prot · GD0943 · 1989-12-31 00:00:00 — Det är därför som modersmjölkhar så våldsamt höga halter. BirgittaDahl lyfter fram käUsortering som ett sätt att komma tiU rätta med våraproblem. Det är bra. Vi slåss snart sagt i landets aUa kommuner för det. Detvore bra om regering och riksdag kunde hjälpa kommunerna att komma i gång medkällsorteringen i kommunema. MenBfrgitta låter oss verksamt arbeta för att vi skaU få bra returförpackningari material som kan återanvändas eUer efter kompostering återföras tUlodlingsmarken. Då bidrar vi tUl minskad dioxinspridning. Vimåste t.ex. få bryggeriindustrin att inse att dess första prioritet är produktenmte behåUarna. har de dessutom klantat tUl det med aUa dessa blybackar somde skaU sprida. BirgittaDahl talade om att ett stopp för spridning av bly var ett prioriteratområde i samhäUet. Då tycker jag att det är dags att säga tiUbryggeriin-dustriii att den skaU upphöra med tUlverkning av blybackar. Intetyder det på något ansvarstagande i mUjöfrågor från bryggeriindustrin. 1989/90:43 11december 1989 Svar pä interpella tioner 1989/90:43 ser jagatt det är läppamas bekännelse. Det är på samma sätt inom flera delar 11december 1989 av industrin, det är populärt med miljövänlighetsannonser.Miljöpartiet anser att det är dags att stoppa den förödande sopeldningen, somär en väl dokumenterad dioxinkälla. Varför inte genast stoppa aUt rötslam sominnebär risker? LARSERNESTAM (fp): Diskussionen om rötslammet är en gammal fråga här i . Vi hardebatterat den , långt innan den dag då marscherade uihit i kammaren. Enfortsatt slamspridning på jordbraksmark måste begränsas, säger statsrådet. Honsäger också att denna spridning kan innebära risker. Regeringen arbetar mednaturvårdsverkets rapport. Det tycker jag är bra, statsrådet kanske t.o.m. finns med några rader om denna fråga i den avfallspropositionsom vi har väntat på och som enligt ryktet under de senaste dagama haröverlämnats tiU lagrådet för granskning. Fråganär emeUertid om utsläpp över huvud taget skaU tillåtas . Statsrådet hänvisartiU en rad åtgärder som av oUka skäl nu endast befmner sig på ett förberedandestadium. Men det tar innan eventueUa åtgärder kan ge någon reelleffekt. Det gäUer intensifieringen av arbetet med att begränsa tUlförseln avtunga metaUer och svårdnedbrytbara syntetiska ämnen. Hur långt har statsrådethunnit i fråga om detta, och när kan ett resultat redovisas? Det gäller demUjövänliga metodema. Hur långt har statsrådet kommit när det gäUer dem? DetgäUer de altemativa metodema. Hur långt har statsrådet kommit i fråga om dessa?Det gäUer kommunemas uppgifter, som också redovisas i svaret. Hur långt harstatsrådet kommit i detta sammanhang? Hur är det med personalsituationen förkommunerna inom detta mycket viktiga miljöområde? Statsrådethänvisar också tUl kemikalieinspektionens arbete med att begränsa förekomstenav ett tiotal utpekade ämnen. Det är riktigt att man arbetar fhtigt med detta.Men hur långt har man kommit med arbetet, statsrådet? Det är i och för sig braatt man har kommit så långt att två ämnen even-tueUt skaU kunna förbjudas,vilka statsrådet har redogjort för. Men dessa tvä ämnen är väl inte tiUräckUgtför att de risker som rötslammet innebär skaU kunna eUmineras? Det är beklagligt att man så länge har låtitmiljögifter bakvägen nå naturen. En remng görs i reningsverken, men gifter harpå detta sätt bakvägen kommit ut i miljön. Jag anser, statsrådet ,att åtgärder hade kunnat vidtas på detta område . Det går inteatt vänta, utan ett beslut måste fattas om ett förbud mot användning avrötslam. kanske dessa goda saker som statsrådet tar upp iinterpeUationssvaret leder tiU att rötslammet återigen kan användas. Men där ärvi inte . I awaktan på resultaten av aUa de utredningar som statsrådethänvisar tiU borde rötslammet förbjudas. MUjö- och energunmisterBIRGITTA : Jag kan först konstatera att , och jag har ensamsyn när det gäUer att detta är en ytterst aUvarUg fråga och att det gäller att snabbt nåresultat. Jag skuUe önska att jag här och