prot · GD09138 · 1989-12-31 00:00:00 — Det är därför betydelsefullt att kunnagranska de beslut som fattas i verk och myndigheter ur regionalpolitisk synvinkel.De steg som tas innebär större sådana möjligheter Fördet femte skall regionalpolitiken decentraliseras. Besluten flyttas närmaremänniskorna. Mobilisering och engagemang hos lokalbefolkningen kommer att spelaen större roll. Det kommer främst att bli länen som får en ökad betydelse förden konkreta utformningen av regionalpolitiken. Länsstyrelserna kommer attkunna fatta beslut om stöd till investeringar på upp till 15 milj. kr. Länsstyrelsernafår en rejäl ökning av anslagen för sin regionalpoUtiska verksamhet. Regeringenföreslog att medlen för regionalt utveckUngsarbete skulle öka från 800 till 900milj. Därutöver föreslog regeringen att 72 milj.kr skulle föras över frånjordbruksstödet till anslaget för regional utveckUng. Därutöver hararbetsmarknadsutskottets majoritet ansett att det finns behov av att ökaanslaget till 1 050 milj.kr Det innebär att länsanslaget mer än fördubblats påfyra år Länsstyrelsernafår större möjligheter att själva prioritera mellan glesbygdsstöd, projektverksamhetoch lokaliserings- och utvecklingsbidrag. Med ökade befogenheter och mer pengarföljer också ett större ansvar Det är synnerligen vikfigt att länsstyrelsernakan leva upp fill det ökade ansvar som de får genom denna decentralisering. 1989/90:138 11 juni1990 1989/90:138 11 juni1990 Slutligen,för det sjätte, sker en betydande förstärkning av det regionalpolitiskaanslaget. Regionalpolitikensmål är att medverka fill att skapa goda förutsättningar i hela landet. Detskall vara möjUgt att få ett arbete, en bra bostad och en god miljö i hela vårtland. Målen för det regionalpolitiska arbetet ligger fast. Deregionalpolitiska målen bör emellertid preciseras. Det är min mening attregionalpolitiken skall bidra fill den ekonomiska tillväxten, tiU en jämnfördelning mellan människor i oUka delar av landet samt tiU möjligheterna attvälja bostadsort. Omvi står fast vid de välfärdspolifiska målen är det möjligt att uppnå en rättvisfördelning, och det finns i ett glesbefolkat land som unika chanser attvälja mellan att bosätta sig i glesbygd, mindre tätorter eller storstäder.Valfriheten innebär att vi stryker under de skilda livsvillkor det innebär attbosätta sig i olika delar av landet. RegionalpoHfikenbör i allt större utsträckning inordnas i en politik för tillväxt.Den ekonomiska politiken har varit mycket framgångsrik. Detstatliga budgetunderskottet har arbetats bort. Sysselsättningen har ökatkraftigt, och arbetslösheten är i stort sett borta. Reallönerna har åter kunnatöka. Samtidigtmåste vi konstatera hur viktigt det är att öka tillväxten, att produktivitetenutvecklas snabbare. Om vi skall kunna förverkliga allt vi vill -högre löner,utbyggd vård och omsorg samt mer fritid och ledigheter - måste resurserna växafortare. RegionalpoUtikenkan på flera sätt medverka till en sådan tillväxt. Lediga resurser i form avarbetskraft och kapital kan tas till vara. Aktiv regionalpolitik innebär attpåfrestningarna på människor och miljö blir mindre. Medregionalpolitiska insatser ökar acceptansen och förståelsen för en snabbstrukturomvandling. Människor har lättare att inse nödvändigheten av attproduktionen rationaliseras, företag omvandlas och sysselsättningen ändrarkaraktär om samhället tar sitt ansvar med aktiva insatser för att främjatillkomsten av ny sysselsättning på orten. Medden nya regionalpolitiken skapas instmment för att främja det allmännaklimatet för näringslivet i prioriterade områden, vi får beredskap införstrukturförändringar i hela landet och stödinsatser som i ökad utsträckninginriktar sig på de delar av näringslivet som växer Detär min mening att regionalpolitiken därmed i högre grad kan främja denekonomiska fillväxten. Regionalpolitikenskall kännetecknas av dynamik och förändringar i stället för stagnation. Vivill framhålla mångfalden och de olika regionernas varierande fördelar i