prot · GD0981 · 1989-12-31 00:00:00 — Med så enkla system har man i t.ex. jämfört etttraditionellt kvinnojobb, kokerskans, med ell typiskt mansjobb, målarens,kommit fram lill atl kvinnojobbet var undervärderat och fått lill stånd enuppvärdering. Del sägs att arbelsvärderingssyslem används på avarbetsplatserna inom LO-området. På den privata tjänstemannasidan finns befallningsnomenklaturerMeningarna är dock delade om huruvida de verkligen är användbara i deltasammanhang. Inom den offentliga sektorn finns det över huvud taget inte någotarbelsvärderingssystem. Det finns ytterligare en anledning alt se till alt ettarbelsvärderingssyslem tas fram. Enligt jämställdhetslagen åligger detarbetsgivaren att bedriva ett aktivt jämställdhetsarbete. Jämställdhetslagenoch jämslälldhetsavlal som slutits i anslutning till lagen ger stöd för altkräva att arbetsgivarna kartlägger arbetsplatserna även från lönesynpunkt ochvid behov uppvärderar kvinnoarbeten. Alla de tre stora centrala jämställdhetsavtalen tar upplika lön för arbete med lika värde som ett av målen för jämställdhetsarbetet.Också här skulle ett arbelsvärderingssyslem möjliggöra en kartläggning. Detgäller då hela kategorier av arbetstagare, inte enstaka individer. Jämslälldhetsministern ägnar frågan om arbetsvärdering ochlönediskriminering ökad uppmärksamhet, men av det har inte setts särskiltmycket. När kommer egentligen regeringens förslag omarbelsvärderingsinslrument? Varför är man inte intresserad av en utredning, ochvad gör egentligen regeringen ål den ökade lönediskrimineringen av kvinnorna? De anställda inom vården, men också inom andra typiskakvinnoyrken, måste få större ansvar och inflytande över verksamheten. Vad dethandlar om är atl uppvärdera traditionellt kvinnliga arbeten och bättre ta lillvara kvinnokraften. Professionalismen måste erkännas också inom omvårdnads-och omsorgsyrkena. Större resurser måste satsas på fortbildning ochvidareutveckling. Mer decentraliserade arbetsorganisationer måsle byggas upp,inte minst inom vården. Då kan vi bättre fånga upp och ta till vara varjemedarbetares kunskaper och erfarenheter Ledarskapet måste uppvärderas. Det måste ges tid ochmöjlighet lill målformulering, till beröm och uppmuntran, till hjälp och stöd. Förskollärare, sjuksköterskor och andra måsle få möjlighetatt göra karriär Deras kompelens och erfarenhet behövs på chefsposter och iadministrationen och planeringen av verksamheten. Och inte minst; förskollärare, sjuksköterskorsjukgymnaster lärare och andra måste få rätt att starta eget. Del måsle blistopp för det kvinnliga näringsförbud som hindrar att idéer om en bättrebarnomsorg, omvårdnad eller utbildning förverkligas. Varför skall man få utveckla idéer om ochtjäna pengar på atl göra skruvar, pistoler och bilreparationer men inte på detsom kvinnor traditionellt har sin kompetens för och erfarenhet av? Orn visläpper loss den kvinnliga entreprenörsandan skulle hundratusentals kvinnorkunna få fler arbetsgivare alt välja mellan, vilket skulle ge dem en starkareposition, inte minst när del gäller alt få inflytande och förbättraarbetsvillkoren. Utan tvivel har enskilda arbetsgivare inom vårdområdenrunt om i landet bättre än de offentliga lyckats ta vara på kvinnokraften. Delär pinsamt, inte minst för oss politiker som är i ledningen för den offentligavården. Men det är inte för sent atl lära. Orn vi öppnar vård- ochomsorgsmonopolen och tillåter litet arbetsgivarkonkurrens, är jag säker på altkvinnokraften kommer att få sitt rätta värde. Jämställdhetsminisler vill gärna betonaatt jämställdhet också handlar om jämlikhet. I socialdemokraternas tidningAktuellt i politiken säger hon: Del är farligt om jåmslälldhelsdebatten blir en lyxdeballför de kvinnor sorn har höga inkomster och som vill högre upp på karriärstegen.Om den stora grupp kvinnor som har de lågt betalda arbetena, sämre arbetsmiljöoch villkor talas del mindre. Jag håller med orn detta. Men sanningenär ju att det är hennes eget parti som slår vakt orn vård- och