prot · GD0981 · 1989-12-31 00:00:00 — Intresset för atl engagera sig politiskt,fackligt och i intresseorganisationer är vikande, och det lyser igenom attmänniskor värderar sitt privatliv, sin enskilda sektor Den är ganska snålttilltagen i vårt dubbelarbe-tande liv - det finns inte utrymme för extrainsatser t.ex. i politiken. Detta är allvarligt, för det leder till ensnedrekrytering. Vi måsle göra det möjligt för män och kvinnor atl förenaarbete, privatliv och politiska insatser Då måste vi här börja säga ifrån närtidsplaner inte håller Jag gjorde det i mitt tidigare arbete i socialstyrelsen.Överbefälhavaren skulle ha en stor beredskapsövning, och en del av övningenskulle förläggas Jag sade då att det var en ovanligt dum tid alt förlägga en sådanövning till, och han svarade; Oj! Jag har inte längre barn i skolåldern, sä delhade jag glömt. Han flyttade på övningsveckan. Män korn efteråt och tackade, dåde själva inte hade vägat ta upp frågan utan var färdiga att minska samvaronmed familjen. Man kan nu konstatera alt tidningarna skrev mera om attriksdagsledamöter kom för sent till Nordiska rådels möte pä på grund avregeringskrisen och mindre om att riksdagsledamöters försummade familjer fickresa i väg ensamma, utan pappa eller mamma, till andra orter under en ledigvecka. Del handlar alltså om atl göra arbetet förenligt med ettprivatliv, ett enskilt liv värt namnet. Men det handlar också om andra ting, inte bara om att ökaandelen kvinnor i beslutande församlingar Det handlar om alt bli lyssnad till.Där tror jag att vi riksdagsledamöter har en hel del knep som gör att vi blirlyssnade till, medan andra kvinnor som kommer fram i beslutande församlingarfinner all man inte lyssnar, börjar prassla med papper, tala med varandraeller säga något nedsättande, som "lilla vän", och inte fäster någotavseende vid vad de säger. Vi måsle bidra lill all stärka kvinnors självförtroendeoch tala om vad kvinnor är bra på. Vi är bra på alt uttrycka oss rakt ochtydligt, och det är bra för allmänheten, som då förstår vad politiker säger ochmenar, vad som är löfte och målsättning osv. Vi är bra på att planera. Vi inser inte vilkenkvalificerad planering del är att få iväg en barnaskara till förskola ochskola, rätt klädda, med rätta prylar och . Vi är bra på att göra flera saker pä en gång. Jag vill somexempel på det läsa upp en dikt som har publicerat i den norskakvinnotidningen . Kvinnor skrattar igenkännande när jag läser upp den,medan män blir ganska tysta och skruvar på sig. Dikten har rubriken ; "På väg till toa städar jag. När jaggår genom vardagsrummet soparundan i öppna spisen, ger jaghunden mat, I hallenrättar jag till mattan, läggervantarna i lådan. Jagplockar ihop torra kläder, Och såsätter jag mig på loaletten. torkar jaggolvet." Vi måste också uppmärksamma kvinnors problem, så att deinte tappas bort i prioriteringen. Kvinnors hälsoproblem kommer ofta, även omman talar myckel om dem, längre ner på listan när det gäller att satsaekonomiska resurser Några lydliga exempel är fördröjningen av genomförandet avhälsoundersökning med mammografi, smärtlindring vid förlossning, eftervård avbröstcanceropererade, tillskapande av gynekologisk expertis i primärvården ochbehandling av läkemedelsberoende hos kvinnor Listan kan göras lång. Här tycker jag att kvinnor är för tysta. Debatten ommammografin har förts av män men av få kvinnor Där gick vi kvinnor i riksdagen- representanter för olika partier - in för ett och halvt år sedan, och detgav effekt. Jag tror att vi genom atl höja tonläget här kan åstadkomma en heldel i fråga om en förändring av prioriteringarna. Vi måste också ge stöd åt kvinnor i arbetet. MargotWallström och kom in på detta att jämställdhetsdebatten inte fårbli en lyxdebatt för de kvinnor som har höga inkomster och som vill högre upppå karriärstegen. De sade atl del talas mindre om den stora grupp kvinnor somhar lågt betalda arbeten och sämre arbetsmiljö. Det är möjligt att det ärriktigt, men jag vill understryka att vi inte får glömma bort