prot · GD098 · 1989-12-31 00:00:00 — Det är viktigt att så sker för attde regioner som är drabbade av den snabba och växande koncentrationenskall kunna få hjälp. En levande landsbygd och en fungerande storstadsmiljö ärinte motsatser till varandra utan två storheter av lika värde, vilka måste gåhand i hand och vara i balans för att vi sammantaget skall få en positivutveckling av hela landet. Olikabeslut av skilda myndigheter hotar att ytterligare utarma den arbetsmarknadoch det serviceutbud som finns i landsbygds- och glesbygdsområdena. Ettexempel, som med all önskvärd tydlighet pekar på detta, är beslutet om attöverföra folkbokföringen från församlingarna till de lokala skattemyndigheterna.Beslutet innebär att ungefär 2 200 arbetstillfällen försvinner frånförsamlingarna, vilket i första hand drabbar kvinnor på landsbygden.Neddragningar och inskränkningar av skilda slag som måste till för att manskall kunna komma till rätta med dessa problem uti i de olika regionerna tar tidatt genomföra och resurser från det som man egentligen borde ägna sig åt, dvs.skapa en positiv utveckling och en positiv framtid för dessa regionen Vivet att tillgången till god utbildning ofta är helt avgörande för en regionsmöjligheter till en positiv framtid. De kunskapsintensiva verksamheterna ärridag de mest expansiva. Struktur och lokalisering av utbildningsnätet måste sessom en än viktigare del i det regionala arbetet. De små högskolornas betydelsekan i detta sammanhang inte överskattas. Själv hade jag för några veckor sedanförmånen att närvara när det senaste tillskottet bland dessa högskolorinvigdes, nämligen högskolan . Det kan inte heller nogunderstrykas hur betydelsefullt man ifrån regionens sida ser på det positiva iatt numera ha en egen högskola. Den kommer givetvis att spela en betydelsefullroll i det arbete som pågår inom regionen för att skapa bättreframtidsförutsättningar, och dess roll som motor för nya verksamheter kommeratt bli mycket betydelsefull. Satsningar av den här typen måste drivas vidarerunt om i de olika regionerna. Närman talar om att vi vill ha ett i balans och en livskraftig landsbygdfår man inte glömma bort kommunikationssidan. Detta har tidigare diskuteratshär , men jag vill understryka vikten av att medel förs ut till länen såatt vägstandarden och vägunderhållet kan bli bättre. Järnvägskommunikationernamåste också förbättras, och vi måste se till att ta till vara de resurser vi har när det gäller järnvägslinjer, som i många fall utnyttjas på ett mycketdåligt sätt. Den resurs som redan finns där utnyttjas inte. Denregionalpolitiska kommitténs förslag presenterades för ungefär en månad sedan.I de geografiska prioriteringar som man där föreslår är det speciellt treregioner som ägnas speciellt intresse, inlandet. Bergslagen och sydöstraSverige. Jag är mycket glad över att den sydöstra regionen av vårt land visasdetta intresse. Det rör sig om ett område där situationen på många sättär bekymmersam. Utflyttning, befolkningsminskning och minskad sysselsättninghar här - liksom på många andra håll i glesbygden - blivit en del av vardagen. Undersenvåren gjordes det en länsuppvaktning från med förslag tillåtgärder och stimulanser för att ge regionen möjligheter att fortsätta sittarbete för att skapa en bättre framtid. Det är viktigt att i detta sam- manhang peka på den breda,för att inte säga totala, uppslutning som finns i länet, hos dess invånare,kommuner, organisationer etc. för att detta initiativ skall nå ett positivtresultat. Det är med stort intresse och förväntan som vi alla ser fram emotregeringens svar och fortsatta handlande i anledning av denna uppvaktning.Viljan, initiativ och idéer finns i regionen, men det är just hjälp medresurser som det i första hand är behov av. Jagvill också ta tillfället i akt att något belysa en fråga av en helt annan art.Jag har från olika håll fått samstämmiga uppgifter om att det trots att det råderhögkonjunktur och full fart på arbetsmarknaden finns stora svårigheter på endel håll i vårt