prot · GD09136 · 1989-12-31 00:00:00 — Militärforsknings- och utvecklingsverksamhet svarar för grovt sett hälften av världenssamlade FOU. Målet med denna verksamhet är nationell och internationell säkerhet,men vi kan inte säga att den har ökat som resultat av denna FOU. Äveni den svenska försvarsbudgeten sker en finansiering av industrielltutvecklingsarbete som uppgår till . Det utgör nästan10 % av och av statens utgifter för FOU. Somjämförelse kan nämnas att STU med en årlig budget på ca 1 miljard svarar för 3resp. av denna verksamhet. År det i detta läge orimligt att göra ettuttalande om att t.ex. av detta forskningsanslag skulle överföras tillforskningsrådsnämnden? Vihar ju, , inte enbart militärt försvar Det finns också en civildel av försvarsorganisationen. Jag tror att FRN med sin insikt om långsiktigkunskapsuppbyggnad mycket väl skulle kunna tjäna de intressen som finns inomtotalförsvaret. Beredskap handlar ju inte bara om rekylfria kanoner, BirgerHagård. 1989/90:136 8 juni1990 Talmannenanmälde att anhållit att till protokollet få antecknat att haninte ägde rätt till ytterligare replik. AnL9 (): Inslaget av naiva forskningspositivister har varit stort i dennadebatt. Det finns skäl att fråga sig: Varför forskning? Merkunskap, blir ofta svaret. Men varför mer kunskap? För att lösa våra problemblir oftast svaret. människor på samma väg som , ni vet halvguden som stal elden frångudarna åt människorna och straffades för detta? Han är sinnebilden för dentredje människosorten - vi hade två andra uppe förut i dag-homo economieus, denförslagna människan som vill utnyttja naturen för egen . Ärdet nyttigt för oss människor att veta allt och bli halvgudar likt ?Är det nyttigt för oss att t.ex. kartlägga hela det mänskliga genomet, och vadmedför detta? Löservi våra problem med mer kunskap? Nej, egenfligen inte, eftersom det inte ärfillräckligt med mer kunskap. Kunskapen är en nödvändig förutsättning, meninte en tillräcklig förutsättning. Tyvärrpresenteras forskningen och kunskapen ofta som lösningen på våra problem. Forskningoch kunskap skall leda till framsteg - men på något sätt gick det ändå fel. Omdet vore sant att forskningen och kunskapen automatiskt ledde till framstegskulle vi ju inte ha problem med förstörda skogar och andra samhällsproblem ochmiljöproblem, eller hur? Nej,det krävs framför allt förmåga att använda kunskapen, dra slutsatser och vidtaåtgärder. Tyvärrhar vi också dessutom en föreställning att utvecklingen alltid går framåt. Påvissa områden gör den naturligtvis det, men på långt ifrån alla. Förstördaskogar, försurade sjöar - det kan inte vara ett framsteg, eller hur? Vi ärtyvärr förhäxade av framstegstanken. Det vore nytfigt för oss alla atttillgodogöra oss den hisioriefilosofiska aspekten. Var det kanske som Speng-lersade, att civilisationerna går upp och ner? Var det kanske så att den väs- 1989/90:136 8 juni1990 terländska civilisationenstod på sin höjdpunkt och har gått utför ? Eller varhöjdpunkten, som vissa trodde, hos de gamla grekerna, och har detgått nedåt? Varhittar vi denna kritiska kunskap, detta krifiska förhållningssätt? Jo, inomhumaniora och konstnärlig verksamhet. Dessa områden måste betonas mer och förasin i det tvärvetenskapliga arbetet. Detär uppenbart att en ganska stor procent av de svenska forskarnas arbete bidrartill att förvärra miljökrisen i stället för tvärtom. här togsden militärindustriella forskningen upp. Det är ingenting som gagnar oss.Dessa forskares arbete bidrar också till att öka i-ländernas genomsnittligaandel av föroreningar och resursslöseri i förhållande till . Tyvärrär det också så att vetenskaplig kunskap ofta uppfattas som värde-ringsfri. Menoftast är kunskapen beroende av värderingar En stor del av satsningarna på FOUi sker av industrin. Naturligtvis kan ett företags vinstintresse kommai konflikt med andra - exempelvis ekologiska - värden. Makten över kunskapenkan även ses i ett globalt perspektiv. Motsättningen mellan rika och fattigaländer kän komma att skärpas