hoppals-ivarje fall hade väl önskat - en större pregrians iuttryckssätlet. Det hade byggt uuder den här uppfattningen. Så jag menar är i gott sällskap om man tillåter sig att vara osäker på denna punkt. Detfinns heller inte riågra rättsfall att åberopa från högsta domstolen. Redandel visar alt man borde så atl säga klarlägga rättsläget genom en rättsregel,en uttrycklig sådan. Def är angeläget - åtminstone jag tillämpar det iriksdagsdebattema - alt man inte säger samma sak varje gång. är def fjärdegåugeri jag lalar Man har alltså fört in det riya momentet. Det påpekade jagtidigare, men preciserar jag del; Det finns ingen rättsgrundsats i den härsituationen. Villaägaren-hundägaren har ett strikt ansvar, mycket starkareansvar än vad den som bryter sig in har De står på olika nivåer när del gälleratt bedöma skadeståndsskyldighelen. Det finns t.o.m. fall som inte handlar omschäferhundar - jag log ell exempel bara för att det skulle vara tydligt. Detfinns fall som handlar om apor som också är en form av hemdjur Apor betfaktiskt en inkräktare i ett växthus, vilket skadade stövlarna på banditen. Delkostade som apägaren fick slå för Principiellt var det alltså felaktigt.Ge mig elt besked på denna punkt, . Kan jag få reda på om detåtminstone inte finns ell skäl att förtydliga lagen just för dessa fall avstrikt ansvar? Det är inte så många som äger apor, det vet jag, men det är enmängd människor som äger hundar, även om inte alla är schäferhundar 106 () replik: uppehöll sig i sitt anförande vid reservafioneni detta betänkande som gäller vårdnadshavarens skadeslåndsskyldighet. Hanpåpekade myckel rikligt det angelägna i att föräldrarna tar ett större ansvarför sina barns handlande. Vi delar den uppfatfriirigen från vår partigruppssida. Då kan man fråga sig vad vi har gjort. Jo, de ledamöter som representeraross i tog redan i börjari av 1987 iriitiativ som ledde fram tillatt BRÅ tillsatte deo utredning som vi nu diskuterar Utreduingen har kommitmed konkreta förslag, som övervägs av . När ulredriirigeri ärfärdig , kommer med en motion i och talar omhur angelägna dessa frågor är Det kan vara elt värde i sig, men jag hade sattelt större pris på den motiorien om den hadekommit elt par år tidigare, i samband med alt utredningen inom BRÅ tillsattes.Då hade varit mera förutseende än atl komma med en motion nu 1990. Meni sak, , är vi räll så eniga och skall tillsammans arbela för altfå fram så bra regler som det över huvud taget är möjligl. Efler Bengl senaste replik måste jag sägaatt jag faktiskt trodde atl han hade ett nytt konkret exempel attvisa på där den här lagen gällde. fick vi höra att del var samma gamla fallmed apor i växthuset, som var en fälla för inbrottstjuven, ett fall som vi harhört mänga gånger tidigare i denna kammare. Men, Bengl , hurangelägen är en sådan reform som ni föreslår? Hur utnyttjar vi tidoch kapacitet? Hur många sådana här konkreta fall har förekommit under desenaste fem eller tio åren? Mig veterligt är del elt myckel begränsat antalfall, om det ens är någol där det har varit fråga om en villaägare som har fåttbetala skadestånd till en inbrottsljuv. Del finns faktiskt angelägnare frågoratt använda tid till. Visst kan och jag ha en lång ochintellektuell och akademisk diskussion här i om lagens utformning,men den kanske vi skall la ute på en universilelsfakultet i stället. Jag troratt vi kan använda lid till mer angelägna uppgifter Anf, 107 () replik; Del är glädjande atl vi är ense om detta medökat föräldraansvar Jag har inte tagit reda pä vilka ledamöter i BRÅs styrelsesom har föreslagit vad. Jag vet att har varit representeradi men har inte hört vad vår ledamot har föreslagit i det enaeller det andra fallet. Som jag erinrade om fanns det här förslaget faktiskt i ensocialdemokratisk motion, som avslogs av er själva . Jagbrukar inte referera hur vi diskuterar i utskottet, men jag kan väl erinra omalt jag var den ende som uttalade sig litet positivt om den motion, jagföreslog ingen åtgärd, eflersom jag inte fick något slöd. Atl vi nu har det härkravet i en slor vålds-motion, om vi nu kan kalla den så, hoppas jag allLennart inte har någonting emot. Den motionen skrevs första dagarna ijanuari. Det är mig okänt ifall BRÅs rapport förelåg då. I varje fall är intemotionen någon efterapning av BRÅs rapport, utan det var vid bedömningen avvilka åtgärder som skulle behöva vidtas i broltsbekämpande syfte som vi togmed det här kravet. Var vi skiljer oss ål gäller fråganom man, som vi reservanter föreslår, skall ha ett klart riksdagsuttalande motbakgrund särskilt av all har uttalat sig mot motsvarandeförändring och mot bakgrund av nuvarande ulveckling. Vi tycker atl det är riktigtatt gör principiella uttalanden som vägledning för i vilken riktninglagstiftningen skall reformeras. 