kunde svara på en rad frågor genomatt gå igenom de förslag som kommer att äter-fmnas i den proposition somregeringen nu häUer på att avsluta arbetet med, men som mina meddebattörer vetkan jag inte göra det. Jag räknar med att under innevarande riksmötekommer att få ta ställning tUl ett sådant förslag. Detär riktigt att regeringen överlämnade en lagrådsremissmed de förslag till lagändringar som konuner att återfmnas i denna proposition.Däremot kan man inte av denna läsa ut heUieten, utan mänga av de förslag som nuförbereds är av annan karaktär, och de kommer enligt den planering regeringenarbetar med redovisas för . JagviU dock, utan att föregripa propositionens innehäU, göra ett par principdeklarationeroch redovisningar. Jag viU än en gång påminna om vad som står i svaret, nämUgenatt ingen enligt min mening kan bevisa att rötslammet är långsiktigt riskfrittför hälsan och miljön och att det grandläggande målet för arbetet måste varaatt rötslammet skaU vara rent så att vi kan använda det. Detta mål bör visträva efter att nä så snart som möjUgt. Min bedömning är inte likapessimistisk som , utan jag tror att målet, under förutsättningatt industrin, kommuner och myndigheter samverkar, kan nås inom ÖverbUckbartid. Detta är också nödvändigt, för det är inte riskfiitt att deponera rötslamsom innehåUer farUga ämnen; det vet säkert både och är en nödfaUslösning som innebär stora risker för läckage av farUga ämnentiU luft, vatten och mark. Vi bör aUtså undvika det. Det fmns ingen annanlösning än att slammet skaU vara rent så att det kan användas. Kommunerna kanredan nu besluta att de som släpper ut särskUt mUjöfarUga ämnen iavloppsvattnet måste rena det redan vid käUan. Det är ingenting som hindrarkommunema att göra det . Jagsäger här, liksom jag har sagt vid många överläggningar med kommunema, att kommunernabör utnyttja denna möjUghet gentemot både företag, forskningsinstitutioner ochsjukvårdsmrättningar, där den här typen av ämnen kan komma ut. SjälvfaUet skaUvi sä snabbt som möjUgt få bort ämnen som vi vet är farliga från produktema.Här förekommer paraUellt ett mycket ambitiöst arbete i kemikaUemspektionenoch och överläggningar meUan regeringen och industrin, där viförsöker gå igenom branschvis vad som kan göras för att få dels industrinsutsläpp ofarhga, dels, det viktigaste , produktema rena frånbörjan. Jag fror att det skaU vara möjUgt att inom det närmaste decenniet nåpåtagUga resultat på detta område. Det bör vara vår målsättning. 1989/90:43 11december 1989 Jag är fuUt medveten om att mUjöfarUgt avfaU är farUgt på aUa möjUgastäUen var det nu än hamnar Men det är kanske minst lämpUgt att det hamnar pååkermarken. BirgittaDahl säger att vi inte kan bevisa den långsUctiga farligheten ellerriskfriheten hos rötslammet. Men när man mte kan bevisa det, då skaUman över huvud taget inte lägga rötslam på åker. Det skaU inte in i maten. DetskaU mte kunna skada våra bam och kvinnor. 1989/90:43 11december 1989 principen måste vara attinget rötslam får läggas på förrän man kan garantera att det intefinns någon risk med det. Därför skaU det inte finnas där . Sedantycker jag att det är aUvarligt med våra tippar. Vi måste föra en helt annanpoUtik som innebär att vi inte längre producerar mUjöfarUgt avfaU. Det måsteveua grunden tiU det hela. Faktum är att vi producerar vansinniga mängder avavfall. Vi har ju jätteUka problem med . Man viU nu ändra lagstiftningensä att vi kan tvinga kommuner att ha anläggningar som kan ta hand om eländet.Målsättningen måste egentligen vara att tU syvende og sidst inte produceramUjöfarUgt avfaU. Det måste vara industrins uppgift att producera varor utanmiljöfarligt avfaU, att se tUI att deras produkter i sin användning inte heUerger upphov tiU farligheter och att produkten, när den väl är använd en gång,inte heUer då ger upphov tUl farUgheter. Produktema skaU i sä storutsträckning som möjUgt kunna återanvändas och äter-brukas. Om kommunemafaktiskt har lagUga möjUgheter att stoppa att industrins utsläpp kommer in