land. Många kvinnor står utan arbete, trots att de påalla möjliga tänkbara sätt gör allt vad de kan för att komma in påarbetsmarknaden. Dessa problem möter vi vanligtvis i landsbygds- och glesbygdsregioner,dvs. i de regioner som ligger utanför de expansiva. Det är viktigt att dettaförhållande ses över och att, om så skulle visa sig behövas, speciella resursertas fram för att även dessa kvinnor skall få tillgång till arbete, något somju egentligen är deras fulla och självklara rätt. Enlevande landsbygd med ett vitalt och differentierat näringsliv, fungerandeservice och öppna landskap har en stor betydelse för långt fler än dem som ärdirekt bosatta och verksamma på landsbygden. Landsbygden har kvaliteter sommåste tas till vara och utvecklas till gagn för hela befolkning.Hittills har samhällsutvecklingen givit till följd att landsbygden och desstätorter alltmer har utarmats. Om vi vill ta till vara landsbygdens resurseroch utvecklingsmöjligheter måste landsbygden på ett mera rättvist sätt få sindel av de resurser som samhället satsar på utveckling och infrastruktur Detmåste bli en självklarhet att vi, oavsett var vi bor i landet, har likvärdigalevnadsvillkor med tillgång till arbete, bostäder, utbildning, service, kulturetc. Skall vi klara detta krävs det att statsmakterna i sin planering tar enstörre hänsyn till de speciella förhållanden som så ofta råder på landsbygden.Förutsättningarna är olika, vilket i sig är bra. Det ger förutsättningar förmångfald och differentiering och skall således ses som en nationell tillgång. 1989/90:8 12 oktober1989 Efter mitt första år i känns det bra att komma tillbaka ochta itu med ett nytt riksdagsår och med att arbeta för vårt län, ,och för inlandet i södra . Västerbottenslän har avslutat en kampanjvecka här i med tema ,det kompletta länet. Allt i syfte att många fler skulle upptäcka oss. Men viville även fästa uppmärksamheten på att är ett län som det ärvärt att satsa på. Jagvågar påstå att det blåser friska vindar där uppe. Det finns en starkframtidstro. Med kunskapens hjälp och med den nya tekniken kan vi påverkautvecklingen. De många satsningar som gjorts på och högskolavisar att inte heller vi är bortglömda. Nyligenhar hos regeringen föreslagit att skall få en regionalenhet för tillsyn inom hälso-, sjuk- och tandvården. Med glädje hälsar videnna enhet välkommen. Vår förhoppning är att ytterligare förslag skallpresenteras vårt län. Vi har så mycket att erbjuda för en god livsmiljö. Vi hoppas att de 300 milj.kn till regionala kultursatsningar skall ge ett bra 1989/90:8 12 oktober1989 Det finns kommunersom tyvärr saknar bio. Vi behöver stöd för barn-och ungdomskulturen, därfolkrörelserna utgör en stor tillgång. Vi behöver speciella insatser förkvinnokulturen. Attåka ut på möten i byarna och träffa människorna är alltid stimulerande. I århar det känts extra bra. 90 har gett människorna en nyframtidstro. går man samman och bygger föreningsgård och affär som i bynKnatten och hyreshus som i , två byar i kommun. Mångaskolor är nedlagda. kommer i stället kravet på dagis, på minidagis som harblivit ett kärt begrepp där uppe. När striden om vårdnadsbidraget avgjordessade vi socialdemokrater att även barn och föräldrar i glesbygd skall ha rätttill en god barnomsorg. Vi sade även att kvinnorna i glesbygden vill arbeta.Det är därför de har skaffat sig en utbildning. Rätttill ett arbete och därmed till ekonomiskt oberoende är den störstajämställdhetsreformen. Den måste få gälla även för kvinnorna på glesbygden.För barnen är det en stor jämlikhetsreform att de får vistas på daghem medpedagogiskt utbildad personal. Nog vågar vi från socialdemokraterna påstå attvi tänker på de små och svaga i samhället, även i glesbygd. Även om det blåser nya friska vindar finns det orosmoln. Precis sommånga andra har sagt här har inlandskommunerna vikande befolkningssiffroroch ett stort kvinnounderskott. Det gäller främst unga kvinnon Detta utgör ettstort hot för fortsatt utveckling . Länsarbetsnämndeni har startat fyra