prot · GD0962 · 1989-12-31 00:00:00 — dels den ytliga lättåtkomliga - ochdärmed inte alls alltid föraktade -, dels den kvalitativt förnämliga. Vi måstedelta i den internafionella verksamheten, och vi måste ha någonting atterbjuda. Jag ser beslutet om det nya museet som ett led i den tankegången. Men vi moderater .vill ha bort socialdemokratinsmellanhänder i kulturlivet. Det gäller Skådebanan, Riksutställningar och iväldigt hög grad facket, och det gäller , som genom ett ständigtökat maktinnehav är styrande för hela det svenska kulturlivet. Kulturlivet skall inte och får inte styras. Det skallunderhållas där så erfordras, men den förmyndarmentalitet som alltmer brederut sig är av ondo, och den är destruktiv. Den visar på en rädsla för människorsförmåga att själva tänka, tycka och handla och på en rädsla för mångfalden ochför de ideella krafter på vilka egentligen hela kulturen vilar Kultur för alla har blivit ett bra slagord under desenaste åren. Men vi på väg mot samma kultur för alla, och det är enavskräckande framtid. Upplös , låt organisationer ochsammanslutningar fördela det stöd de får, såsom idrotten gör genomRiksidrottsförbundet. Och sluta med skräcken för kommersialismens negativaverkningar, när detta bara betyder att man efterapar i stället för att släppafram det som är genuint för vårt land. Vi kan konstatera att denobegripliga rädslan innebär att det amerikanska i princip alltid är någotnegativt, men man satsar på att härma det och därmed göra det acceptabelt.Särskilt märks detta i den förda massmediapolitiken - om man nu kan säga att ensådan förs. Ge upp det bisarra monopolet! Tittarna har redan gjortdet, med en ojämlik situation som resultat. Video och satellitsändningarupptar redan nu mer än hälften av de ungas tittartid. Vem tror att de skallfinna nöje i dessa ständiga socialreportage om nöd och elände, som är svensktelevisions favoritproduktion - aldrig följda av en klarläggande debatt omvems det yttersta ansvaret är för problemen? Vem kan finna nöje i enkla plagiat, när andra kanaler haroriginalen? Jo, den del av svenska folket som inte har eller aldrig får kabeloch saknar ekonomiska möjligheter att skaffa de nya apparater som görkabelsändningarna rättvisa. Släpp ojämlikheten och tillåt fri produktion på deåterstående två frekvenserna som har tillgång till för rikstäckandeTV-sändning. Det är vårt moderata krav som kommer att realiseras förr ellersenare, precis som finansieringsformer som reklam och sponsring harrealiserats. Här har dansat en baklängesvals. Tillåt också lokal-TV, därför att intresset för de lokalafrågorna kommer att öka också på detta område! Inse att vårt folk lika litetsom i andra demokratiska länder i längden kan hindras att bestämma vad dethelst vill se! Splittringen inom massmediaområdet växer nu fram inomsocialdemokratin. Reklam eller inte, reklam i sändningareller inte -var står man egentligen? Kanske får vi svar , eller kanskekommer allt att blivid det gamla. En sak är säker - vi skulle vilja sända ofriheten ned i Prot. 1989/90:62 det svarta hålet. 85 (); Allmänpolitisk Det har varit en trevlig allmänpolitiskdebatt . Jag vill, som representant för gräsrötterna, framföra ett tackför den trevliga buffélunchen. Det bådar gott för de framtidariksdagsdebatterna. Jag vill fillägga att detta att låta de olika temana slåigenom i debatten gör att det blir mycket mera meningsfullt och fruktbart. Jag tänkte säga några ord om kulturbudgeten. Det är vällika bra att säga som det är - den är ganska bra, tycker jag. Jag är dock litetförvånad att man i de pressmeddelanden som regeringen har släppt ut har använtganska grovt missvisande siffror när det gäller nysatsningarna i budgeten. Detstår i pressmeddelanden både från ochfinansdepartementet att det rör sig om 160 miljoner I det ena meddelandet sägsatt detta inkluderar 25 miljoner i engångsanvisningar I det andra har summanvuxit till 30 miljoner. Man har faktiskt räknat med 30 miljoner som kommer inästföl-jande budget och avser /92. Det