108BENGT () replik; Det är riktigt alt jag har tagit upp falletmed aporna i växthuset tidigare. Jag kan hålla med om atl det kan vara tristatt jag måste ta upp det igen. men skälet är att jag inte fått något svar Detår dessutom uppenbarligen så att har missuppfattatsituationen. 1989/90:118 9 maj1990 fallet var del inte någonfälla. Tvärtom hade växlhusägaren salt upp en varningsskylt på växthuset omall aporna efter är lösa och bits. Trots del bröt sig vederbörande inoch blev bilen och trots del fick växlhusägaren betala. har LennartAndersson chansen igen alt svara på frågan: Vilka rättsgrundsatser finns det ide fall då del gäller strikt ansvar och inte vållandeansvar? Jagkan inte förslå att man skall behöva negligera denna fråga. Om den nu är såliten, varför är och regeringen så rädda för att införa dennalilla lagändring? Vad är det för farligt med det? Vilka ölägenheter kan detbli om mari för iri en paragraf om detta? Det är väl inte prestige? Jagskall upprepa en sak som jag sagt tidigare men som jag tycker förtjänar altupprepas. Hovrättsrådetoch tillika ledamoten i lagutskottet har kunnat ändra sig på denhär punkten. Han var inte så prestigebunden, utan han kunde säga; Del är nogbättre atl göra en lagändring. Andra har samma chans att uttala sig för enändring. Vadvi behöver är alltså att andra hjälper lill med alt avliva den missuppfattningsom här råder så alt klarhet kan skapas. Jagtycker inte all skall underskatta anlalel fall där man harråkat illa ul. Jag ulgår från all möter minst lika mångamänniskor som jag och att han minsl lika som jag stöter påmänniskor som tar upp sådana här fall. Människor retar sig på all lagen kanvara så irifernaliskl dum. Meu då skall mari kunria säga atl deri inte längreär det. Man skall kunna säga; Lagen har varit oklar Men vi har medverkat ändring. Därmedskulle vi slippa smilloeffeklen - nämligen detta med att folk i allmänhetlycker all lagen är idiotisk på någon punkt och därför menar eftersom detligger nära lill att tro del, alt lagen är idiotisk på flera punkter Jaghar sagt, och jag upprepar det, all det är ell viktigt.rältspoli-tisklmål alt del råder harmoni i lagstiftningen mellan den allmännarätlsupp-fallningen och det regelsystem som finns. Det gäller även för LennartAndersson och rimligen också för regeringen! AnL 109 (vpk); Kvinnomisshandel och våldtäkt är två av de former i vilka delsexualiserade våldet uppträder i vårt samhälle. Altkvinnomisshandel är elt samhällsproblem - alltså inte enbart elt individuelltproblem - har erkänts först under de senasle 10-15 åren. Under deriria lid harlagstiftnirigeri äridrals lill förmån för offren. Men fortfarande präglasmåriga attityder och lagar av eri palriarkalisk kviririosyri. Atl märimisshandlar kvinnor eller atl kvinnor våldtas förekommer fortfarande ofta.Varje år dör väldigt många kvinnor lill följd av långvarig misshandel. Menmånga kvinnor är, av olika skäl, obenägna att anmäla att de har blivitmisshandlade. Hälften av alla anmälriirigar försviririer dessutom på vägeu iväriiari på åtal och dom. Enviktig orsak härtill är atl man fortfarande, uttalat eller förstucket, läggerskulden till misshandeln på kvinnan: alt bete sig på ell visst sätt. på felsätt, har kvinnan utlöst mannens berättigade vrede och våldshandlingar. Dettavet kvinnorna, medvetet eller omedvetet. En andra orsak är alt en anmälan från utsatta kvinnor oftablir ifrågasatt. "Det var väl inte så farligt" skulle kunna stå somrubrik när det gäller det bemötande som många kvinnor får hos polisen ellerandra myndigheler Att väga komma igen med en anmälan och kräva alt bli trodd påsill ord om man har beskyllts för överdrifter kan vara en omöjlighetför en kvinna med knäckt självförtroende. En tredje orsak som bidrar till atl dölja omfånget avkvinnomisshandeln är obenägenheten atl tro alt verkligheten faktiskt ser ut somden gör, atl del "verkligen är så illa". Många kvinnor som uppsökersjukvården för alt få sina skador behandlade möter inte det inkännande somskulle kunna bryta deras skyddsbarriärer