prot · GD09128 · 1989-12-31 00:00:00 — för ett uppehållande och fördröjande försvarför specialdomstolarna, vilka socialdemokraterna alltid har hyst en visssympati för. Men det är alltså ett uppehållande och fördröjande försvar, eftersomtotalintrycket är att socialdemokraterna är pä reträtt i denna fråga. Vi hartidigare talat om att försäkringsrätterna skall avskaffas, och vi kan diskuterai vilken annan organisation de skall föras in. Även ekodomstolarna skallavskaffas. Därigenom tillgodoses ett gammalt folkpartikrav, vilket utskottetkonstaterar. När det gäller fastighetsdomsstolarna, ,säger socialdemokraterna att ett arbete pågår inom , somsyftar till att vissa mål skall flyttas över från fastighetsdomstolarna till deallmänna domstolarna. Det är en bra början. Jag är övertygad om attfortsättning följer och att specialdomstolarna därigenom försvinner Hyresnämnderna är ett annatexempel. De är inte helt lyckade. Det medger justitieministern och desocialdemokratiska ledamöterna i utskottet. Och skall alltså domstolsutredningennärmare undersöka även hyresnämnderna. Man bör även närmare övervägasakkunniginstitutet. Detta institut är jtj till för att ytterligaresf>ecialdomstolar inte skall behövas. Det bestående totalintrycket är ändå,vilket jag tycker att skall erkänna, att socialdemokraterna ärpå reträtt från sin tidigare sympati för specialdomstolar. I dettaanförande instämde (). 7 (): Det var inte sä litet av den obotfärdiges förhinder som vi fick enuppvisning i av i talarstolen. Men på ett sätt tror jag att vistår tuppfjät från varandra i denna fråga. Moderata samlingspartiets och folkpartietsledamöter i utskottet har en önskan om att domstolsutredningen, som GöranMagnusson är en ärad ledamot av, skall se över frågan om specialdomstolar Somjag sade i mitt inledningsanförande tror jag att det är dags för kammaren attta ställning i denna fråga. Vad vore lämpligare, herr talman, än att manutnyttjar domstolsutredningen. I reservation 1 från och fokpartietsägs; "Utskottets mening är att det är lämpligt att frågan om avskaffandeav specialdomstolarna i hela dess vidd tas upp i domstolsutredningen." Detkan ju inte finnas vare sig något politiskt eller något annat hinder för attbifalla en sådan hemställan, dvs. att man utnyttjar en sittande utredning fören viktig och strategisk rättsfråga. Jag förstår ärligt talat inte när jag lyssnar till honom i talarstolen finner jag, precis som , att socialdemokraterna glider litet hit och dit och att vi nog är mycketnärmare varandra än man kan få intryck av. 1989/90:128' 23 maj1990 Anf.8 (vpk): Jag vill säga följande till . Det föreliggandelagförslaget räcker inte. Med den nya lagen har försvaret rätt att yttra sig,men vad händer sedan? Om åklagaren inte tar hänsyn till svarandens krav och denutsedda sakkunnige inte är en s.k. offentlig sakkunnig, vilken lagparagraf kanförsvaret då använda för att överklaga? Detsom står i betänkandet på s. 7 är mycket märkligt, Först förklarar utskottetvad som står i 40 kap. 2§ . Sedan säger utskottet följande:"En motsvarande uttrycklig bestämmelse saknas när det gäller sakkunnigsom utses av åklagaren enligt 23 kap, 14 § RB," Detinnebär faktiskt att den som misstänkts för brottet eller hans försvar skallges tillfälle att uttrycka sig om valet av sakkunnig, innan ett yttrandeinhämtas från någon annan än en myndighet. Längrener på sidan står det som en självklarhet att regleringen i 40 kap. 2 § blir tillämplig, den lagtext i vilken det sägs att det gäller offentligsakkun nig. råder alltså missförhållandet att om enåklagare utser en privat sakkunnig har försvaret visserligen rätt att yttrasig, men försvaret har ingen möjlighet att överklaga åklagarens val av sakkunnigöm åklagaren väljer att driva sin linje. 