ställetför att alla delar av landet skall likna varandra. Inomregionalpolitiken spelar den utpräglade glesbygden en alldeles särskild roll.Att kunna bo på glesbygden fillhör mångfaldens möjligheter i . till de allra senaste årens utveckling har befolkningen i den renodladeglesbygden också stabiliserats. Den snabba befolkningsflykt som skedde tidigarehar stannat av. På många håll finns förhoppningar och liv som inte funnits påmånga år Meddet samlade grepp om glesbygdspolitiken som nu har att ta ställningtill ges ännu bättre möjligheter att förbättra politikens inriktning. Glesbygdsstödethöjs och blir effektivare. Det blir större möjligheter för länsstyrelserna attbedriva en effektiv glesbygdsverksamhet. Vid hot om nedläggning av en statliginrättning på glesbygden får länsstyrelserna möjlighet att försöka finnaalternativ, t.ex. genom att försöka samordna statlig service på orten. Genomatt inrätta en statlig myndighet, glesbygdsdelegationen, ges större resurserför att på central nivå bedriva projekt, utredningsverksamhet ochmyndighetskontakter Myndigheten lokaliseras till . Tillsammans medlänsstyrelsernas nya roll blir det en större slagkraft i glesbygdspolitikensinriktning. Vårregionalpolitik påverkas av vad som sker i vår omvärld. Vi måste ta hänsyn tillde förändrade förutsättningar som en ökad internationalisering medför Harmoniseringenmed de europeiska gemenskaperna och nya handelsregler gör att vi måste finnaoss i att rätta oss efter de internationella regler som gäller Denregionalpolitik som har att ta ställning till kommer att uppfylla deregler vi för dagen kan se. Sänkningen av stödnivåerna stämmer bättre med den internationellasituationen. Minskningen av stödområdet bygger också på att man från utlandetsäkert ser den mycket goda situation som råder på arbetsmarknaden i störredelen av vårt land. Generellt företagsstöd bör förbehållas områden somkännetecknas av varaktiga konkurrensnackdelar såsom kallt klimat, glesbefolkning, långa avstånd och isolerade arbetsmarknader. heller inte generellt stöd i form av sänkta socialavgifter till de exportberoendenäringarna. Även det är en del i regionalpolitiken som man från utländskt hållkan fästa blickarna på. Vimåste alltså ha i minnet de internationella spelregler som finns och hålla osstill vad som accepteras internafionellt. Det ger ändå betydande frihet attutforma en kraftfull regionalpolitik utifrån de speciella fömtsättningar somfinns i vårt land. Avslutningsvisvill jag ta upp några av de synpunkter som kommit fram i utskottsbehandlingenav den regionalpolitiska propositionen. Detär ett imponerande antal reservationer som partierna åstadkommit, hela 176stycken. Det kan ju ge intrycket av en förödande kritik mot regeringensförslag. Mennär man granskar reservationerna närmare blir man inte längre så imponerad. Fördet första kan man konstatera att splittringen mellan partierna är total. Därett parti vill öka anslaget, vill ett annat använda anslaget på ett annat sätt.För det andra präglas reservationerna i stor utsträckning av opportunism. Ettanslag skall höjas här, en kommun skall flyttas in i stödområdet där osv. Detär ändå märkligt så litet oppositionspartierna kan komma överens om. Vänsterpartietkommunisterna accepterar tydligen regeringens förslag om en indelning avstödområdet i två områden. Men partiet har inte kraft att 1989/90:138 11 juni1990 1989/90:138 samla sig till att anse att någon kommun skall tas ur stödsystemet. Tvärtom vill man komplettera det med ytterligare någon. ~ Folkpartietanser att det saknas beslutsunderlag att gå från dagens tre stödområden till de två regeringen föreslagit. Detär naturligtvis ett bekvämt ' sätt att slippa fatta besvärliga beslut. Även omfolkpartiet inser det förnuf- figa i att radikalt minskastödområdet behöver man aldrig bli beskylld för att ha försämrat situationenför någon enskild kommun. ,som ju vanligtvis håller hårt om statskassan och brukar berömma sig för attvilja spara på skattemedlen, tycks ändå ha spenderbyxorna