prot · GD0937 · 1989-12-31 00:00:00 — Jag tror fortfarande alt del finns anledning attsätta en gräns vid tolfte havandeskapsveckan. Därefter, mellan den tolfte ochden artonde havandeskapsveckan, skulle abort fä genomföras endast eflersärskilt tillstånd. En skärpning av lagstiftningen skulle kanske kunna bidratill den markering av frågans vikt som vi alla är ute efter. Vi har också ställts inför nya problem som inte förutsågsnär den nuvarande abortlagen antogs. Jag tänker t,ex, på fosterdiagnostiken, Imånga fall står de nya möjligheterna i livets tjänst. Och vi kommer med hjälpav fosterdiagnostiken atl kunna bota och hjälpa människor i olika skeden. finns ändå anledning att fråga vad abortlagen innebär i detta perspektiv.Jag har en känsla av atl man öppnar för någol man inle kan se konsekvensernaav. En kvinna har rätt all begära abort av vilket skäl som helst. En fosterdiagnoskommer alt kunna göras myckel detaljrik. Om en kvinna får tillgång till denkunskap som foslerdiagnosen ger, har hon fortfarande en laglig rätt att begäraabort av allvarliga skäl eller av bagatellarlade skäl, t,ex, foslrels kön. Delbetraktar vi som oetiskt, men genom framstegen på fosterdiagnostikens områdefinns det stor risk för atl antalet aborter fortsäller alt öka om inget kraftfulltgörs. Därför vill jag sluta med att fråga socialministern vad han anser om enskärpning av lidsgränserna när det gäller abort. CHARLOTTECEDERSCHIÖLD (m); Jag vill lacka statsrådet för svaret. Anledningen till interpellationerna är den oroandeökningen av antalet aborter gjordes 37575 aborter, och enligt färskarapporter har del skett en ökning med ca 1 000 aborter under del senaste året.Siffrorna kan jämföras med atl del 1983 gjordes 31014 aborter. Del är alltså enmycket stor ökning, och vi måste fråga oss varför. Det är ell underbetyg förelt s,k, välfärdssamhälle all så många kvinnor inte ser någon annan utväg änaborten. Därför måste samhällets målsättning vara all minska antalet aborterså myckel som möjligt, uttalades också av socialutskottet i belänkande1988/89;SoU4, Jag noterar all socialministern, liksom vi, ser med oro påulvecklingen, och del finns del all anledning lill. Litet statistik: Var tredje svensk kvinna har gjorl abort.Förra året gjorde var fjärde gravid kvinna abort. På här iStockholm görs 10 aborter . De flesta aborterna görs av kvinnor iåldrarna Av 100 kvinnor som gjorde abort var det förstagången för 68 kvinnor, 22 kvinnor hade gjort 1 abort tidigare, 7 hade 2aborter bakom sig, 2 hade 3 aborter bakom sig och 1 hade gjorl 4 eller fleraborter Del är en oroande ulveckling att så många kvinnor gör upprepadeaborter, och nog måste vi fråga oss varför På vilket sätt kan samhället ställaupp bättre så atl unga kvinnor i slällel väljer alt föda sina barn? Socialministern hänvisar till ett antal åtgärder som är påväg. Det gjorde även förutvarande socialministern i en interpellationsdebattför drygt ell år sedan. Konkret har inle myckel hänl , men av svaretframgår all kommer att utarbeta ett långsiktigt program iförebyggande syfte och all utredningen om del ofödda barnet skallremissbehandlas. Del är fakliskl brådskande alt något händer. Socialministern hänvisar i sill svar huvudsakligen lillsocialstyrelsen och landslingen. Men var finns regeringens engagemang?Regeringen har inle visat särskilt stort engagemang i dessa frågor,Socialulskollel fick t,ex, två gånger begära tilläggsdirektiv till utredningenom det ofödda barnet när det gällde de sena aborterna, en nog så allvarligfråga. Landslingen har inle visat särskilt storaktivitet av typ Gotlandsprojeklel, säkerligen beroende på den kris som görsig gällande inom hela vårdområdet. Del är då lätt att förebyggandeabortarbele, t,ex, bland tonåringar, kommer i skymundan. Jag villsluta mitt anförande med atl ställa några frågor Har förebyggande aborlåtgärder varit uppe till diskussionnär del gällde fördelningen av Dagmarpengarna? Kommer socialministern atl själv aktivt verka för ökadeinformationsinsatser? Kommer utredningen