9 (): När det gäller frågan om specialdomstolar eller allmänna domstolar ochhur man skall se på dem så har bl.a. rättegångsutredningen gjort överväganden ifråga om ett mer bestämt vägval på den punkten. Det finns naturligtvis starkaskäl som talar för att det finns specialdomstolar Jag har förstått attmoderaterna inte har uppfattningen att t.ex. fastighetsdomstolen skallavskaffas. Därför är det litet svårt att diskutera dessa frågor så 1989/90:128 23 maj1990 här enkelt och säga att omdet är ordnat på detta sätt så blir det rättssäkert öch korrekt ur allasynpunkter och om man har ordnat det på ett annat sätt blir det interättssäkert och korrekt. Somjag sade i mitt tidigare anförande är en del typer av mål så teknisktkomplicerade eller komplicerade på annat sätt att det är alldeles nödvändigtatt det finns särskild kompetens i domstolarna för att-den typen av ärenden,sedda ur den enskildes synpunkt, skall kunna avgöras. Därför kan man inte barautan vidare säga att man skall avskaffa de olika specialdomstolarna, utan manmåste noggrant överväga detta..' Attdet råder oenighet på dessa punkter framgår ju av de olika remissutfallen somgäller olika förslag i denna fråga. Jag vill sedan till säga att man givetvis kanformalisera ett system på det sätt om talar om. Jag anser ilikhet med utskottsmajoriteten och vad som står i propositionen - det årenöverväldigande majoritet på denna punkt - att det är tillräckliga garantier föratt man skall få ett väl fungerande system att den åtalade skalltillfrågas ochatt han har möjlighet att få frågan prövad i domstol. Till detta kommerfaktiskt, att om åklagaren anlitar en sakkunnigsom är tvistig eller som det kanresas invändningar mot från olika utgångspunkter, tillkommer det domstolen atti samband med värderingen av bevisen också bedöma hur det skall kunna fungera.På det sättet, menar jag, att det finns tillräckliga garantier för den enskildeatt få en korrekt och opartisk bedömning i domstolen; AnL 10 (): Vi bestrider naturligtvis inte, , att det ibland behövssärskilda kunskaper för vissa mål, men därför behövs inte specialdomstolarna.Kunskap kan i stället tillföras de allmänna domstolarna. Frågan på vilket sättdetta skulle kunna ske kunde domstolsutredningen ta upp till behandling. Jagmenar att rättssäkerhetsskäl talar för det. Ett system med mångaspecialdomstolar blir splittrat, svåröverskådligt och ibland in-konsekvent. Detkan bli förvirrande för medborgarna. Titta på fastighetsdomstolarna. Där finnsnaturligtvis en specialistkompetens, , och därför behövs de. Åandra sidan pågår inom ett arbete som syftar till attflytta över så mycket som möjligt därifrån till de allmänna domstolarna. Där ärni alltså kluvna. Jag är optimist, och jag tror att det kommer att gå medfastighetsdomstolarna som med ekodomstolarna: de kommer att försvinna. 11 (): Jag skall inte förlänga debatten särskilt mycket, men jag måste ändåsäga att den situation som vi har är ett lapptäcke. Jag bestrider inteatt det inte finns komplicerade mål, precis som nämnde. Jag sägerinte att man inte skall avgöra saken så att säga rakt upp och ner men låtdomstolsutredningen - det var vår önskan från reservanterna - sätta sig ner ochgöra en grundlig analys och genomgång av problemet med specialdomstolarna. Detkan hända att domstolsutredningen kommer fram till att vi behöver en eller annanspecialdomstol, av det skäl som var inne på, nämligen att detfinns frågor av utomordentligt stor och komplicerad omfattning.Alla andra mål skall avgöras i de allmänna domstolarna. Vad vet jag? Det varjust denna fråga som vi ville ställa till domstolsutredningen men somsocialdemokraterna vägrade oss. Det var alltså inte något annat vi ville. Jagtror innerst inne att också skulle vilja ha denna fråga avfördfrån dagordningen. Denna fråga har vi tjatat om i denna kammare Justnu sitter alltså.domstolsutredningen, inte eller påföljande år Det varnu vi ville att domstolsutredningen skulle få chansen att ta tag i frågan ochatt sedan skulle få möjlighet att en gång för alla ta principiellståndpunkt i frågan om vi skall ha specialdomstolar eller allmänna domstolareller någonting mitt emellan. 