prot · GD097 · 1989-12-31 00:00:00 — Däremot är det både olycksbådande och upprörande när ordförande, moderaten , franktförklarar att han varken vill ha övergripande avtal eller lagstiftning omsamarbete kring arbetsrätten, som innefattar medbestämmandefrågor, informationoch bevakning av arbetsmiljön från de anställdas sida. Han anser alltså attföretagsledare och kapitalplacerare skall få åka fritt fram på banade vägar,helst i hög hastighet, i den västeuropeiska integrationen, medan de anställdaskall tvingas att tränga sig igenom en djungel av olika nationella bestämmelseroch branschönskemål, utan att ens ha en orienteringskarta. Jag hoppas att hans partikamrater i kan talahonom till rätta. Är det möjligen så att flera ledamöter i anser attSverige skall vara pådrivande i fråga om varor och kapital för att uppnå ett sånära samarbete som möjligt, men vara bromskloss i fråga om medborgarnas socialarättigheter inom arbetsrättens och arbetsmiljöns område? Vid den senaste sessionen med röstade enmajoritet för gemensam nordisk lagstiftning om koncernfackligt samarbete.Arbetsgivareorganisationerna har blockerat en lösning av frågangenom att hänvisa till avtalsvägen, en väg som de visade sig inte viljabeträda. Arbetsrätten utgör en viktig del av de socialarättigheterna. Den medverkar också till att skapa konkurrensneutralitet mellanolika stater och olika block. Den måste vi också kunna förhandla med EG-staterom. Låt oss börja med att finna en nordisk lösning. Det är glädjande att utrikesdepartementetshandelsavdelning i sin redovisning av integrationsarbetet våren 1988-mars 1989slår fast att om vi inte når fram till ökat samarbete genomEFTA-EG-förhandlingar bör nordisk samordning kunna användas somförhandlingsbas. arbetar såväl på ministernivå som iparlamentarikerutskotten och i särskilda utredningar med att utvidga ochförstärka det nordiska samarbetet och söka anpassa det till . Vibör också i ökad utsträckning kunna använda nordiska lösningar påsamarbetsbehov som modell vid EFTA-EG-förhandlingar Om en månad sin extrasession om integrationsarbetet i . Ett enigt och väl samarbetande kan bli en hävstångför i det västeuropeiska integrationsarbetet. NICGRÖNVALL (m): Jag vet att det egentligen inte behöversägas, men låt mig ändå göra den markeringen att moderata samlingspartiet påsin partistämma 1985 satte upp medlemskap i den europeiska gemenskapen medbevarad säkerhetspolitisk självständighet som mål för integrationsarbetet. Låtmig också utomordentligt tydligt markera att moderata samlingspartiet lojaltstår bakom de båda riksdagsbeslut som utgör ramverket för vårt nuvarande integrationsarbete.I det långa perspektivet är det fråga om ett högt satt mål och i det kortaperspektivet ett engagerat arbete för att bygga grunden för att nå maler. Vi befinner oss nu i en mycket aktiv period av kontakter -som dock inte är förhandlingar, - mellan EFTA-nationer och EG isyfte att bygga en plattform för förhandlingar Det är då utomordentligt viktigtatt det inte sänds ut signalerav tvekan eller vacklan ifrån riksdag om Prot. 1989/90:7 vårberedvillighet och beredskap att genomföra dessa kontakter med kraft 11oktober 1989 och engagemang. Syftet är att kontakterna denna höst skall föraoss till den plattform som gör det möjligt för oss att få delta i förhandlingar Vägentill plattformens färdigställande är inte problemfri. Vi ställs inför krav påatt göra tillgängligt övervakningssystem, system för att tillse efterlevnadenav träffade avtal och system för att lösa uppkomna tvisten som harsysslat med internationellt arbete, eller t.o.m. med arbete där parter avvilket slag det vara må har att reglera sina mellanhavanden, är van vid attfinna lösningar på denna typ av problem. Detta är inget unikt. Låt oss intedramatisera dessa frågor, såsom har skett här i , så att EG uppfattardet som att vi inte står bakom det har bestämt. Såsomen del av det som vi hoppas skall bli förhandlingar möter vi emellertid en nydimension av problem, nämligen de som består i