är naturligtvis informationssekreterarna som har pulatmed dessa siffror, men jag tycker att det är litet onödigt. Det har ju sprittsi pressen och därmed ute på institutionerna skapat förväntningar som faktisktinte kan infrias. Jag är också litet bekymrad över den fortsatta överflyttningenav makt och beslutsbefogenheter från och riksdagentill . Jag kan förstå att det kan vara bekvämare i vissalägen att låta fördelningen göras av och att klumpa ihop anslagen,men det gör knappast rättvisa åt de olika institutionerna. Man undandrar ipraktiken möjlighet att påverka verksamheten vid t.ex. centralmuseerna.Jag tror också att det skapar en relation mellan t.ex. centralmuseerna ochstatens kulturråd som är mindre önskvärd. Museerna känner sig stå under ettslags extra eller biträdande kulturdepartement. Det behövs faktiskt inte. Jagtycker fortfarande att är välskött, och det bör kunnaklara dessa uppgifter Ett exempel på detta är de anslag som avserbevakningskostnaderna för centralmuseerna. Så sent som har Dagens Nyheteren initierad artikel om detta. 1 realiteten är de pengar som anvisas direkttill museerna och genom klart otillräckliga. Jag ärövertygad om att vi i utskottet nu måste se till att vi får en fullständigklarhet i vad som behövs och också litet mera pengar till detta. Det kan juinte vara någon mening att riskera de värdefulla tillgångar som vi har påstatens konstmuseer, historiska museet, livrustkammaren och många andra avmuseerna. Det andra exemplet gäller anslagen tillutställningsverksamhet, alltså en central del av museernas verksamhet. De skallbe om anslag för det som egentligen är huvudsyftet för detarbete de bedriver. Jag tycker att det är en onödig omväg. Det är får ta ställning till vilken omfattning man skall ha påutställningsverksamheten på , , historiska museetosv. Jag sadeatt det har funnits stora förväntningar ute på kulturinstitutio- 107 Påmusikens område gör detta sig särskilt märkbart. Jag tänker då påGöteborgssymfonikerna, som nog hade räknat med ett betydligt bättre utfall pådenna sektor. Jag tycker att det är önskvärt att vi kan förstärka Göteborgssymfonikerna,så att de kommer i paritet med Stockholmsfilharmonin. Jag hoppas självfallet också att vi snart skall få ettförslag när det gäller i . Jag har tidigarefrån denna talarstol sagt att vi från sida är beredda att stödjade förslag som regeringen lägger fram och som kan medverka till att nybyggetav i kommer i gång. Så några ord om etermediepolitiken. Detta är ett ämne somjag har talat om från denna talarstol. är det förhandling! Socialdemokratin har tovat väldigt . Ett av de roligasteavsnitten i senaste bok handlar om Tele-X och vore värt att i sinhelhet återges här i kammaren. Det avsnittet kan ni gott läsa! Skulle vi inte, , kunna komma överensganska snabbt i denna fråga? Vi inrättar en tredje, från radiofristående, TV-kanal som får reklamfinansieras. Vi ger nya och större resurserfill radio som ett public service-företag med tanke på de väldigauppgifter företaget har Vi släpper de delar av FM-bandet som inte behövs förriksradion, lokalradion eller närradion fria och tillåter också lokal reklamoch vi säljer de kanaler som Tele-X innebär så att detta instrument som seglarrunt i rymden äntligen kan komma till användning. Jag skulle också vilja offerera en bred uppgörelse pådenna grund. Om kan övertyga sitt eget parti kan jag garanteraatt vi får majoritet i . Det vore väl inte ett dåligt utfall av denallmänpolitiska debatten att åstadkomma detta! Kulturpolitik blir lätt litet torrt och tråkigt. Denrefereras sällan i tidningarna, och de som skriver kulturkritik bryr sigegentligen inte alls om den. Jag håller med om att kulturupplevelsernaturligtvis är viktigare än kulturpolitik. läste jag nya diktsamlingsom fick ochsom jag tycker är en fantastisk diktsamling. var både talmannen och jag på premiären avDonizettis med , och i huvudrollerna - en lysande uppsättning! Jag hoppas att inte bara kulturutskottetsledamöter utan många fler av denna kammares