om det ofödda barnet all las på stortallvar när del gäller de sena aborterna, liksom när del gäller den nya synen pämodern och fostret som två individer? Prot,1989/90:37 Jag vill tacka för detta svar. Mycket av detsom sägs i svaret är redan känt för oss tre som har ställt dessainterpellationer Vi har ju det gemensamt all vi sitter i socialstyrelsensverksslyrelse. Jag vill börja med frågan om en omprövning av abortlagen.Socialministern säger alt en sådan inte behövs, eftersom huvudprincipen omkvinnans räll all själv bestämma inle bör omprövas. Men det är ju inte där somskiljelinjen går, ulan det är i fråga om grundideologin, all fostret är en delav kvinnans kropp och inle har något egenvärde. Socialministern uttrycker inlenågon egen uppfattning på denna punkt, men han citerade ell stort stycke urden färska uiredning där del sägs all kvinnan och foslrel är två individer ochatl båda är skyddsvärda. Det tolkar jag på ett sådant säll alt socialministernkänner sympati för den uppfattningen. Är del en korrekt tolkning? Inteheller jag tror atl denna huvudprincip, all kvinnan skall ha rätt alt Prot,1989/90:37 bestämma,behöver omprövas. Men även mannen bör få vara med och bestämma. Just när delgäller kvinnans bestämmanderätt har fakliskl socialutskottet hell enigt haftden uppfattningen att denna princip kan behöva omprövas. ställde sigbakom denna uppfattning. Jag vill upprepa det som nämnde,eftersom det är ett myckel vikligl avsnitt i belänkandet. Där slär att"förutsättningarna för en abortlagstiftning baserad på den angivnahuvudprincipen om kvinnans rätt alt själv inom vissa tidsgränser besluta omabort rycks undan, om endast en misstanke uppslår atl utsortering av individersom av olika skäl bedöms som mindre önskvärda, sker med lagens hjälp". Jagmenar all delta förhållande redan råder Del är ju precis en utsortering avdelta slag som man sysslar med när man aktivt går ul och erbjuderfosterdiagnostik till kvinnor för all kunna göra abort på niongoloidabarn, barn med morbus Down, Jag menar att om det inle är föräldrarna som bestämmer, dåmåste det ju vara samhället som bestämmer. Då är man tvungen att upprätta någonform av dödslistor, för att uttrycka del i klartext, för atl kunna ange vilkaegenskaper som skall ligga till grund för atl man skall kunna få abort. Jagtror alt varenda signal från samhället om atl det inle är önskvärt atl den härlypen av individer får finnas till får en förödande effekt på vår syn påmänniskovärdet. Som jag ser del finns det bara ell alternativ, nämligen altenskilda individer får ta ställning i dessa frågor. Del är bara de enskildaindividerna som kan säga: För oss känns del inte bra all bli föräldrar lill dethär barnet just . Utskotlsmajoriteten och en enhällig riksdag har ställtsig bakom denna skrivning om all principen om kvinnans självbestämmande skallfä omprövas. Och bör vi enligt min mening inle vara rädda för all ocksålåta denna omprövning ske. Del är vikligl all omprövningen sker just på grundav atl grundidén om att fostret är en del av kvinnans kropp inle håller längre.Delta är enormt viktigt. Vi måste få en ändring till stånd på den punkten föratt det skall bli naturligt atl öppet erkänna att aborter är en vånda förpersonalen och en stor sorg för föräldrarna. Innan vi har fått en attitydförändringpä del området kan vi inte få fram de resurser som är nödvändiga för all viskall kunna pressa ner aborisiffrorna till sä låga tal som möjligt och få bortalla onödiga aborter som går alt undvika, aborter som föräldrarna helst hadevelat slippa. vill jag något beröra frågan om alternativ tillabort. Verksamheten på detta område har hunnit längst i socialministerns egenhemstad, , Jag upplever denna verksamhel som något myckel positivt ochnytt. Man är nu pä olika håll, efter mönster hämtat frän , på gång med atli ekumenisk anda skapa mottagningar dit kvinnor som känner att de inle kanbehålla del barn de väntar kan få komma för samtal och känna sig fram lill vadsom är rätt för dem. Syftet är inte i första hand