iden kommunala reningen, måste man fråga sig: Varför gör de inte det? Är derädda för företag eUer institutioner? Det är ofta så att kommunerna vårdar sinaindustrier i väldigt hög grad och är Utet rädda för att komma med krav, för dåkanske ägama hotar med att flytta tiU en annan vänhgare kommun. Vi har ettexempel i , som viUe flytta TVeUeborgs gummifabrik tiU ,därför att man där har lägre mUjökrav än här hemma i . Vi har Utet avsamma situation här när det gäUer kommunema. Då gäUer det, som jag ser det, attförsöka stärka kommunemas ställning så att de kan utnyttja sina lagUgamöjUgheter och förhindra att industrins utsläpp hamnar i den kommunalareningen. Vi skaU kunna få ett bra biologiskt slam som vi kan återföra tillodlingen. Jag är helt överens med om att bra slam skall vianvända. Den biologiska resursen finns det mgen anledning att lägga på tippeneller slänga bort - bort med eländet i rötslammet. Jag tolkar faktiskt svar på det viset att hon mte heUerär beredd att föreslå ett förbud mot användande av rötslam på åkrar. Dettycker jag är beklagUgt. Jagär, , medveten om att det fmns flera intressenter i detta. Förkommunema är det naturhgtvis en utomordentUgt angelägen uppgift att bU av medrötslammet. Det iimehåUer näringsämnen i och för sig som kan vara braförbättringsmaterial för åkrar. Det är ju på den basen som man har byggt uppden här hanteringen. Det är klart att det är stora problem för kommunema om deinte kan bh av med sitt rötslam. Men jag tycker ändå att det är bättreatt få deponera rötslammet. Även om det finns läckagerisk från tippen är detbättre än att det kommer ut på åkrarna så länge vi har denna oklara situation.Varför tycker jag det? Jo, det finns flera skäl tUl det. Föratom de renahälsoriskema är vårt jordbrak också utsatt för en mycket intensiv mUjödcbatt.Den debatten, Bhgitta , bUr inte lättare för jordbruket om man samtidigtockså skaU föra en rötslamsdebatt. Visst kan rötslammet medföra förbättringar,men vi vet ju att det fmns oerhört många industrier som är sammankopplade medde kommunala reningsverken. AvBhgitta Dahls svar framgår på punkt efter punkt att det här är oklara saker.Här ufreds det. Vore det inte rimhgt ändå med ett moratorium några är iavvaktan på att dessa utredningar bUr fullföljda, så att konsumenterna kundekänna säkerheten att det i Uvsmedlen inte finns något rötslam så länge dessafrågor inte är utredda? Det här är är min sista replik, eftersom jag ärefteranmäld tiU debatten, men jag skuUe vara väldigt tacksam om klarare kunde säga: Vi har här i råd med att stoppa användningennågra är i awaktan på att utredningarna bUr slutförda. Jag måste tyvärr göra besviken genom att faststäUa denordning som gäUer för behandling av propositioner som regeringen arbetar med.Däremot framgår av lagrådsremissen - det viU jag redovisa därför att detkommer att väsentUgt underlätta arbetet för kommunerna - att den som gerupphov tiU avfaU, och dit hör naturUgtvis också rötslam frånrenhållningsverkens hantering, som kan innebära risker för mUjön bUr skyldigatt årUgen tUl kommunen redovisa vad det mnehåUer. Ett av problemen hittiUshar ju varit att kunskapen är oacceptabelt ofuUständig, och det har varit svårtför kommunerna att ingripa. Jag är övertygad, , om att detta kommeratt göra kommunemas insatser mera måUnriktade. Ett:mnat förslag som framgår av lagrådsremissen är att kommunema skaU inventeraaUt avfaU som finns inom kommunen, så att man har klart för sig vilka problemsom finns att hantera och har en plan för hur det skaU skötas. CARLFRICK (mp): Jag är glad för att dessa möjUgheter nu kommer att finnas förkommunema. Då gäUer det ute i kommunema att se tiU att man kan förstärka sinamiljö- och hälsovårdsorganisationer för att kunna arbeta på avsett sätt. Jaghar suttit fre är i kommunfullmäktige i Hjo kommun. Där hade vi ettfullständigt elände att övertyga kommunledningen om att man skuUe satsa på dethär. Man kunde tänka sig att ha en hälsovårdsinspektör Men när han var sjuk vardet jobbigt, för då hände ingentmg. När