prot · GD0938 · 1989-12-31 00:00:00 — I ljuset av den liberaliseradeutresepolitiken har sovjetmedborgarnas möjligheter till utlandsbesök ökatmycket snabbt. Som exempel kan nämnas att sovjetisk statistik räknar med merän två miljoner privata besök i utlandet . Detta skall jämföras med cirka260000 besök . Mycket talar för att antalet blir ännu större iframtiden. Den ökande resandeströmmen till har lett tillnågot av en anstormning av viseringsansökande vid vår ambassad i och isynnerhet vid Svar på interpellationer och frågor Svar på interpellationer och frågor Utvecklingen har lett till smått kaotiskaförhållanden såväl för viseringskunderna som för personalen vid de båda utlandsmyndigheterna. besvarade jag här i kammarenen fråga om hur denna besvärliga situation kunde lösas. Om jag inte missminnermig slog jag då också vad med en av frågeställarna om att problemen snabbtskulle kunna undanröjas. Jag är därför glad att nu kunna meddela att vi sedan ifredags har personal på plats i . De sista förberedelserna vidtas dennavecka. , , öppnar vi i ett avdelningskontorunder vårt generalkonsulat i på motsvarande sätt som tidigaregjort. Det svenska avdelningskontoret kommer att markant underlättasituationen för de viseringssökande från som tvingats köa iLeningrad. En utbyggd svensk närvaro i förutses i början avnästa år så snart lokalfrågorna kunnat lösas. Närvaron i får tillsvidare ske på samma sätt som , dvs. genom återkommande besök avpersonal från . Skulle kontakterna och behovet av mera utökad närvaroi tillta är jag naturligtvis beredd att ta frågan under förnyatövervägande. Jag vill också tillägga att vi vidtar olika åtgärder för attunderlätta situationen för det allt större antalet viseringssökande vid vårambassad i . Jag har även på ort och ställe diskuterat ett förslag ominrättande av svenska informationskontor för ekonomiska och kommersiellakontakter i bl,a. de tre baltiska huvudstäderna. Detta förslag utreds nu inomregeringskansliet. har erbjudit i ettsvenskt lektorat och undersöker förutsättningarna för en motsvarighet i Rigaoch i , Låt mig så vidga perspektivet och gå över tillinterpellationen om , kommer förhoppningsvis att gå till historien somdet år då demokratin äntligen fick ett genombrott i , Politiskaförändringar i en rad östeuropeiska stater inträffar nu med nästan svindlandehastighet. Den pågående omvälvningen visar klart att folkens längtan efterfrihet och demokrati inte kan nedslås. Vägen ligger öppen för en kvalitativtny, harmonisk utveckhng i hela , Med stor tillfredsställelse välkomnar videnna utveckling. Övergången från de rådande samhällssystemen tillett framtida mera demokratiskt och öppet kommer emellertid säkertinte att försiggå utan problem. Det finns fortfarande krafter i deösteuropeiska staterna som motsätter sig den utveckling som tagit fart.Dessutom saknas ännu i många fall nya politiska aktörer, partier ochinstitutioner som kan ta ett positivt politiskt ansvar, t,ex, i framtida,demokratiskt valda regeringar. Vi kan dock se hur medborgarorganisationersnabbt har uppstått i flera av länderna. Naturligtvis välkomnar vi den nu inledda processen ochdess många positiva drag. Den kan förhoppningsvis också leda till en ekonomiskoch social välståndsutveckling i hela . Den öppnar nya möjligheter för ensänkt rustningsnivå på vår kontinent. Den konstlade politiska tudelning avEuropa som råttsedan kan nu börja övervinnas. Den får inte ersättas av enekonomisk välståndsuppdelning. Detta innebär att vi kommer att ställas inför nyautmaningar, nya möjligheter och uppmaningar till oss att börja tänka i nyatermer. Vi måste uppnå en ny europeisk säkerhet som bygger på dynamik ochkontinuerlig förnyelse. I en sådan utveckling måste vi också finna nyastrukturer och nya mekanismer för att även framgent kunna trygga freden iEuropa. Jag vet att jag nu vida har överskridit dentid som står till mitt förfogande. Jag ber därför att resten av mitt skriftligasvar får föras till protokollet. Svar på interpellationer och frågor