att vi tillsammans med EG skallfortsätta att utveckla integrationen i . Vi måste skapa institutionerför en samverkan mellan , och vi måste såsom medlemmar avEFTA-staternas grupp aktivt verka för och stödja denna organisations möjlighetatt tala med en röst. Ty bara om dessa två förutsättningar kan uppfyllas kan vivänta oss en verkligt framgångsrik förhandling där EFTA-nationerna, som är enbetydande marknad för EG-nationerna, står samlade och beredda att åstadkommadet som är nödvändigt för framtiden, dvs. en institutionell plattform förfortsatt utveckling. Dethar talats om att detta skulle innebära en eftergift av suveränitet, eller attdet skulle innebära ett tillskapande av överstatlighet på ett sätt som intevore acceptabelt. Låt mig säga att jag ser det egentligen tvärtom. Genom attaktivt delta i och aktivt påverka innehållet i det som vi hoppas skall bliförhandlingar, utsträcker vi i verkligheten svensk suveränitet och svenskhållning i väsentliga frågor till den västeuropeiska integrationen. Vi får tillfälleatt delge andra våra värderingar, och vi får tillfälle att i ett stort viktigtinternationellt forum uttrycka vår mening och söka påverka en utveckling somberör en hel världsdel. Det menar jag är verkligen att utsträcka svensk suveränitet.Den motsatta hållningen är den knutna handens politik. Den hållning som vivisar och som vi menar skall vara normgivande för svensk EG-politik närförhandlingarna börjar är den öppna handens politik. GretheLundblad tog upp frågan om arbetsrättens betydelse, och jag kan väl användaåterstoden av detta anförande till att diskutera den frågan i stället för vadjag hade tänkt från början. Frågan är viktig och intressant. Utvecklingenav en arbetsrätt inom EG har en lång historia bakom sig. Det finns en lång rad försök att åstadkomma en internationellt sammanhål len arbetsrätt inom . Den har ännu inte nått framgång. Det är alldeles klart, som säger, att hela EG-gruppen, liksom alla som sysslar med internationella förhandlingar av denna typ, är medveten om att arbetsrätten är en väsentlig del av konkurrenslikheten. Jag är alldeles övertygad om att det utbyte av erfarenheter och kunskaper som sker emellan nationerna i också kommer att bereda möjligheten till att åstad komma en utjämning i de små skillnader som alljämt finns inom arbetsrät tens område. Jag ser det såsom alldeles uppenbart att en del av den utveck lingen kommer att bli den i och för sig eftersträvansvärda samverkan som 147 Prot.1989/90:7 skulle kunna ske emellanfackföreningar inom företag som är verksamma inom samma koncern.Jag tror inte att moderata samlingspartiets represen-tanter i denna kammarenågon gång givit uttryck för en negativ hållning i sig till koncernfackligtsamarbete. Vad som emellertid behövs är att man diskuterar och utvecklarformer för sådant samarbete som inte i onödan åstadkommer regleringar ochtvång som kan vara svåra att få genomförda. I stället skall samarbetet bygga påen verklig önskan till utveckling och samverkan. en tankegång som jagockså sänder till . Hon tog upp verksamhet. IEuropa är en kontakt, en hand, riktad mot de baltiska staterna och föross moderater i främsta hand en angelägen uppgift. Vi har föreslagit skall öppna sin dörr litet grand på glänt för de baltiskastaterna och . Såsom observatörer skulle de få delta i Nordiska rådetsöverläggningan Men det förslaget har avvisats på formella grunden Jag tror attden gesten skulle vara en gest av stor betydelse för att utveckla deneuropeiska integrationen även österut. () replik; Jag vill först tacka för hansuttalande om koncernfackligt samarbete. Jag hoppas verkligen att han får rätti sin förhoppning om att vi kommer dithän att vi får ett ökatsamarbete mellan de fackliga organisationerna, arbetsgivarorganisationerna ochföretagen i både och EG. Beträffande de baltiska staterna och villjag nämna att det är riktigt att det kom en anhållan från moderat håll om skulle ta kontakt inte med de baltiska staternas parlament utanmed folkfronterna. Just i