när vetenskapsmännen och företagarna inomi-världen får bättre kunskaper om hur man skall utnyttja naturen för ekonomiskvinning. Denstatligt finansierade forskningen i skall därför i första hand ha tilluppgift att fungera som en fri och obunden kunskapskälla, opåverkad av olikaintressegrupper Den skall vara en motvikt till den ökande industriforskningen,inte ett komplement. Den alltmer ökade uppdragsforskningen skapar ocksåintegritetsproblem inom universitet och högskolor Det måste därför finnas engräns för hur stor uppdragsforskningen får bli. Den"riktade grundforskningen" och den tillämpade forskningen har oftastsyftet att behärska och utnyttja naturen på ett sätt som förefaller vara förmänniskans bästa. Det är inte enkelt att i alla sammanhang skilja mellan enoskyldig grundforskning och en fillämpad forskning. Dels lever forskning ochteknik ofta i en så intim symbios att man inte ser var den ena slutar och denandra tar vid, dels samexisterar de två i ett system med återkoppling. Teknikenställer frågor som forskningen besvarar, och svaren leder till nya frågor osv. Eftersomdagens forskning kommer att påverka framtiden måste den inriktas så att denleder till ökad förståelse av miljön och dess villkor Forskningen måstebaseras på en kunskapssyn som tar mer hänsyn till mänskliga och miljömässigautgångspunkter än fill industrins eventuella vinster Forskningspolitikenmåste utmärkas av att överlevnadsfrågorna prioriteras. I dagens samhälle harofta kraven på ekonomisk tillväxt och olika gruppers särintressen fått styraforskningen. Miljöpartietde gröna föreslår därför att en fördjupad studie av forskningens framfidainriktning görs av en parlamentarisk utredning. Utredningen bör planera sittarbete så att en proposition om en ny forskningspolifik enligt de efterlystariktlinjerna kan föreläggas 1992/. Konsekvensernaav forskningen är ibland lätta, ofta svårare och inte sällan omöjliga atfförutse. Denna grundläggande osäkerhet innebär inte frikort till forskare attignorera följderna av det egna kunskapssökandet. innebär en kraftfulluppmaning att söka föreställa sig konsekvenserna av den nya kunskapen - även deskadliga och oönskade. Forskarensetiska ansvar måste gälla både nuvarande och korrimande ge-nerafioner Ansvaretmåste utsträckas fill att omfatta även det levande på vår jord. Detfinns etiska regler för många yrkesgrupper, däribland läkare ochingenjörer. Införande av en etisk kodex för forskare anser vi bör uppmuntras.Det finns redan internafionella sammanslutningar som arbetar med dessafrågeställningar t.ex. Union of Concerned Scienfists och Pugwashrö-relsen. Detbehövs mer av detta. Vårakunskapsområden är så oerhört separerade och snuttifierade ochspecialiserade att forskarna inte kan prata med varandra utan att förstpopularisera sin kunskap. Popularisering, breddning och tvärvetenskapligtsamarbete är räddningen för forskningen, tror vi. Dettvärvetenskapliga arbetet måste med nödvändighet kraftfullt prioriteras.Avgrunden är störst mellan "de två kulturerna", naturvetenskap och humanism.Humanekologin är en av de vetenskapsgrenar som försöker slå en bro överavgrunden. Det räcker alltså inte med ett ekologiskt team, sammansatt av baranaturvetare från de direkt berörda naturvetenskapliga fälten, utan det krävs komplement.För att de humanekologiska värdena skall tillgodoses måste det rent mänskligaperspekfivet finnas med. Densedan länge försummade humanekologin är den enda vetenskapsgrenen som inom sigförenar och konsekvent hävdar ett integrerat och holistiskt perspekfiv påmänniska och miljö. Det är därför glädjande - i motsats till vad vissa andrahar framfört - att utskottet på de grönas förslag beslutat attuppdra åt regeringen att inrätta två professurer i humanekologi, en i ochden andra i . Jagbeklagar att inte förstår den här problematiken och inser viktenav att denna ämnesinriktning förs vidare och utvecklas. MargittaEdgren vill både äta upp kakan och ha den kvar Hon säger nämligen attfolkpartiet inte skall rösta emot det här