Fortsättningen av utrikesminister svarhade följande lydelse: Folken i de östeuropeiska staternafår nu allt större möjligheter att själva besluta om sin framtid både ipolitiskt och i ekonomiskt hänseende. Det kommer att uppståövergångsproblem och störningar inte minst när ekonomierna saneras ochreformeras. Även om de östeuropeiska folken själva måste stå förhuvuddelen av ansträngningarna för att omdana och förnya sina samhällen harandra demokratiska stater en skyldighet att bistå dem i dennaförändringsprocess. Det finns många skäl för detta, såsom solidariet, omsorg ommiljön och egna ekonomiska och säkerhetspolitiska intressen. De tolv staternainom EG har redan presenterat ett omfattande program i detta hänseende. Den 13december möts åter i representanter för 24 OECD-stater, däribland ,för att nu på ministernivå diskutera den fortsatta uppläggningen av insatserför . Det är viktigt att aktivt deltar i detta arbete och attvi ställer resurser till förfogande. Vi får inte tveka att i denna internationellasolidaritetsaktion ta det ansvar som faller på oss. Som ett första steg har regeringen, som bekant, redanbeslutat att ställa 300 milj. kr. till förfogande förinsatser i , främst för åtgärder inom miljöområdet men också för konkretaprojekt till stöd för den ekonomiska reformprocess som inletts. Men vi bör gå vidare. Regeringen har därför också tillsatten särskild samordningsgrupp för det ekonomiska samarbetet i vid bemärkelsemed . Gruppen har inlett ett arbete för att identifiera olikahandlingsvägar och områden för stöd till , inkl. de baltiskarepublikerna. Samarbetet kan komma till stånd såväl genom multilateralainsatser och initiativ som genom bilaterala kontakter. Som lämpliga verksamhetsformer överväger gruppen bl.a.utbildningsinsatser, konsultverksamhet och institutionssamarbete för attplanera och genomföra politiska och ekonomiska reformer. Vidare studerargruppen särskilda miljöinsatser i form av tekniköverföring och finansielltstöd för miljöförbättrande investeringar. arbete med dessa frågor bedrivs nuskyndsamt. Regeringen kommer att för framlägga konkretaförslag i frågan. Svar på interpellationer och frågor HAKANHOLMBERG (fp): Jag vill gärna tacka utrikesministern för detlånga och utförliga svaret som utvecklar och förtydligar de uttalanden somutrikesministern gjorde efter sin informationsstund i kammarenhäromveckan. Jag och andra begärde då besked om huruvidautrikesministern ställde sig bakom den skrivning som gjorts av ett enigtutrikesutskott dels vad gäller formerna för införlivande medSovjetunionen, dels vad gäller självständighetskravens styrka. Vi fick inte då något besked av utrikesministern. Därförär det med glädje jag konstaterar att han nu uttryckligen hänvisar till justutrikesutskottets betänkande och att vi är överens på den punkten. Utrikesministern har givetvis fördelen av att kunna sägaatt han kom fram till den ståndpunkt som utrikesutskottetformulerade . Jag kan av naturliga skäl intesäga detsamma -men det är bra att vi nu är överens i sakfrågan. Det var olyckligt att utrikesministern under sinSovjetresa uttryckte sig på ett sådant sätt att hans formuleringar kunde användasav de minst reformvänliga krafterna i den pågående debatten i bl.a.Estlands parlament om händelserna 1939-1940. Det var också olyckligt attutrikesministern föreföll mena att endast små grupper i önskarsjälvständighet och i en svensk tidningsintervju gav sig till att i kritiskaordalag recensera den litauiska folkfrontens politik. kom utrikesministern ändå fram till desynpunkter som jag har refererat och som utrikesutskottet tidigare hadeformulerat Dock var det olyckligt att svensk utrikespolitik även i dettaavseende gavs två så motstridiga beskrivningar av utrikesministern under loppetav ganska få dagar till följd av den reträtt som blev nödvändig några dagarefter informationsstunden i kammaren. har vi emellertid ett klart och utförligt besked omregeringens inställning som alltså är densamma som utrikesutskottets, vilkenjag