prot · GD09138 · 1989-12-31 00:00:00 — Sänkningen avarbetsgivaravgifterna omfattar hela inre delen av Norland. Men det hade varitbra mycket bättre om sänkningen också hade omfattat all verksamhet. Frågandiskuterades ju i samband med förra regionalpolitiska utredningen. Av olikaskäl nådde vi inte rikfigt ända fram den gången. Men har vi kommit en bit påvägen. 1989/90:138 11juni 1990 7Riksdagens prolokoll 1989/90:138 1989/90:138 11 juni1990 Detär fel att, som socialdemokraterna nu föreslår, undanta vissa branscher i deaktuella områdena, som ju är de mest utsatta områdena i . Därför tyckerjag faktiskt att all verksamhet i den inre delen av -resursområde A -kunde omfattas av sänkningen av arbetsgivaravgifterna. Såhelt kort några ord om glesbygdsdelegationen. I likhet med vad många talare harsagt tycker också jag att det är dåUgt att så att säga skicka delegationenfill . Regeringen avhänder sig härigenom ett effektivt instrument närdet gäller att påverka och utveckla glesbygdsfrågorna i departementet.Glesbygdsdelegationen skuUe ha långt större möjligheter att göra ett fintarbete om den fick utgöra en integrerad del av regeringens administration. Motden bakgrunden tycker jag att delegafionen - och detta har vi i centerntidigare framfört - bör vara kvar här. I stället kunde man med fördellokalisera ut industriverket. Med dessa ord ansluter jag mig fill de yrkanden som harframförts i debatten av bl.a. . 61 (): Först några anmärkningar beträffande det som har sagts omEG-anpassningen av regionalpolitiken. Densom läser vad som står på t.ex. s. 107 i propositionen torde bli övertygad omatt stödområdets halvering vad gäller invånarantalet främst är en anpassningtill de bedömningar som man tror att EG gör Men egenfligen vet vi inte vilkabedömningar av regionalpolitiken i som EG gör. Såvitt jag förstårskulle EG - enligt det frihandelsavtal som har undertecknat - hakunnat kommentera eventuell kritik i den kommitté som administrerar avtalet. Omjag förstår industriminister rätt konstaterar han att man ännu inteär färdig med de regler som nu anpassar sig till. Men varför är det dåså bråttom med anpassningen till de europeiska finansintressenas behov? Såvittjag förstår har EG-byråkratin inte kritiserat storleken på stödområdet iSverige. Däremot har EG farit fram ganska hårdhänt mot EG-medlem-men Danmark.Har vi frågat danskarna vad de tycker om EGs regionalpolitiska regler, vilkavi nu skall anpassa oss till? Vi borde kanske samarbeta med de små länderna iEuropa - både inom och utanför EG - för att kunna ta upp kampen för utsattaregioner. Detbehövs inte någon större utläggning om problemen i . I stora styckeninstämmer jag i det som och andra talare här har sagt. Jagvill bara understryka allvaret i detta med att inland under80-talet har förlorat närmare 7 000 personer. Dessutom fortsätter den könsmässigaobalansen att förvärras. Männen blir kvar i länet och kvinnorna flyttar ut. Omingenting görs för att åstadkomma en förändring i det avseendet kommer välockså männen att flytta från länet. Somflera andra talare här har understrukit är arbetslösheten tre fyragånger högre än vad som gäller i övriga delar av . kommun harsex sju gånger större arbetslöshet än övriga riket. I , därarbetslösheten har varit ganska låg, hotar stora orosmoln i och med attblygruvan i avvecklas. När det gäller malmfälten räknar man med attLKAB skall minska personalen med i storleksordningen 1 000 personerinom.loppet av Om ingenting görs kan man också vänta sig attpersonalstyrkan inom stålindustrin i reduceras med flera hundra personer.Likaså reducerar domänverket sin personalstyrka mycket kraftigt. Dettaförorsakar givetvis problem, inte minst i inlandet. Trotssatsningarna i och med det senaste Norrbottenspaketet, vilket i många styckenhar varit posifivt, tornar alltså problemen upp sig på många håll i länet.Därför menar jag att det är olyckligt att just nu inskränka stödområdet såkraftigt som det här talas om. Detvore rimligt om , och församhngar i Bodensamt Markbygdens