ledamöter tog sig tid att gå och sedenna fantastiska opera på landets nationalscen. Under detta anförande övertog förste vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar 86 (); Mycket av våra kulturupplevelser tillkommerutan samhällets medverkan. Det är viktigt att det även framöver får vara så. Böcker skrivs och läses, musik spelas av ensembler ochframställs på grammofonskivor för stora lyssnarskaror. Körsång utövas av mångamänniskor konstnärer framställer sina verk och teatergrupper agerar utan attdetta är ettresultat av vare sig statliga eller kommunala beslut. Till detta skall läggasall den verksamhet som bedrivs i folkrörelsernas regi. Samhällets uppgift på kulturområdet är inte att styra,utan att vara stödjande och förutsättningsskapande. Samhället har också ettstort ansvar för att kulturarvet förs vidare. Skall en väl fungerande radio och television iallmänhetens tjänst kunna erbjudas i alla delar av landet så krävs ett aktivtengagemang frän samhällets sida - en radio och television som förmår värna omvår egen kultur och balansera den internationella masskulturen. Kulturpolitik är dock inte något politiskt fält som ärsnävt avgränsat mot andra områden. Samhällets näringspolitik och skattepolitikär i hög grad involverade i kulturpolitiken. Inte minst bland yrkesverksammakulturutövare gör detta sig påmint. Det är inte möjligt att spegla hela kulturen idess vidd i anförandet , och därför har jag valt att plocka ut någraområden. En del av dem är desamma som övriga deltagare redan berört i debatteni dag. Det är anslagssystemet, roll och tillgängligheten som jaghar valt att tala om. Det förslag till omläggning av anslagssystemet somkulturministern presenterade avvisades av . Enligtcenterns mening fanns däri allför många moment som, om de förverkligades,skulle ha inneburit att utvecklades till ett"kulturverk". 1 årets budgetproposition återkommer flera förslag somenligt vår mening går i samma riktning. Exempelvis får i uppdragatt fördela utvecklingsmedel till de centrala museerna. Det var något somJan-Erik också poängterade. På kulturområdet, med dess nära koppling tillyttrandefrihetsfrågorna, är det viktigt att variation och mångfald kanupprätthållas. /år därför inte utvecklas till ett"kulturverk"; vi menar att och dess ledamöter även iframtiden måste ha både insyn och inflytande över den kulturpolitiskautvecklingen. Vilka krav kan då ställas på anslagssystemet? Självfalletär anslagens storlek den viktigaste frågan, men det är också angeläget attkulturverksamma -det gäller såväl institutioner som enskilda och grupper -tidigt får besked i ekonomiska frågor för att de skall kunna planera sinaaktiviteter med den omsorg som krävs. Vi anser exempelvis att det är ett rimligt krav att klaraekonomiska ramar för höstsäsongens aktiviteter finns senast ,alltså eller april. Idet nuvarande systemet, där både riksdagsbeslut ochkulturrådets behandling måste avvaktas, kan det dröja innan ettbesked föreligger Det är mot denna bakgrund som vi i har föreslagiten annan hantering av statens kulturbudget och som i korthet går ut påföljande. Regeringen lägger fram en samlad kulturproposition ,där treårsramar för kulturanslagen läggs fast. Det kan också vara lämpligt attha med utförliga utvecklingsprogram för olika kulturverksamheter, den härgången också. främsta uppgift blir i så fall att förberedakulturpropositionen , det vill säga att ta fram ett allsidigtunderlag för regerings- främjas den kulturpolitiska debatten ute ilandet. Rådets roll vid själva anslagshanteringen minskar därmed. Denhanteringen kan med fördel stanna på departementet. Så något om tillgängligheten. Kulturen är det kitt somhåller samman helheten och som bryter isoleringen. En orts människor måste,utöver det lokala kulturutbudet, även känna att de står i nära kontakt medbåde det nationella och det internationella skeendet. När vi från sida krävt en utvärdering avkulturpolitiken innebär det också att vi anser det angeläget att ettåterförande av ett