1989/90:128 23 maj1990 12 (vpk): 1 vissa brottmål är det, för att på ett rättvisande sätt bedöma ettvisst händelseförlopp, nödvändigt med specialkunskaper som åklagaren normaltinte besitter. I dialysmålet var det uppenbart att åklagaren hade mycketbristfälliga medicinska kunskaper, vilket gjorde det nödvändigt för honom attanlita sakkunniga. Åklagarens val föll pä konstruktörerna, och åklagaren komatt såväl under förundersökningen som' under rättegången helt dela konstruktörernasuppfattning angående anläggningens konstruktion och rutiner urrättssäkerhetssynpunkt. Sådanahär saker kan inträffa igen, även med det nya lagförslaget.-Därför anser vi attlagen bör ändras så att åklagaren aldrig kan anlita sakkunnig som i någotavseende medverkat i det händelseföriopp som åtalet avser sade ingenting om det märkliga som står i utskottets betänkande,nämligen att det där först konstateras att man inte kan använda lagrummet 40kap. 2 S och längre ner sägs att utskottet anser det som ensjälvklarhet att man kan tillämpa det här lagrummet. Anf.13 (); Låt mig till en början konstatera att det faktiskt är så att antaletspecialdomstolar kommer att minska till följd av det beslut som kammaren såsmåningom kommer att fatta med anledning av detta betänkande. Jag tänker då påekodomstolarna. Det har också uttalats att man tycker att det är bra.Naturligtvis kan man göra olika bedömningar Man har kanskekommit fram till att ekomålen är'så komplicerade att de kräver särskilda foraeller regler eller .speciellt kvalificerad sammansättning men att man nu villge möjlighet för alla tingsrätter att med den kvalificerade sammansättningenhandlägga dessa mål. Det är en bra och riktig utveckling. Jagvill gärna också säga att det är viktigt att konstatera - det har den härdebatten ändå visat - att både oppositionen och majoriteten tycker att detfinns anledning att överväga olika spörsmål kring specialisering eller allmängiltigheti domstolarna. Om man avskaffar>specialdomstolar i stor utsträckning, kanman inte göra detta utan att man på något sätt löser frågan om detkvalificerade biträde eller stöd som måste till i de allmänna domstolarna. Detfinns mycket delade meningar om på vilket sätt och i vilka former som denkvalificerade expertisen skall tillföras de allmänna domstolsväsen- 1989/90:128 23 maj1990 tarstarkt avstånd från rättegångsutredningens förslag om en generell möjlighetatt ha expertmedverkan i domstolarna. Närdet gäller domstolsutredningen vill jag säga - hänvisade tillmitt ledamotskap i dennautredning-att utredningen har tillräckligt mångaarbetsuppgifter . Vår främsta uppgift är faktiskt att försöka kommatill rätta med de kraftiga balanser som finns vid de allmänna domstolarna ochförvaltningsdomstolarna genom att vi försöker skapa en rationellare ordningoch en effektivare hantering av de ohka ärendena. Klarar domstolsutredningendetta inom den tid som är utmätt för utredningen har man vunnit mycketbeträffande de enskilda människornas möjligheter att få en bra och fin processnär de tvingas inför domstol. Överläggningenvar härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 1989/90:FiU42 Oförutsedda utgifter för /91 (prop. 1989/90; 100 delvis) och 1989/90:UU24 Tilläggsbudget II till statsbudgetenför /90 (prop. 1989/90:125 delvis). Talmannenkonstaterade att inga talare var anmälda. (Beslut skulle fattas .) 7§ Svenskt erkännande av betänkande 1989/90;UU19 Svenskt erkännande av . 14 PER (): har haft en dramatisk historia med upp- och nedgångar Sverigesagerande,gentemot är inte särskilt mycket att vara stolt över Den16 utropade sin självständighet. undertecknadeLénins Sovjetregering ett fredsfördrag med , där det bl.a. hette attRyssland erkände suveränitet och avstöd från allaöverhöghetsanspråk. Senaresamma år erövrade polska trupper med våld huvudstad . 1921upptogs som medlem i . ingicksden ödesdigra .' Enligt denna skulle tilldelasHitlers . överfördes i etthemligt protokoll till sovjetiska intressesfär Den 3 oktoberföreslog en s.k. vän- Prot. 1989/90:128 skapspakt,som bl.a. skulle återge landet dess gamla huvudstad . 