att kvinnor medmedellånga och långa utbildningar också har sina problem, och det är inte någralyxproblem. Om de kommer högre upp på karriärstegen kan de bidra till allderas sämre lottade systrars problem inte glöms bort. Vi måste satsa på allakvinnogrupper som möter motstånd på arbetsplatsen. Mobbning av kvinnor är inteovanligt. Kvinnliga präster vittnar om det liksom poliser prästvigdes och beskriver dekvinnliga prästernas situation så här; Vi blir utfrysta. Vi är inte präster enligt de manliga, högkyrkliga prästernassätt att se. Det är inte ovanligt all kvinnliga präster blirsjukskrivna på grund av den situation de har på arbetsplatsen. De kvinnliga läkarnahar en högre självmordsfrekvens än de manliga, vilket har visat sig bero pådubbla arbetsbördor, stort ansvar, sämre resurser och stöd i arbetet än demanliga kollegerna har Jag har också fått signaler från kvinnligaarkitekter, journalister och andra yrkesgrupper som möter utfrysningsproblem. Mobbning på arbetsplatsen är lika viktigt att åtgärda sommonotona arbeten och fysiskt tunga arbeten, som ojämlikhet i lönesättning m.m.Vi kan här synliggöra dessa problem och lägga upp strategier för alt komma åldem. Vi behöver mer av kvinnliganätverk. Jag tycker att jag här i möter nätverk över partigränserna,som jag tror att vi skall bygga vidare på. Vi måsle också lyfta fram förebilderoch lära ut knep och idéer om hur man kommer igenom hindren. Jag har god hjälp av att läsa t.ex. ett citat om KarolinaWiderström, den första kvinnliga läkaren, när hon en gång blev avlackad:"Det är ju aldrig så atl en lanke som liden ej är mogen för lyckas slåigenom utan måste komma igen men å andra sidan är det en stor förtjänst all irätta ögonblicket säga rätta ordet ty det påskyndar tankens förverkligande. Ochdärför kan jag ej se annat än att svenska kvinnor och män är dig mycken tackskyldiga för vad du gjort och ha skäl alt bedja dig inte bry dig omavundsamheten och det falska pryderiels dvärgalåt." Till slutvill jag att vi kvinnliga riksdagsledamöter visar att kvinnor vill, Prot. bör, kanoch törs ta på sig ansvarsfulla arbetsuppgifter för atl åstadkomma ett bättresamhälle för både män och kvinnor och ha ett privatliv värt nam- g, Anslag lill jäm- Anf, 50GUNILLA (): På riktar vi,helt naturligt, våra blickar till andra länder, till alla våra medsystrar somlever under vill skilda förhållanden. Generellt sett vet vi att kvinnorna utfördet mesta arbetet i världen, har de lägsta lönerna och den minsta andelen avkapitalel. I de många länder där människor lever i armod är det kvinnor ochbarn som drabbas hårdast. Vi, den rika världens kvinnor, får aldrig glömma bort attnär del gäller kampen för rättvisa och solidaritet finns inga landgränser Systerskapelskall vara globalt. Kvinnoförtryck och kvinnodiskriminering måsle utrotas ialla länder Förbättrade livsvillkor för kvinnor och därmed också för barn är enförslahandsfråga. har vi, med både förundran ochglädje kunnat iaktta hur förändringens vind blåser över hela världen med enaldrig tidigare upplevd styrka. Dag för dag, timme för timme, har vi fåttrapporter om hur människorna fått mod och styrka att resa sig under förtrycketsok. Det har varit en omvälvande tid. Människorna vill skapa sin egen framtid.De kämpar för drägliga livsbetingelser och anser att ett demokratisktstyrelseskick är den bästa garanten för en bättre framtid. Vi vet atl del är många som ser vårt land som enförebild för ett demokratiskt samhälle. Det förpliktar, dels givetvis atlvidareutveckla vår egen demokrati, dels också att dela med oss av vårakunskaper och erfarenheter om politiskt arbete i ett samhälle med fleraparfier Flera länder är i färd med att införa folkstyre. Vicenterkvinnor ser det som en viktig uppgift att ge kvinnor från dessa länderpolitisk skolning. Inför valet i hade vi inbjudit elvakvinnor som fick en intensivutbildning i valarbete och alltsom hör till ett demokratiskt val. Eftersom dessa kvinnor inte tidigare varitmed om en valrörelse var allt nytt och okänt. De fick en