omsorgsmonopolen,där så väldigt många av kvinnorna med "de lågt betalda arbetena, sämrearbetsmiljö och villkor" finns. Del är socialdemokratin som hängivet och engagerat drivittanken alt de som jobbar med vård och omsorg måsle hållas i det allmännas tuktoch förmaning; annars menar socialdemokratin atl de inte kan vara mänskliga. Det är socialdemokratin som med näbbar och klor kämpar föratl vård-och omsorgspersonal skall vara fullständigt beroende av den endeArbetsgivaren, med dålig personalpolitik och låga löner som följd. Det är socialdemokratin som bedriver klappjakt på dekvinnor som, trots socialdemokratins bannor, startat ett eget dagis eller valtatl jobba på en privat läkarmottagning eller på ett enskilt vårdhem. För oss i är det självklart altarbeta för alla kvinnors jämställdhet; för att kvinnor skall välja yrke eflerfallenhet och intresse; för att kvinnor när de valt yrke skall mötas av denrespekt och den uppskattning de är värda; för alt det som kvinnortraditionellt behärskar skall vara lika mycket värt som männens traditionellakunskaper Den viktigaste uppgiften för oss liberaler är därföratt, i hård politisk strid med socialdemokratin, riva de offentliga vård- ochomsorgsmonopolen. Anslag till jämställdhet . Sänkta marginalskatter är gynnsamt för jämställdheten.Hittills har de samlade marginaleffekterna avskräckt många lågavlönade ochdeltidsarbetande från atl öka sin arbetstid. Om skattereformen genomförs blirdet väsentligt mer kvar av en inkomstökning. Jämslälldhel mellan kvinnor och män handlar om yrkeslivet,men det handlar också om mycket mer Utbyggnaden av barnomsorgen har varit av fundamentalbetydelse för den ökade jämställdheten mellan kvinnor och män. Den harsjälvklart varit viktig för bäde kvinnor och män, men framför allt är detkvinnorna som genom den fått större valfrihet och möjlighet tillsjälvförverkligande och oberoende. Just därför är det så allvarligt att vifortfarande inte kan erbjuda alla som vill ha del en plats i barnomsorgen. Ett problem inom barnomsorgen är alt många förskollärareflyr yrket. Ett av skälen är avsaknaden av alternativ till den kommunalabarnomsorgen. Skall vi klara målet är del viktigt all alla goda krafter taslill vara, och då måste också enskilda alternativ uppmuntras. Den lag som ipraktiken stoppar sådana alternativ, den s.k. lex Pysslingen, måsle omedelbartavskaffas. Hur skall vi män få mer lid för barnen? Här krävs isanning attitydförändringar Det krävs fler banbrytande män, som vågar ta sinrätt att vara föräld-ralediga, vara hemma när ett barn är sjukt, lämna ettsammanträde för att hämta barn pä dagis och se lill atl arbetet organiserasockså med hänsyn till småbarnsföräldrars situation. Och det krävs arbetsgivareoch, inte minst, arbetskamrater som accepterar att det är så. På samma sätt som utlandsjobb, föreningserfarenhet ochinitiativförmåga är meriter i arbetslivet måste det värdesättas att ta ansvarför sina barn. Ja, t.o.m. model hos en man som gör det borde i sig varameriterande. Vi vill från sida bygga ut pappaledighelentill Förhoppningsvis är del också en väg att locka fler män att ta enstörre del av föräldraledigheten. Så arbetar liberaler Vi vill uppmuntra ettpositivt beteende, vi vill bygga vidare på en lyckad jämställdhelsreform. Många kvinnor i vårt samhälle utsätts för våldshandlingar.Ett stort problem är våldet i hemmen. Misshandel av kvinnor innanför hemmetsfyra väggar är alltför vanlig. Den hjälp som samhället erbjuder dessa kvinnorär tyvärr ganska dålig. Det är inte acceptabelt att kvinnor i vårt landmisshandlas och lever i ständig skräck. Samhället har ett ansvar för attkvinnor skall kunna leva utan atl ständigt frukta att bli slagna ochförnedrade. Skyddet måste bli bälire; del åtgärdsprogram som utarbetas måstemynna ut i både förebyggande och skyddande åtgärder Därtill måste stödet tillkvinnojourer och mansjourer förstärkas. Runt om i landet finns kvinnojourer som i många fall harvarit till ovärderlig hjälp för dessa kvinnor Många kan vara hjälpta med elttelefonsamtal