kyrkobokföringsdistrikt i kunde föras fill stödområde 1och den resterande delen av länet till stödområde 2. Vi i harreserverat oss till förmån härför. Älvsbykommun hade 1989 högre arbetslöshet än såväl som och ungefärlika hög arbetslöshet som kommun, som tillhör stödområde 1. Trots deninflyttning till kommunen som skedde har befolkningen stadigtminskat. Det är bara och i länet som har högre arbetslöshet blandkvinnorna. Såväl som i har i sinaremissvar sagt att bör höra tiU stödområde 1, och det är en utbredduppfattning i länet att det skall vara så. Markbygdenskyrkobokföringsdistrikt, Edefors och kan möjligen få litet stöd avsina centralorter Men Ålvsbyn i sig skall ju vara centralort. nöjer jag mig med att endast yrka bifall till reservation 171, som gällerjust . Jagär övertygad orn att kommer att bli tvungenatt behandla de speciella problem som finns i kommun. Inom några årkommer merparten av industrisysselsättningen att försvinna, och det blir påfrestning för den här fjällkommunen med ca 3 800 invånare. Allamöjligheter till lokalisering av statlig eller annan offentlig verksamhet fillArjeplog måste därför noga undersökas. Givetvis måste man också fortsätta medmalmprospekteringen i området för att försöka hitta nya möjligheter tillgruvverksamhet. När den proposition om ökad malmpro-spektering kommer som vihoppas på får vi anledning att återkomma till den frågan. Alla åtgärder som påett konstrukfivt sätt kan bidra fill att problem kan lösas är värdaatt få stöd. En särskild Arjeplogsdelegafion, något som harföreslagit, skulle kunna vara en lösning. Jaghåller med om att utskottskansliet har gjort utmärkta insatser för att få framdetta omfattande betänkande. Men trots det kan jag inte påstå att jag är heltnöjd med behandlingen av mina yrkanden i mofion 1989/90: Al 10. Närdet gäller satsningarna på det som vi i vårt parti kallar för infrastmktu-rensområde sätter jag mitt hopp till de 200 miljoner som skall satsas på infrastruktureni de fyra nordligaste länen samt till den höjning av anslaget fill regionalautvecklingsinsatser som utskottet föreslår. Enav de viktigaste infrastrukturella satsningar som man kan göra på Nordkalottenär att bygga ut kommunikationerna. För att möjliggöra en sådan utbyggnadbehövs det resurser i miljardklassen. Jag tänker då på de åt- 1989/90:138 11 juni1990 1989/90:138 11 juni1990 gärder som behövs när detgäller förstärkningen av stambanan, påbörjandet av Bothniabanan samtkömmunikafionerna med de andra länderna på . Men i det avseendetavslogs våra förslag i samband med att trafikutskottets betänkande 27behandlades . Närdet gäller frågan om att bör markera de statligaföretagens ansvar och behovet av investeringar i hänvisar man tillnäringsutskottets betänkande 35, där ett likartat förslag avstyrks med denenkla motiveringen att något uttalande i frågan inte var påkallat. Motiveringensynes mig något tunn, mot bakgrund av vad jag har sagt om neddragningen avpersonalstyrkan i de statliga företagen i . Enligtde utredningar som statens industriverk gjorde angåendemöjligheterna till ökad vidareförädling av den sågade träråvaran borde detunder 80-talet ha funnits helt andra utvecklingsmöjligheter för träindustrin iskogslänen än som varit fallet. arbetar vidare för attsfimulera utvecklingen av trämanufakturindustrin. Jag tycker att det ärlämpligt att på något sätt understryka vikten av att detta arbete påskyndas.Här hänvisar utskottet till näringsutskottets betänkande nr 30, som även detbehandlades . I detta betänkande framhålls ju att branschprogrammetför träindustrin skall avvecklas . Tydligen skall detta ske oavsetthur programmet faller ut. Denna ståndpunkt är inte vidare pådrivande. Närdet gäller min önskan att regeringen skall redovisa de försök som gjorts medbakteriell läkning av hänvisar utskottet till betänkande nr 31 frånnäringsutskottet. Jag har i detta betänkande inte kunnat hitta någon hänvisningfill en sådan redovisning. Däremothar man i betänkandet behandlat miljöproblem i samband med utlakning avmetaller från