speciellt utarbetadgrundkurs och var ivriga att ta till sig så mycken kunskap som möjligt. Deras vistelse här gav också oss centerkvinnor mycket. Vidbesök ute i olika delar av vårt land berättade de namibiska kvinnorna om sinsituation. Det gav många svenska kvinnor en inblick i hur livet kan gestaltasig för kvinnor vars vardag består i ständig kamp för överlevnad för sigsjälva och sin familj. Dessa snabbutbildade valarbetare deltog mycket aktivt ivalet i . Jämfört med de flesta andra var de myckel kunniga. Vi ficksnart klart för oss atl de hade ett stort behov av och en stark önskan att fåen valturnébuss. Givelvis ville vi hjälpa dem att få detta fordon. Pengarsändes, och de kunde tack vare detta med buss nå många fler människor med sillpolitiska budskap. Under valrörelsen och senare vid valtillfället varcenterkvinnor från riksdag nere i som observatörer ochträffade "våra" kvinnor Allt hadegått bra, och både utbildningen och bussen var till stor hjälp. För någon vecka sedan skedde en uppföljning av projektet.Två namibiska kvinnor var här hos oss och rapporterade om valarbetet och valetvid elt seminarium. De reste också runt och träffade svenska kvinnor ute ilandet. Del var myckel positiva reaktioner från alla håll. Jag har berättat om detta, som jag ser det, mycket lyckadeexempel på hur vi rent praktiskt kan stödja kvinnor som arbetar försjälvständighet och demokrati i sina länder Det finns många länder och mångakvinnor som har behov av vårt stöd och som söker sig till oss. Vicenterkvinnor kommer all fortsätta med kvinnokontakterna över gränserna, förkvinnosolidaritet får inte stanna vid vackra ord på internationellakvinnodagen. Kvinnosolidaritet måste också innebära handling. AnL 51INGEGERD SAHLSTROM (s); Jag vill börja mitt anförande med alt erinraom de kvinnor som i demonstrerade för tio timmars arbetsdag,bättre löner och samma rättigheter för kvinnor som för män. 50 år senarebildades det första internationella kvinnosekretariatet, och 1910 beslöts atlden skulle användas till diskussioner om arbetarkvinnornasförhållanden. , , firar vi den internationellakvinnodagen. Jag vill liksom en del tidigare talare ta tillfället i akt atl tackaför att man här i uppmärksammar denna speciella dag. Del har i de anföranden som hållils talats mycket omjämställdhet. Hur tolkar vi egentligen detta begrepp? Hur jämställda är viegentligen, och hur fungerar jämställdheten pä det psykologiska planet, ispråket, individuellt, på organisationsnivå, ekonomiskt och på det politiskaplanet? Hur långt har vi i kvinnoorganisationerna kommit, och hur arbetar vi ide politiska partierna för alt nå det verkliga jämställdhetsmålel? skulle handla om arbetarkvinnornasförhållanden, sade man en gång i världen, och jag vill i mitt anförande litetgrand återknyta lill delta. På arbetsplatserna i vårt land finnskvinnorna i delågavlönade arbetena. Det är nästan enbart kvinnor som arbetar dellid, och deflesta kvinnor tillhör de underordnade i arbetslivet. Som vi redan hört i dagoch vetat är kvinnornas arbeten ofta monotona, trista ochslitsamma. Den svenska arbetsmarknaden domineras av manligt tänkandeoch hierarkiskt uppbyggda organisationer Har vi inte egentligen ijämställdhetens namn försökt atl pressa in de arbetande kvinnorna i de redan avmän utformade rut- och triangelformade systemen för organisationen? Längst nedpå botten av har kvinnornas plats funnits. All avancera i dessa syslemhar varit svårt, speciellt för den som varit kvinna. Kvinnorna stannar påde lägre nivåerna, och männen blir förmän också för kvinnor T.o.m. i de typiskakvinnoyrkena är kvinnorna underordnade en manlig tanke. Vi som i vårt samhälle strävar efter effektivitet ochkunnande borde egentligen ha insett vilka resurser kvinnornautgör Det år i sanning dags atl börja riva ! Kvinnornas erfarenheter och förmåga måste komma tilluttryck i arbetslivet. Vi kvinnliga politiker - och även manliga politiker -måste börja stötta kvinnors nytänkande.Kvinnor skall uppmuntras alt bilda självstyrande grupper, alt