han hade semester var det tyst ochstiUa och var och en kunde göra som han viUe. Detta visar att man måsteförstärka kommunemas möjligheter. Det är klart att inte skaU beslutaom det, utan man kanske gemensamt från partiema skaU försöka trycka på ute ikommunerna så att det verkhgen bhr ett eftertryck även i små kommimcr. Medtanke på rötslammet, vilket är det vi egentUgen talar om, vore det lämpUgt attdet tUl bönder går ut en information, som klart och tydUgt talar omvad det kan innebära att tippa rötslam på sina åkrar. Man skaU tala om vilkarisker som fmns och vilket, ansvar bönderna har gentemot sina kunder, de somskall äta de produkter som kanske har gift i sig. Man skaU tala om att böndermifaktiskt har möjUghet och rätt att säga: Vi viU inte ha detta. De skaU varafullständigt pä det klara med att det inte finns någon människa som kan tvingadem att släppa ut rötslam på sina åkrar. Jaghar förstått att böndema i många faU t.o.m. får rötslam gratis. Men även detsom är gratis kan också vara dåUgt. Man borde se tiU att gemensamt 1989/90:43 11december 1989 1989/90:43 11december 1989 fä slut på spridningen tiUden dag man verkhgen kan säga att det rötslam som skaU ut på åkrarna är ofarUgt- det finns inga risker, och vi kan garantera att det inte finns några resterav tungmetaUer och dioxiner och andra halonege-rade föreningar. Man skaU verkhgenvara säker. Den dagen tycker jag vi kan ändra på detta. Men intiU den dagenmåste vi vara stenhårda på det här området. överläggningenvar härmed avslutad. 8§ Svar påinterpellation 1989/90:18 om föroreningarna i svensknorska gränsvatten har stäUt frågor tiU mig beträffande föroreningar isvensk-norska gränsvatten och vUka överenskommelser som finns meUan de svenskaoch norska regeringarna i dessa frågor. Iaugusti 1986 träffade jag dåvarande miljöminister ochdiskuterade bl.a. problemen med föroreningen av och kustområdet nedmot den svenska gränsen. SisselR0nbeck utlovade då en 4-årsplan med åtgärder i syfte att förbättraföroreningssituationen i dessa områden. SjälvfaUet innefattade dessa åtgärderäven utsläppen från Saugbraksforeningens anläggning i . Däreftervidtogs i en prövning av miljöviUkoren för anläggningen. Vid prövningendeltog för räkning som remissinstans. Resultatet avprövningen blev att statens forurensningstilsyn föreskrev nyasträngare viUkor för driften av Saugbragsforenmgens massafabrik. Denya villkoren överklagades av bl.a. Saugbrugsforeningen, överklagandet gäUdeden föreskrivna nivån för utsläpp av kemiskt syreförbrukande substans.Föreningen motiverade sitt överklagande med att de åtgärder som skulle behövavidtas var så dyra att man i stäUet planerade att lägga ned den befintligasulfitfabriken. NedläggningenviUe man koppla tiU uppförandet av en ny pappersmaskin på platsen. Genom dennakoppling kunde man undvika permitteringar av anstäUda vid fabriken. Efteratt den gamla fabriken lagts ned och den nya pappersmaskinen tagits i driftskuUe man inte bara klara av att begränsa utsläppen av syreförbra-kandesubstans i enhghet med de norska myndighetemas beslut utan samtUga utsläppberäknades minska ytterUgare. Utsläppen av klorerad organisk substans skuUesjälvfaUet helt upphöra. TiUäggasbör också att bolaget imderskred de viUkor avseendesuspenderat material och klorerad organisk substans som föreskrivits fr.o.m.den 1 maj 1990. Den16 augusti fattade den norska regeringen sitt beslut. Jag hade dessförinnanvarit i kontakt med och ingående diskuterat frågan. Vid vårasamtal hade jag bl.a. framfört att inte ansåg att den rening som kunde uppnås medforarensningstilsynens krav var tUhäckligt långtgående utan att ytteriigareåtgärder måste tUl. Vårbedömning viu och är att det inte räcker med extern rening av avloppsvattnetfrån den gamla anläggningen. SkaU verksamhet bedrivas i fortsättningen krävsinvesteringar i ny teknik. hade inför den norska regeringens beslut redovisat sinasynpunkter. krävde bl.a. en detaljerad redovisning av vUkaytterUgare undersökningar och utredningar som skuUe utföras och att