Kvinnorna uppger andraorsaker än de verkliga, dvs. misshandel, till sina skador och blir i dessafall "trodda". Sä länge man vägrar atl se våldet mot kviririor som en delav en manlig maktstruktur och därmed som del yttersta uttrycket för ellkvinnoförakt bidrar man lill atl detta uppfattas som ett individuellt problem.Dessutom stämplar mau det kvirinliga könet som medansvarigt. Genom all i lagar och i rättsskipriing samt i attityderoch i politiska ställningstaganden ta avstånd från våld mot kvinnor lar manockså ställning mot del palriarkaliska samhället och mot kvinnoförtrycket. Därför är det mycket viktigt att ett enhälligt lagutskottslår bakom skriv-riirigarria i betänkandet, vilka har föranletts av en motionfrån oss i vpk där vi begär ett större skadestånd till våldtagna ellermisshandlade kvinnor Lagen om besöksförbud var elt betydelsefullt steg i rättriktning mot ett jämlikt och bättre samhälle, både som eft erkännande av demisshandlade och förföljda kvinnornas svåra situation och som ett samhälleligtfördömande av de våldförande männen. Trots delta är del många kvinnor somtvingas leva under ständigt hot och i skräck, därför alt de inte kan värja sigoch sina barn mol en våldsverkare. En kvinna som har misshandlats eller som harblivit våldtagen har inte enbarl blivit utsatt för fysiskt våld. Många gångerär de psykiska skador som kvinnan drabbas av i samband med en misshandel elleren våldtäkt så djupgående atf de, obearbetade eller obehandlade, kan bli kvarunder resten av livet. Samhällets ansvar är inte slut i och med atl engärningsman blir dömd. Offren måste få hjälp, men inte bara med de fysiskaskadorna. Hur denna hjälp skall se ut varierar naturligtvis fränfall lill fall, och den måste utformas i samråd med de enskilda kvinnorna. Först och främst gäller dock att kvinnorna aktivt erbjudshjälp och att man presenterar olika förslag till hjälpinsatser för dem. Allahar inte möjlighel atl själva ställa krav. Mycket av den hjälp som en utsatt kvinna behöver kostarpengar på det ena eller del andra sättet. Det kari röra sig om alt del behövspsykoterapi eller långvarig sjukskrivning eller om all man måste bryta upp frånden gamla miljön, byta arbele och bostad osv. Del skadestånd som tilldöms en misshandlad ellervåldtagen kvinna är dels ett ullryck för hur samhället värderar hennes lidande,dels ofta den 9 Riksdagetis prolokoU 1989/90:118 Prot.1989/90:118 ram inom vilken hon har möjlighet att förändra sitt liv.Skadeståndet har alltså två funktioner: att vara ensymbolisk ersättning och en ekonomisk Z* \ ''' 1 vår motion 1989/90;L619 kräver vii vpk att ett högre skadestånd skall ga jragor utdömas till kvinnor som harutsatts för våldtäkt eller misshandel. skadeståndsom utdöms är inte på långa vägar lillräckligl för alt ge kvinnanmöjlighet alt åstadkomma en förändring av sin livssituation. Naturligtvis inservi atl elt höjt skadestånd i sig inte innebär atl våldtäkter eller kvinnomisshandelupphör Så väl är del självfallet inte. Men genom elt kraftigt höjt skadeståndger rättssamhället ett myckel viktigt budskap såväl till den misshandladeeller våldtagna kvinnan som lill den dömde mannen och till människor iallmänhet, nämligen alt samhället står på de utsatta kvinnornas sida och altdet sexualiserade våldet fördöms och är absolut oacceptabelt. Lagen och rättsapparaten klarar inte av all ta hand omproblemet med män som slår eller våldför sig på kvinnor dvs. det av män utfördasexualiserade våldet. Några sifferexempel; Av 8 000 anmäldakvinnomisshandelsfall leder ungefär en fjärdedel, dvs, 2 000, till fällandedom. Men de flesta av de dömda männen är ute igen efler några månaderMörkertalet för kvinnomisshandel beräknas vara minst så stort somantalet gjorda aomälriirigar Vad beträffar anmälda våldtäklsfall är det endasl cirka entredjedel som upp. Det är synneriigen tillfredsställande att ett enigtutskott har ställt sig bakom vår motion där vi i vpk begär ett högre skadeståndlill misshandlade eller våldtagna kvinnor. Utskottet har, i och med lillslyrkaridet av motioneri,tydligt markerat all vårt samhälle och vår kultur besläml lar avstånd från denråaste form av kvinnoförtryck som existerar: det sexualiserade våldet. I all anspråkslöshet är detta ett av de viktigastebesluten i denna kammare när del gäller jämlikhet. Jag yrkaralltså bifall till utskottets hemställan i betänkandet. Med delta anförande - under vilkel tredje vice talmannenövertog ledningen av kammarens förhandlingar- var överläggningen avslutad. (Beslutskulle fattas .) 