avfallshögar vid gruvor. Behandlingen av min önskan omredovisning av försöken med bakteriell läkning måste alltså sägas vara minstsagt torftig. Det finns, herr talman, många anledningar att återkomma iregionalpolitiskt och näringspoUfiskt viktiga frågor Vårt parti kommer att gesitt bidrag till att försöka hålla beslutskraften i parlamentet vid liv, ävenom den på många håll hotar att urholkas. Jag yrkarbifall fill reservation 171. AnL 62 (): Jag kommer att uppehålla mig vid den motion som jag och minapartikamrater från har skrivit angående Ålvsbyns inplacering istödområde. Mångatalare har redan framhållit det problem som finns när det gäller . Ipropositionen fastslås, och det måste nog understrykas fastän det har sagtstidigare , att de övergripande målen ligger fast. De går ut på att varjemänniska, oavsett bostadsort, skall ha tillgång fill arbete, service och godmiljö. Detta bör nogsamt noteras. Vidare sägs i preciseringen att det skallvara en rättvis fördelning av välfärden och en balanserad befolkningsutveckling.Man skall också se till att rättvisa, valfrihet och ekonomisk tillväxt främjas. Meddetta som utgångspunkt måste man känna stor besvikelse över arbetsmarknadsutskottetsbehandling av den här motionen. Ser man på reser- vationerna finner man huroerhört splittrat synsättet är när det gäller behandlingen. Jag förstårnaturligtvis att det har varit oerhört besvärligt för arbetsmarknadsutskottetatt arbeta fram ett betänkande med så många reservationer och så många ,men jag är besviken och den besvikelsen delar jag säkert med invånarna iÄlvsbyns kommun. Serman på förutsättningar kan man konstatera att det är störrearbetslöshet i än genomsnittsarbetslösheten i . En femtedelav den arbetsföra befolkningen pendlar ut från kommunen, och befolkningsutvecklingenhar varit mycket mer ogynnsam i än i de andra kommunerna. Främstungdomar och andra arbetsföra personer flyttar Dethär talar i stort för att arbetsmarknadsutskottet har missbedömt situationen.Givetvis skulle det, herr talman, se naturligt ut om jag här från riksdagenstalarstol stödde reservafion 171, som ochutskottsmajoritetens företrädare har yrkat bifall till. Jag kommer inte attgöra detta av den anledningen att jag tycker att det är ett oerhört spel förgalleriet att stödja sådana reservationer. Har man i utskottet inte lyckats attpåverka, är det för mig ganska oväsentligt om jag stöder reservafionen ellerej. Jag kommer alltså inte att yrka bifall till den kommunisfiska reservafionen,ej heller till den centerpartistiska reservationen. Den senare innehåller enhel del saker som jag absolut inte kan ställa upp på. Däremot, herr talman,kan jag upplysa om att frågan för min del inte är utagerad.Naturligtvis kommer jag tillbaka med arbetsuppgifter för arbetsmarknadsutskottetdå tillfälle ges. 1989/90:138 11 juni1990 63 () replik: Jag tvingas konstatera att i valet mellan att ställa upp för en kommuni , som har pläderat för, och att kapituleraför partipiskan i den socialdemokrafiska gruppen väljer han kapitulationensväg. Anf.64 () replik: I arbetsmarknadsutskottet har vi inte yrkat speciellt bifall till LeifMarklunds motion, utan vi har hållit oss till linjen i våra två motioner somberör regionalpolitiken. Hade yrkat bifall till sin egen motionhade jag kunnat stödja honom. Anf.65 () replik: försöker göra detta till att jag skulle varaunderställd partipiskan. Jag försökte förklara, men kanskeinte lyckades förstå vad jag menade. Har man i utskottet icke lyckats kommaöverens, finns det mycket små möjligheter att ändra på detta inför beslutet idenna kammare. Med den splittring av reservafionerna som föreligger blir dethelt hopplöst. Det är av den anledningen jag anser att jag kan återkomma ocharbeta vidare med frågan. TillBengt kan jag framföra ungefär samma argument. Det är ganska meningslöstatt yrka bifall till reservationerna eller sin egen motion. Det kommer inte attändra kammarens beslut. 