prot · GD0949 · 1989-12-31 00:00:00 — Förste vice talmannen konstateradeatt interpellanten inte var närvarande i kammaren och förklarade överläggningenavslutad. Svar på interpellationer och fråga 6 §Svar på interpellation 1989/90:49 om det kommunala inflytandet överskogsavverkningar inom den egna kommunen har frågat miljö- och energiministernom hon är beredd att ta initiativ för att i synnerhet i storstadsområdena ökakommunernas inflytande i samband med planerade skogsavverkningar och om hon ärberedd att medverka till att statliga skogsägare får instruktion att i högregrad samarbeta med kommunerna i frågor av betydelse för miljön. Interpellationenhar överlämnats till mig. För skogsbruket på all skogsmark gäller i första handskogsvårdslagen. Enligt lagen skall hänsyn tas till naturvårdens intressen vidskötseln av skog och skogsmark. De krav på hänsynstagande som kan ställas medstöd av skogsvårdslagen får emellertid inte vara så ingripande att de ledertill att pågående markanvändning avsevärt försvåras. Om naturvårdsintresset ärså starkt att man anser sig behöva ställa krav som går utöver denna nivå skallnaturvårdslagen tillämpas. Då kan också enligt de grundläggande principer somär fastlagda frågan om ekonomisk ersättning till markägaren aktualiseras.Länsstyrelsen kan numera med stöd av naturvårdslagen delegera beslutanderätteni fråga om inrättande av naturreservat och naturvårdsområde till en kommun. Detkan t.ex. gälla värdefulla rekreations- eller friluftsområden. Om en kommunutnyttjar denna möjlighet tar man också över det ekonomiska ansvaret. Enligt kan kommunerna genom bl.a.områdesbestämmelser begränsa möjligheten att vidta vissa skogsbruksåtgärder iområden där t.ex. bebyggelse planeras.Vidare är det kommunerna som bestämmerom och hur kemisk bekämpning av lövsly skall få ske i skogsmarkerna. I normalfallet är ett aktivt skogsbruk förenligt med andraintressen såsom naturvårdens och friluftslivets. Någon annan lagstiftning änskogsvårdslagen behöver då inte tillämpas. Skogsägaren skall leva upp tilllagens krav utan att myndigheten skall behöva ingripa. Om det anses nödvändigti det enskilda fallet, kan emellertid skogsvårdsmyndigheten i ett föreläggandeange vilka naturvårdshänsyn som skall tas. Den som inte följer ett sådantföreläggande kan komma att straffas eller få betala vite. För att en kommuns särskilda intressen skall kunnauttryckas finns det särskilda bestämmelser i skogsvårdsförordningen.Skogsvårdsstyrelsen skall samråda med kommunen i frågor som är av särskild yiktmed hänsyn till de lokala förhållandena. Som underlag använderskogsvårdsstyrelsen bl.a. markägarens avverkningsanmälan. Men det är ocksåviktigt att kommunen på något vis har redovisat sina intressen. Detta kan t.ex.ske i de kommunala översiktsplanerna. hänvisar i sin interpellation till ettsärskilt avverkningsprojekt i och hävdar att kommunen intefått reell möjlighet att pröva områdets skyddsvärde eller vidta åtgärder föratt bevara det. Detta överensstämmer inte med den information som jag har fått. Enligt min information har det varit flera kontaktermellan som markförvaltare och företrädare för kommunen.Kommunen har dessutom inbjudits till ett par överläggningar.Lantbruksuniversitetet har sedanarbetat om sina avverkningsplaner och bl.a. avstått från att avverka en stordel av det först aktualiserade området. Hela handläggningstiden från den förstakontakten med kommunen tills frågan var avgjord för lantbruksuniversitetetsdel uppgick till uttrycktekommunen i ett särskilt brev en önskan om samarbete med lantbruksuniversiteteti denna typ av frågor Samarbetet mellan skogsvårdsstyrelserna och kommunerna närdet gäller skogsbruket har ökat kraftigt . Detta är en naturligföljd av den nya planlagstiftningen och av det krav på hänsynstagande somnumera föreskrivs i skogsvårdslagstiftningen. De bestämmelser vi har på dettaområde ger alltså kommunerna stora möjligheter att påverka planeringen avskogsavverkningar. Jag anser vidare att kraven på hänsynstagande