med en förstående medsyster kvinnojourer har också möjlighetatt låta misshandlade kvinnor få skydd. Behovet av kvinnojourerhar varit större än någon troll. Inte minst socialjour och polis vet detta,eftersom de har ett nära samarbete med kvinnojourerna. Samhällets stöd till kvinnojourerna är mycket litet. Detfinns ca 110 kvinnojourer i landet. ärde flesta av dessa anslutna till kvinnojourer i ,RÖKS. delen avdet statliga stödet till kvinnojourerna utgår också till RÖKS. Det kommunalastödet till jourerna varierar mycket. har givit regeringen tillkänna atl en utvärdering bör göras av bl.a. kvinnojourernas verksamhet.Utvärderingen skulle omfatta en kartläggning av samhällets totala ekonomiskastöd. har fått regeringens uppdrag att genomförautvärderingen, som skall redovisas . Vi anser atl man inte kan avvakta utfallet avutvärderingen, utan menar att det statliga stödet till RÖKS måsleförstärkas. har varken de personella eller de ekonomiskaresurser som krävs för att kunna erbjuda del stöd som skulle behövas, i form avt.ex. juridisk hjälp och fortbildning. anser att det är synneriigenangeläget atl RÖKS får ekonomiska möjligheter att bli en väl fungeranderiksorganisation som kan stödja kvinnoorganisationerna runt om i landet. Vikommer därför att i årets riksdagsbehandling kräva elt rejält ökat bidrag tillRÖKS. Utan tvivel är det alt la nya tag istriden för jämställdhet. Vi måste slå vakt om de segrar vi vunnit. Vi måstevinna ny terräng och erövra nya jämställdhelsmål. Med det anförda, fru talman, yrkar jag bifall tillutskottets hemställan i arbetsmarknadsutskottets betänkande nr 9. AnL 12 () replik; Jag delar i mångt och mycket de synpunkter somKjell-Arne har anfört, men jag vill något beröra två frågor Jag tror för det första inte att man skall låta enbartstaten ta hand om arbetsvärderingen. Arbetsvärderingen är oerhört viktig föratt vi skall komma vidare med jämslälldhelsfrågorna och för att skapa enjämnare lönestruktur på arbetsmarknaden, men den måsle också vara en uppgiftför arbetsmarknadens parter 1 annat fall kommer vi inte alt nå ända fram. Vi har från LO, som jag själv kommer frän, startat ensolidarisk lönepolitik, och på del sättet har vi kunnat närma mäns ochkvinnors löner lill varandra. Jag tror att man nu måste arbeta på samma sättmed arbetsvärderingen. Jag medger att detta är svårt, eflersom de merprivilegierade grupperna kommer atl göra ett visst motstånd närarbetsvärderingen skall genomföras. Men del är som jag ser det, viktigt attarbetsmarknadens parter får la sitt ansvar också här Det betyder inte atl viinte kan ha även en statlig utredning, men jag vill betona atl det ärväsentligt att parterna får ha huvudansvaret, för atl vi skall kunna kommavidare. För det andra menade atl en privatisering skulle lösa en del av de här problemen. Jag menarall del är en myt alt, som man ofta säger, den anställde inom den offentligasektorn bara har en enda arbetsgivare och inte kan byta sådan. Det är ju inteså, del vet vi. Den offentliga sektorn är den störste arbetsgivaren, men denbestår av stat, landsting och kommuner och de anställda har stora möjligheteratt byta arbete inom de områdena. AnL13 () replik: Jag skulle kunna instämma i myckel av del somKjell-Arne sade, inte minst i talet om arbetsvärdering. Vi tror också icenterpartiet att det är nödvändigt att få till stånd en arbetsvärdering inomolika yrkes- sektorerför all man skall kunna kartlägga skillnader och analysera bakgrunden lill atlkvinnodominerade yrken värderas så myckel lägre. Inom EG har man en sådanarbetsvärdering, och så skulle det kunna bli också i . Men närKjell-Arne sedan sade att skattereformen skulle utjämna orättvisor mellankvinnor och män och även skulle leda lill att del kommer alt löna sig attarbeta mer, blev jag inte lika övertygad. Reformen finansieras med höjdaavgifter på energin, boendet och maten, och då får de som har de lägstainkomsterna betala en alltför stor del av de ökade kostnaderna. Derasskattesänkning blir därför inte så stor, och för