detta förhållande låg vår stora tveksamhet. Vi villeinte ta kontakt med folkfronten, eftersom är ettparlamentarikerorgan. Vi ville i så fall ta kontakt med parlamentet. presidium har på skriftlig anhållan frånAnker JOrgensen i beslutat att uppmana utskott att haen ökad kontakt med de baltiska staterna. På ett mjukt och långsamt sätt skallvi försöka närma oss ett ökat samarbete över . () replik: Jag har fått höra att vi skall föra den öppnahandens politik i våra EG-förhandlingan Självfallet vill vara öppetinför alla förhandlingar internationellt och med våra närmaste grannan har sagt att genom att komma med i enförhandling har möjlighet att föra fram våra värderingar i ett mycket viktigtforum. Sedan skulle vi utan vidare finna oss i vad som beslutas. Men om våravärderingar inte uppskattas av majoriteten inom EG - vi har framfört våraåsikter, men man beslutar att inte följa dem - som har skett för , somär medlem i EG, skall vi då finna oss i att tvingas lyda domstolar och överstatligaorgan? Är det inte mycket värt att vi i behåller vårt oberoende? Ansermoderaterna att vi skall sälja vårt oberoende för fagra löften om ökatvälstånd? NJCGRÖNVALL (m) replik: Prot. Det här var ett inlägg av den typ somförekommer i denna känsliga fråga och som är såutomordentligt negativt för vår omvärlds avlyssning av den debatt som förs ivår riksdag. Denna debatt är viktig, och det är angeläget att riksdagsmänvaktar sina ord och är noga med vad de sägen Här är inte tal om att sälja ut något, är inte tal om att finna sig i vad någon beslutan Det grundläggande ochviktiga är att ett deltagande i den europeiska integrationen är en oerhördtillgång för vår nation, och det är en lika oerhörd tillgång att få vara medoch besluta om villkoren för och sättet för hur denna integration genomförs. Genomatt beskriva denna goda tillgång i klichéer sådana som de , ger hon just omvärlden ett intryck som inte står i överensstämmelsemed vad denna riksdag har bestämt. Det finns skäl att debattöreri denna fråga ser till att de inte står för dessa signaler, ty de står bakomriksdagens beslut. () replik: Jag är glad för . Han menar alltså inte att skall underkasta sig någonöverstatlig domstol eller annat organ. Jag har inte nekat till att vi skallvara med och förhandla och att det självfallet är viktigt att vi får framföravåra synpunkter i förhandlingarna. Men i första inlägg fann jagantydningar om att vi skulle, genom att komma närmare EG, påverkas och varatvingade att lyda ett överstatligt organ. Det var detta jag ville kraftfulltmarkera. vet naturligtvis att detta är mycket känsligt. En av defyra arbetsgrupperna inom EG/EFTA arbetar med detta. Det är viktigt att vi iSveriges riksdag fastslår att vi inte vill ge upp oberoende. () replik: Det är just vårt oberoende som vi värnar omgenom att vara delaktiga i utvecklingen. Genom att utöka deltagande idessa viktiga förhandlingar som ingår i en utveckling som är en av de mestbetydelsefulla på vår jord bevarar vi vårt oberoende och utsträcker vårsuveränitet. Om företrädare verkligen vill delta i dessaförhandlingar i syfte att uppnå riksdagsbeslutets innehåll, måste de också varapå det klara med att det resultat dessa förhandlingar leder till måsteefterlevas. Vi kan inte säga två saker på en gång - . Riksdagsbeslutet är entydigt. Vi skall söka ett så närasamarbete som möjligt med EG för att uppnå eftersträvade mål. Om ni icenterpartiet inte söker det samarbetet och vill uppnå de målen, skall ni sägaifrån så att inte något missförstånd råder när det gäller vilka partiersom står bakom beslut. HÄDAR (): Om man frågar en europé vilken politiskuppgift som är vik tigast, får man med all sannolikhet svaret att det är att bevara freden i . Alla vet ju att även ett krig med enbart s.k. konventionella vapen i vår vapentäta, tätt befolkade världsdel skulle medföra ofattbara skador och 149 1989/90:7 lidanden.Om dessutom kärnvapen skulle sättas in mot bl.a. större städer vore det slutet för den europeiskacivilisationen. Att bevara