alt övertala dessa kvinnorlill all inle göra abort, utan alt bena upp situationen och försöka finna denbästa utvägen. Det finns möjligheter alt ställa upp med stödfamiljer hjälpalill med bostad och ekonomiskt stöd, skapa kontakt mellan tonårsflickan ochföräldrarna osv, arbete stöds av . Professor på har stött arbetet mycket aktivt.Patienterna som söker sig lill dellaprojekt kommer både från den offentliga vården och via annonsering, I Norgehar man funnit detta arbete så positivt att det nu även stöds av staten ochinte bara av kommunen. Jag vill avsluta mitt anförande med ett par frågor; Vadtror socialministern om denna verksamhet? Bör den stimuleras? Och ansersocialministern all foslrel är en del av kvinnans kropp? Prot,1989/90:37 MARGOINGVARDSSON (vpk): Den oroande ulvecklingen i fråga omanialelaborler får inlerpellanterna att ifrågasätta vär abortlag. För mig ärdella minst lika oroande som ökningen av antalet aborter Det finns ingen anledning till all vi politiker skallbidra till all öka skuldbördan hos kvinnor som har genomgått abort eller sombefinner sig i den situationen att de måste överväga en abort. Jag kangarantera all kvinnor som har gjorl en abort livet ut förföljs av skuldbördanoch dessutom känner en stor sorg över vad de har tvingats göra. Det är en bristi samhället alt man inle tillräckligt släller upp och ger kvinnorna stöd efleraborten. Jag måste fråga er som ifrågasätter vår nuvarandeabortlag: Vill ni gå tillbaka till de förhållanden som rådde ? Dåhade kvinnan inte rätt alt själv bestämma över aborten inom vissa lidsgränser.Då organiserades aborlresor lill länder där del var tillåtet. Hade man inte denmöjligheten så blev man utlämnad ål kvacksalvare med ibland fasansfullakonsekvenser som resullal av ingreppet. Är del dessa lider ni vill gå tillbakalill? Problemet är ju inle vår nuvarande abortlagstiftning.Problemet är alt kvinnor och unga flickor blir med barn fast de inle önskardel. Vi vet också att den förebyggande verksamheten är den enda möjligheten vihar atl komma till rätta med delta problem. En skärpning avabortlagstiftningen, vilket har förespråkals av flera av inlerpellanterna,innebär ju inle att kvinnor inte kommer att uppleva oönskade gravidiieter ifortsättningen. Del innebär endast all ni tar bort deras möjlighet att självabesluta om abort. Problemet måste alltså förebyggas genom exempelvisutbyggnad av ungdomsmottagningarna. saknas ungdomsmottagningar imånga kommuner Dessutom måste ungdomsmottagningarna vara lättillgängliga. Demåste ha öppettider som passar ungdomarna. Det borde också finnas tillgång till allmänläkare på dessaungdomsmottagningar Del är nog en förutsättning för att pojkarna skall kommadit. Det har visat sig atl pojkarna inte känner sig alldeles hemma påungdomsmottagningarna, eftersom personalen består av barnmorskor ochgynekologer Pojkarna tycker då all verksamheten är inriktad på flickorna, ochdel kan man ju faktiskt instämma i. De försök som har gjorts på en del ställenmed allmänläkare på dessa mottagningar har slagit myckel väl ul. Det visar signämligen dä all också pojkarna kommer. Och vi behöver ju även nå dem, Elt annat problem som jag har diskuterat medsocialministern är frågan om ungdomarna Ungdomar i dengruppen är för gamla för ungdomsmottagningarna, och de är inte heller i rättålder för mödravårdscentralerna. Del saknas således mottagningar för dengruppen. Sedan har vi mödravårdscentralerna, som fakliskl äröverlastade just nu på grund av babyboomen. Man hinner inte med detförebyggnade arbetet. Prot,1989/90:37 Vi kan ställa krav i della sammanhang på landslingen, ochdel skall vi också göra. Men då skall vi ha klart för oss atl det förebyggandearbetet -dvs, del arbete som inle direkl handlar om liv och död - alllid kommeri andra hand om den ekonomiska situationen för landslingen är som den är i dag.För alt del skall bli möjligt all förverkliga de önskningar som vi har när detgäller del förebyggande arbetet måste vi nog också vara beredda atl öka statensandel av