efterlyste vid frågestunden. Eftersom den uttrycker hela regeringensuppfattning faller därmed också statsministerns stöduttalande förutrikesministerns första och olyckliga version. Jag utgår också från att det besked som utrikesministern har gett kommer att vidarebefordras till rätt adressater iMoskva och i de baltiska huvudstäderna! Den nya situation som utvecklas i kanvara svår att hantera för oss alla. Den skenbart stabila världsbild som vi vantoss vid gäller inte längre, I det läget är det viktigt att vi alla tänkerigenom vad den nya situationen kan innebära och bemödar oss om att deuttalanden vi gör inte kan missförstås eller utnyttjas. Särskilt viktiga ärvåra uttalanden om de problem som ligger oss historiskt och geografisktnärmast. Den stabilitet som har rått i har i alltväsentligt, kan vi nu konstatera, varit skenbar. Våld och diktatur kan aldriggarantera en långsiktigt stabil utveckling och inte heller ekonomiska, socialaeller miljöpolitiska framsteg. Om nationella intressen definieras somstabilitet i vår omvärld måste det stå klart för oss att verklig stabilitetförutsätter demokrati, natio- nelltsjälvbestämmande, en öppen och utvecklingskraftig ekonomi samt fri handelmellan länder. Utvecklingen i öst inrymmer förvisso faror och riskmoment.Att börja resonera om en nära förestående svensk omorientering, t,ex, avförsvars- och säkerhetspolitiken, är enligt mening intetillrådligt. Bakslag och försämringar i det internationella klimatet kanalltjämt inträffa. Men den viktigaste och den naturliga svenska reaktionen pådet som sker måste vara glädje och lättnad över att gamla blockeringaräntligen löses upp. kan vi seförutsättningar för ett där demokrati och öppenhet präglar helakontinenten. kunde vi i svensk TV ta del av enkonsert i för besökare från . Det man såg i dessabesökares ansikten uttryckte bättre än några ord de känslor som nästan alla har inför utvecklingen i . Det är västvärldens förväntningar somtycks vara på väg att segra. Men vi skall inte känna någon triumf. Snarare ärdet så, att lättnaden och glädjen blandas med sorg, inte över en förlorad ochohållbar världsbild, utan över de många förspillda chanserna, de många krossadeförhoppningarna och de många förstörda människoliven. Eller med ett ryskttalesätt, som används när man åter möter en bekant som man inte sett , så många vintrar! 1989/90:384 december 1989 Svar på interpellationer och frågor BERNDTEKHOLM (s): Jag ber också att få tacka så mycket försvaret. Svaret är otvivelaktigt mycket fylligt, något som jag tror är bra ochnyttigt. Jag har den bakgrunden att jag med den kristna gruppen iseptember reste i . Vi fick där en hel del upplevelser som jag tyckeratt det kan passa bra att redogöra för i en sådan här debatt. Syftet med vår resa var framför allt att se hur kyrkornakunde arbeta i det här området, även om vi givetvis fick kontakt också med enhel del annan verksamhet. När det gäller kyrkornas situation är detotvivelaktigt så, att det är en total förändring som skett, framför allt sedansommaren 1988. Man sade att såg man inte så mycket avperestrojkan men att det hade kommit förändringar slag islag i stort sett . Det man har problem med är inte friheten attsäga vad man vill eller att gå ut på gator och torg och predika, utan vad man brottas med är praktiska problem, såsom att informera om sin verksamhet.Det finns fortfarande varken tryckpressar eller papper i erforderligutsträckning. fick vi veta att man på många håll har den bestämdauppfattningen att kyrkan kan spela en mycket viktig roll, en roll som jag trorhitintills varit avgjort undervärderad, i varje fall när det gäller händelsernai . Kyrkan kan spela en stabiliserande roll i utvecklingen och lugnaned en del känslor som kanske är litet häftiga. Vi kunde också konstatera att det politiska livetblomstrar. Många grupperingar kommer fram, och många partibildningarutvecklas. Folkfronterna har haft enorma framgångar. kunde vikonstatera att ställning är mycket undergrävd. Inte minstnär det gäller