1989/90:138 11 juni1990 66 () replik: Det är ett ganska intressant uttalande som gör, som manegentligen skulle kunna föra en längre debatt om. Men jag vill fråga LeifMarklund, med anledning av att han säger att han skall återkomma, vilkasignaler han har fått från utskottet som säger att när han nästa gångaktualiserar frågan skall han få igenom sitt krav. Är det inte lika bra att vigår till beslut och att ställer upp bakom de partier som vill attÄlvsbyns kommun skall inplaceras i ett högre stödområde? Anf.67 () replik: Jag har naturligtvis precis samma möjlighet att få mina motionerbehandlade ett annat år och att få frågan om en förändrad placering av Älvsbyni stödområdena seriöst behandlad i arbetsmarknadsutskottet. Då hoppas jag attbåde och vpk kan komma överens om en gemensam skrivning omÄlvsbyn. är de ganska splittrade i sina reservationer, vilka är utformadepå två olika sätt. AnL 68 (): Här har diskuterats mycket om regionalpolitiken, men jag harytterligare synpunkter som jag gärna vill framföra i mitt anförande. Enaktiv regionalpolitik skall innebära investeringar för framtiden och för enlångsiktig politik för människors boende och arbete, för kultur och för socialafunktioner. Riktlinjerna skall vara klara och entydiga. Som en avgrundförutsättningarna utkristalliseras då mönstret att människor kan bo ochverka i hela vårt avlånga land på någorlunda jämbördiga villkor. Folkpartietsmålsättning är att regionalpolitiken skall öka den enskildes möjligheter attfritt kunna välja arbete och bostadsort och därmed åstadkomma en mer likvärdigekonomisk, social och kulturell standard för landets olika delar. Jagkan emellertid inte bortse från att levnadsvillkoren mellan söder och norr ivårt land skiljer sig markant. Inte minst beror detta på den geografiskastrukturen. Vi har ett avstånd mellan den sydligaste och nordU-gastedelen. Det innebär också att långa vintrar kännetecknar och Norrlandsinland, vilka kan börja och pågå till mitten eller slutetav april. Men det sydligare upplever vissa år aldrig en riktig vinter,med dess problem, måste jag säga. Det är egentligen för självklart att behövapåpeka detta förhållande, men erfarenhetsmässigt vet jag att bilden av Norrlandoch inland inte är särskilt klar och entydig. Det är svårt att inse dendirekta skillnaden om man inte själv vistas i dessa delar av landet. Polifikensyftar fill att utjämna de skillnader som finns där det är möjligt. Klimatetkan vi inte göra något åt. Framför allt är avsikten att underlätta förnäringslivet och att nå ut på marknaden med varor och tjänster Bra ochtillgängliga kommunikafioner till rimliga kostnader är ett måste. Här har regeringenförsummat att satsa nödvändiga medel. FrånNorrlandslänen har framförts gemensamma krav och önskemål om enregionalpolitisk satsning vars syfte är att åstadkomma en nationell balans.Från sida har vi hörsammat kraven och insett Vi föreslårdärför att en regionalpolifisk utredning skall tillsättas. Vi har att taställning till en del av förslagen som framkommit i det sammanhanget. Låtmig än en gång konstatera att målen för regionalpoHfiken måste vara långsiktigaoch ge likartade betingelser för människors välfärd: arbete, service och godmiljö. Ett mål som måste nås och som hålls levande i ett läge med storaregionala skillnader i levnadsförhållanden och med ett minskat ekonomisktutrymme - vilket med stor tydlighet framstår som resultat av den fördasocialdemokratiska politiken - är att människor skaU kunna göra sina aktivainsatser för samhällsbygget oavsett bostadsort. Jaguppehåller mig länge kring detta ställningstagande, men jag tycker att det ärsjälva kärnan i regionalpoHfiken. Tyvärr inger det nu liggande förslaget hoppom en mer anpassad regional politisk satsning för inland. Densocialdemokratiska regeringens satsningar visar fortfarande på en övertro påmyndigheter och centrala verk. På annat sätt kan inte förslaget om att upphöjaglesbygdsdelegationen till en myndighet tolkas. Det spåret leder definitivtfram till mer byråkrati och krångel. Manlitar inte på den enskildes förmåga att på någorlunda jämbördiga villkor fåutveckla