en del blir det ingen alls,inte ens om de går upp i arbetstid. Därmed är läget varken när detgäller rättvisa, jämställdhet eller järnlikhet förbättrat. Om skattereformenskall vara till fördel för dem som har de lägsta lönerna, måste den alltså få enannan finansiering. AnL 14KJELL-ARNE () replik: Först några ord till . Jagtycker att i sin replik till gick igenommonopolfrågan så pass väl att jag kan nöja mig rned alt instämma i del sornMona Sainl sade. Vad gäller arbetsvärderingen tycker jag att det alldeles för lätt för sig. Del kan hända all socialdemokraterna litetgrand vill se det så, att om man låter bli att göra någonting, slipper manockså att hamna i svårlösta problemställningar Om vi inte får enarbetsvärdering där arbete ställs mot arbete, kommer vi aldrig att fä ellrättvisare lönesystem. Del är inte en tillfällighet att sjukvårdspersonal ochomsorgspersonal är de lägst betalda grupperna i vårt samhälle. Det berorpå att de är typiska kvinnoyrken. Det kommer i dessa yrken heller aldrig attbli något större mansinslag, eftersom det är näst intill omöjligt alt försörjaen familj på de löner som man betalar till sjuksköterskor, lillundersköterskor, till sjukgymnaster och lill övriga inom de här områdena. Man måste ställa en sjuksköterskas lön mot t.ex. enmurares lön för alt kunna se om lönesättningen är relevant. Jag tror inte altGustav vill hävda att en sjuksköterskas arbetsinsatser är mindreviktiga för samhället än t.ex. en murares, men det är en ofantlig skillnadmellan dessa två arbetsgruppers löner, och det tycker jag är mycketotillfredsställande. Hela del område som domineras av kvinnorna ärutomordentligt myckel lägre betalt än de traditionella mansyrkena. Som jag sade i mitt anförande är kvinnornas löner av männens, och del tycker vi mycket otillfredsställande.För att komma till rätta med det krävs att man gör upp eltarbetsvärderingssyslem. Till vill jag säga att jagtycker att alla de diskussioner som vi har fört om skaltereformen visar att vihar tagit ett ansvar för finansieringen av skattereformen. har velatställa sig bakom alla de delar av skaltereformen sorn verkar utjämnande, menhar inte velat ställa sig bakom finansieringen av den. Innan centerpartietfullt ut vill finansiera den skattereform man delvis velat vara med om allgenomföra tycker jag inte att rnan bör kritisera andra partiersfinansieringsförutsättningar AnL15 () replik: Jag delar uppfattning attkvinnornas arbetsuppgifter är undervärderade. Del var inte del som det gällde.Jag tror att vi måsle få en helt annan arbetsvärdering. Men vad jag sade varhelt enkelt atl man inte skall tro all man med ett arbelsvärderingsinslrumenti skall kunna klara sig på hela vår breda arbetsmarknad. Vi måstedärför få med oss arbetsmarknadens parter i en verksamhet ända ned påverkstadsgolvet. Del är det som det är fråga om. Jag menar också att kvinnornamåsle få ett helt annat inflytande inom fackföreningsrörelsen pa alla nivåerför att kunna medverka lill detta. Vi kan inte sitta i och göra allavärderingar, och därför måste arbetsmarknadens parter vara med. Jag delar i övrigt helt åsikt att vimåste komma fram till en helt annan värdering av kvinnornas arbete i vårtsamhälle. Jag tror alt vi alla kommer atl ha nytta av det. AnL 16 () replik: Att har finansierat sitt förslagtill skattereform vet myckel väl, men med del förslag somfolkpartiet har lagt fram blir det en ökad rundgång. Vi får ökadeboendekostnader, och därför kommer det att krävas ökade bostadssubventioner,som måste tas någonstans ifrån. Detta leder i sin lur lill kostnadsökningaroch kanske till skattehöjningar. Jag talade bl.a. om effekterna avdyrare mat. En ökning av barnbidragen är helt i sin ordning, men om manfinansierar den med elt borttagande av mjölksubventionerna, fördyras maten, ochdä är vi tillbaka vid atl vi någonstans måsle ta pengarna för alt rätta tillde ökade orättvisor som delta för med sig. Det blir inte bra när de lågavlönadefår ökade kostnader utan att få del av fördelarna av skattereformen. De