föreningenskuUe ålilggas att ufreda möjUgbeten att ytterligare minska utsläppen avsyreförbrukande substans. Den av föreningen bedömdenaturvårdsverket som aUtför lång. Isitt beslut ändrade den norska regeringen forarensningstilsynens beslut så, attSaugbragsforcningen tiUäts att mellan släppa ut 107 tonsyreförbrukande substans per dag beräknat som halvärsmedel-värde och 123 tonper dygn beräknat som månadsmedelvärde. Det är lägre än de tidigare utsläppenpå syreförbrukande substans men betydligt högre än avforurensningstUsynens föreskrivna . I övrigt beslöts att de avforarensningstUsynen föreskrivna viUkoren även i fortsättningen skuUe gäUa. Somen förutsättning för det mildrade villkoret föreskrev den norska regeringen attföreningen skuUe fatta beslut om att bygga den nyapappersmaskinen - i annat faU skuUe det tidigare av SFT föreskrivna villkoretåter gäUa. Ett sådant beslut hardärefter fattas av föreningens styrelse. Såledesfinns dels ett styrelsebeslut om att lägga ned Saugbragsfore-ningenssulfitfabrik i , dels ett styrelsebeslut om att låta uppföra en nypappersmaskin på platsen samt dessutom ett regeringsbeslut som reglerarutsläppen av syreförbrakande substans fr.o.m. t.o.m. . Uppförandetoch driften av den nya pappersmaskinen kommer i veder-börUg ordning att prövasav statens forarensningstUsyn i och kommer att gesmöjUghet att yttra sig över bolagets ansökan i enhghet med den gäUande nordiskamiljöskyddskonventionen . Redannu kan man dock konstatera, vUket jag också tidigare nämnt, att utsläppen underaUa omständigheter kommer att bU lägre än de vUlkor som förarensningstilsynenföreskrev för fabriken . Viär naturUgtvis inte nöjda med förseningen. Från svensk synpunkt har det främstamålet varit att få gehör för ålägganden som umebär en tiUräckligt långtgåenderening. Därför har det varit viktigt att håUa fast vid en linje som lett framtiU att den nuvarande verksamheten upphör och att eventueU ny verksamhetanvänder sig av en sådan teknik som innebär förbättringar ur mUjösynpunkt somvi bedömer som nödvändiga. Vikommer med stor noggrannhet att följa utvecklingen tiU dess att aUa åtagandenär uppfyUda. 1989/90:43 11december 1989 Jag vUl först tacka imljöministem för ett uttömmande svar på mininterpeUation. Denaktuella mUjösituationen för hela , och framför aUt för Ska-gerrak, ärmycket allvarUg, vilket jag beskrivit i min interpeUation. 1989/90:43 11december 1989 havsbottnar, giftigaalgblomningar, övergödning och syrebrist är exempel på detta. Föroreningarnakommer från många olika håll. De förs med vatten i älvar och havsströmmar ochgenom luften med hjälp av vind och regn. Det gäUer bl.a. industriavfaU medtungmetaUer, kemUcaUer, organiskt material och radioaktiva utsläpp. Det ärockså fråga om oljespiU och dumpning från fartyg och havsbaserad oljeutvinning,kväveläckage från avlopp och jordbruk samt föroreningar från bUtrafiken. SärskUtkustvattnen utanför norra är hårt utsatta. Enhgt Norsk Institutt forvannforskning är ett område av havet starktförorenat. Det är här i första hand utsläpp från norsk sida som svarar förmUjöförstöringen. Det sker bl.a. stora utsläpp i frånSaugbragsforenmgen i . längsta och mest vattenförande älv, Glåma,mynnar också ut i oinrådet. Glåma kan närmast liknas vid en jättelik kloak. Underårens lopp har många löften givits om att förhåUandena skall förbättras, menlika har förhoppningama grasats. När därför med sin norska koUega, , gjorde sitt gemensammautspel om att nu änthgen skuUe renas, mottogs naturUgtvis detta medmycket stor entusiasm. Kommentaremavar positiva och tidningen skrev den 16 juU 1987, i friöversättning tiU svenska, bl.a. följande: MUjövemmi-nistem gavför sedan ett löfte tiU sin svenska koUega Bfrgitta om attfjordområdena utanför skuUe kunna användas för bad och friluftshv 1990.Detta löfte står sig. MUjövemavdelningen hos fylkesmannen i 0stfold är i färdmed att förbereda ett samarbete med svenska myndigheter om undersökningar ikustområdena vid Hvaler och Koster. Man försäkrar att R0nbecks löften