projekt, du kan väl stanna, som skallpågå under tre ån Det gäller de fyra små kommunerna , , ochStomman. Det vore fel att hålla med här och säga att inget görs.Regionalpolitiken går åt rätt håll, men det behövs mycket kraft för att kunnagenomföra den. Nuräcker det inte med att förmå flickorna att stanna kvar. Vi behöver etttillskott av nya flickor utifrån. Det finns många som kan tänka sig att flyttaupp. Det fick vi belägg för under Västerbottensveckan. Många flyttar söderutmed samhällets hjälp, och samma hjälp måste erbjudas dem som flyttar i andrariktningen. De unga kvinnorna måste få räknas som nyckelpersonen Vihar en underbar natur där uppe. Oroande är dock att när det gäller denaturvärden som vi besitter, naturreservat med fjällnära skogar och deoutbyggda älvarna, pågår ständigt diskussioner om omprövningar - för sysselsättningensskull. Sysselsättnings- och bevarandeintressen ställs mot varandra. Jagvågar påstå att människorna där uppe älskar sin natur och vill bevara den, menpå grund av sysselsättningsproblem tvingas de ompröva sina bevarandeintressen.Fanns det tillräckligt med arbetstillfällen, skulle vi aldrig behöva leva meddessa diskussionen är det senaste i raden, där BolidenMineral vill torrlägga sjön för att utvinna sjömalm. är detstörsta biflödet till , och båda älvarna är skyddade enligtnaturresurslagen. Alladessa naturvårdsområden och reservat skyddas fill förmån för svenska folketsintresse av rekreation, för forskning och vetenskap och för våra barn ochbarnbarn . Menarvi allvar med det som utnämnts till riksintresse, måste människorna få annansysselsättning än att bruka naturtillgångarna, såsom ofta har skett där uppe. Iannat fall blir det svårt att kunna hävda skyddet för dessariksintressen. Härhar alla ett ansvar - inte bara staten, utan även de privata företagen. Låt denfria konkurrensen inom den privata tjänstesektorn få utslag även i Norrlandsinland, inte bara i de stora städerna. I stället för storstadsetable-ringarborde man kunna göra en spridning över hela landet. Datoriseringen passar utmärktvid långa avstånd, eftersom den inte är bunden vid vissa mil-jöen Redan nufinns det många olika regionalpolitiska stödformer för nya etableringar. I denregionalpolitiska kommitténs betänkanden finns ytterligare förslag, bl.a. tillmjuka "investeringar". Som arbetsmarknadsminister sadehar regionalpolitiken inriktats mot förbättrad infrastruktunAllt detta banar väg för att den privata tjänstesektorn skall få möjlighet attutvecklas även i våra landsdelan Det är bara att komma upp. Vi har arbetskraftsom är villig att börja arbeta i de nya företagen. 1989/90:8 12 oktober1989 PAR (): Jag är väl en sådan här medelålders manlig person från storstadsområdesom talade om alldeles . Jag skulle gärna vilja kommenterasamma typ av problem som föregående talare har behandlat, fast ur storstadensperspektiv. Stockholmsregionenär på många sätt ett mycket fint område att bo i, inte minst en strålandevacker dag som den vi nu uppleven Jag brukar hävda att det här är världensfinaste storstadsområde att leva i, för oss som vill leva i ett sådant område.Bakom all den skönhet som finns i , har vi dock mångaallvarliga problem. De problem som vi brottas med är på något sätt spegelbildenav de problem som har redovisats från inland. De har att göra med denobalans som finns på arbetsmarknaden i . I kommer dettill uttryck i en mycket stark expansion, framför allt koncentrerad tillområdet mellan centrala och vår storflygplats . Var och en sombrukar resa den här sträckan med buss - många i den här kammaren gör detregelbundet - ser vad som händer. Det är en enorm tillväxt av arbetsplatsen Dettaär delvis roten till de tre kriser som upplever -bostadskrisen, vårdkrisen och miljökrisen. Den kraftiga efterfrågan påarbetskraft som expansionen innebär i vår region ledde från början till enomfattande inflyttning. har vi inte den inflyttningen längre. Detta faktumbrukar ibland anföras som något slags framgång för regionalpolitiken. Det ärinte en framgång för regionalpolitiken, utan ett misslyckande för bostadspolitiken.Anledningen till att inflyttningen till har bromsats ärnämligen inte att arbetsplatserna har flyttat till inland, utan attingen människa kan få någonstans att bo i . Vihar således fått en bostadskris av mycket allvarliga mått. Bostadskrisen slårmot dem som skulle behöva flytta hit. Den slår också mot befolkningen här, inteminst mot ungdomen. Det är mycket svårt att få en bostad om man inte harkontanter eller kontakter som kan ordna det. Det här är ett problem som harfunnits och som bara blir värre. 