och trygga fre-den är därför i vårt tid engränsöverskridande europafråga. Deeuropeiska demokratierna sökte olika vägar för att tryggasin säkerhet. , lett av , uppfattades då som ett expansivt och militärtöverlägset land. Det kommunistiska systemet påtvingades efterhand samtliga deländer där marscherade in. Motden bakgrunden var det för många länder i naturligt att söka sinsäkerhet i en försvarspakt med . Detta gällde inte minst för deländer som hade att tacka för sin återvunna frihet. MellanNATO och uppstod ett utrymme som gjorde det möjligt för oss iSverige att bibehålla vår alliansfrihet. I ett där någon stormakt blivithelt dominerande hade inte något sådant utrymme funnits. Säkerhetspolitiken ären grundläggande uppgift för varje stat. Anslutning till en försvarsallians kanför en del stater vara ett medel att öka säkerheten. Andra kan i samma syftevälja att stå alliansfria. I båda fallen söker man den lösning som man trorbäst främjar den egna nationens intressen. Ingen av vägarna kan därför anses hamoraliskt försteg framför den andra. var uppdelningen av i två motstående block- ideologiskt, politiskt och militärt - möjligen nödvändig. I ett längreperspektiv framstår den som orimlig. Dagens situation är också en annan än densom rådde kring slutet av 40- och . Man är nu på ömse sidormedveten om att rustningsnivån är väsentligt högre än vad som är nödvändigt föratt trygga parternas säkerhet. Det är därför glädjande att det under de senasteåren har kunnat ingås avtal om förtroendeskapande åtgärder och om ömsesidigavapenreduktionen Nedrustningförutsätter ett mått av avspänning och bidrar till ökad avspänning.Den nu inledda processen, som präglas av större öppenhet och vilja tillsamarbete mellan öst och väst, är för något av det mest lovande somhänt. Det reformarbete i öst, som bär , har kommit tillstånd därför att den socialistiska planhushållningen och det statligainformationsmonopolet lett till ett ekonomiskt, socialt och miljömässigthaveri. som gått har det socialistiska på nästan allaområden halkat allt längre efter väst. Sovjetkan beskrivas som en koloss på lerfötten Kolossen, det som gör till ensupermakt, utgör dess förmåga att militärt förgöra stora delar av sin omvärld.Lerfötterna är oförmågan att engagera medborgarna och varaktigt stimulera derasarbetsvilja och initiativkraft. Systemets nackdelar har blivit allt merpåtagliga. Denekonomiska stagnationen i öst undergräver på lång sikt också Sovjetsmöjligheter att förbli en militär supermakt. strävan att hålla nererustningskostnaderna, öka arbetsmotivationen och produktionen syftar till attfå fart på den sovjetiska ekonomin. Sakenkan korrekt uttryckas så, att frihet, demokrati och marknadseko nomi - dvs. grundläggande liberala värden - visat sin överlägsenhet. Dessa 150 värden har varit vägledande vid uppbyggnaden av EG,som genom sin sam- manhållningoch sin storlek allt mer framståi" som den verkligt betydelsefulla Prot. 1989/90:7 kraften i i alla avseenden utom den rent militära. En sak är klan Hade utvecklingen varit den motsatta, dvs.om det socialis-tiska visat sig mer framgångsrikt, hade aldrigperestrojka och glasnost blivit några begrepp. Länderna i visar en påtaglig önskan attvidga sitt samarbete med i första hand EG men också med andra länder iVästeuropa. Jag tillhör dem som anser det viktigt att denna önskan får ettpositivt gensvan bör nu ges ökade möjligheter att inhandlaföretagskunnande i vid mening - varor, teknik och kapital - bl.a. för attminska miljöskadliga utsläpp. På lång sikt ligger det också i hög grad iVästeuropas intresse att reformarbetet i öst når framgång. Kanske befinner vioss nu i inledningen av en period av successivt ökande avspänning och samarbetei som helhet. Utvecklingen mot pluralism och ekonomisk nyordning påflera håll i öst, om också långt ifrån överallt, ger viss realism åt sådanaförhoppningan För utvecklingen i som helhet är det väsentligt attintegrationen i fortsätter och fördjupas och visar på vad somdärigenom kan åstadkommas