förslaget utan för det, men samfidigtsäger hon att vi inte skall ha några sådana här professurer utan att det ärfel. Vilket ben skall stå på, tro? Detär också glädjande att utskottet på miljöparfiets förslag ställt sig positivttill insatser inom området miljö- och energisystemanalys. Det är ett områdesom är kritiskt för våra kommande energisystem. Detär likaså glädjande att utskottet tillstyrkt förslag om enprofessur i ekologisk miljökonsekvensanalys förlagd till . Ekologiskmiljökonsekvensanalys är också ett ämnesområde som är av yttersta vikt i dessadagar Sedanmåste jag säga någonting om universitetslektorernas forskningsskyldighet ochden omdebatterade tredjedelen. Vi menar att vi inte skaU öka diktaten ochbestämmelserna från central ort. Det är fullständigt huvudlöst. Jag begriperinte hur kan hävda att vi löser problemet bara genom att skrivain i förordningen att forskningsskyldigheten skall omfatta en tredjedel avtjänsten. Vi löser ju inte problemen för de mindre högskolorna med det! Ge istället de mindre institutionerna och högskolorna förtroendet att organiserasin verksamhet på bästa möjliga sätt. Jag tror att det är 1989/90:136 8 juni1990 på det sättet vi kanhjälpa högskolor och universitet. Vi skall inte ägna oss åt mer paragrafrytteriän som är nödvändigt. Sedantill utrustningsanslaget, som tog upp. Vi anser för vår del attden påplussning som utskottets majoritet har föreslagit är tillräcklig och attnågon ytterligare påplussning inte skall ske utan att man först skall avregleraresursanvändningen inom högskolan. Det är inte rimligt att man harutrustningsanslaget i ett paket och lokalanslaget i ett annat paket. Man måstege institutionerna och högskolorna möjlighet att använda sina resurser på ettfritt sätt. Först när man har genomfört det kan vi ta ställning till om det behövsmer pengar Men se till att de resurser som högskolan får används på etteffektivt sätt! Jagtrodde faktiskt att och var för detta. Förlåt -det vari första hand riktat tiU . Jag vill inte beskylla förnågonfing som folkparfiet inte står för. Sedantill talet om stödpartier Jag tycker det är intressant. När det gäller den härpropositionen och det här betänkandet finns det fem stödpartier ärstödparti i vissa delar, är stödparti i andra delar, centerpartietär stödparti i ytterligare andra delar, vpk är stödparti i vissa delar ochmiljöpartiet är stödparti i vissa delar. Nuråkade vi bli stödparti i de delar som rörde utrustningsanslaget och deprofessurer som jag har talat om. Men här går att utskilja delar där bådeMargitta och har varit representanter för stödpartier. Tillsist vill jag som representant för de gröna säga att jag stårbakom våra reservationer men jag väljer att yrka bifall endast till reservationerna5, 52, 96, 99,122 och 131. AnL10 () replik: talar varmt för humanekologin, som skall slå en bro överde avgrunder som finns på de vetenskapliga fälten. Jag visste inte, ClaesRoxbergh, att en professur i humanekologi skulle innebära en ny professur ibrobyggnadsteknik. Vi hade det litet jobbigt att rädda den enda professur i detämnet som fanns här i landet, vid KTH, men lyckades ju ändå med det. Ändåär väl detta på sitt sätt symtomatiskt. Vad skaU den här humanekologiprofessurengå ut på? Det är det ingen som vet. Det finns inte någon instans - inteuniveshetet i , inte i , inte UHÄ -som har begärt dehär professurerna. Att agera på så lösa boliner som utskottet här har gjort ärnäst infill en skandal. Det är inte på det sättet man skall hanteraskattebetalarnas pengar - 1,6 milj.kr. i det här fallet. Ioch för sig kan man inte ställa några större krav på - inte i dethär hänseendet heller, hade jag så när sagt. Det är väl inte heller motmiljöpartiet som kritiken i första hand har riktats. Ni kan föra fram vilkaförslag ni vill. Men det är förvånande att andra har velat acceptera det förslaget. Stödpartieller inte stödparti? I den här propositionen tas i mångahänseenden upp krav som vi moderater har fört fram. Möjligtvis skulle man dåkunna säga att