bör ställaslika på alla ägargrupper Men det räcker inte med enbart lagregler Enförutsättning för ett gott resultat är att alla agerande har goda kunskaper ochatt det överallt utvecklas ett förtroendefullt samarbete mellan skogsvårdsmyndighetenoch kommunen. verkar aktivt i dessa frågor. Svar på interpellationer och fråga 13PÅR (); Jag ber att få tacka jordbruksministern försvaret på min interpellation. Jordbruksministern lämnar i svaret en utförligoch bra redogörelse för det regelverk som gäller på det här området, och jagsätter värde på den utförligheten. Det som föranledde min interpellation var, som framgår avsvaret, ett konkret ärende i i . Jag tror att viär ense om att är en region där intressekonflikterna när detgäller markanvändningen är särskilt starka. Förutom det normala och legitimaintresset för en skogsägare att kunna bedriva ett rationellt jordbruk har manhär i alldeles särskilt hög grad också att ta hänsyn till naturvårdsintressen,miljöintressen och friluftslivets intressen. ligger mitt inne i ett storstadsområde, och mankan nog hävda att alla skogsområden i den här kommunen, liksom i andraförortskommuner runt om , har ett stort värde ur rekreationssynpunkt.Det är alldeles särskilt känsligt hur skogsvårdsfrågorna hanteras i den härregionen. Därmed vill jag inte på något sätt förringa betydelsen av att manockså tar mycket långtgående miljöhänsyn i skogsvården även i andra delar avlandet. Jordbruksministern anser, med utgångspunkt i deninformation han har fått, att hanteringen av detta ärende i har skettpå ett korrekt sätt. Jag utgår från att alla formella krav som man kan ställapå , som det i det här fallet handlar om. Jag vill inte ifrågasätta att man skulle ha brutit mot någraregler. Men det här hindrar inte att projektet har fått ett förlopp som gör attmöjligheterna för har försvårats att få en miljömässig, bramarkanvändning. Åven om det har förekommit kontakter, så upplever mantydligen inte från att man har haft tillräcklig möjlighet attutföra den planering som man skulle vilja göra. För att kunna ta ställning tillom man kan ikläda sig de ekonomiska åtaganden som detta skulle innebära för attfå ett skydd för framtiden måste man kunna genomföra ett omsorgsfullt plane- Svar på interpellationer och fråga ringsarbete,Åven om det tog från det att kommunen först fick reda på detta tilldess att det togs ställning för att genomföra avverkningen, så fick intekommunen den tid som hade behövts för att kunna genomföra planeringen. Det ärfortfarande säkert riktigt att hade uppfyllt vad på detankom i formellt avseende. Men problemet kvarstår; fick inte,som man själv uppfattar det, tillräcklig möjlighet att ta ställning tillskyddsvärdet i området och vilka ekonomiska åtaganden som man var beredd attgöra. Ur kommunens synpunkt måste det göras en helhetsbedömningav hela kommunen och vilka behov av åtgärder som finns i andra delar av kommunenoch hur man totalt sett skall kunna utnyttja sina resurser Från kommunens sidahandlar det alltså inte bara om att göra en bedömning av det enskildaskogsområdet, utan man måste kunna väga det mot andra skyddsvärda områden ikommunen. Det är naturligtvis en besvärlig process. Åven om något formellt fel förmodligen inte har blivitbegånget, illustrerar detta en sorts intressekonflikter som lätt kan uppståoch som är särskilt känsliga i ett storstadsområde med de stora miljö- ochfriluftsintressen som finns där. Jag undrar då om inte staten som markägare här bordeuppträda med extra stor hänsyn. Eftersom det rimligen finns ett gemensamtintresse mellan stat och kommun att se till att skyddsvärda skogsmarkerbevaras, att friluftslivet får sina behov tillgodosedda inte minst i myckettätbefolkade områden osv., borde det ha varit möjligt att lösa detta på ettsådant sätt att kunde genomföra sin planering. är naturligtvis bara ett exempel på en fråga avprincipiell betydelse, dvs. hur man skall få ett samarbete mellan stat ochkommun i dessa frågor, som inte bara handlar om att fullgörasamrådsförpliktelser