riksomfattande aktivitetsansvar till de nationellainstitutionerna är motiverat. Kulturministern har ju föranstaltat om enöversyn av teaterverksamheten, och den översynen borde vidgas till att ocksåse över nationalscensbegreppet. Biblioteken är den mest vittförgrenade offentligakultursatsningen vid sidan av studieförbunden. Enligt statistiken besöker 63 %av svenskarna ett folkbibliotek . Utlåningen av böcker är naturligtvisden främsta uppgiften för biblioteken, och att boklånen får vara avgiftsfriaanser vara en självklarhet. Men biblioteken är naturligtvis mycket mera. Här kan manfå samhällsinformation, och den regionala biblioteksverksamheten är av mycketstor vikt tillsammans med kommunala bibliotek och bokbussar Därför tycker viatt det behövs ytterligare stimulanser för såväl bokbussar som annan utvecklingvid biblioteken, vilket vi också föreslagit. Vi pekar också på en annan uppgift för biblioteken,nämligen utlåning av kvalitetsvideofilm. Så skulle till exempellänsinsfitutionernas och national-scenernas föreställningar kunna spelas in påvideo och vara tillgängliga för utlåning på biblioteken. Naturligtvis måsteupphovsmannaanspråken tillgodoses. och gymnasieskolan har en mycket stor, för attinte säga en avgörande, betydelse för att väcka ungdomars intresse för kulturVarför inte upprätta en kulturplan där skolledning, lärare, elever ochföräldrar samverkar? Här kunde frågor som kulturdagar, kulturprojekt,utsmyckning av skolans lokaler m.m. behandlas. Tillgängligheten kräver också lokaler Under de senasteåren har det till kommit åtskilliga krav på ekonomiskt stöd tillregionala kulturlokaler Vi i menar att nu måste medverkatill att nödvändiga ombyggnader, i vissa fall även nybyggnader får stöd.Kommuner och landsting tar ju sitt ansvar, och måste även varamed. Det är då angeläget att instiftar ett nytt anslag föricke-statliga kulturlokaler, vilket också den statliga utredningen förordat. I kulturen måste det finnas en mångfald föratt tillgodose allas intressen. Kultur är inte något snävt avgränsat utan någotsom har att göra med hela vår livsföring och med hur hela vårt samhälleutformas. 87ALEXANDER CHRISOPOULOS (vpk): Jag kommer att avstå från att kommenteraIngrid och moderata samlingspartiets syn på mångfalden och frihetensom skulle inträffa om man släppte marknadskrafterna fria till att exploateraockså kulturen, fast det är väldigt frestande att beröra den saken. till attbelysa riktlinjerna för kulturpolitiken, därför att jag upplever en vissmotsägelsefullhet mellan å ena sidan programmatiska målsättningar, riktlinjeroch högtidliga proklamationer om kulturpolitiken och å andra sidan enkulturpolitisk praktik som ser helt annorlunda ut. Socialdemokratin skriver i sitt 90-talsprogram följande;"Kulturen kan vara en frigörande kraft som stöder och hjälper människortill en bättre livskvalitet. Men den kan också vara fördummande, konserverandeoch passivi-serande. Den risken är särskilt stor i en situation då konkurrensenmellan kvällstidningarna och allt fler TV-kanaler blir allt hårdare och dålöpsedlar och underhållningsvåld brutaliserar den mänskliga samvaron." Idet instämmer vi kommunisternas sida helt och hållet. Man säger vidare; "Arbetarrörelsen måste inför90-talet utforma en offensiv kulturpolitik. I arbetarrörelsens ungdom sågskulturen och kulturkampen som redskap för förändring." Vi instämmer frånvänsterpartiet kommunisterna också i det avseendet, "Arbetarrörelsen", säger man vidare, "måsteåterupprätta kulturen som ett vapen och verktyg att förändra verkligheten.Arbetarrörelsen måste ta strid mot skräpkulturens och underhällningsbrusetsvulgarisering och för-dumning av verkligheten." kommunisternastöder helhjärtat de tankegångarna. "Socialdemokratin skall inte göra det med förbudeller censur utan genom att arbeta för alternativ till den internationellakommersiella masskulturen", heter det i programmet. Det anser vi också.Vpk anser att det är viktigt att kulturen verkligen återspeglar dagens svenskaverklighet. "Den måste