socialdemokraterna här har blivit ett stödparti åt moderaternaoch kanske i andra fall åt . Viär alla stödpartier, sägs det - alldeles utmärkt! - när det gäller väsentligaförslag. Det finns naturligtvis, som också konstaterats här, en stor enighetkring vissa grundläggande principer Det försökte jag ta upp i mitt anförande.Jag visade på de viktiga principiella frågor där vi inte i alla delar kan deladen syn som framförs i proposifionen. Tillsist sade att högskolelektorers forskning inte löser de mindrehögskolornas problem. Nej, vem har sagt det? Men det är ett konkret ochverksamt bidrag, som hade kunnat realiseras, om miljöparfiet hade insett detoch givit förslaget sitt stöd. Nukommer det att dröja ytterligare innan vi får högskolelektorernasforskning omsatt i praktiken. Annars hade man nu kunnat tvingas att föra in demedel som behövs i det här sammanhanget. kommer alltså ingenfing att händautöver den rörliga resursen och vad man då eventuellt kan pytsa på där, menunder lär det väl inte hända någonting där heller. Mankan alltså konstatera att som vanligt gör många åthävor och yttrarmånga stora ord - man lever uppe i det blå eller i det gröna - men det ärsällan man kommer till skott. AnL 11 () replik: Låt mig försäkra att jag står med båda på-karna stadigtpå jorden, i den skånska myllan. Det är inte tal om att stå på ett ben. Sanningenär att det i utskottet fanns inom räckhåll en större majoritet för en störresatsning på doktorandutbildning, för en större satsning på lokal-ochutrustningsbehov och för en större satsning runt demensforskningen, somriksdagen har beställt. En majoritet för detta fanns inom räckhåll iutskottet. När miljöparfiet då hoppar in och för fram sina krav bl.a. påprofessurer i humanekologi måste vi från andra håll påpeka detta - det är välinget konstigt med det. Närdet gäller miljösatsningen vill jag säga att har avsatt 25 miljonerför olika miljösatsningar. Det har vi inte fått gehör för När nu de härhumanekologiprofessurerna förs fram - de får kosta 5 miljoner - är det välsjälvklart att vi opponerar oss mot sättet att föra fram de förslagen ochsättet att besluta, men att vi sedan fill nöds kan solidarisera oss medförslaget så att vi i alla fall får ut en miljösatsning på 5 miljoner av dethär beslutet. Anf.12 () repUk: blir ju förtvivlad när miljöparfiet kommer fill skott,när vi får igenom något av våra förslag! Då blir det totalkris för BirgerHagård. Förslagetom professurer i humanekologi fanns och finns internt inom universiteten. Attde sedan inte har klarat sig hela vägen genom byråkratin upp till UHÄ är enannan sak - det beror på prioriteringarna. Går det då att skapa en politiskmajoritet för en annan typ av prioriteringar, så tycker jag att det ärfullständigt självklart att både riksdag och utskott skall ha möjlighet attgöra de politiska prioriteringarna. Det vqre mycket märkligt om riks- 1989/90:136 8 juni1990 dag och regering inteskulle kunna göra andra prioriteringar än de UHÄ eller universiteten har gjort. Sååterigen fill forskningsskyldigheten. Även om vi skriver in "en tredjedel",så får vi ju inte snabbare i gång forskning för universitetslektorerna på demindre högskolorna. Det är precis samma brist på pengar, resurser och annat omvi skriver in "en tredjedel". Det är ju bara bokstäverna som står påpapperet som skiljer Vi kan precis lika gärna satsa de här pengarna. Jag skullevilja vända på det hela och säga att med frihet att organisera detta på bästasätt, tror jag fakfiskt att möjligheterna skulle kunna öka. AnL13 () replik: Om man skriver in en forskningsskyldighet och omman genom omläggningar också tar fram de pengar som erfordras, då - först då -kan detta bli verklighet. Det behövs inga nya, friska pengar i systemet, dethar vi visat klart och tydligt. Det går att göra omläggningar, med vilka manklarar den här saken utan alltför stor besvärligheter. Låtmig också försäkra att det för mig absolut inte var någontotalkris för att vi får professurer i humanekologi. Men jag kan inte underlåtaatt påpeka