kreativitet och kunnande, utan där skall myndigheten ta över. Därförblir också den nya stödområdesindelningen en stötesten. Näringslivet och inteminst småföretagandet är synnerligen beroende av rättvisa och jämbördigavillkor Den nya områdesindelningen är allt annat än rättvis. Förslaget är illaunderbyggt och kommer att ge felaktiga signaler Ett samhälles inplacering iett stödområde kan vara av avgörande betydelse för utveckling ochfortlevnad av bygden, vilket vi snart kommer att bli varse med detta beslut. Jaghar i motion 1989/90:71, yrkande 2, tagit upp frågan om nedsättning avsocialavgifterna. Jag anser att motionen inte fått en relevant behandUng iutskottsbetänkandet. Den borde också ha redovisats i den länsvisa uppräkningsom skett för del på s. 221 i betänkandet. Där saknas motionentyvärr. Jag har emellertid stor förståelse för det arbete som utskottet harhaft och sluter mig till att misstag kan uppkomma. Jagvill starkt framhålla den oro som uttalas från olika kommunföreträdare ochföretag. Jag delar själv den oron vad gäller områdesindelningen och attförslaget om nedsättning av socialavgifter inte tillräckligt tar hänsyn till despeciella problem som finns i vissa inlandskommuner i , t.ex.Norsjö, och . Däremot har jag ringa förståelse för och kritiserarstarkt regeringen för att utan relevant underlag radera ut stödområde C. Vilketbeslutsunderlag kan redovisas? Vii folkparfiet efterlyser en utredning som på något sätt kan signalera effekterna,för eller emot. Här behövs en ny utredning på samma sätt som en utredning omåterföring av vinstmedel av vattenkraftsproduktionen fillkommer. Folkparfiethar i reservafion nr 7 utvecklat våra åsikter, och jag yrkar därför bifall tillreservafion nr 7 och reservation nr 2. Regionalpolitikfår inte utvecklas till att bli första hjälp i hastigt uppkommandekrissituationer i avgränsade regioner och inom län med i stort sett stabilaarbetsmarknader, vilket tyvärr alltför mycket kännetecknat den socialdemokratiskaregionalpolitiken. Jag kan nämna och UddevaUa 1989/90:138 11 juni1990 Med en sådanpolitik kan aldrig de regionalpoUtiska hjälpmedlen optimalt användas. ,långsiktiga spelregler skall gälla. Folkpartietvill decentralisera beslutsfattandet och föra ut besluten till länen ochlänsstyrelserna, som har bättre kompetens och kunskap om problemen än decentrala verken. De kommer även att ha det i förhållande till den nyaglesbygdsmyndigheten. Folkpartietsförslag om att höja länsanslaget betydligt över vad regeringen ansettnödvändigt vinner också gehör i kammaren . 1 050 milj.kr, dvs. 150miljoner mer än vad regeringen har föreslagit, blir tydligen kammarens beslut . Det är också mer än vad har föreslagit. Det är ett betydandepåslag som kommer att ge effekter direkt ute i bygderna. Jagtänker särskilt på det förslag som jag framfört i motion 1989/90:96. Denhandlar om kvinnornas situation i inland. Den negafiva befolkningsutvecklingeni norra och i exempelvis är mycket oroande. Befolkningeni länets inlandskommuner minskade med nära 800 personer.Det är i huvudsak de unga kvinnorna som reser söderut. Prognoser visar attutflyttningen fortsätter. i - där jag själv sittermed - har mycket seriöst tagit sig an problematiken. Vi arbetar för attinlandet måste utvecklas med speciella insatser, koncentrerade på en rimligbefolkningsutveckling, där kvinnorna har en nyckelroll. Insatser behövs förutbildning, kompetensbreddning, teknikspridning och kommunikationer Försvinnerkvinnorna dör bygden ut. Ivårt län, liksom i andra Norrlandslän, pågår en rad projekt inriktade på attöka sysselsättningen för kvinnor och att få fler kvinnor att starta eget. Av deca 500 nya företag som tillkom i svarade kvinnorna för entredjedel av etableringarna. Enväl fungerande vuxenutbildning har också stor betydelse för att få kvinnor attbli trogna sin hembygd. Annaprojekten i har också visat vägen förnya idéer. Med andra ord behövs det en rad regionala utvecklingsinsatser ochprojektstöd inom olika områden, kulturområdet inte minst, som har