kostnaderna. Jag frågar därför socialministern om regeringen kan tänkasig atl återinföra ell specialdeslinerat statsbidrag när del gäller den härförebyggande verksamheten. Margö nämnde den s,k, babyboomen.Jag har sagt i interpellationssvaret, och del finns fog för det. att ökningenav antalet aborter är oroande. Framför allt gäller del de siffror som indikerarökningen Ändå tycker jag att del är vikligl all nyansera bilden genom altpåminna om atl det fakliskl har skett en myckel markant ökning också av antaletfödda. Födelsetalen har ju gått upp kraftigt. Ser man lill antalet aborter iförhållande till antalet födda - alltså antalet aborter per 100 födda barn - ärdet , som är som vi har helårsslalisiik för, praktisktlaget exakt samma nivå som 1975, alltså ell år efler del atl den nya abortlagenhade anlagils. Del var betydligt högre tal i slutet av 70-lalet. Jag tyckeralltså alt det är vikligl all nyansera bilden genom alt framhålla all del faktisktföds fler barn . Men ändå är del oroande all antalet aborter ökar. De två viktigaste frågorna för den närmaste liden i dellasammanhang nämnde jag i milt svar. För det första gäller del del program somman just nu arbetar med och som kommer atl presenteras avsocialstyrelsen. 1 det arbetet tar man sikte på olika åtgärder Vi fårförutsätta all del blir mera information. För det andra är det - och del ärockså något som vi redan har konstaterat i diskussionen - en ganska bredmajoritet här i som har uttalat alt man inle ärberedd alt ändra de grundläggande delarna av vår lagstiftning. I stället bör1974 års beslut slå fast. För det tredje gäller det en uiredning om del oföddabarnet som alldeles har kommit lill stånd. Jag förutsätter atl den kommerall bidra lill en förnyad diskussion. Möjligen kan den också bidra lill altlagstiftningen ses över återigen. Men det är kanske litet tidigt alt ha någonmening om den saken. Det är del material som gäller För egen del är jag fördagen inle beredd all gå längre. Jag konstaterar alltså bara all denna frågavid åtskilliga tillfällen har behandlats i . Jag avser inle alt la initiativ till en ändring av fattadebeslut. Jag avvaktar remissvaren när del gäller utredningen om det oföddabarnet. Men del innebär inte all del inte händer någonting. Jag kan säga atlvi får ett program från . Det är den inställning somjag för dagen har i de frågor som här har tagils upp. När det gäller de konkreta frågorna vill jag bara framhållaatl jag i och med det här interpellationssvaret har svarat på om en skärpning av aborlgränserna, undrade omdenna fråga hadelagils upp i Dagmarförhandlingarna, Jag kan inte påminna mig all den logs upp ide senaste Dagmarförhandlingarna. Men det hindrar ju inle all frågan las upp ikommande förhandlingar; sådana förs ju . Vidare ställdes frågan om huruvida jag är beredd atlmedverka lill ökad information. Jag kan svara ja på den frågan. Del bör bli enav effekterna av del som man nu arbetar med inom , 1 övrigi villjag inle göra några ställningstaganden eller uttalanden med anledning avutredningen om det ofödda barnet, innan remissomgången har avslutats. Därmed tror jag atl jag har besvarat IngridRonne-Björkqvisls frågor i de delarna, frågade också vad jag har föruppfattning om den verksamhel som bedrivs i och som hon beskrev. Jagkan säga all jag har hört talas om verksamheten. Men jag har ännu inte hafttillfälle all studera den här verksamheten så ingående all jag kan ha en meningom den. Jag är dock inle emot all närmare studera denna verksamhet. Jag kanskekan återkomma och meddela min uppfattning när jag haft tillfälle alt studeraverksamheten, Margö frågar om del finns några funderingar påell återinförande av elt specialdeslinerat statsbidrag med inriktning på justinformation i abortfrågan. och hävdat atl man vill bort från de specialdeslinerade statsbidragen,I stället vill man ha bidragsformer som innebär all kommunerna och landslingensjälva får bestämma, inom de ramar som man har kommit överens om. Därför trorjag inle all del är aktuellt all åierinföra