att fillsättandet av nya professurer inte får gå fill på det sättet,det är alltför lättvindigt. Detta är emellerfid, som jag har sagt förut, i ochför sig inte ett mot eller . Ni har er fullafrihet att föra fram vilka förslag som helst - hur dåligt underbyggda somhelst. Däremot kan med fog riktas mot den som faller för dessasire-ners locktoner 14 () repUk: Det är vikfigt att komma ihåg att det står att universitetslektorernahar skyldighet till forskning, och det står ju kvar även om "en tredjedel"inte står inskrivet. Jag skulle vilja säga att detta skapar möjligheter fillen mycket flexiblare användning. Vi har ju den erfarenheten att om siffrorskrivs in i en förordning, tenderar man på lokalt håll att se det så -även omvi inte vill ha det på det sättet - att de slaviskt skall följas. Talmannen anmälde att anhållit atttill protokollet få antecknat att han inte ägde rätt till ytterligare replik, Anf.15 (): Jag tror att man vågar påstå att forskningen i stort sett har gynnatsav de särskilda forskningspolitiska propositionerna. De har ju alla fyra -1982,1984,1987 och 1990 - inneburit friska pengar till forskningen av olikastorleksgrader I samtliga fall har resp. oppositionspartier - och jag inkluderarmitt eget parti, som var i opposition - av någon outgrundliganledning alltid haft mer pengar att satsa än den sittande regeringen. Enhastig tillbakablick på dessa fyra forskningspropositioner visar följande:Antalet förslag, eller klämmar, i propositionen har tredubblats ,från 23 fill 68. Antalet motionsyrkanden har ständigt ökat, och sex-dubblatssedan 1982, från 71 fill 434. Antalet moment - klämmar - i utskot- tets betänkanden harnästan tredubblats , från 79 till 214. Och antaletreservationsyrkanden har niödubblats , från 15 till 131 . Självareservationsbilden är däremot förunderligt stabil. Antaletenparti-reservationer har alltid dominerat mycket starkt. Under alla år har80-90 % varit enpartireservationer är det , mot 11 %tvåpartireservafioner och trepartireservationen Huvudintrycken av deforskningspolifiska propositionerna är alltså att det är en ökad volym, en ökadreservationsbenägenhet, men en total dominans av enpartireservafioner, alltsåmycket få samlade alternativ till resp. propositioner Jaghinner på den här fiden inte på långt när ta upp aUa de motioner som väckts ochinte heller alla reservationer, inte ens allt det jag själv finner värdefullt.Men innan jag går in på de sakområden jag tänkte beröra, vill jag ändå säganågra ord inledningsvis om det här med stödpartier, som har tilldragit sig enviss uppmärksamhet tidigare i denna debatt. Man har hänvisat till miljöpartietsom ett stödparti till socialdemokraterna, eller till regeringen. Och det ärriktigt att har varit det i vissa fall. Men som är det ju en bred provkarta på stödpartier vi har Och det är ingenting attskämmas för En minoritetsregering och en utskottsgrupp som.inte har majoritetutan är i minoritet måste ju stödja sig på andra partier Desom nu med litet illasinnade vändningar och litet ironi talar om stöd-parfiettill regeringsparfiet skulle besinna, tycker jag, att det väl bara är bra attdet är rörlighet i parlamentet och att det skapas olika majoriteter för olikasaker Det befrämjar, såvitt jag förstår, parlamentets vitalitet, och det är ingenfingatt vara sur över. För resten har en del av kritikerna - ellersurhetsut-tryckarna - på den här punkten fidigare sagt att det ärså besvärligt att man aldrig får igenom någonting. Här har det funnits lysandemöjligheter att få igenom saker och ting. Om sedan en del partier inte harvarit särskilt skickUga att förhandla, så är det väl mest synd om dem själva. Låtmig starta med ett område som jag kan kalla för internationaliseringen. Förstbara den reflekfionen att vetenskapens och forskarnas International välegentligen är den som, näst kapitalisternas, har fungerat bäst genom fi-derna.Länge fanns ett gemensamt språk, latinet. De studerande, liksom för övrigthantverksgesällerna, besökte tidigt andra länder, fick nya