ärrättesnören i arbetet. Det varda det. Besvikelsenblev därför naturUgtvis mycket stor när det visade sig att det helabara hade varit ett vähegisserat pohtiskt propaganda jippo. Saugbragsforcningenfick dispens att fortsätta med sina starkt mUjöskadUga utsläpp tUl 1992. Varttog löftena om att skuUe vara en ren fjord 1990 vägen? TydUgenfanns det , dvs. , ingen överenskommelse meUande norska myndighetema och företaget. Kontakt hade mte ens tagits för attundersöka realismen i tidsplanen. IntemationeUt mUjöarbete måste bygga på att man kan Uta på att givnalöften och ingångna överenskommelser håUs. Det var därför för mig och mångaandra mycket förvånande att reaktion på det norska löftesbrottetvar närmast timid. I de offenthga kommentarema hade Bfrgitta ingen kritUcatt komma med. Kandetta bero på att norska koUega, den socialdemokratiskamUjövämsministem, befann sig i upptakten tUl den norska valrörelsen? AnsågBirgitta att det var viktigare att socialdemokratema i skulle sUppaen svekdebatt på mUjöområdet än att väma mUjö? kommer återigen nyahot. har bytt ägare.Representanter för den nye ägaren säger i en artUcel i tidningenBohuslänningen att det inte aUs är självklart att man skaU ta dengamla anläggningen ur drift när den nya pappersmaskinen är klar, utan det skaUgöras en lönsamhetsprövning och en prövning mot sysselsättning m.m. Nej,, skaU kunna räddas krävs nu kraftfuUa åtgärder, intebara vackert tal och poUtiska slagord. Vadkommer att hända med egentiigen? Kommer den över huvud taget att bUen ren fjord inom överskådUg framtid? Finns det någon bindande överenskommelsemeUan den svenska och den norska regeringen i frågan? JENSERIKSSON (m): För oss som lever och bor inom det område där norska utsläpp sedan tioår tillbaka har reducerat Uvet i skärgårdsvattnen, så att det inte är möjUgtatt ta ett kok fisk ur havet, kom beskedet om att i ytterligare tre årskaU fortsätta sin förstörelse av de nordbohuslänska vattnen som ett slag iansiktet. Vad som mte gjorde saken bätfre var att vår mUjöminister och difrmedSveriges regering inte bara accepterade den usla norska lösningen utan ocksåtycktes anse att den var bra. Detverkar dess bättre som om mUjöministera nu har svängt htet. Av svaret framgåratt är nöjd med de norska msatsema. Vad det beror pävet inte jag. MöjUgen behöver Bfrgitta mte längre håUa sm hand över ensocialdemokratisk norsk mUjöminister. Enbart detta gör att vi i norra glädja oss åt ett regeringsskifte i vårt grannland. BfrgittaDahl säger nu åtminstone att hon inte är nöjd med förseningen. Vi som drabbatsviU uttrycka det mycket hårdare än så. Jag tror inte att mU-jöministem riktigtfattar vad det mnebär för skärgårdsbor när Uvet i havet försvinner. Däförsvinner en stor del av den trevnad och tiUfredsstäUelse som det innebär attleva nära havet och nära naturen. Detfmns mgen torsk och ingen rödspätta i min skärgård. I innerskär-gårdentar det norska lortvattnet död på fisken. I ytterskärgården har vi säl-plägan,som trots en kraftig dechnering genom valpsjukan ändå är aUdeles för stor. Denär på intet sätt normal, och det är att beklaga att decimeringen skedde medsjukdom och plågor. Men naturen är obarmhärtig. har frågat vilka konkreta löften den har fått omatt förorcningama skaU upphöra 1993. Frågan är befogad. Dettalas om att Saugbragsforcningen skaU köra bägge fabrikema när den nya bUrfärdig. har hänvisat tUl artUceln i Bohuslänningen där dessafarhågor tas fram. Kan vi då förvänta oss en öknmg av utsläppen? BfrgittaDahl säger att hon med diskuterade bl.a. problemen medföroreningen av och kustområdet ned mot den svenska gränsen.Diskuterade ni inte föroreningen av de svenska vattnen? Ett land har inte rättatt förstöra sitt grannlands vatten. Jag vUl också fråga mUjömi-nistem: Kommerden att stäUa krav på rening och på att givna löften ochåtaganden håUs? 1989/90:43 11december 1989 deltagare i debatten har lämnat sina argument i denna fråga.Mma argmnent är ungefär desamma, och därför kommer jag att vara relativtkortfattad i mitt anförande.