specialdeslinerade statsbidrag avden tidigare karaktären. Men del hindrar inte, som sagt, all man exempelvis isamband med Dagmarförhandlingar lar upp frågan. Men då är del två parter somskall vara överens om inriktningen av statsbidragen. Jag är inle främmande för all, om så behövs, dessa sakerlas upp lill diskussion. Men jag kan inle bedöma hur man på landstingssidanser på sådanl här. Prot,1989/90:37 CHARLOTTECEDERSCHIÖLD (m); Del är oerhört vikligl all slå fast att delinle handlar om all förneka den abortlagstiftning som vi har. Det skulle varamig fullständigt främmande att ta ifrån kvinnor möjligheten lill abort. Ettsådanl beslut skall vara kvinnans ansvar. Jag dellog personligen aktivt iarbetet med opinionsbildningen inför den här abortlagstiftningen, och jag trorfakliskl alt den är bra om man följer den till punkt och pricka. Som jag sersaken är del de sena aborterna som är del brännande problemet. En fråga som jag tycker all man inte ägnar sigtillräckligt myckel ål är frågan om männens ansvar. För inle så länge sedanåhörde jag en radiodeball med kuratorer som jobbade med abortfrågor Vad dessavar hell ense om var all det i nästan alla aborlfall var mannen som var orsakenlill aborten. Antingen ville mannen inle la ansvar eller också var relationernapå något sätt inle bra. Del fanns en mängd olika orsaker som var all hänföra lillmannen. Del ärsåledes alllid mannen som på någol sätt påverkar aborlbeslulel. Därförtror jag att det är vikligl alt männens ansvar kommer med i bilden. Det här harmänga läkare talat om, bl,a, vid , Männen är ju faktiskt lika delaktiga som kvinnorna i enabortsituation. Männens ansvar och känslor räknas dock inle. Del är vikligl allvi räknar med dessa. Jag tror att vi skall diskutera hur sådanl kommer med ibilden. Del handlar alltså inle om alt gällande abortlagstiftningskall rivas upp, ulan del handlar om männens delaktighet i fråga omabortbeslutet. Det skulle vara intressant atl höra vilka tankarstatsrådet har när del gäller delta med atl männen skall la ett slörre ansvar Vidare är rådgivning och eflerkontroll myckel vikliga. Delär alltså väldigl viktigt atl kvinnor får stöd efter en abort. En abort kan juinnebära elt svårt avgörande för många kvinnor, och efter aborten är kvinnornaofta helt lämnade åt sig själva. Sedan har vi också frågan om preventivmedel,1 allt större utsträckning slutar ju kvinnorna äta p-piller av rädsla förblodpropp och cancer. Det är således viktigt med information och ettförebyggande arbete. Frågan om sena aborter är, som sagt, den brännande frågan.Del vore intressant att höra om statsrådet har något mer all säga om männensansvar Det är riktigt all antalet födda har ökat, menantalet aborter har ökat snabbare. Bekymret är alltså alt kurvan gåråt fel håll, som vi i har sagt - jag tror all de flesia avoss tycker så -att denna trend absolut måste brytas. Det är skönt atl de flesia av oss kan föra en såbalanserad och lugn dialog omkring de här frågorna och alt vi försöker kännaoss för sä all vi kan komma fram till en bra färdriktning och en bra lösning.Jag hoppas inle all den inflammerade debatt skall behöva komma tillbaka somMargö försöker blåsa liv i med sina beskyllningar mot oss för attvi skulle vilja gå tillbaka lill tidigare regler. Jag vill alltså gesocialministern en eloge för alt vi kan föra samtalet i della tonläge. En sak som man borde titta närmare på är de storaregionala skillnaderna. Varför ligger abortfrekvensen sä lågt i vissa länjämfört med i andra? Del rör sig om skillnader på och ända upp lill , Del behövs myckel forskning på det området. Det har myckel med attityder altgöra. Nere i milt län är abortfrekvensen mycket låg jämfört med i . Jag är naturligtvis ocksåintresserad av att höra hur socialministern ser på männens medverkan ibestämmandel, som jag tog upp i mitt tidigare anförande. ULLATILLÄNDER (c); Jag håller med socialministern om alt antaletaborter är alldeles för högt. oavsett hur antalet aborter förhåller sig lillantalet födslar. Om man vill förhindra