och följa fastställda regler utan också att se till verkligen drar åt samma håll och att man aktivt medverkar utöver denformella skyldigheten att få den ur miljösynpunkt bästa lösningen. Sedan är det rimligt att samma krav också ställs påenskilda skogsägare, även om regeringen då inte kan göras ansvarig på sammasätt om dessa krav inte uppfylls. Blir det riktigt nödvändigt kan ävenlagstiftningen behöva skärpas. Men jag vill resa den principiella frågan ominte staten som markägare bör anstränga sig mera för att se till att sådanahär konflikter inte uppstår Som svar på den sista frågan anser jag attvare sig det handlar om statliga myndigheter, domänverket,, stiftelser, privata ägare eller kyrkan, skall samma ochhårda krav gälla för markägarna. Den redogörelse som jag har givit här visar på en sak somjag tycker är viktig, nämligen att det i positiv mening har pågått en processkring hur avverkningen skall ske, som också har lett till uppenbarligenbetydande förändringar av de avverkningar som sedermera har kommit till ståndi förhållande till de första planerna. Jag vill inte betygsätta kontakternajust i det här fallet, och det gjorde inte heller , men jag villpeka på att har man haft en process i gång mellan kommunen och markägaren som harlett till förändringar Självfallet är det viktigt att sådana processer kanutvecklas så att det blir ett bra och fungerande samarbete som bägge parter kanuppleva som positivt. Jag vill då understryka att i den mån det harbrustit i det hänseendet, har vi fått ett bättre redskap i och med den nyaplan- och bygglagen . För att åstadkomma det som både och jagtycker är viktigt är det väsentligt att man bygger upp de kommunalaöversiktsplanerna. De skall uttrycka kommunens syn på hur markområdena skallanvändas i kommunen, och de skall vara politiskt förankrade. Det pågår nu ettarbete med översiktsplaner runt om i landet, och det arbetet skall vara klartsenare Det är ett nytt viktigt instrument som jag menar att man bör tatill vara för att just ge tid och möjlighet till insyn i varandras planer ochtänkande. Det ger positiva effekter både för kommunen och för markägaren.Översiktsplaner utgör alltså ett underlag, och det är något som vi hittillshar saknat för att kunna få ett förbättrat samråd. Kommunen får då möjlighetatt samlat redovisa sina intentioner, och markägaren kan uppmärksammadessa intentioner i sin verksamhetsplanering. Jag menar att detta är ett nytt och bra instrument för attvi skall få ett bättre fungerande samarbete mellan kommuner ochskogsvårdsmyndigheter å ena sidan och kommuner och markägare å den andra sidan.Jag håller med om att denna typ av samarbete är mycket viktig istorstadsområdena där olika intressen, inte minst friluftsintresset, finns påett annat sätt än i andra delar av landet. I andra delar av landet kan det varaandra intressen som också är mycket viktiga från kommunernas sida att ta uppmed markägaren. Därför är det bra att dessa översiktsplaner tas fram i helariket, och den typen av samarbete tror jag leder till ett bättre resultat ännågon form av ökad detaljplanering. Svar på interpellationer och fråga 15 PÅRGRANSTEDT (c): Jag ber att få tacka för dessa ytterligarekommentarer som sätter fingret på den ömma punkten just i det här fallet. För att kommunen skall kunna agera måste man vara bereddpå ibland betydande ekonomiska åtaganden. Det kräver att man kan väga olikaområdens skyddsvärden mot varandra. Det i sin tur kräver i allmänhet att manhar slutfört översiktsplaneringen. Hade markägaren i det här fallet varit bereddatt avvakta de månader som det egentligen handlade om för att kommunen skullekunna slutföra sin översiktsplanering, hade denna konflikt aldrig behövtuppstå. Då hade kommunen fått en reell chans att utifrån en översiktligbedömning göra sitt ställningstagande. Detta ville markägaren nu inte göra, ochmarkägaren var i sin fulla rätt att inte avvakta så . Jag tycker att det är anmärkningsvärt när staten sommarkägare visar så liten samarbetsvilja