i form av bl.a. välstånd, social rättvisa ochförbättrad miljö. Det är därför angeläget att EGs inre marknad blir av somplanerat och att EFTA-länderna, däribland , blir delaktiga av den. Omreformarbetet i utvecklas väl, ökar också möjligheterna att avtalenmellan dessa stater och EG efter hand byggs ut och leder till ökad integrationi hela . Om förhållandena i vår världsdel skulle utvecklas på detpositiva sätt som här har skisserats, skulle de hotbilder som göralliansfriheten till ett centralt inslag i den svenska säkerhetspolitikenförlora i betydelse. Ett fullvärdigt svenskt medlemskap i kunde då visa sigbåde möjligt och önskvärt. Då kunde vi också inom den Europeiska gemenskapenfå ett inflytande, som svarar både mot vårt växande beroende av gemenskapenoch mot det vi kan bidra med som en demokratisk, human och ekonomiskt utveckladkulturnation i . (vpk): Jag skall nöja mig med att just nu ta upp tvåsidor av EG-frågan som jag tycker är för litet debatterade. Den ena har berörtshär tidigare, och det är frågan om demokrati. Med risk för att provocera NicGrönvall litet extra gör jag det ändå. Det verkar som om han behöver enlektion i hur EG:sstruktur ser ut. Det är nämligen så att den skiljer sigavsevärt från uppbyggnaden av den svenska demokratiska staten. är det formellt högsta beslutande organet.Där är förhandlingarna hemliga. Omröstningarna är också hemliga. Protokollenfrån mötena är hemligstämplade. , det forum där det verkliga arbetet ochbeslutsfattandet.försiggår, är den enda instans i EG-byråkratin som får kommamed några egentliga förslag trots att ledamöterna där inte är demokratisktvalda. eller medlemmarna i EG-parlamentet får presenteranågra egna förslag. Kommissionenbestår av 17 ledamöter, de fem största länderna tillsätter 151 1989/90:7 två varoch de mindre en. Besluten fattas genom omröstning och enkelmajo- ritet, dvs. att de fem störstaländerna kan rösta ner de sju övriga! Och inte nog med det, det står också inskriveti Romtraktatet att medlemmarna inte får representera de nationella regeringarnaeller parlamenten. De får bara tillvarata EG:s gemensamma intressen, inte tahänsyn till instruktioner från sitt eget lands regering eller sitt eget landsmedborgare. MenEG-parlamentet då, där finns väl ändå en representation från varje land? Visst, där finns 518 ledamöter, folkvalda representanter från varjeland, men de har inget att besluta om. EG-parlamentet är bara rådgivande. Såtill kronan på verket i det här bygget; . Där sitter 13 ledamöter,enligt praxis en jurist från varje medlemsland plus en extra från något av destörsta länderna. dömer inte bara efter innehållet i olika lagaroch avtal, utan den dömer också, eller kanske framför allt, utifrån vad som ärfördelaktigt för integrationsprocessen. På det sättet har EG-domstolenutvecklat en praxis som fått vittgående konsekvenser för enskilda länder Detstår visserligen ingenstans i att EG;s regler skall upphäva ettenskilt lands lagar och förordningar, men i praktiken har redan den principenantagits - om man ser på de domar som avkunnats. EG-domstolenär också den instans som beslutar att en vara som är godkänd i ett land ocksåautomatiskt skall vara godkänd i alla andra EG-länden Alltså; av olika skäl inte har genomfört kan antas av . hårddra kan man faktiskt säga att i EG kan 13 jurister fatta beslut om 320miljoner människors liv, hälsa och framtid - också om våra liv, vår hälsa ochvår framtid om får som de vill. Det är långt, herr talman, frånformuleringen i vår egen grundlag om att "all offentlig makt i Sverigeutgår från folket". Varför,vill jag fråga, är ni beredda att sälja ut vår möjlighet till självbestämmande?Framför allt vill jag ställa den frågan till , som ju öppet och utanatt skämmas driver kravet på svenskt medlemskap. Men jag vill också ställafrågan till de övriga partierna. Varför tar ni inte upp demokratifrågan iEG-debatten? Är inte det nästan den viktigaste frågan i då allt flermänniskor med rätta, uppfattar att de har allt mindre att säga