att antalet aborter ökar och atl abortuppfattas som ell preventivmedel måste mycket göras. Då krävs både engagemangoch handling, en väl fungerade prevenlivmedelsrådgivning. upplysning,forskning och konferenser, som nämns i svaret. Det är bra och nödvändigt.Utvecklingen under 1980-talel har ändrat de förutsättningar som abortlagensregler om lidsgränser bygger på. När det understryks i svaret att det är viktigt medupplysning och prevenlivmedelsrådgivning och del sägs alt man måste peka påsamhällets stödmöjligheter för den som söker abort, görs del för alt klargöraatl en aborlopera-lion är något hell annal än en vanlig operation. Detsammaskulle syftet vara med en skärpning av aborlgränserna. Principen är som har sagts här tidigare i debatten,fortfarande densamma; Kvinnan skall själv bestämma inom vissa lidsgränser Vivill alla ha förbud efler en viss lid - det vill också Margö - ochvi vill alt abort skall vara tillåten före en viss lid. Detta ifrågasätts inteheller i socialministerns svar, ulan del stämmer med abortlagens huvudprincipom kvinnans räll all själv inom vissa tidsgränser avgöra om hon vill fullföljasin graviditet eller inle. Del är min uppfattning, med facil i hand. alt del nu ärdags all skärpa lidsgränserna. Man måste ge tyngd ål del förebyggande arbetet,som också understryks i interpellationssvaret. Mitt förslag om tidsgränserskulle vara ell viktigt inslag i del arbetet, och det skulle vara intressantatt höra statsrådets personliga uppfattning om det. Jag vill också tillägga, lill del som Margö Ingvardssonsade, all vi i socialutskottet har varit inne på fråganom ifrågasättande av 18-veckorsgränsen, och då har inte heller vpk:srepresentant i utskottet haft någon annan uppfattning. (vpk): Jag lar del som ell halvt löfte närsocialministern säger all han kan länka sig alt ta upp diskussionen omsärskilda statsbidrag lill den aborlförebyggande verksamheten med landslingen.Jag har myckel svårt all länka mig att landstingen i en sådan situation skullesäga nej lack. oavsett vilken inställning de har lill de specialdeslineradestatsbidragen. Jag vill också säga att det är utomordentligt bia ochviktigt all socialministern så starkt har markerat all regeringen slårvakt om den abortlagstiftning som vi har och alt också så sentsom i har ställt sig bakom den. Del är oroande när det sloraantalet aborter tas till intäkt för all ifrågasätta den nuvarande abortlagen.Del är del som har skett genom de interpellationer som har debatterats ,Inlerpellanterna har landat på den slutsatsen att det är fel pä abortlagen, CharlotteCederschiöld har tagit avstånd från den synen, men hon tog emot svaret förGullan , som också gjorde denna koppling i interpellationen. Del äroroande, men del är bra alt del finns en stor majoritet i för attvärna om den abortlag som vi har . När man säger att utvecklingen hela liden gåråt fel håll är del inle en riklig beskrivning av vad som har hänl när detgäller antalet aborter i landet över . Det är i och för sig enoroande ökning . men om vi ser tillbaka finner vi alt del högsta helärstalethittills har noterats 1980, då det utfördes nästan 35 000 aborter Sedanminskade antalet , då del utfördes ungefär 31 000 aborter Därefterhar antalet ökat. Prot,1989/90:37 Del högsta helärstalet skall då också ses ibelysning av att födelsetalen nu är betydligt högre än de var på 1980-lalel,Del är viktigt atl göra den nyanseringen, så all del inle ges ett intryck avall utvecklingen har gått åt fel håll. Det har den inle gjort, utandet var ett sjunkande anlal aborter , både ifaktiska tal och i relation lill antalet födda. När det sedan gäller frågan om männens ansvar, somCharlotte och log upp, kan jag säga alljag inle har någon annan syn än den som har kommit lill ullryck idebattinläggen, dvs, att del är angeläget all männen i högre grad är med ocksånär det är fråga om en aborlsilualion. Del är självklarl all de skall ta sillansvar. Även om del yttersta ansvaret måste vila på kvinnan skall bådaordentligt diskutera igenom della.