1989/90:8 12 oktober1989 Enannan effekt - man kan kalla det den kombinerade effekten - av en överhettadarbetsmarknad och en kris på bostadsmarknaden är att vi drabbas avarbetskraftsbrist i den här regionen. Den slår mot de känsligaste sektorerna.Den slår mot vården och mot kollektivtrafiken. En huvudorsak till de långaringlande vårdköerna i är inte att landstingspolitikernainte skulle anslå tillräckligt mycket pengar utan att det inte går att få folkatt utföra vårdarbete. Detta leder till köer inom vården och barnomsorgen. Detleder till en hantering i åldringsvården som jag egentligen inte tycker anstårett civiliserat land. Ettannat område som drabbas på grund av rekryteringssvårigheter i en överhettadarbetsmarknad är kollektivtrafiken. Det går inte att få en tillfredsställandeförsörjning eftersom man bl.a. inte får tag på personal. Kombinationen av enöverhettad arbetsmarknad, en koncentration av arbetstillfällena till decentrala och norra delarna av regionen och en dåligt fungerandekollektivtrafik gör att bilismen växen Den växande bilismen skapar växande miljöproblemi regionen i form av ökande luftföroreningar, försurning. Våra historiskaminnesmärken vittrar sönder och luften är hälsovådlig att andas. Dessutominnebär det expansionstryck vi har att många av våra omistliga grönområdenhotas att byggas igen. Detta är en allvarlig situation. är förmodligen världensfinaste storstadsområde att leva i. Men vi vill gärna att det skall förbli så.Vi vill gärna att även har en fin livsmiljö för dem somlever och verkar här Det förutsätter att vi får en lugn utvecklingstakt iStockholmsregionen som gör att det går att ta vara på de fina miljövärden somfinns och vidareutveckla dem och skapa goda levnadsbetingelser också socialtoch kulturellt för dem som lever hän Därför måste vi också få en lugnareutveckling på arbetsmarknaden. Dettaborde utgöra ett gemensamt ansvar för regeringen och staten, för landsting,kommuner och näringsliv i denna region. Jag önskar att regeringen ville tanågot initiativ. Varför inte kalla till Hagaöverläggningar med de berördaparterna för att diskutera hur vi skall lösa problemen i Stockholmsregionen?T.ex. hur vi skall få en lugnare utveckling på arbetsmarknaden, där enåterhållsamhet från näringslivets sida borde vara på sin plats och från dekommuner där denna expansion huvudsakligen sker. Vidare hur vi skall få tillstånd den massiva utbyggnad av kollektivtrafiken som är nödvändig om vi skallklara miljön i regionen och bromsa bilismens utveckling, och hur vi skall kunnase till att vi kan bevara våra omistliga grönområden och andra viktiga åtgärderför framtiden. Närman diskuterar denna typ av frågor med regeringen finns det en tendens tillatt rycka på axlarna och säga att detta får landsting och kommuner i regionenklara själva. Men jag vill påstå att livsmiljön i är enriksangelägenhet, precis som utvecklingen i och andra delar av landetär det. Här lever en femtedel av rikets befolkning. Det måste också vararegeringens ansvar att medverka till att denna femtedel av rikets befolkningfår leva under goda miljöbetingelser och goda sociala betingelser även iframtiden. "Världens finaste storstadsområde" sade i sittanförande om Stockhomsregionen. Jag kan fullständigt hålla med honom, men denskulle kunna vara ännu bättre om inte socialdemokrater och centerpartisterhade förenat sig i ett åtstramningspaket som innebär ett grundskott mot Stockholmsregionensutveckling. Nyligenfick