på sig när de kan föreslåen kraftig höjning av anslaget fill länsstyrelserna. Det står knappast iöverensstämmelse med allmänna inriktning. Miljöpartietde gröna har tydligen en aldrig sinande kassakista. De föreslår sänkningar avsocialavgifter som skulle kosta mångmiljardbelopp. Ett sådant förslag kangivetvis bara väckas om det inte har förutsättningar att gå igenom. Merförbryllande är centerparfiets så kallade regionalpolitik. De hittar motiv föratt regionalpolitiken skall omfatta snart sagt varje del av landet. Centernvill behålla nuvarande stödområde C. Därtill vill man filiföra , delarav län inkl. delar av , ett större område i Bergslagen samt trekommuner i till stödområdet. Såkan man naturUgtvis inte bedriva regionalpolitik. förslag innebär ipraktiken att politiken blir tämligen meningslös. I stället för att koncentrerainsatserna till de områden som verkligen har de långsikfiga problemen tunnarman ut stödet över i stort sett hela landet. Därigenom kommer det att få mindreeffekt. Det blir mindre styrande till just de delar av landet som vi verkligenhar anledning att stödja. Centernhar också en aldrig sinande ström av medel till sitt förfogande. Den totalaomfattningen av förslag belöper sig på Detär mot den bakgrunden inte underligt att faktiskt står isolerade i denregionalpolitiska debatten. Deras förslag saknar helt enkelt realism. Centernhar ju i och för sig erfarenhet av hur man kan slösa med statens medel ochåstadkomma gigantiska budgetunderskott. Men regionalpolitiskt utsatta orter ärinte betjänta av en lättsinnig ekonomisk politik. I stället måste vi med fasthand hålla kursen: Det är endast med balans i ekonomin och med fullsysselsättning som vi kan klara av de regionala problemen. AnL19 (m) replik: Jag tycker att inlägg präglas väldigt mycket av den gamlaplanhushållningen. Det finns för mycket av övertro på de centrala anslagen,reglering och byråkrati, och för Utet tilltro till vad som kan uträttas påfältet. Detfinns för mycket tilltro fill vad man kan uträtta med fonder och annat. Det är självklart att företagare i och på många andra orter i frågar sig: Hur kommer det sig att vår småföretagsamhet har kunnat ut veckla sig utan exempelvis löntagarfonder? Den fondernas som 44 sjungs av är utryck för en övetro sominte har någon förankring hos landets mångatiotusentals, hundratusentals, småföretag. Det är en röst ur det förgångna. Sedanhar industriminister synpunkter på stödets utformning. Det skalleffektiviseras, vara mer överblickbart och förenklat. Det är bra. Det ärmoderata krav som vi har arbetat för . Det är bra att vi har kunnatrealisera så mycket som möjligt av detta. Om detta råder ganska storsamstämmighet. Närdet gäller länsanslaget grämer det uppenbarligen socialdemokraterna att vimoderater har lyckats åstadkomma en höjning. Måhända beror det på att RuneMolins eget folk ute i länen gärna skulle vilja se en höjning och välkomna den. -Vimoderater har varit med om att höja anslag av denna typ, och för att kunna fåråd till det har vi inte tagit spenderbyxorna på när det gäller alla andra anslag.Vi måste bestämma oss . Är vi spendersamma, eller är vi småsnåla ochsparsamma? Vi moderater har valt att prioritera, och det tycker vi är godhushållning. Det är någonting som vi lärt oss, och jag har lärt mig det iSmåland. Det har varit ganska framgångsrikt. Vidarehar vi argumentafionen om glesbygdsmyndigheten. Det är en fantastiskargumentation. Det man inte lyckas klara i och mellan departementen -kommer ytterligare att kommentera detta -, nämligen attöverblicka och sainordna, skall man lösa med hjälp av en ny myndighet försäkerhets skull utlokaliserad till så att inte maktens korridorer iRosenbad blir störda. På så sätt har synen på glesbygden legitimerats.Glesbygdsmyndigheten ser över ärendet. Tror någon ute i glesbygden eller pålandsbygden på detta? Jag ifrågasätter om regeringen själv tror pådet. Meni vissa stunder kan det finnas behov av att snickra ihop något snabbt under ettpar veckor för att tillgodose vissa opinioner och klara vissa problem.Regeringens politik karakteriseras för mycket av stödpolitik och centralpolitik och för litet av tilltro till de enskilda människorna och landsbygdensförmåga att klara sig själv. 