framspringa ur vårt kulturella arv ochspegla svenska folkets problem. förhoppningar, villkor och visioner Den skallfånga upp och återge nyanserna i samhällsutvecklingen. Den skall förmedlasanningar, attityder och moralbegrepp som är relevanta i den nuvarande fasen avsamhällsutvecklingen. Kulturen skall göra det möjligt för människorna att sesambanden i deras liv, så att det svenska folket kan få sina egna erfarenheterbekräftade. Då får vi en levande kulturell mångfald som fyller sin roll somgarant för yttrandefriheten." Så skriver alltså socialdemokratin i sin 90-talsrapport,och i de tankarna instämmer kommunisterna helhjärtat. Det ärspeciellt glädjande att den idémässiga och värderingsmässiga gemenskap som istora delar de facto finns inom arbetarrörelsens partier kommer till uttryck,om än tyvärr enbart i programmatiska former, därför att den socialdemokratiskakulturpolitiska praktiken ser helt annorlunda ut i jämförelse med de programmatiskadeklarationerna. Å ena sidan skriver kulturministern själv ibudgetpropositionen om verksamhet följande: "när ettväxande och i inte ringa omfattning kommersialiserat och utslätat programutbudnår oss via satellit och kabel är det viktigt att programföretagen lever upptill grundtanken om publicistiskt oberoende etermedier vilka har somhuvuduppgift att förmedla och levandegöra svensk kultur" Det säger alltså kulturministern å ena sidan. Å andrasidan avvaktar samma kulturminister och regeringen med en allmän förstärkningav Radio-koncernens resurser - det har man avvaktat med -tills den kommandesocialdemokratiska partikongressen ändrar tidigare beslut om reklamfri TV. kan man naturligtvis fråga sig om det skapas alternativtill den internationella kommersiella masskulturen genom en reklamfinansieradSveriges Television. Man kan också fråga sig om det är att ta strid motskräpkulturens och underhållningsbrusets vulgarisering och fördumning av verklighetenatt införa reklam i . Kring de frågorna är det viktigt att kulturministernyttrar sig, eftersom det har gjorts så motsägelsefulla uttalanden. För oss somtillhör andra partier är det viktigt att få klarhet om vilka de långsiktigariktlinjerna är för den socialdemokratiska kulturpolitiken och i vilken mån desammanfaller med den kulturpolitik som praktiseras . Reklamfinansiering av verksamhet hardebatterats flitigt . Vpk:s uppfattning i den frågan är attförutom de mycket negativa kulturpolitiska effekter som TV-reklamen kommer attfå är reklamen som rent finansieringsalternativ det sämsta tänkbara. Eftersom TV-reklamen betalas av konsumenterna indirekt viavarorna, utsätts den för alla mellanhänders procentpåslag under varans väg frånproducent till konsument, plus moms. Det har räknats fram att endast 15 %av det konsumenterna får betala kommer att bidra till TV:s ökade finansiering.Det betyder att den finansieringsformen blir fem-sex gånger dyrare förkonsumenterna, bortsett från den otillbörliga påverkan vi också utsätts för Mot denna bakgrund och i enlighet med vpk:skulturpolitiska målsättningar anser vi att det är av ovärderlig storkulturpolitisk betydelse att förutsättningar skapas så att , såsom företaget självt skriver, kan erbjuda de svenska lyssnarna och tittarna enmångfald i utbudet av program som är bildande, kunskapsberikande och inte minstunderhållande, som värnar vår identitet, vår kultur och vårt språk och somskildrar den svenska verkligheten på alla nivåer. Man bör ha i åtanke att är landets störstakulturproducent och avgjort den slagkraftigaste. 