vi svart på vitt - ligger i botten på tillväxtligan. Denöverhettning som dessa partier påstod vara för handen existerar inte. Vi andravisste ju det redan då och protesterade, tyvärr utan framgång. Jagtänker tala om behovet av utveckling och en positiv inställning tillStockholmsregionen. Det är något som lyser med sin frånvaro i de flestasammanhang. Det finns nämligen en rad illavarslande tecken. Småföretagensutveckling går långsammare här än i övriga delar av landet. Kapacitetsutnyttjandetär lägre, och sysselsättningen ökar sämre än riksgenomsnittet. Sysselsättningeni högteknologisk industri sjunker dramatiskt, och underskottet i vår handelmed högteknologi ökan I andra jämförbara länder i utgör detta område entredjedel av exporten - hos oss är den endast en sjättedel. Huvudstadsregionengenomgår just nu en av de största strukturomvandlingar vi har bevittnat -övergången från ett näringsliv grundat i tillverkningsindustri till ettkunskapssamhälle. Det är det som många kallar för en dramatisk expansion. Detär fråga om en strukturomvandling. Varförär det då så viktigt att de tekniska framstegen kan få bra utvecklingsförutsättningari Stockholmsräjongen? Jo, all forskning visar att nya tekniker först kommertill och provas i ett lands huvudstadsregion, för att sedan sprida sig somringar på vattnet över landet i övrigt. Det är ytterst sällan som en teknisklandvinning provas först i eller . Huvudstadsregionens störreförändringsberedskap fungerar som en motor i övriga landetsutveckling. Denhär drivkraften hindras naturligtvis om man som socialdemokraterna och centernlägger straffskatter och extra pålagor på företag och kommuner hän Det ärprecis det vi nu bevittnan Attförespråka en god utveckling i är dock inte detsamma som attförespråka en laissez-faire-politik. Tvärtom är det en rad insatser som måstetill för att man skall komma till rätta med en mängd problem som finns iregionen. Miljönkräver särskilda åtgärden Strängare restriktioner behövs för miljöfarligatransporter på och för dess tillrinningsområden. Vi behöver ocksåstrama åt för trafiken - hastighetsbegränsningar har redan införts. Men skallman få förståelse och uppslutning för sådana åtgärder, som ju aldrig ärpopulära, måste alla samarbeta. Det duger inte att först begränsa hastighetenpå motorvägen och sedan tillåta att en statlig myndighet medverkar till massivakoldioxidutsläpp på samma väg. Det är väl inte möjligt, säger många. Jo, det ärprecis vad håller på med i genom fullständigt onödigaavstängningan Sådant skall inte få förekomma. Ettannat problem är att polisen har svårigheter att klara jobbet när man ständigtär 500 personer från full arbetsstyrka. Vägsystemet är nedslitet,byggt och dimensionerat för 1960- 1989/90:8 12 oktober1989 1989/90:8 12 oktober1989 Angelägnaprojekt har gång på gång fått läggas på is, och de gamla lederna får konstgjordandning. Vi har svåra regionalaobalanser och tunga sociala problem. Föratt åtgärda våra problem, för att skapa en god livsmiljö för regionens invånarebehövs naturligtvis resurser Dessa skapas genom bättre tillväxt. Det går inteatt år missgynna på bekostnad av övriga landetgenom att konsekvent ge länet otillräckliga anslag för t.ex. vägbyggande ochkollektivtrafik. Det duger inte att ständigt brandskatta länets kommuner medRobin Hood-pålagor Det duger inte att diskriminera medspecialkonstruerade regler i en sektor som redan strypts av regleringar, dvs.byggsektorn. Våra problem löser man inte med extra Stockholmsskatter påfastigheter Denavundsjuka och missunnsamhet som präglar agerandet mot måsteupphöra. Att hindra strukturomvandling i tro att detta skulle gagnautvecklingen i andra delar av landet strider mot all erfarenhet och mot allaforskningsresultat. Satsningar skall ske på många orter i landet. Av dessasatsningar måste få en mera rättvisa andel för att åtgärderna skallfå avsedd effekt. PÄRGRANSTEDT (c) replik: Även om och jag tydligen är överens om attStockholmsområdet är världens finansie storstadsområde är del litet olika