25000 soldater ur röda armén besatte, trots litauiska protester, s.k. strategiskapunkter i landet. , , följde en totalsovjetisk invasion. Presidenten flydde, minst 34 000 människor deporteradesoch en marionettregering ansökte om inträde i . Iaugusti 1940 överlämnades genom svensk förmedling och de andrabaltiska staternas beskickningar till beskickning i . diplomatisk not till det sovjetiska utrikeskommissariatet den 6 novemberhävdade att som de baltiska staternas folkrättsligasuccessor var ansvarigt för vissa baltiska skulder till . Ijanuari 1941 köpte Klaipedaområdet, eller Memelområdet, av Nazitysklandför Ett svensk-sovjetiskt regeringsavtal slöts den 30maj 1941 om ersättning för svenska fordringar i . Den22 juni invaderades av trupper 200 000 judar massakrerades,och fler litauer deporterades. 1944 kom röda armén tillbaka och fram till 1953deporterades 300 000 litauer partiideolog. Suslov, yttrade:"kommer att bestå, men utan litauer" död sattestopp för själva folkmordet, men gav inte självständighet. Den återtogLitauen däremot . Hufvudstadsbladeti skrev ; Om de tre baltiska folken som godtagbarutgångspunkt för sina förhandlingar med skulle acceptera legitimiteten iannekteringen 1940-1941, vad skulle de då ha kvar för legitimitet hos sina egnafolk och vad skulle de ha kvar som plattform för sitt utträde enligtunionslagstiftningen? Jagvill vidarebefordra den frågan till den socialdemokratiska regeringen, tillmoderata samlingspartiet, till , till och till vänsterpartietkommunisterna - alltså till hela den oheliga fempartiallians som ställer justkravet på att landet skall kopiera den svenska samlingsregeringensunderkastelse under maktspråk och godta den sovjetiska ockupationenslegalitet. Detär ju det som är innebörden av fempartialliansens dubbla nej. Ni säger nej tillerkännande av , och ni säger t.o.m. nej till upphävande av giltighetenbeträffande det svenska erkännandet av den sovjetiska ockupationen. Vii de gröna tar folkrätten och den internationella legaliteten pådjupaste allvar Vi tar t.ex. på allvar FN:s stadganden om att territorium intekan erövras med våld. Vi tar på allvar garantier för allafolks rätt till självbestämmande. Därför hävdar vi att beklagligaeftergift gentemot det stalinistiska hotet för 50 är kan hadiplomatisk giltighet. Och därför kräver vi - precis som t.ex. polska Solidaritetskongress i , som den norska och som demonstranternapå i - att skall erkännas. Hurlänge skall de borgerliga partiernas företrädare den ena dagen stå på torg ochlova stöd och sitta bakom utrikesnämn-dens lycktadörrar och göra upp med regeringen om svek? Hur länge skall detta skådespelpågå? I utrikesdebattstrax efter självständighetsförklaring i 17 2Riksdagens protokoll 1989/90:128 marslovade att frågan om erkännade av inte gäller"om" utan "när". Mer än har gått sedan dess.Litauens premiärminister har varit här och begärt politiskt stöd. Men närutrikesutskottet nii har färdigbehandlat vår motion om erkännande av Litauenkvarstår den orubbliga ferhpartialliansens nej och'åter nej. Det här har väckt beklämd iippmärksamhet i utlandet. 1 skrev man ; Ingenstans i världen här dé baltiskastaterna starkare stöd än i . Ändå liar de hordiska länderna erbjuditföga stöd för i dess pågående konflikt med . ' I den franska veckotidningenLHebdo konstaterades att "de skandinaviska regeringarnaförblir försiktiga. Den avstår från att erkänna Litauensoberoende, i enighet med oppositionen - med undantag" - det har mannoteråt - "för dé gröna." Det hävdas att ett erkännande av skulle skadaGorbatjov och därmed världsfreden. Men är det så säkert? Genom att"stödja busen i stället - för offret" - för att återge vad som står iUS News and World Report - uppnår man kanske motsatt resultat mot det önskade.1 stället för ett starkt mbtt-ryck från demoki-atiska stater lämnas Gorbatjovensam med sina hökar och sina 'revolterande delrepubliker och provinser Istället för en någorlunda snabb självständighet för och de. Övrigabaltiska staterna med deras speciella folkrättsliga och geografiska situationkommer