88KAJ (); Jag instämmer till stora delar i AlexanderChrisopoulos attack mot regeringens etermediepolitik, i synnerhet när detgäller reklam-TV. Jag kommer bara att hålla mig till en enda aspekt på den, ochdet är en akut kulturfråga som måste få en omedelbar lösning. Jag skall helstförsöka komma med mina synpunkter innan herrarna falleri varandras armar Det gäller att koncessionssystemet för vidaresändning avsatellitprogram i kabelnät satts ur spel. Det har fortgått i snart ett heltår, och det är en ganska skandalartad händelse. Men innan jag kommer in på denskall jag vända mig åt ett annat håll. Ett dopp i årets motionsflod bekräftar min uppfattning attmoderaterna driver frågan om fri etableringsrätt för radio och TV hårdare ännågonsin, kanske med den skillnaden att reklamen i TV som instrument för dennapoli- tik intebetonas lika mycket som . Vem som helst skall ha rätt att starta enTV-kanal, anser fortfarande. Radio och framför allt TV har dock en begränsning i frågaom utrymme i etern. Som bekant har blivit tilldelat fyra rikstäckandemarknät, av vilka två är utbyggda och används av Kanal och . För dettredje markutrymmet har getts bindande löften om att detta skall användas förfinska sändningar vilket redan delvis sker Ordningen med Kanal , TV2 och de finska TV-sändningarnabör bestå! Återstår så det fjärde nätet. Någon fri etableringsrätt till detta kan knappast komma ifråga. Vi "äger" alla etern tillsammans. Denna syn är också grundenför allmän-TV i vårt land. Den som har mycket pengar skall inte få bestämma vadsom skall sändas på andras bekostnad. Inte bara utrymmet i etern är begränsat utan ävenkabelnätens kapacitet. Av det skälet anser man att etableringsfrihet inte börråda. Vi i de gröna ansluter oss till dessa uppfattningar Radio och TV bör bedrivas i allmänhetens intresse och intetill äventyrs i vissa ekonomiskt starka gruppers intresse. Det är därför avyttersta vikt att både eterburen och trådburen (kabel) radio och TV är öppenför alla; alla medborgare skall ges lika möjligheter att yttra sig, att kommatill tals. Yttrandefriheten får inte heta pengar I konsekvens med detta betraktelsesätt anser miljöpartietde gröna att det fjärde marknätet bör användas för en lokal eterburen TV, somstyrs av lokala demokratiska beslut. och jag har i en omfattandemotion till bl.a. föreslagit att regeringen får i uppdrag att utredaförutsättningarna för en sådan eter-TV och att regeringen återkommer tillriksdagen med lagförslag om detta. Vi önskar också att inledandeförsökssändningar kommer till stånd, så att tanken om lokal eter-TV kan få ettsnabbt förverkligande. Detta gäller också ett krav som jag, för vilken gång iordningen vet jag inte, återkommer till: Återupprätta kabellagen och desskoncessionssystem! beslutade kabelnämnden attAstrasatelliten, som då ännu ej tagit i bruk, skulle betraktas som endirektsändande satellit vid till-lämpningen av lagen. Koncessionssystemet förvidaresändningar av satellitprogram i kabelnät sattes därmed ur spel och harså förblivit i snart ! När jag pekat på detta skandalartadeförhållande har jag inte bemötts med en enda synpunkt eller rönt den minstareaktion. Begränsningsreglerna för reklam, våld, pornografi ochrashets i satellitsändningar i kabelnät gäller inte längre. Den somvidaresänder satellitprogram i kabelnät kan i fortsättningen göra det heltfritt, utan tillstånd och ingripande från kabelnämnden eller annan myndighet. I praktiken har vi också redan fått svenskareklam-TV-kanaler i form av TV3 och , och planerasWallenbergägda TV4 börja sina sändningar som enligt en obekräftad uppgift fåttregeringens välsignelse. Det är också möjligt för en hugad spekulant attstarta en porr- och våldskanal med statens goda minne och bistånd. Det statligateleverket tillhandahåller villigt såväl satellitkapacitet som kabelnät. har isin marknadsföring medvetet riktat in sig på den mest skydds- 8 protokoll 1989/90:62 lösagruppen tittare, nämligen barnen. av sändningstiden i TV3upptas av s.k, underhållningsvåld. Det är allmänt känt att särskilt barnen tarintryck av att se för mycket våld, att ständigt matas med våldsskildringar.Mängden och upprepningarna får till slut någon form av effekt. En barnläkarekan inte peka på någon annan enskild faktor som i så hög grad påverkar barnpsykiskt som våldsfilmer på och video. Den reklamfinansierade kommersiella TV;n är också beroendeav sina an-nonsörer; utan annonsörer inga inkomster och inga program.Kommersiell TV säljer tittarna som en "vara", dvs.