försummats. Många förslag och förväntningar har skapats genom . Ett är säkert, att kraftiga åtgärder behövs nu för att stoppautflyttningen, och fler insatser måste tillkomma, inte minst med sikte påkvinnornas speciella önskemål beträffande fritids- och kulturmiljön. Alla ärinte intresserade av älgjakt och fiske. Jagföreslog 15 miljoner till de fyra Norrlandslänen, speciellt riktade tillaktiviteter för kvinnor Förutsättningarna att genomföra mer direkt riktadeinsatser för kvinnor i Norrlandslänen ökar , eftersom länsstyrelserna fårökad frihet att själva besluta om anslagen, inte minst tack vare oppositionenskrav på ökade länsanslag som kommer att beslutas . herr talman: att detta betänkande skulle vara det stora steget moten bättre regionalpolitik är min bedömning att det kommer att behövas mergenomtänkta förslag, om syftet - regional balans med lokal mobilisering,enskilda initiativ och enskilt skapande - skall nås. 69 (): kallas för det kompletta länet. Där finns hav och fjäll,landsbygd och stad. Där finns skog, malm och älvar har vi iVästerbotten tillsammans med övriga Norrlandslän svarat för en försvarlig delav exportinkomster. Vi har levererat elströmmen, och vi har stått förarbetskraften. Och ändå finns det en utbredd uppfattning att tär påSveriges ekonomi, att vi som bor där är en belastning för övriga . BörjeHörnlund skall ha en eloge för den redovisning han gjorde. Den visade att detsom vi eventuellt snedbelastar eller tär på handlar om av statsbudgeten. Synsättetatt vi i tär på ekonomin slår tyvärr igenom också i regionalpolitiken,där man har missat helheten, nämligen att vi faktiskt är ömsesidigt beroendeoch att stad och land, nord och syd inte är varandras motsatser utan varandrasförutsättningar Avsaknadenav helhetssyn är den ena stora bristen i regionalpolitiken och i det betänkandesom vi diskuterar Den andra är det näst intill obefintligakvinnoperspekfivet. Trotsatt det pågår stora, genomgripande förändringar i den svenska politiken, somvar och en för sig kommer att få stora konsekvenser för ochVästerbotten, saknas det en analys av de samlade effekterna. Inomloppet av kommer vi här i att fatta beslut om en nyjordbrukspolitik - det gjorde vi -, århundradets skattereform -detskall vi göra -, regionalpolitik - den diskuterar vi -, ettekonomiskt krispaket, som bl.a. innebär kommunalt skattestopp, och trafik-ochforskningspolitik inför 90-talet, som vi redan har fattat beslut om. Dessabeslut kommer att påverka utvecklingen i , men ingen kan svara påvilka de sammantagna effekterna blir, därför att man saknar en helhetssyn. Enkonsekvens av denna bristande helhetssyn och kanske av bristande kunskaper ärsynen på inlandet. Var börjar egentligen inlandet? I anser vi attvi har fio inlandskommuner Men utskottsmajoriteten - som den här gången bestårav socialdemokrater och moderater - anser att fyra av Västerbottensinlandskommuner inte skall ingå i stödområde 1. Det gäller , ,och . Det är ett felaktigt beslut, och jag vill vädja tillkammarens ledamöter att ändra på det och rösta för reservationerna 160 och162. Tillskillnad från en del andra här tror jag att det är viktigt att man vågar ståupp och stödja sitt eget hemlän och de motioner man eventuellt själv harskrivit. Det är en viktig signal till dem som jobbar ute i kommunerna, och detbidrar till att motverka det politikerförakt som sprider sig när man säger ettoch gör ett annat. Det vore därför intressant att veta hur socialdemokraternaoch den moderata ledamoten från tänker rösta. Det vore ocksåintressant att veta hur ställer sig - har ingen reservationnär det gäller just de här kommunerna. Dettio inlandskommunerna i har , 1970-och 1980-talenhaft en stor befolkningsminskning och utvecklats enligt samma modell som mångaandra inlandskommuner i norra . 1989/90:138 11 juni1990 1989/90:138 11 juni1990 ningen har berott påarbetslöshet, och den i sin tur har förorsakats av en genomgripandestrukturomvandling. Det är först under de senaste två tre åren som man harkunnat märka en förändring.