1989/90:138 11 juni1990 20 ()replik: Full sysselsättning går också att skapa med hjälp av flyttning, RuneMolin. Detta är det som har varit socialdemokratins adelsmärke under 60- och80-tal. Det är det som är det allvarliga med situationen. Vidaresäger att centrala verk och myndigheter skall skärpa sig. Det harregeringar och kammaren uttalat , framför allt kammaren. Iförra veckan var jag i i . Där hade posten och SJ påkort tid minskat antalet arbetstillfällen med 30 på en arbetsmarknad omfattandenågra hundra arbetstillfällen. Man hade helt enkelt flyttat dessa fill störreorter. Detta är för den lilla orten en värre smäll än vad varvsnedläggningarär i öch . Men det bryr sig icke regeringen om. Det råder problemmed de centrala verken. Men det är samordningen inom regeringen som är detverkliga problemet. Underden tid kampanjen för landsbygdens utveckling har pågått - och det har fälltsvackra ord om den från flera tunga socialdemokratiska företrä- 1989/90:138 11 juni1990 dåre - har över 50 förslagav socialdemokraterna framlagts för denna kammare som direkt motverkarutvecklingen. Det finns ingen samordning inom regeringen, och där har RuneMolin en stor uppgift om han bärkraft att växa in i kostymen. Detär från att kammaren skall besluta om områdena A, Boch C. C-området skulle bestå av dagens område C, utom stadskärnorna. Detskulle kunna bli ett bra beslut om den sista millimetern fullföljs. Vårlinje, , är att vi behandlar kommuner rättvist. Finner vi en kommun,t.ex. i län, som har förlorat av sin folkmängd, som har en mycketdålig ålderssammansättning, vars arbetsmarknad består av jordbruksom kommer att fara mycket illa av den omställningsperiod som förestår, ochsom har få tjänsteföretag, är vi beredda att se positivt på den kommunen. Ocksåden av ministerns företrädare tillsatta utredningen, dvs. f.d.postgeneraldirektören, och hela gänget, hade denna inriktning. Detär som har retirerat. Beskedet till utsatta kommuner i landet är attregeringen inte bryr sig om dem. Det är på industriministerns initiativ som dethar blivit så. 21 () replik: bekymrar sig över att oppositionen inte har kommit överens.För det första har vi kommit överens i en mycket viktig fråga, nämligenlänsanslaget. För det andra har vi mellan olika partier kommit överens i enhel del av reservationerna. För det tredje vore det mer klädsamt om sig mer över det egna partiets politik. Vad jag har hört är det mångasom är bekymrade och har svårt att tro när de ser vad den nyastödområdesindelningen kan föra med sig. Den områdesindelningen försvarar nuRune med emfas från talarstolen. Jagär övertygad om att många under dagens lopp kommer att vittna om hurbekymmersamt det är och kommer att bli i många områden. Det behöver jag integå närmare in på. Jagtycker att det är konstigt med detta att använda sig av dessa tillfälligastödområden. Den ena dagen tas ett stödområde bort, görsområdet återigen till ett tillfälligt stödområde. Hur tror man då att människorskall mobiliseras, tänka långsikfigt och planera i kommuner och företag?Folkpartiets regionalpolitik bygger en hel del på denna mobiliseringstanke.Den stupar naturligtvis på ryckigheter som man tydligen förespråkar frånsocialdemokraternas sida. Detskulle vara bra om jag från ministern kunde få svar på några frågor som jagställde tidigare. Kan vi räkna med att verkligen få en rejäl ökning avlänsanslaget till länsstyrelser i ? Kan högskolorna utanförstödområdet räkna med att få del av de 35 miljonerna, som vi från folkpartietssida tycker skall vara 50 miljoner? Vidare talar mycket om den storasatsningen på länen och deras självbestämmande. Varför kan då länen inte iframtiden få IKS-stöd och en god samhällelig service? Jag vill säga något omglesbygdsdelegationen, som hävdar skall ges större