frågor om moralen i samhället kritiserar man kraftigtkommunistpartiet. Partiet har helt förlorat förtroendet hos folk. Det skall blimycket intressant att se vad Svar på interpellationer och frågor valen ifebruari-mars i de olika staterna leder till, dvs. om det inte helt enkeltkommer att bli sovjeter med en helt ny sammansättning, som träder till i de trestaterna. Vi mötte också en mycket stark önskan om ökatsjälvbestämmande och delvis om en ren självständighet. Det var också enöverraskande öppenhet i de politiska diskussionerna. Man diskuterade inte igränder och slutna rum, utan man diskuterade och demonstrerade på öppnaplatser. Den baltiska kedjan, som hade pågått när vi kom dit,förstår vi har varit en enorm upplevelse för medborgarna i dessa stater.Omkring två miljoner människor bildade en kedja från över tillVilnius. Var och en kan förstå att detta i länder som sammantaget har 7,5miljoner invånare var en oerhört stark demonstration av nationell enighet. mötte vi när vi reste runt ett starkt intresseav att få ett ökat självbestämmande på det ekonomiska området, även om vi ocksåmötte en hel del människor som ville ha en frigörelse från unionen. Mittintryck blev att man bör vara ganska försiktig med uttalanden om frigörelsefrån unionen, från både och de baltiska staternas sida. Risken förett bakslag är uppenbart, och i den här situationen gäller det att bibehålla enviss kyla på båda sidor om , om vi skall få en bra utveckling tillstånd. Det är mycket känslor med i spelet, något som framkom i våra diskussionermed olika parter. Jag tror att det är nyttigt att man försöker behärska de känslorna.Framför allt gäller det för oss att inse att det är balternas sak att avgörahur de vill forma sitt framtida liv på den andra sidan . Ekonomin är alltså någonting mycket avgörande. Vad vikunnat konstatera är att man från får en ökad självständighet pådet ekonomiska området, och det kan bara hälsas med glädje. Jag skulle med utgångspunkt i vad som sägs iinterpellationen vilja ha ytterligare klarlagt vilka möjligheter man har attpå lång sikt skapa en officiell svensk representation i . Vi mötte därstarka önskemål. Litauerna kände sig helt enkelt sidsteppade och kanske t.o.m.litet misshandlade av oss, eftersom vi har ägnat oss så mycket åt esterna ochletterna och så litet åt litauerna. Jag skulle också när det gäller handelsutbytet vilja frågavad det finns för möjligheter att ha överläggningar med industrin och på denvägen forcera en utveckling av handeln. Jag skulle också vilja veta vilkamöjligheter det finns att ta upp dessa frågor i samband med våra överläggningarmed EG, så att vi nu får ett samlat agerande och inte ett splittrat agerandemot . Det är, som jag ser det, viktigt att vi i vår EG-politikbeaktar hur betydelsefulla dessa östkontakter är för oss och vilken marknad dei vart fall på lång sikt kan bli. Jag skulle också vilja ställa en fråga om kyrkornasinsatser. Utrikesministern säger i svaret att kyrkorna kan göra en hel delegna insatser. Det är förvisso sant. Men det är också viktigt att staten kange bidrag till kyrkan just på grund av att - som jag och jag tror även de andraresedeltagarna ser det -kyrkan kan spela denna stabiliserande roll. Därför ärdet viktigt att vi får ett starkt stöd från den svenska staten till kyrkornasverksamhet. PÄRGRANSTEDT (c): Också jag vill tacka utrikesministern försvaret, som ju också är ett svar på den fråga jag har ställt. Jag tycker att det är värdefullt att utrikesministern harvalt att göra en så här utförlig redovisning av sin och regeringens syn påutvecklingen i . Det har ju förekommit, som det heter, vissa turerkring denna fråga, och jag tror att det är viktigt att den svenska politiken, isynnerhet visavi , är kristallklar. Det var därför som vi var angelägnaom förtydli-ganden efter utrikesministerns uttalanden under sin resa iBaltikum. Det är bra, tycker jag, att utrikesministern nu på ett entydigt sättställt sig bakom utrikesutskottets skrivningar om att de baltiska staternatvångsvis