arbeta flexibeltöver förvaltningsgränser och att tilldelas ekonomiskt ansvar på sinaarbetsplatser Vimåste se alla de möjligheter som finns. Som politiker har vi att fördelaresurser och ställa upp mål, men del är de anställda som är bäst på att avgörapå vilket sätt målen kan uppnås. Inomden offentliga sektorn, inom kvinnornas egen sektor, finns det storamöjligheter att pröva nya vägar Vi skall reformera den offentliga sektorn, viskall inte avskaffa den. Vi i det socialdemokratiska kvinnoförbundet vill slåvakt om välfärden och tryggheten för alla. Vi vill slå vakt om den gemensammasektorn. Arbeteåt alla och full sysselsättning är viktiga förutsättningar för jämställdhet. Ivårt land har de flesta kvinnor möjlighet till arbete, men hur värderar vikvinnors arbete? Om det har diskussionen förts här . Vi har regler somsäger att det skall vara lika lön för lika arbete. Men med den könsuppdeladearbetsmarknaden och med de fördomar av olika slag som finns leder detta trotsallt till att kvinnor i verkligheten har lägre inkomster än män. Likalön för lika arbete är inget nytt. steg kvinnornas löner, och detgjorde de mycket tack vare att vi hade en solidarisk lönepolitik. Enäldre socialdemokratisk kvinnoklubbist i mitt län brukar berätta om sitt arbetesom väverska: "Jag arbetade Jag var skicklig på mitt jobb. Jaglärde upp många nyanställda män, och när de var färdigulbildade fick de 25 öremer än vad jag själv hade." Dethär är historia , men verkligheten är att det skiljer mellande många kvinnliga väverskorna och de få manliga vävlagarna. Jag håller medmånga som har talat om att vi måste hitta ett instrument för attarbetsvärdera på arbetsmarknaden. Det gäller att tala orri lika lön förlikvärdigt arbete. Närdet gäller lika lön för likvärdigt arbete skall alla - kvinnor och män, fackoch arbetsgivare - la ell gemensamt ansvar i hela landet. Del går attarbetsvärdera. Genomkritisk granskning av kan vi arbeta vidare för den faktiskajämställdheten. Vi har här i landet fattal många beslut som har hjälpt oss påvägen mot atl nå jämställdhet. Vi har den fulla sysselsättningen, som är enförutsättning för atl jämställdheten skall kunna fungera. Vi har en utbyggdbarn- och äldreomsorg. Vi håller på att bygga ut vår föräldraförsäkring. Alltfler yrken har öppnats för kvinnor Vi har en lag mot könsdiskriminering påarbetet, och vi har målet Varannan damernas - ja, listan kan göras lång. Delfinns många medel för all nå målen. Vi inom det socialdemokratiska kvinnoförbundetvill arbeta för atl höja statusen för vård- och omsorgsarbetet, vi vill minskaantalet deltidstjänster, vi vill ha till stånd åtgärder för kvinnornas dåligaarbetsmiljöer, vi vill ha ett ökat inflytande över arbetets organisation. gäller del all synliggöra kvinnornas situation. Med den kunskap som vi kanfå skall vi inte utan fatta beslut som baseraspå atl kvinnors och mäns fakfiska förutsättningar Det gäller för oss inom deolika kvinnoorganisationerna att mer se våra gemensamma mål än atl se det somskiljer oss ål. 1989/90:81 8 mars1990 1989/90:81 8 mars1990 AnL 52 (): Jag vill ta upp jämställdhetsfrågan från regionalpoliliskl perspektiv. Sverigehar haft en positiv utveckling . Näringslivet har haft en starktillväxt, men expansionen har koncentrerats till och ettfåtal andra områden i landet. Vi har en stor obalans i den nuvarandeutvecklingen. Fortsätter den utvecklingen kan det leda till kännbarasysselsättningsproblem, om konjunkturen viker eller om det uppstår nyastrukturproblem. Underett par årtionden har många kommuner tappats på folk. Utflyttningsvågorna hari första hand drivit med sig ungdomarna. Framför allt är det flickorna som harflyttat, ibland för att skaffa sig en utbildning, ibland för alt kunna få ettarbetet, men ibland kan det också vara för att kunna förverkliga andraspeciella intressen. Vissthar jag förståelse för att ungdomar, och då speciellt flickor, vill ut ochupptäcka världen, och det är naturligtvis utvecklande och bra. Men vi måstegöra det möjligt för dem att flytta tillbaka