slagkrafti regionalpolitiken. Vi betvivlar det i allra högsta grad. Den nya myndighetenkommer inte att göra vare sig fill eller ifrån -snarare från. Jag skall ställanågra konkreta frågor Jaghar förstått att det råder en hel del oro kring den nya myndighetensuppbyggnad. Finns det några lokaler? Hur skall man ta fill vara den kompetenssom finns hos den nuvarande personalen? Anf.22 () repUk: Låt mig börja med att uttrycka det posifiva som industriministernsade. Närdet gäller den tillfälliga stödområdesindelningen tänker jag främst påKarlskoga-Degerfors i mitt eget län. Också Krisfinehamn kan komma i åtanke medden sysselsättningsutveckling som finns där Industriministerntalar också om det höga sysselsättningsläget och den låga arbetslösheten. Detskall vi verkligen glädja oss åt. Men situafionen för kvinnorna är inte sådanatt de har en hög sysselsättningsgrad. Många kvinnor ärdelfidsarbetslösa. Iett pressmeddelande från från står detmycket om detta. Tiden räcker inte fill att gå igenom allt. Men där framgårbl.a. att: "Hårdast drabbade är kvinnor inom kommun, landsfing, handel ochrestaurang. Problemen är värre i glesbygden än i storstadsområdena. Många befinnersig i en rundgång mellan korta vikariat, deltidsarbetslöshet ocharbetslöshet." Denförda regionalpolitiken har - även om sysselsättningen är hög - inte påverkatkvinnorna i samma utsträckning som männen. Närdet sedan gäller EG-anpassningen var inne på att regeringensförslag i propositionen skulle kunna accepteras ute i . I ettpressmedelande från uttryckte ungefär samma sak, menenligt pressmedelandet skulle underförstått och inte ha tillräckligtstora problem. Men frågan är vad som händer om EG inte accepterar det härKommer då stödområdesindelningen att ytterligare skäras ner, allt för attanpassa oss till EG? Det här vet vi ingenting om . Det är bara fråga omspekulafioner från industriministerns sida. Jagställde en fråga i mitt anförande angående anpassningen av kommunikationer,främst stora, tunga lastbilstransporter Vad kommer en sådan anpassning att fåför konsekvenser? Vad kommer det att kosta? Att man nu höjer totalvikten fill56 ton för fordonsekipage och 1995 fill kommer att inkräkta påutbyggnaden av vägnätet. Man kommer att behöva satsa stora resurser på de nyaBl- och B2- vägarna för att klara EG-anpassningen, vilket kommer att gå ut överdet övriga vägnätet. Om man i stället hade satsat på järnväg, hade man sluppitatt satsa resurser på de här vägarna. AnL23 () replik: Egentligen skulle jag inte alls behöva stå här Men jag måste bemötaRune Molins kritik mot budget när det gäller regionalpoUtiskaförslag. Jag har samma lilla kom-ihåg-lapp med mig som när jag bemötte LarsUlanders kritik. Det är sorgligt att statsrådet lyssnar så dåligt att han inteens hinner ändra det som står skrivet i hans manus. 1989/90:138 11 juni1990 1989/90:138 Vi imiljöparfiet angreps för att vi vill avsätta 14 miljarder till nedsättning avsociala avgifter Men - som jag tidigare sade - är detta bara en liten del i ~ den helhet som vårt förslag till nyskatteomläggning utgör, där vi får i stor- egiona j. leksordningen27 miljarder tillbaka. Så var det med den kritiken. for O-ta jjg heller statsrådet vågade ta upp den kastade handsken ERU-utred- ningen, så jag får enstark lust att säga som den gamle romaren , som jag träffade på ilitteraturen . Han sade alltid i vartenda anförande:"Praeterea censeo Carthaginem esse delendam", vilket är detsamma som:För övrigt anser jag att Karlago skall förstöras". Jag tror att jag skallbörja med att göra ett Hknande uttalande och avsluta mina anföranden med: Förövrigt anser jag att ERUs utredning bör nämnas och diskuteras. Den hör faktiskthemma i det här utskottet. ställde en rad frågor tiU mig i sitt inledningsanförande.Frågorna handlade om trafikpolitiken, beslutens decentralisering i den staligaförvaltningen, den offentliga sektorns privatisering, kvinnornas företagande,skattepolitiken och energipolifiken. Dethar naturligtvis stor betydelse för den