sakervi uppskattar Jag får intrycket att uppskattar en ohämmadstorstadslillväxt, nya kontorskomplex och nya motorvägar Det jag uppskattar äratt vi har kvar fina grönområden och närheten till en vacker natur istorstaden, alt vi har kvar en del historiska minnesmärken som inte har vittratsönder och alt staden har en överskådlig storlek. YLVAANNERSTEDT (fp) replik: tillvitar mig saker som jag faktiskt aldrig har sagt. Jaguppskattar inte alls en ohämmad expansion, vilket jag också sade i mitt inlägg.Men jag menar att man inte får hindra den utveckling och strukturomvandlingfrån den tillverkningsbaserade industrin till ett kunskapssamhälle som pågår iStockholms län. Antaletarbetstillfällen inom tillverkningsindustrin sjunker stadigt. Under det senasteåret har i 20 000 arbetstillfällen försvunnit från denna sektoroch flyttats över till andra områden, t.ex. teknologi och andrakunskapsbaserade verksamheter Del stämmer inte med verkligheten att säga alldetta är en ohämmad expansion.. Att stoppa utvecklingen innebär att man hindraren både nödvändig och viktig förändring av samhället och näringslivet iStockholms län. PÄRGRANSTEDT (c) replik; Det är möjligt att inte är för en ohämmad tillväxt. MenYlva har blivit förfärligt upprörd när vi har försökt att hämmatillväxten, och av det kan man dra sina slutsatser. Bostadsbristenoch brislen på arbetskraft i talar sitt tydliga språk. Detvisar att arbetsmarknaden är överansträngd och det har på fleraområden lett till allvarliga konsekvenser som drabbar oss som lever Prot.1989/90:8 i den här regionen. () replik; Allmänpolitisk talade i sitt första anförande om bosladskris och ompersonalkris inom olika områden. Men sådana problem löser man inte genom attlägga extra pålagor på . Det senaste beslutet somsocialdemokraterna och centerpartisterna fattade innebär attStockholmsregionen kommer att få betala ca 300 milj. kn bara i extrainvesteringsavgifler inom byggsektorn. Den tillfälliga fastighetsskatten kommeratt kosta stockholmarna 600 milj. kn extra. kommeratt få en extra utgift på 360 milj. kn, och kommunerna kommer att få ungefär250 milj. kn i extra pålagon Till detta kommer energiskatter m.m. Kom nu inteoch säg att dessa extra pålagor kommer att medverka till att lösapersonalkrisen inom t.ex. den offentliga vården eller lösa bosladskrisen! Dettaär inte möjligt. Förste vice talmannen anmälde attPär anhållit att till protokollet få antecknat att han inte ägderätt till ytterligare replik. Jag vill sälla mig till dem som lovordarstorstaden. är hembygden för mer än 1,5 miljoner människonMänniskor har kommit hit från hela vårt land och från alla världens hörn.Många har kommit i förvissningen om att det bara skulle bli tillfälligt, andrai hopp om att här finna en plats där de kunde slä rot. Det är i länsom vi känner trygghet och gemenskap. Det är här vi bygger vår framtid. har vi kommit fram till en större förståelseoch respekt för de olika problem och fördelar som finns i Storstockholmsområdetresp. i övriga landet. Det är åtminstone en erfarenhet som vi har gjort i detsocialdemokratiska partiet. Det skall vi med glädje ta till oss och arbeta medatt utveckla. Vi behöver varandra. Ingen mår väl av motsättningar, än mindre avatt den ene får utvecklas på den andres bekostnad. Våra största problem är obalansen, bostadsbristen och dendåliga trafikmiljön . Våra främsta tillgånger - anser åtminstone jag - ärkulturutbudet, en underbar lättillgänglig natur och en väl utbyggd gemensamsektor, även om den också rymmer brister och problem. Inom länet arbetar vi mycket aktivt med obalansen. Menalla våra strävanden behöver stöd av en klok politik från riksdag ochregering. Det behövs stöd på så skilda områden som den ekonomiska politiken ochbostadspolitiken, statliga bidrag till kollektivtrafikanläggningar ochvägbyggande, men också anslag till polisen, naturvården och miljön. Vi lever ien välmående region, men också problemen har en god grogrund och antar gärnaproportioner som saknar motstycke i andra delar av landet.