inlemmats i . Det tog kanske litet , i synnerhetmed hänsyn till att detta uppenbarligen var en åsikt som utrikesministern hafti . Men efter knappt dök det ändå fram i utrikesministernsmedvetande, och därigenom kan nu enigheten anses vara manifesterad. Sedan är det möjligt att utrikesministern i sin iver attmarkera sin positiva inställning skapat en ny oklarhet genom skrivningarna i enartikel om att han önskar de baltiska republikerna en framtid i demokrati ochsjälvständighet, en formulering som också återkommer i det härinterpellationssvaret. Vad som egentligen avsågs med detta har också väckt endel förundran och en del frågor, dvs. om det skall tolkas så, att Sverigeofficiellt förordar att de baltiska republikerna skall lämna ochbli självständiga stater. Så lär man inte få tolka detta, eftersomutrikesministern både i denna artikel och i andra sammanhang, bl.a. i det härsvaret, mycket kraftfullt understrukit att vi inte skall ändra vår politik närdet gäller de baltiska republikerna. Det är en tanke som man lätt sympatiserarmed, men jag håller med om uppfattningen att knappast officiellt kanlämna några råd om hur de baltiska republikerna skall arrangera sinarelationer i förhållande till . Den enda reflektionen man kangöra är att det är mycket viktigt med klarhet och entydighet om Sverigespolitik. Då slipper man spekulationer åt det ena eller det andra hållet om varvi står. Utrikesministern påminner om det svenska erkännandet av debaltiska republikernas införlivande med och den betydelse somdetta har. Det är något som är fullt berättigat att göra. Men det är viktigt atti det sammanhanget notera att ett svenskt erkännande inte innebär en acceptansvare sig av det sätt på vilket en viss situation har uppstått eller detpolitiska system som gäller. Även om regimen över de baltiska staterna har haften formell legalitet, kan man inte hävda att den har haft en folkliglegitimitet. Det har varit ett förtryckarsystem som inte har haft folkets stöd. Detta är en situation som de baltiska folken har haftgemensamt med övriga folk i och med övriga folk i . Dethar alltså varit politiska system som har vilat på de sovjetiska bajonetterna.När nu det stödet dras undan i faller regeringarna som käglor. I debaltiska republikerna är situationen mer komplicerad. Det är svårare att däruppnå den grad av självständighet som de baltiska folken önskar. Men man fårhoppas på det bästa. En viss form av ekonomisk självstyrelse har utlovats,och det är värdefullt inte minst som en förutsättning för vårt samarbete medde baltiska repu- Svar på interpellationer och frågor Svar på interpellationer och frågor blikerna.Samtidigt kan man med en viss oro konstatera att viktiga delar av industrin,bl.a. den kemiska industrin och energiproduktionen, i stor utsträckning ärundantagen. Detta är områden som är särskilt viktiga ur miljösynpunkt. Och deti sin tur är ett område där vårt samarbetsintresse är särskilt viktigt. Detväsentliga nu är att få till stånd ett omfattande samarbete mellan ochvåra östeuropeiska grannar. Det måste handla om miljö, där vi har stora egnaintressen att bevaka. Det bör handla om kommersiella förbindelser, och det börhandla om kultur- och folkrörelseutbyte - som också utrikesministern nämner isvaret. Det är viktigt med ett kraftfullt svenskt engagemang. Tyvärr tycker jag inte att de ekonomiska utfästelser somhittills har utlovats från den sida tyder på en vilja attge detta kraftfulla stöd. Enligt uppgifter i massmedia skall en miljard kronorunder en treårsperiod satsas för hela vårt samarbete med . Det rörsig alltså om drygt 300 milj. kr. Det är inte insatser av det formatsom skulle behövas om vi verkligen skall kunna spela en roll i samarbetetösterut. Vi har väl alla en känsla av att svenskutrikespolitik har hamnat litet på efterkälken . Vi har fått endramatisk händelseutveckling som har tagit många med överraskning, men det äregentligen ingen ursäkt. Andra länder har, snabbare än vad harförmått, samlat sig politiskt för att ge