en utdragen period av långbänkar och schackrande med pyrande konflikteröch sammanstötningar samt prestigelåsningar Vi har redan sett illavarslandeprov pä sådant. Och glöm inte att litauerna bedrev gerillakrig mot Sovjetmaktenända ! I en färsk reserapport från redovisar en avinitiativtagarna till , , pyrandekonflikter under en relativt liign yta i som kan leda till att"röda armén kan komma att sättas in med risk för blodbad påcivilbefolkningen". Om fempartialliansen får som den vill, skall litauernavänta . Denna situation med pyrande konflikter skall alltså pågå iminst ! , Co. anser ju att frihetskall åstadkorhmas enligt sovjetisk lag. Det skall anordnas folkomröstning,varvid det krävs två tredjedels majoritet för självständighet. Sedan skäll övriga Sovjetrepubliker tillfrågas. Men inte ens det räckerDet skall, sorti sagt, vara en övergångstid Men inte nog meddet: Under det sista övergångsåret kan en tibndelav befolkningen begära en nyfolkomröstning. Då'måste det bli två tredjedels majoritet igen - annarsåtergår allt till utgångsläget: skall alltså spela fia med knuff om sinsjälvständighet. Problemet är baraatt motspelaren har monopol på rätten attknuffa! Det'är vad fempartialliansen erbjuder litauerna. Nej, er hållning präglas av ett lika missriktat somcyniskt maktspel. Det blir väl för mycket . ' När den s.k. realpolitiken framstår som alltför omänskligplockas formalia fram. måste hålla på sina fasta och konsekventaprinciper när det gäller erkännande av stater, sägs det. Men utrikesutskottetsundersökning visar att det inte finns några fasta och konsekventaerkännandeprinciper som skulleomöjliggöra ett erkännande av . Ett enhälligt utskott redogör för enlång rad politiskt motiverade undantag; Det gäller t.ex. , och , sommotsvarade principerna men som ändå inte erkändes. Det gäller och , som också motsvaradeprinciperna men som inte heller erkändes. Det var inte bara fråga om enförsening, utan de erkändes åldrig - och ingen planerar, såvitt jag vet, atterkänna dem. Det gäller och . Här delade man upperkännandet. Först erkände man på ett sätt, och sedan kom ett merafullständigt erkännande. Slutsatsen kan bara bli en: Det finns inte någraoomkullrunkeliga erkännandeprinciper som befriar regering och riksdag från ettfullt politiskt ansvar i varje enskilt erkännandefall. Tvärtom -det finns många goda skäl för svenskt erkännande av : är somsagt en stat . Det är ett första viktigt skäl. villbli erkänt - ett annat skäl som egentligen inte skulle behöva anföras, men sommåste nämnas, då somliga påstår motsatsen. frihetär en del av vår säkerhet. Om respekten för små staters självbestämmandeurholkas, har länder som inte en chans i stor-maktsspelet. harfolk och territorium. Det hävdas ibland att territoriet skulle vara oklart,såväl beträffande som . Men den nuvarande polska regeringenhar slagit fast att samtliga gränser ligger fast, såväl i öst som iväst. Det finns alltså inga polska krav på . Och beträffande Klaipedafastslogs i Niirnbergrätte-gången att områdets erövring av stredmot internationell rätt. Alltså tillhör området . Litauenhar civil kontroll. svarar i allt väsentligt för sin egenadministration, inbegripet polisen. Sovjetmaktens närvaro inne i Litauenmanifesteras.av-Röda armén. Men har inte krävt Sovjetarméns uttåg. OmRöda arméns närvaro med den lokala regeringens tillstånd skulle utgöra hindermot erkännande -hur har då kunnat erkänna de f.d.satellitstaterna i , där fanns men där det godkändesav regeringarna? Hur gardet ihop? Vid sitt besök iSverige sade regeringschef att ett första steg på vägen mot svenskterkännande kunde vara att återtar sitt erkännande av den sovjetiskaockupationen. Det har sagts att det vore orimligt, att det vore elaktmot de gamla, icke längre i livet varande politikerna, som fattadeett beslut i en speciell situation. Ja visst - det är väl ingen som är uteefter att i efterhand hänga politiker . En omprövning behöver inteinnebära att man moraliskt fördömer de åtgärder som vidtogs i en speciellsituafion, men den kan innebära att man undanröjer eventuellt kvardröjandeföljdverkningar Det är orimligt att beslut som fattas i en pressad situation ikrigstid skall gälla i all evighet. 