drabbasalltså av nackdelarna men får alltför litet av fördelarna, och det tycker vi ärfel. AnL 17KJELL-ARNE () replik; Vad jag sade om skattereformen i mittanförande var följande, . Kvinnorna jobbar i mycket storutsträckning dellid. Den skaltereform som delvis har beslutats och som skallbeslutas i sin helhet innebär atl del blir myckel fördelaktigt förkvinnorna att gä upp till heltid. Eftersom många jobbar inom omsorg, sjukvårdoch liknande, där man skriker efter personal, kommer många alt kunna börja arbetafull tid, och de kommer all tjäna ganska betydande summor på det med denskaltereform som jag hoppas skall vara en verklighet 1991. Till vill jag säga att jag vidhåller attdet är alt göra det lätt för sig att säga atl parterna på arbetsmarknaden skallsköta det här. Parterna på arbetsmarknaden har ju haft decennier på sig för attlösa del här De klarar inte av de här bitarna, . Det krävs vidtar någon offensiv åtgärd för att de traditionella kvinnoyrkena skall fåsamma lönemäs-siga status som de traditionella mansyrkena. Del räcker inte med att säga att vi har samma uppfattning.Vi i har den uppfattning som hävdar alt han har, menvi vet atl del krävs en offensiv politik och offensiva åtgärder för att kvinnorpå arbets- marknadenlönemässigt skall nä samma status som männen har Vi tror inte längre att manpassivt kan överlåta del till arbetsmarknadens parter. 18 (vpk); "Världens fattigaste kvinnor lever päexistensminimum. De är politiskt och juridiskt maktlösa. De är fångade i enlivscykel som börjar med tidiga äktenskap och graviditeter och alltför oftaslutar med död i barnsäng." Den som säger det är , som hargenomfört en studie av kvinnors villkor i 99 länder , då det är - den internationellakvinnodagen - finns det anledning alt lyfta blicken och säga något om kvinnorsvillkor i världen och inte bara i . Kvinnor utgör mer än hälften av jordens befolkning, utför90 % av allt arbete men äger av världens rikedomar - det är någraandra uppgifter som visar på de olika villkor som män och kvinnor lever under FN;s befolkningsfond UNFPA har pekat på nödvändigheten avatt satsa på kvinnorna i för atl komma till rätta medbefolkningsökningen. Del har visat sig att kvinnor skaffar sig färre barn närde får möjligheter till ekonomiskt och socialt självbestämmande. Utöver detraditionella satsningarna på sjukvård, familjeplanering och utbildning pekarFN;s rapport på att kvinnor måste ges rätten att t.ex. äga jord och ta egnalån. Dessutom måste regeringarna se till att kvinnors politiska och personligarättigheter respekteras. I har vi förvisso nått längre på vägen motjämställdhet än i de fattigaste , men fortfarande har vi, som flerapåpekat , långt kvar till målen från propositionen omjämslälldhetspolitiken inför 1990-talet, som vi tidigare fattat beslut om här iriksdagen: - all kvinnor ochmän skall ha samma rättigheter, skyldigheter och möjligheter inom allaväsentliga områden i livet, - att var och enbör ha ett arbete som ger en sådan lön alt man kan svara för sin egenförsörjning, - att kvinnor ochmän bör dela ansvaret för barn och hemarbete och - att bada könenbör engagera sig lika mycket i politiska, fackliga och andra gemensammaangelägenheter i arbete och samhälle. Faktum äratt vi är kanske längre från dessa mål än när propositionen antogs avriksdagen 1988. - attmånga kvinnor inte har ell arbete med en lön som de kan försörja sig - att männen intedelar ansvaret för barn och hem och - attarbetsmarknaden är starkt könsuppdelad och att ungdomars utbildningsval ärmyckel traditionellt. Mot den bakgrunden är del beklagligt all del betänkandesom vi skall behandla är så tunt och torftigt och bara handlar ombudgetanslaget lill jämställdhet. Det har ju under allmänna motionstidenskrivits elt antal motioner om jämställdhet, som borde ha kunnat behandlas idet här belänkandet. Från vpk har vi bl.a. skrivit en med krav på en översynav JämO:s funk- Vihar krävt 2 milj. kr. Jag kan inte förstå varför inte dekraven hade kunnat behandlats i ett betänkande om