till om? I entid då allt fler människor, med rätta, uppfattar beslutsfattare som ett folkför sig, vitt skilda från den verklighet som är de flestas vardag. Inteminst är demokratifrågan viktig för oss kvinnor Möjligheten för oss att varamed över huvud taget i den politiska processen är att arbetsformerna ärförenliga med ett vanligt socialt liv, med föräldraskap och familjeliv, medomvårdnad och omsorg. Kvinnolivär raka motsatsen till EG:s "ökade rörlighet". Barn kräver kontinuitet,en lugn bas, en bekant omgivning, lekkamrater och ett socialt skyddsnät. Svensksocialpolitik innebär att jämförelsevis många av de här förutsättningarna gåratt uppfylla, utan att vi kvinnor tvingas att bli låsta i en hemmafruroll. Långtifrån allting fungerar bra, men man kan nog utan överdrift säga att den svenskareformpolitiken runt barnafödandet och barnens uppväxt är unik i världen. I denmån det finns motsvarande förmåner i andra västeuro-152 peiska länder, är det oftavia privata försäkringar eller i organiserade samar- Prot. 1989/90:7 beten för de ekonomiskt starka. Detinnebär alltså att även om jag som kvinna skulle vara eftertraktad på denvästeuropeiska arbetsmarknaden, skulle jag ha svårt att få motsvarande stöd omjag inte är ekonomiskt mycket privilegierad. Är jag det kan jag an-fingen köpamig en barnstugeplats eller läkarvård, eller också kan jag köpa mig etthembiträde bland alla de miljontals kvinnor som går arbetslösa i denvästeuropeiska arbetarklassen. Detär alltså troligt att den så eftertraktade ökade rörligheten för individer ochtjänster blir en rörlighet som i första hand gäller männen. När vi kvinnorblickar in i framtidens EG-samarbete, där marknaden får ett fritt spelrum, kanvi se samma sak som tidigare under historiens gång: Männen tvingas flytta tillde ställen där det finns arbete och vi kvinnor bUr kvar hemma. Dåinställer sig frågan: Vad är det som blir kvar här hemma för oss kvinnor? Vivet att två tredjedelar av alla kvinnor som yrkesarbetar i är sysselsattainom den offentliga sektorn, som har befriat oss från det obetalda arbete somvi tidigare utförde gentemot familj, släkt och grannan Vi får också stöd iSverige genom lagar för jämställdhet och genom familjepolitiken. Detfinns dock också en baksida. Statliga besparingar drabbar oss kvinnor somanställda, och statliga besparingar drabbar oss eftersom vi är beroende av denoffentliga vården och omsorgen för att över huvud taget kunna arbeta. Vadkommer då EG-anpassningen att innebära för den offentliga sektorn? I står inte ett ord. Bland den alla EG-ar-betsgrupperfinns inte en enda som sysslar med den frågan! Det är en skandal, ochsäkerligen också en konsekvens av att regeringens EG-administra-tion är totaltdominerad av män, förutom och somtillsammans med andra näringslivsrepresentanter har plats i Rådet förEuropafrågor men som knappast kan förväntas företräda den offentliga sektornskvinnon Alltså:Vad kommer att hända när den svenska skattepolitiken till fullo harmoniserasmed EG:s? Hur går det med den svenska välfärdsmodellen som bygger påskattefinansiering? Ser vi kanske början av den utvecklingen, närden offentliga sektorn här i rister under personalkris, vårdköer ochlåga löner? Kommer det vid en EG-harmonisering att finnas några pengar kvartill familjepolitiken? Underhela 80-talet har hela västvärlden fått uppleva en nyliberal orientering i denekonomiska politiken. Ett av de viktigaste inslagen är minskade offentligautgiften Eftersom kvinnorna både har lägre löner och dessutom är starkastknutna till den offentliga sektom, i alla länder, har också följden blivit attnyfattigdomen i första hand är en kvinnornas fattigdom. ISverige har inte den här utvecklingen varit så extrem som i andra länder, menför första gången börjar faktiskt löneskillnaderna mellanmän och kvinnor att öka. Jag vill alltså, herr talman, ställa frågan tillregeringen och alla andra EG-ivrare; Hur skall det bli med alla kvinnor sominte kastar sig över gränserna in i den stora västeuropeiska gemenskapen?