möt kommunen. Det är det som jagreagerar mot. Det är möjligt att detta är en typ av problem som vi inte behöveruppleva , dvs. att den kommunala översiktsplaneringen kommer attutgöra det underlag som kommunerna behöver och att kommunerna kan tillgodosesina intressen bättre än vad som var möjligt just i det här fallet. Svar på interpellationer och fråga att detblir så. får vi naturligtvis räkna med att även dessa planer såsmåningom kan tänkas bli litet föråldrade och att konflikter av denna typåterigen kan uppstå. Det är därför viktigt att alla markägare visar en samarbetsviljagentemot kommunerna och en lyhördhet för de planeringsproblem som kommunernakan ha. Jag tycker trots allt att det är naturligt att staten som markägare idetta sammanhang föregår med gott exempel. Överläggningen var härmed avslutad. 7§Svar på interpellation 1989/90:51 om flyktingars möjlighet till arbete har - mot bakgrund av devälutbildade invandrarnas situation på arbetsmarknaden - frågat mig vilkaåtgärder regeringen är beredd att vidta för att ge invandrarna möjlighet attfå kvalificerat arbete som svarar mot deras utbildning och/elleryrkeserfarenhet genom att godkänna deras utbildning eller låta dem kompletteraden. har vidare frågat mig vilka åtgärderregeringen är beredd att vidta för att aktivera arbetsgivarna att utnyttjadenna arbetskraft. Vi har en mycket stor efterfrågan på arbetskraft. Åndåär arbetslösheten bland utländska medborgare fortfarande dubbelt så hög sombland svenskar På invandrarverkets förläggningar finns över 6000 personermed uppehållstillstånd, varav ungefär hälften är i arbetsför ålder. Samtidigttrycker en del arbetsgivare på för att få importera arbetskraft utifrån. Dettaär motsägelsefullt och oacceptabelt. Regeringen ser därför med stort allvar pådessa frågor. har ca 30000 flyktingar ochandra utlänningar me_d flyktingliknande eller humanitära skäl fått rätt attbosätta sig i . har ytterligare drygt 27000 personer bosattsig i på grund av sin anknytning till någon person i landet. Dettainnebär sammanlagt 57000 utomnordiska invandrare, varav merparten i arbetsförålder Jag vill hävda att flyktingars och andra invandrares behovav hjälp in på arbetsmarknaden skall fyllas genom den allmännaarbetsmarknadspolitiken. Om det behövs, skall hjälpen kompletteras medsärskilda, riktade insatser. Detta gäller oavsett invandrarens utbildningsnivå. frågar mig vilka åtgärder regeringen ärberedd att vidta genom att "godkänna deras utbildning eller låta demkomplettera den". Det finns, fru talman, flera parallella system här ilandet för att pröva i vad mån utländsk utbildning svarar mot kraven på densvenska arbetsmarknaden. Regeringen har genom sina initiativ kraftigtunderstött uppbyggnaden av systemen. Men jag medger att dessa ännu inte ärfärdiga. Jag anser emellertid att dessa olika värderingssystemskall ses i ett sammanhang som en möjlighet att ta till vara utbildning ochyrkeserfarenhet från utlandet. För individen är det lika viktigt att få sinbakgrund rätt värderad på den svenska arbetsmarknaden vare sig den ligger inomUHÅ:s, AMS eller någon annan myndighets kompetensområde. Invandrare med utländsk utbildning och/elleryrkeserfarenhet kan få sin utbildning eller sina yrkeskunskaperbedömda och jämförda med motsvarande svensk utbildning och/eller yrkeskrav.Till grund för bedömningen ligger praktiska och teoretiska prov eller dedokument över utbildningen som invandraren har med sig. Efter bedömningenutfärdar myndigheterna ett utlåtande eller en legitimation. svarar för yrkesprövning förinvandrare (YPl) som avser yrkesutbildningar och yrkeskunskaper som motsvararsvensk gymnasienivå. Invandrare med yrkeskunskaper förvärvade genom arbete ellerpraktik kan också genomgå yrkesprövning, som genomförs inom AMU-center ellergymnasie- och högskolor efter beslut av arbetsförmedlingen. En yrkesprövningomfattar , och ett särskilt prövningsutlåtande utfärdasefter yrkesprövningen. I utlåtandet finns en redovisning av invandrarenskunskaper relaterade till