jämställdhet. Dessutom handlar ju jämställdhet om så mycket mer än enanslagspost i budgeten. sade all jämsiälldhetspolitik inte kanses isolerad. Men vad är del här betänkandet om inte ett exempel på hurisolerat man har sett på jämställdhetspolitiken? Jämställdhelsperspektivet är något som bordegenomsyra alla frågor och inte bara behandlas i en speciell proposition. Jaghar därför gått igenom den senaste regeringsförklaringen, den som IngvarCarlsson presenterade i går, från jämställdhetssynpunkt. Jag har då hittatkvinnorna omnämnda på ett ställe i texten, nämligen där man säger;"Arbetet med att bryta den könsuppdelade arbetsmarknaden och förbättrakvinnors villkor i arbetslivet fortsätter" Man kan fråga sig hur en förändring av denna orättvisaarbetsmarknad skall kunna ske så länge som könsfördelningen mellangymnasieskolans linjer ser ut som den gör I praktiken har vi faktisktett flickgymnasium och ett pojkgyrnnasiurn. Bara på ett fåtal av linjerna ärkönsfördelningen något så när jämn. Pä hälften av gymnasieskolans linjer äröver av eleverna antingen flickor eller pojkar Dagens gymnasieskolabidrar alltså inte till alt öka flickornas valmöjligheter på arbetsmarknaden. lade fram ett förslag till enreformering av gymnasieskolan som just nu diskuteras. Enligt vpk;s mening ärdet nödvändigt med en ordentlig förnyelse av gymnasieskolan, och en sådanreformering måsle utformas så alt dagens flick- och pojkgymnasium försvinneroch ersätts av en bra utbildning som ger alla elever bra förutsättningar ochvaL möjligheter på arbetsmarknaden. Jag skulle vilja ställa en fråga till jämställdhetsministern,nämligen på vilket sätt jämslälldhelsmålen, och den dåliga ställningen påarbetsmarknaden sorn kvinnorna har, påverkar det arbete som just nu pågårinom regeringen med all utarbeta förslag till en reformering av gymnasieskolan. Jag vill återgå till regeringsförklaringen, där det finnsen enda mening där kvinnorna omnämns. Det kan man ju ha flera synpunkter på.Del kan ses som ett alldeles utmärkt exempel på hur kvinnor osynliggörs isamhället . Av de storslagna målen med jämslälldhetsarbetet på 1990-taletblir det en enda mening i en regeringsförklaring! Kvinnorna är dagens arbetarklass. De hårde sämstaarbetstiderna, de tyngsta jobben och de lägsta lönerna. Kvinnorna har monotonare arbeten och större utslagning urarbetslivet än männen. är det hos kvinnorna som kraften och glädjenfinns. Just nu växer det hos kvinnorna fram en protest mot alt varaunderordnad, mot alt åsättas ett lägre värde på arbetsmarknaden. Men hur bemötsden rörelsen och den proteslen? Kvinnor vill ha sex timmars arbetsdag, menerbjuds två dagars semester. Kvinnorna ville ta strid för högre löner menmöttes med förslag om strejkförbund och lönestopp. Vpk har en annan politik, som innebär en omfördelning avsamhällets välstånd till de grupper som har låga löner, dålig arbetsmiljö ochlitet inflytande över sin arbetssituation. Från vpk:ssida har vi dessutom under den allmänna motionstiden lagt fram 16separata kvinnomolioner med elt femtiotal krav pä förbättrade villkor förkvinnor, från kvoterad föräldraledighet till förbättrade pensioner. Vi harvidare krävt en utredning av de samhällsekonomiska konsekvenserna av bristen påjämslälldhel i samhället. Det fanns alltså bara en mening i regeringsförklaringendär kvinnor var omnämnda, och det var ju illa. Men man kan också se efter hurregeringsförklaringens olika förslag kommer att påverka kvinnor och därmedockså jämställdheten. Och si, då blir bilden en annan. Resultatet avregeringens politik kommer att få stor betydelse för kvinnorna i . Vi kan börja med atl titta pa den ekonomiska krisen.Regeringen är orolig för att den nuvarande utvecklingen skall leda lill attmålet om den fulla sysselsättningen hotas. Och det är sant atl vi har myckellåga arbetslöshetssiffror i , men det gäller inte den ena halvan avbefolkningen, . 1989 var av kvinnorna ute på arbetsmarknaden och 89 %av männen. Kvinnorna ligger alltså lägre eller har 5procentenheter högre arbetslöshet.