ett konkret stöd till omvandlingen.Andra länder har dessutom undvikit att göra en del av de felsteg som Sverigehar gjort och som har berörts tidigare i denna debatt. verkade det i svensk debatt, inte minstfrån socialdemokratins sida, som om man trodde att freden i varberoende i huvudsak på stabiliteten. Det fanns i stora delar av svensk debattockså en obehaglig tendens att se krav på frihet bakom järnridån som krav somriktade sig mot stabiliteten och därmed ytterst mot freden. har det svängt,och det är bra. Men ibland går det långsamt, och ibland går det dessutom snett. För mindre än stod jag här och försökte fåigenom ett anslag för att stödja kontakterna mellan och . Detsatt hårt åt. Men det blev till slut ett anslag på 2 milj.kr. Jag sade då, ochdet är än tydligare , att det var futtigt litet. Det var långt mindre änvad från brukar få varje gång han uppträder i Folketshus. Pengarna har snabbt tagit slut. har så många fina och goda idéerslagits om så litet pengar som i detta fall. hoppas jag på nya insatser, också av utrikesministern,för att förbättra detta. En tiodubbling av anslaget är ett minimum. Entjugodubbling är väl motiverad. Det handlar statsfinansiellt, t.o.m. iutrikesdepartementssammanhang, trots allt om mycket små summor. vidgas dessutom perspektiven. Vi vill hjälpa till iövergången från diktatur och planhushållning till demokrati ochmarknadsekonomi i halva . Då måste vi vara aktiva i dialogen mellan devästeuropeiska staterna om vad som kan göras. står utanför EG, och detgör det litet svårare för oss att vara med i debatten, eftersom det är där somhuvuddelen av debatten förs. Men den ursäkten hjälper inte. aviserade statsministern om ytterligare ca 230milj.kr. Det är bra. Jag tycker att det hade varit bra om man dessutomhade haft litet idéer om hur pengarna bäst kan användas. När man bara yxar tillett belopp utan att riktigt veta hur beloppet skall användas ger det ettintryck av att man är i en politiskt desperat situation. Jag tänker självåterkomma med konkreta förslag, men tiden tillåter inte heller mig att blialltför långrandig på denna punkt. Minst lika viktigt som att göra bra saker är självfalletatt undvika att göra dåliga saker. Jag skall inte förlänga debatten alltförmycket om utrikesministerns uttalanden i , men jag skall säga attvarje budskap som jag får från omvärlden om den effekt som dessa uttalanden harhaft gör mig ännu mer bekymrad. Då är det ännu viktigare att vi har en klarlinje. Men det verkar vi nu inte ha. I utrikesministerns uttalanden och i artiklar från den 20och talas det om stöd för"självständighet". Men när statsministern talade i ett s.k.linjetal nämnde han "ökat självbestämmande", och ordet"självständighet" fanns inte hos statsministern. I utrikesministernstal återkommer för säkerhets skull bägge begreppen. Det verkar som omnervositeten över misstagen har lett till en förvirring i en centralutrikespolitisk fråga. Så får det självfallet inte vara. Här måste det skapasklarhet genom auktoritativa uttalanden som sedan går igen, oavsett om det ärstats-eller utrikesministern som uttalar sig. Även på andra punkter, herrtalman, har jag frågetecken inför interpellationssvarets formuleringar. Att det inte skulle gå att erkänna att vissa områden harinkorporerats i en stat genom ockupation är faktiskt ingenting annat ännonsens. Det har gjort i en lång rad andra fall, och det är för migalldeles obegripligt varför det inte skulle kunna ske i detta fall. Jag reagerar också mot vissa av formuleringarna när detgäller ESK-över-enskommelsen. Man säger att varje ändring av "statersterritorier", det begreppet finns inte i ESK, kräver "avtal mellande berörda parterna". Det är också en innovation, och man undrar vilkaberörda parter som avses. Det finns en annan princip i ESK-dokumenten från 1975som egentligen är ännu mer fundamental, dvs. "folkens lika rättigheter ochsjälvbestämmanderätt". Denna princip tillkommer även ester, letter,litauer, och den tillkommer, herr talman, faktiskt också tyskar.