motsvarande svensk yrkesutbildning och/elleryrkeskunskap samt uppgift om eventuellt behov av komplettering. När det gäller värdering eller - som det också kallas -ekvivalering av avslutade utländska högskoleutbildningar är det UHÅ, med vissaundantag, som är den ansvariga myndigheten. Värderingen dokumenteras i ett utlåtande som i första handär avsett för arbetsmarknaden. Av utlåtandet framgår när utbildningenavslutades och i svenska termer vilken nivå, vilken omfattning och vilketinnehåll den har Antalet ansökningar har i princip fördubblats för varje årsom gått. verksamhet är det fortfarande många "gamlainvandrare" som kommer in med ansökningar. är antalethögutbildade bland de nytillkomna flyktingarna större . Bl.a.därför har det dess värre uppstått långa väntetider, och regeringen harnyligen tagit itu med detta genom ett åtgärdsprogram. Det presenterades den 2november och skall bl.a. underlätta inträdet på arbetsmarknaden förflyktingar Enligt programmet skall UHÅ;s resurser för värdering avutländsk utbildning förstärkas och initiativ tas till diskussioner medarbetsmarknadens parter AMS och invandrarverket. Syftet är att underlätta förflyktingar att komma ut i arbetslivet. Överläggningar med arbetsmarknadensparter har redan hållits. , luftfartsverket och andra myndighetervärderar utländska utbildningar inom sina resp. kompetensområden. För att bättre ta till vara invandrarnas önskan att arbetaoch för att underlätta deras möjligheter att få ett adekvat arbete med hänsyntill deras tidigare utbildning och erfarenhet från hemlandet utvecklas förnärvarande inom AMS en databaserad s.k. kunskapsbank. I kunskapsbanken skalluppgifter om olika utländska utbildningars innehåll noteras. Likaså skallnoteras vilka typer av kompletteringar som eventuellt behöver göras för attinvandrare med viss yrkesutbildning skall kunna få svensk kompetens för yrket. minskar detta behovet av omskolning av invandrare.1 stället skall invandrarna erbjudas att komplettera sin tidigare utbildning,så att den stämmer överens med den svenska arbetsmarknadens krav. Den främstavinsten är att invandrare kan få fortsätta i sitt tidigare yrke och bidra medsin kunskap till att vidareutveckla det svenska samhället. Arbetsmarknadensparter har också rekommenderat arbetsgivare och Svar på interpellationer och fråga Svar på interpellationer och fråga fackligaorganisationer att fullt ut beakta myndigheternas utlåtande vid rekryteringoch anställning av personal. frågar också vilka åtgärder regeringenavser att vidta för att aktivera arbetsgivare att utnyttja den arbetskraft somvälutbildade invandrare utgör. Jag vill i det sammanhanget erinra om attarbetsförmedlingen sedan några budgetår har fått en tillfällig förstärkning avförmedlingsservicen för att aktivt kunna hjälpa flyktingar att få arbete.Särskilda resurser har avsatts bl.a. för förhöjt rekryteringsstöd förinvandrare. Arbetsförmedlingen har vidare fått särskilda resurser för att medhjälp av okonventionella metoder underlätta invandrares och flyktingarsinträde i arbetslivet. Flera länsarbetsnämnder har anordnat heldagskonferenserDär har representanter för de lokala arbetsgivarna och arbetsförmedlingen fåttökad kunskap om den arbetskraftsresurs som finns bland invandrare och haft tillfälleatt utbyta erfarenheter Åven ledamöterna i arbetsförmedlingsnämnderna har fåttutbildning i invandrarkunskap på vissa orter. Avslutningsvis vill jag understryka att det inte bara ärsamhällets insatser som behövs. Det är också angeläget att alla arbetsgivare,såväl privata som offentliga, tar sitt ansvar för att ge flyktingar ochinvandrare arbete. Invandrarna i sin tur måste vara beredda att ta de ledigaarbeten som står till förfogande, särskilt när det gäller att få ett förstafotfäste på den svenska arbetsmarknaden. Den som har en första erfarenhet frånen arbetsplats i har långt större möjlighet än den som saknar sådankontakt att därefter meritera sig för ett arbete som bättre svarar mot hanseller hennes utbildning. Under detta anförande övertog tredje vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. 