regionala utvecklingen vilka beslut vikommer fram till. Dessa beslut fattas emellertid inte av , utanfrågorna har ju behandlats i en del fall och i andrafall kommer de att behandlas . Jag föreslår att upp denna diskussion då, för det är där den hör hemma. Men i det härsammanhanget gäller det hur vi skall få till stånd en samordning i denregionalpolitiska verksamheten så att de olika sektorsbesluten styrs mot sammamål. proposition som vi har förelagt föreslår vi en förstärkning avden samordning som skall ske inom industridepartementets ram. Avsikten är attavsätta mera resurser, men också att avkräva de olika myndigheterna och verkenmera redovisning av vad de har för syn på dessa olika mål. Jag kan försäkra attnär det gäller såväl trafikpolifiken som energipolitiken och skattepolitikenkommer vi att se till att detta arbete förstärks. Det är en av huvudpunkterna iden regionala diskussion som har förevarit, nämligen att sektorsbeslutensbetydelse är så ofantligt stor i förhållande fill det begränsade anslag som äravsatt för regionalpolitiken. Därför måste det bU en mycket merbestämd samordning än . I den delen kan jag instämma i att dessafrågor hör hemma i det här sammanhanget. Närdet gäller trafikpolitiken finns det enorma investeringsbehov i fråga om såvälvägar, järnvägar som flyg och hamnar. Där är de traditionella finansieringsformernainte längre tillräckliga. Därför har regeringen tillsatt en särskild utredaresom skall se över dessa frågor, så att vi i nästa års närings-polifiska propositionkan redovisa hur vi skall kunna ta itu med de praktiska, konkreta frågorna. Länsanslagens höjning ärberoende av hur utvecklingen kommer att bli. Om det blir en förstärktkonjunkturnedgång, om det blir problem av det slag som vi nu märker på fleraorter i landet - nu senast i , och i i sambandmed SAABs besked - är det klart att vi kommer att gå in med deinsatser som behövs. Vi kommer då tillbaka, som vi har gjort, tillriksdagen och begär dessa medel. Enannan sak är att man redan från början, utan att känna till behoven, är bereddatt ta på sig spenderbyxorna, som i det här sammanhanget har haftpå sig. BörjeHörnlund sade att vi har använt flyttningar som medel för att klara den fullasysselsättningen. Ett samhälle och en ekonomi står inte stilla, utan det finnsett behov av strukturförändringar som också leder fill omflyttningar. Dessastrukturförändringar behöver i så stor utsträckning som möjligt styras så attomflyttningarna blir begränsade. Det är vår politik. Men politik harju varit att sätta in det regionalpoUtiska stödet i varenda liten by för därigenom skall kunna klara dessa problem. Då menar vi att dessa resurseranvänds felaktigt. Vi måste koncentrera stöden så, att de ger effekter iregionerna, och därmed får vi tolerera en omflyttning inom regionerna. Men viskall satsa kraftfullt där det är som mest besvärligt. För övrigt har det underde senaste två tre åren varit fler som flyttat från till övrigalandet än som har flyttat från det övriga landet till . Det haralltså skett en förändring, och den tycker jag att man skall notera sompositiv. BörjeHörnlund lanserar begreppet "stenbäck" . Jag har tidigare träffatpå begreppen "betonghäck" och "cementhäck" -jag vet intevari skillnaden ligger Har stenbäcken sämre kvalitet med mera sten än betongi? Vad är då motsatsen till stenbäck? Det är väl det som det - för att ta till någon av de mjuka metallerna - vara enguldhäck som han representerar? Sedanhar spenderbyxorna på sig, så i själva verket är det pojken medguldbyxorna som har uppträtt här i skepnad efter den miljardrullningtill det här området som han förordar. Viföreslår en kraftig ökning av det regionalpolitiska anslaget - ett störreanslag än det som tidigare beviljat. Men vi har naturligtvis ocksådet samhällsekonomiska ansvaret att hantera de resurser som ändå är begränsade,så att vi kan tillgodose de olika behov som finns inom olika områden. Därförkan man inte - som har gjort - lyfta fram ett område och ta på sigguldbyxorna.