när de vill det, och vi måste ialla delar av landet ge dem som väljer att stanna kvar bättre möjligheter attleva och utvecklas där Hittillshar regionalpolitik fill största delen handlat om att skapa arbetstillfällen,och då till övervägande del manliga jobb. talar vi allt oftare om attskapa en bra infrastruktur, dvs, vi skall ha en bra utbildning, kommunikationer,service m,m. Det är bra och vikfigt, men det räcker inte med bara det. Regionalpolitikenmåste också få nya element med en karaktär som skiljer sig från dentraditionella inriktningen. Betydligt större vikt måste fästas vid att ge ocksåkvinnorna ett rikare utbud av frifidsaktiviteter och ett bredare kulturutbud, är det till stora delar bara männens intressen som styr de satsningar somgörs. Detär inte enbart möjligheten att få arbete som gör atl kvinnorna flyttar Om mannu inte råkar ha samma intressen som männen, om man inte tycker om att jaga ochfiska eller inte vill konkurrera med männen inom de idrottsgrenar som kanförekomma finns det ganska litet av fritidssatsningar för kvinnor ute pålandsbygden. Det kan på sina håll också vara så atl gamla traditionellakönsrollsmönster lever kvar och att man har svårt att acceptera en aktivare ochfriare kvinnoroll. Mende senare åren har också visat att del finns mycket av kraft och initiativförmågahos kvinnorna på landsbygden. Del är ingen överdrift att säga att det ärkvinnorna som har varit pådrivande när det gällt det utvecklingsarbete sompågår. Kvinnor bildar nätverk, startar småföretag och ställer sig i spetsenför det lokala utvecklingsarbetet på många håll. Kvinnor kan också på ettmyckel mer okonventionellt sätt ta sig an problemen och hitta lösningar Kvinnornautgör alltså en stor potential för det utvecklingsarbete som är nödvändigt, omvi skall kunna vända obalansen mellan storstad och landsbygd. Menför delta krävs att regionalpolitiken, som jag tidigare sagl, får inslag av enhelt annan karaktär . Den får inte var så inriktad enbart på männensområden. Det gäller både sysselsättningsområdet och fritidssidan. Mångaåtgärder skulle kunna vidtas för att ge kvinnorna bättre förutsättningar alltrivas och utvecklas på landsbygden och därmed också stanna kvar i en miljö somju förvisso också har många fina kvaliteter, och jag skall här nämna några. Byggupp någon form av kompetenscentra för kvinnor som skall kunna ge stöd ochhjälpa till dem som vill starta förelag men också ge stöd och hjälp inom andraverksamhetsområden. Dessa kompetenscentra måste på ett helt annat sätt änutvecklingsfonderna vara beredda att stödja traditionellt kvinnligaverksamheter förändring av flyttningsbidraget, så att de som vill flytta tillbaka tillden gamla hemorten trots atl de inte är arbetslösa kan få ell återflyttningsbidrag. Erbjud körkortsutbildningtill icke förvärvsarbetande kvinnor i glesbygd. Görförsök med lokala kooperativa trafikpooler som alternativ fill traditionellkollektivtrafik. Stimulerakommunerna att satsa på fritids- och kulturaktiviteter som riktar sigspeciellt till kvinnor Det är nödvändigt med en breddning av de kulturellamöjligheterna på landsbygden. tillfaller det mesta av kultursatsningarnastorstadsregionerna. Utvecklamodeller för samordnad social service med t.ex. barnomsorg, äldreomsorg, skola.Folkets hus, kyrkan osv. Detta ger möjligheter tillkom-binalionssysselsättningar och heltidstjänster Ochframför allt; Fördela de olika regionalpolitiska stöden så att hälftentillfaller kvinnorna. Insatserav det här slaget skulle klart motverka den utflyttning som pågår, och detskulle leda till en mera harmonisk samhällsutveckling där behovet av omsorg iolika former, sociala kontakter och förutsättningar för en självständigpersonlig utveckling kan tillgodoses. 