17 (); Jag får tacka för svaret. Det varinnehållsrikt och innebär för framtiden, hoppas jag, att vi kan utnyttja denhär arbetskraften på ett bättre sätt än . Först tänker jag beröra de fördomar som finns när detgäller invandrare. Det finns fördomar om att invandrarna inte vill arbeta ochatt de vill ha socialbidrag osv. Det är faktiskt så att väldigt många intearbetar och väldigt många har socialbidrag. Men detta överensstämmer inte medderas egna önskemål. berodde detta delvis på att det var ont omarbete. Då var det ännu svårare för invandrare att få arbete. beror detdelvis på att de inte får arbeta och inte heller kan arbeta i sina egna yrken,något som jag har tagit upp i min fråga. Det är i stort sett en sak somflyktingarna på flyktingförläggningarna frågar; När får jag börja arbeta, förjag vill börja arbeta? Jag mår inte bra, jag behöver arbete. Enligt statistik på arbetsskadeförsäkringar ochsjukskrivningar minskar möjligheterna till anpassning till arbetslivet redanefter , eller försvåras. Där är naturligtvis inte flyktingarnanågot undantag. Det är snarare ännu mycket svårare för flyktingarna i ett nyttland med en svår historia bakom sig, kanske tortyr, fängelse eller andrasvårigheter som gör att de inteens i sina hemländer har kunnat leva som vanliga människor utan harvarit utan arbete. är ju arbetssituationen så bra i att viskulle kunna ge alla arbete mycket snabbt. Självfallet kan man inte gå tillmycket kvalificerade yrken utan en viss förutbildning. Jag är medveten om bör ha bra kunskaper i om man vill bli läkare, konstruktör, osv.Men alla yrkesgrupper behöver inte göra ett prov för att undersöka om deklarar att studera vid universitet. Man skall kunna, som man redan nu kan,varva arbete med språkutbildning. Det ser jag mycket positivt på. Det är mycketbra och kommer att innebära en snabbare anpassning. Vi måste också se till att flyktingar som har väntat längepå flyktingförläggningarna får ett arbete. Ett pingpongbord och utflykterräcker inte till vuxna människor för att de skall kunna känna sig till freds.Jag håller med statsrådet om att det inte bara är myndigheterna som skall göraallt detta, utan jag vill särskilt trycka på arbetsgivarna. har inte deinitiativ som har tagits, att svenska folket lämnar bostäder till sådana somhar fått uppehållstillstånd, tagits emot i någon större utsträckning, men omarbetsgivarna kopplas in här hoppas jag att det går bättre. Jag efterlyserdärför att arbetsgivarna skall engagera sig bättre än de har gjort tidigare.Detta gäller naturligtvis också sådan arbetskraft som är halvutbildad. Vi fårmånga ungdomar som har ett par universitetsår bakom sig. De behöver fåfortsätta sin utbildning, kontrollera var de står i kunskapsnivå. I vissa fallkan de stå över våra motsvarande utbildningar, i vissa fall har de inte sammagrund. Ungdomarna måste slussas in för att kunna utbilda sig färdigt. Vi har en oerhörd brist på arbetskraft på alla nivåer,inte minst på välutbildad arbetskraft. Dit räknar jag också yrken somsvarvare, svetsare, osv. Det finns en del bra projekt i , bl.a. iMotala, där man samlar upp människor inom vården och försöker snabbt anpassadem, utbilda dem och slussa in dem i vården. Det har visat sig att det går bra.Det har funnits hinder på vägen, men i alla fall har det gått bra. Men såmycket har det inte hänt , trots vetskap om alla högutbildadediskare och städare som vi har Kommunema sägs vara proppen för att få sådanasom har fått asyl ut i arbete. verkar det som att kommunerna inte vill.Samtidigt har man släppt på kraven på bostäder och utbildning. Då borde det gåbättre. skyllde man i på att invandrarna tog arbete för ossoch för våra ungdomar. är det väl bostäder det gäller. Men man måste varaväldigt observant. Det är inte därför de har kommit hit, utan de har kommit hitdärför att de inte har någon annan möjlighet. Vi talar mycket om arbetskraftsinvandring, vilket ocksåstatsrådet nämnde.