1 fallet med erkännande av den sovjetiskaockupationen av Balfi-kum handlar det således för del mindre om attomvärdera beslu- Prot.1989/90:128 . tet somsådant - det är inte det viktiga - och mer om att pröva dess kvardröjandekonsekvenser. Varför skulle inte kunna uttala att erkännandeav den sovjetiska ockupationen av icke längre äger giltighet? Vad ärdet för fel på ett sådant krav, som ställs i vår reservafions-text? Men inte ens så långt orkar fempartialliansen gå! Frånmoderaterna till vpk tycks alla hysa större omsorg om den svenska1940-talsregeringens efter-mäle än om kämpande folk. Det räcker inte som ursäkt att en del partier kräver olikaformer av ekonomiskt stöd till - det kan vi alla ställa oss bakom. Detär inte det konflikten gäller Premiärministern krävde ett politiskt stöd,senast på hemväg från president . Och det är just det politiska stödet somär det strategiskt viktiga, och det är just det som den oheligafempartialliansen vägrar att ge litauerna. Har verkligen denna oheliga fempartiallians stöd blandalla sina riksdagsledamöter? Eller är det här också exempel på den nyautomkonstitutionella institution som kritiserar , dvs.partiledaröverläggningarna? Är det sådana saker som är inblandade, som att manhar låst upp sig bakom lyckta dörrar? I så fall bör vi få veta det. Är detverkligen möjligt att bara gröna riksdagsledamöter vid omröstningen kommeratt-Stödja ett erkännande av ? Det skall bli mycket spännande att se. Jag yrkarbifall till reservationen. Dessutom hoppas jag att talarlistan ljuger när den antyderatt ingen rege-ringspärtiföreträdare tänker delta i debatten. 15MARGARETHA AF (); Förre amerikanske utrikesministern har i en artikel i manat att se sanningeni vitögat och att acceptera balternas krav på självständighet. "Avbrytblockaden och börja förhandla", är hans maning till ledarna i Kreml. Samma maning bör vi i riksdag rikta till desovjetiska ledarna. Litauerna står utan olja och drivmedel.Arbetslösheten sprider sig. I och har-oroande demonstrationerbl.a. av sovjetiska officerare förekommit. visar befolkningen i de baltiska republikernalugn och beslutsamhet. De viker inte från sina krav på frihet och oberoende.Samma lugna beslutsamhet gav framträdande företrädare för , ochLitauen uttryck för här i i går Ett hoppfullt tecken är ändå att i gårsammanträffade med och presidenter. vill att skall ge Litauendiplomatiskt erkännande. har utförligt redogjort för svenskpraxis i denna fråga. Att diplomatiskt erkännande ännu inte är aktuellt, enligtutskottsmajoritetens mening, hindrar inte från att bygga ut sinarelationer med på bred front och att därmed ge de baltiskarepublikerna stöd i deras självständighetssträvanden. Jag trorfakfiskt - jag vill säga detta som en replik till Per - att premiärministerPrunskienes resa och sammanträffande med västliga ledare i själva verketinnebär ett stöd för de litauiska självständighetssträvandena. Ett svenskt exempel på vad man kan göra är dettvådagarsseminarium som just har avhållit mednärvaro av framträdande baltiska företrädare. Särskilt glädjande är attriksdagen under talmannens ledning får ta emot delegationer frånEstlands, och folkvalda parlament. Det är dessa parlamentsomär de legitima företrädarna för sina folk. I och finns nu svensk diplomatisk närvaro,och jag hoppas att en sådan snart skall kunna upprättas i i form av ettinformationskontor. Tack vare de direkta flygförbindelserna underlättas nuväsentligt såväl de politiska och kulturella som de affärsmässiga kontakterna. Viktigt är nu också att de statliga samarbetsinsatsernakommer i gång inom ramen för Östeuropaprogrammet. Här har jag en oroande känslaav att det går mycket trögt. Det hade varit av värde om någon representant förregeringspartiet här hade kunnat redovisa om några konkreta samarbetsprojektmed är under beredning.