1989/90:81 8 mars1990 Underdetta anförande överlog förste vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar AnL 53 () replik; Jag lystrade verkligen till, när sade att hon ville laupp jämställdheten ur regionalpolitiska aspekter Då är vi tillbaka där vi varstrax efter . Jag måste få påminna om all vi i såoändligt har blivit överkörda av socialdemokraterna när det gällerjust satsningar på regionalpolitiken. Icenterpartiet har vi ideligen hävdat att det behövs en medveten politik förregional balans och regional utveckling. Det är en avgörande förutsättning omvi skall få likvärdiga möjligheter till arbete och en trygg personlig ekonomiför både kvinnor och män. Iregionalpolitiken behövs det verkligen en helhetssyn på och en samordning avolika politikområden: näringspolifiken, trafiken, bostadspolitiken,utbildningen. Åtgärder inom de områdena är betydelsefulla när det gällermöjligheterna atl få till stånd en positiv regional utveckling med levandebygder och där kvinnorna finns kvar, något som också leder till en mer balanseradstorstadsutveckling och en förbättrad jämställdhet. 1989/90:81 ärverkligen ett angelägel område för jämställdheten och jämlikheten. Kompetenscentra talade om. Vad är detför fel på ulveck- \ ~ lingsfonderna? Del har skett en uppmjukning där, men tydligen ärverksam- * ' heten inriktad på tillverkningsindustri och turism, och icenterpartiet har vi . . j . 1 ° 1 r- . sagt - inte mrnst medtanke pa kvinnors engagemang som företagare - att fondernas verksamhet måstebreddas så att vi genom dem kan ge stöd även Dettahar vi också tagit upp i en motion som kommer att behandlas iutskottet. Vi menar alt ett bifall till den motionen skulle underlättamöjligheten för kvinnor till eget företagande inom tjänstesektorn och bidratill den offentliga sektorns förnyelse. EflerBritta tal ser jag verkligen med stort intresse fram emot denregionalpolitiska proposition som skall föreläggas . har jag storaförhoppningar om att det verkligen händer positiva saker inom regionalpolitikensområde. Anf.54 () replik: Ja, , jag vet ju att gärna vill framhålla sigsjälv som det enda parti som engagerar sig när det gäller landsbygds-ochglesbygdsfrågorna. Men det är ju faktiskt så att vi driver en engagerad ochintensiv verksamhet för att klara balansen mellan storstad och landsbygd somjag pratade om. Jaghar inga invändningar alt göra gentemot det som tog upp härDet verkar som om vi i stort är överens. Men gör inte misstaget att tro atlenbart klarar av all forma regionalpolitiken! Anf.55 () replik: sade att det drivs'en engagerad och intensiv verksamhetför atl klara balansen mellan storstad och landsbygd. Men fitta på hur det serut i ! Se vilken koncentration vi har till storstadsområdena ochhur glesbygderna ständigt åderlåts på människor! Del är väl ingenregionalpolitik att stå och skryta över Jaghävdar fortfarande atl om socialdemokraterna hade ställt upp på många av decenterförslag som har lagts i , hade vi haft en annorlunda utvecklingi landet . Tänk, så många människor som var engagerade ilandsbygdskampanjen "Hela skall leva.". Hade man samtidigtsläppt till litet resurser, så alt en del av de fina idéer som kom fram där kunnatförverkligats hade vi också haft fler människor kvar på landsbygden och framförallt fler kvinnor Somsagt: Jag väntar med stor spänning på den regionalpolitiska propositionen. AnL56 () replik: Vi kanske inteskall ta upp någon stor regionalpolitisk debatt här i kammaren . Vifår väl vänta tills propositionen kommer. bara tala om för KerstiJohansson, eftersom hon nämnde kampanjen "Hela skall leva",alt jag själv sitter med i glesbygdsdelegationen och har 58 varit med aktivt under resans gång. Del har ändå hänt bra mycket ute i landet,och kampanjen är inte slut , ulan vi fortsätter alt se vad som kan Prot.1989/90:81 åstadkommas på olika håll, AnL 57 (); '"'" ull jäm- Vi har i debatten och i anförandena här ikammaren '" fokuserat kvinnors och mäns möjlighet lilljämställdhet i vårt land. Del är den verklighet som ligger oss närmast. Fleratidigare talare har t.ex. påpekat alt kvinnors ställning på arbetsmarknaden harförsämrats så till vida atl löneskillnaderna mellan män och kvinnor åter ökar. Del är alldeles uppenbart all vi har långt kvar till dessvi når jämställdhet i arbetslivet, i familjen och i samhället.