intryck, mötte nyaidéer och tekniker, och nya människor Trots temporära hinder som krig och olikadiktaturer har detta mera spontana, individuella utbyte fortsatt. Det är därförbra, tycker jag, att propositionen under internationaliseringsavsnittetbetonar de direkta bilaterala forskarkontakterna som grunden för detinternationella samarbetet. Detkan noteras att ökningarna för internationaliseringen är 126 milj.kr förtreårsperioden, varav 70 miljoner går till EGs ramprogram och 56 miljoner tillbilaterala insatser, varav 30 miljoner sätts av fill nya samarbetslän-der -nämns ju särskilt. Jagtycker att man kan betrakta detta som en relativt hygglig balans. I ett annatläge kommer naturligtvis balansfrågan den dag då får fullständigtmedlemskap i ramprogram. Kostnaderna för dessa ramprogram, 1989/90:136 8 juni1990 1989/90:136 om manskall vara med på samma villkor och på samma nivå som EG-sta- terna, har uppskattats till ungefär 400 milj.kr perår. Då bör givetvis, bl.a. justur balanssynpunkt, de bilaterala insatserna för samarbete med andra ning länder också stärkas ytterligare. Sedanskall man naturligtvis notera i sammanhanget att EG-samarbetet bara är avdet formaliserade grundforskningssamarbetet, dvs. det som är reglerat pånationell nivå genom konventioner eller avtal. Manskall kanske också nämna att det oformaliserade samarbetet, som initierats avforskarna själva, är av stor omfattning. NFR har räknat ut attungefär av de medel som det rådet får i statsanslag går tillinternationella samarbetsprojekt och internafionellt utbyte. Här har alltså EGen utomordentligt liten andel. Det kan vara bra att nämna detta, så att maninte tror att EG, som det nu talas så mycket om, har något slags total dominansi alla sammanhang. Sedanett par kommentarer med anledning av miljöparfiets reservation under dettaavsnitt. Man kan väl säga att vårt stöd är oberoende av ekonomiska unioner Dettycker jag visas både i proposition och i betänkande. Utskottetanser det inte vara lämpligt att områdesmässigt snäva in stödet på det sätt sommiljöpartiet föreslår, Trots allt är de tekniskt-industriella om rådenaviktiga för . Vi vill därför inte skära av dessa. Dessutom har EGstredje ramprogram, som löper , vidgats avsevärt ijämförelse med det tidigare ramprogrammet. Miljö, materialteknik ochforskarrörlighet har vidare fått ett ökat utrymme. Det kan vara på sin platsatt nämna detta i det här sammanhanget. Jagvill här gärna göra följande reflexion. Det är bra om kommer med på såmånga av EGs forskningsprogram som möjligt, så att vi kan på verkainriktningen. Då kan vi dels påverka problematiseringen beträffande detekniskt-naturvetenskapliga program som finns i riktning mot ett störrehänsynstagande till humaniora och samhällsvetenskap, dels verka för att programkan startas som har sin huvudsakliga bäring på hunmaniora ochsamhällsvetenskap. Såfill ett annat tema. Det gäller då sektorsforskningen. Först något om problemetmed överföring av resurser för forskning från sektorsorgan till högskola ochforskningsråd. Här finns det tre reservationer - två moderata reservationer ochen folkpartireservation, Närdet gäller överföringen från sektorsorgan till grundforskning för den härtreårsperioden råder det en betydande enighet. Det är egentligen baramoderaterna som markant avviker, och det har framgått av debatten här. Detär lätt att resa krav på betydande överföringar från sektorsorgan till forskningsrådoch fakulteter Men det är betydligt svårare att i praktiken åstadkomma detta.Den kartläggning av sivensk sektorsforskning som gjordes inför den härforskningspolitiska propositionen visar med all önskvärd tydlighet på desvårigheter som föreligger. Jag tror att det råderbred enighet om att det långsiktiga stödet till svensk forskning behöver utökas.Tjänster, ospecificerat stöd i övrigt - dvs. basstöd - och flerårigaprojektmedel är väl de stödformer som man vanligen Oenighet uppståremellertid när det gäller placeringen av stödet, 32 Skall det vara högskolan eller sektorsorganet ifråga?