14 § Vissa fastighetsrättsliga frågor Föredrogs lagutskottets betänkande1989/90;LU26 Vissa faslighelsrätlsliga ftågor AnL 110 (); Laguiskoltels ordförande harbett mig alt yrka bifall lill reservationerna 2 och 3 till detta belänkande,och jag ber härmed alt få göra delta. Jag gör det gärna, framför alltbeträffande reservation 130 2, dä denär elt resultat av en motion som jag och har väckt angåendearrendelagstiftningen. Arrende som brukningsform är en mycket vanlig och myckelviktig form av jordbruksdrift. Den är viktig för dem som önskar nyetablera sigoch som inte har tillräckligt med kapital för all köpa en egen gård frånbörjan. Den är också viktig för dem som vill utöka sill redan befintligajordbruk, som vill strukturera om och som vill rationalisera. Därför är detnödvändigt med en väl fungerande arrendemarknad, med ell utbud av arrenden, somär avsedda alt bli en fast och långsiktig avtalsform. har det emellertid genom tiderna gjorts ganska mångaändringar i arrendelagstiftningen, och alla de ändringarna har sketl ål delena hållet, dvs. mol förbättringar för arrendalorns situation och motsvarandeförsämringar för jordägarens situation. Det har gällt arrendalornsbesittningsskydd, som har förstärkts och som också kauriedärvas lill arrendalorns efterkommande. Det har gällt arrendalornsförköpsrält, dvs. rätlen all gä in och kräva förköp i den mån faslighetenkommer ut på marknaden. Det har allra senast gällt beslutet om friköpsrätt förs.k. historiska arrenden som fattades här i kammaren för mindre än ett årsedan. Jag hade i den debatten plikten att säga all den lagstiftningen var ellskamgrepp mol jordägare och elt sabotage mot Sverigesjordarrendalorer, därför att de ville själva inte ha denna lagstiftning. Detta har inneburit all del har uppstått stor tveksamhetfrån många jordägares sida lill alt över huvud tagel arrendera ul sina gårdarDet har på många håll vänts till en klar ovilja atl arrendera ut i de formersom arrenden skall vara, dvs. långsikliga, fasta och stabila arrendekontrakt. Istället har arrendeformerna tagit sig andra vägar. Man arrenderar ut pä myckelkorl lid. Man arrenderar ut jord för sig och hyr ul bostad för sig. Man göralltså allt för all kringgå de arrendeformer som innebär della myckel siarkaskydd för arrendalorerna. Delta har varit och är till skada för båda partersintressen i den samverkan som ett arrendeförhållande ulgör Elt långt, stabiltarrendeförhållande är nämligen lill nytta för båda parter Jordägaren vet althan har en arrendator som känner alt han sitter trygg. En sådan arrendator harockså vilja och möjlighet atl satsa på, investera i och kosta på sittarrendeställe. När vi nu skall avreglerajordbruket över huvud taget, finns det ännu större skäl alt också titta påarrendelagstiftningen. Från moderat håll säger vi ofta att del är minsl likaviktigt all de lagar, förordningar och regleringar som omger jordbrukei, somjordförvärvslagstiftning och skatlelagstiflning, blir till samma fördel förjordbruksnäringen som själva jordbrukspolitiken i stort är Det är ensjälvklarhet att det skall råda avtalsfrihet också på detta område. Ett arrendeavtal varom båda parter är överens skall varagällande. Sä är det alltså inte , dä arrendelagstiftningen i många falltar över det som parlerna har varit och är överens om. Dårför herr talman, ber att jag alt få yrka bifall speciellttill reservation nr 2 men också till reservation nr 3. AnL 111ULLA ORRING (fp); Vi behandlar nu lagutskottets belänkande1989/90;LU26, och jag kommer i mitt anförande all ta upp ett bifallsyrkandelill reservationerna I och 2. Flerägande av skogsmark bl.a genom dödsbon och samägandeleder inte sällan till problem vid fastigheternas förvaltning. Det kanexempelvis vara svårl för delägarna all fä lill stånd snabba beslul. som behövsför rationell skötsel. Om delägarna inbördes är oense kan förvallningsbeslulhelt enkelt inte fallas. Men oenighet mellan delägarna i ett dödsbo eller ensamägarkrels orsakar inte enbart ägarna problem utan åsamkar även myndigheternaslora problem - del år ju de som skall utöva tillsyn över hur fastighetensköts. Del går t.ex. inte all på ett rationellt sätt ingå överenskommelse meddelägarna. I ställel måste myndigheterna tillgripa den omständliga metoden medföreläggande, som måste riklas lill var och en.