prot · GD0962 · 1989-12-31 00:00:00 — Det är dendiffusa miljöförstöringen från miljoner olika små källor och som hör ihop medhela vår konsumtion och livsstil: utsläppen från trafiken ochkemikaliesamhället samt den osynliga men obönhörliga ackumuleringen avtungmetaller och andra farliga ämnen ifrån avfallsberget som bara växer Det har funnits, och det finns fortfarande, en tendensfrån de etablerade partierna att blunda och sila bort den här typen avmiljöhot. Det har varit lätt att få den allmänna opinionen med sig när mantalar om stora företag eller utpekade miljöbovar. Men när vi kommer till denmiljöförstöring som vi alla bidrar till i vårt dagliga liv blir det genastsvårare. När man av miljö-och resursskäl måste börja ifrågasätta vårbekvämlighet och vårt konsumtionsmönster, våra krav på en ständigt ökadreallön och prylkonsumtion, blir det annat ljud i skällan. Då hukar sig deetablerade partierna och vågar inte föreslå någonting som man tror kan stötaviktiga väljargrupper. Trafiken är ett sådant lysande exempel. farland och rike runt och talar om vad vi måste göra och om brutala omställningarför att vi skall komma någon vart när det gäller det trafiksystem som vi måstebyta till. Men hur yttrar sig denna verbala insikt i statsverkspropositionen?Inte alls! Jag har tyvärr inte sett att den finns där Var är satsningarna på en utbyggnad av järnvägarna?Miljöpartiet krävde först 40 miljarder, samma summa som sedan SJ självt begärt,för utbyggnad . Inte ett spår av detta finns heller ibudgeten. Däremot är regeringen mer välvilligt inställd till attbygga ut sådant som smutsar ner ännu mer Vägarna skall EG-anpassas för tyngrelångtradare, och vi skall bygga ut . Detta leder till en fördubbladflygtrafik och enfördubbling av kväve- och koldioxidutläppen från flygtrafiken . Detlåtsas man inte om, men det finns beräkningar om detta. Nog låter det som om ledande socialdemokrater väldigtgärna vill bygga den där . Fast de vet inte riktigt om de vågarännu för den livaktiga inre oppositionen i partiet, som jag hoppas ickeavmattas. Samma tveksamhet råder när det gäller bensinpriset och attlåta bilismen betala för sina verkliga kostnader. skall bensinpriset höjastill . Men detta innebär bara att vi återställer det realprissom rådde . Regeringen börjar bli förskräckt när opinionenväxer och säger: Vi skall inte höja bensinpriset mer under den härmandatperioden. Tyvärr är socialdemokraterna inte ensamma om att tala medkluven tunga när det gäller miljöpolitik. Ett annat parti har t.o.m. haft dengoda smaken att markera sin profil genom att ta in ordet miljöparti i sinlogotype, eller åtminstone på sina klistermärken. är bra på att pratamiljö, men när det kommer till praktisk politik är det helt andra intressen somstyr. går inte ens med på att återställa bensinpriset till den realaprisnivå som det tidigare låg på. När regeringen kommer med förslag ombegränsning av avdrag för egen bil i tjänsten, då är ute och skärpipor i vassen. Några stora järnvägssatsningar finns inte heller icenterns alternativbudget, bara ett blygsamt anslag för köp av olönsam trafik.Tyvärr räcker inte detta som exempel på att talar med kluven tunga. 1sin finansmotion säger att statens utgifter och transfereringarmåste bromsas. Det handlar bl.a. om bostadssubventioner. Ja, det anser vi imiljöpartiet också. Men vi vet att minskade bostadssubventioner innebär attboendekostnaden ökar. Men det vill inte acceptera. Det får absolutinte kosta någonting för hushållen. Hur blir det då med miljöambitionerna? Är det inte dags, , att du lyssnar till ditteget ungdomsförbund, som enligt ett referat i säger attmiljödiskussionen inte får stanna vid de små och smärtfria förbättringarna.Steg för steg måste hela det centraliserade och energislukande systemet bytasut. Obekväma beslut t.ex. om el- och bensinskattehöjningar måste till. Centernfår inte vika sig om det blåser litet. Nej, just det. Sätt på digmiljöpartilogon, , och dra ner hatten litet över öronen så attdet inte drar så mycket. har däremot aldrig gett sig ut för att varaett miljöparti, och inte har man ändrat sig på den punkten nu heller. Jaguppfattar alltmer som en politikens . Mindre skatt ochmer konsumtion. Duka upp det vi har på bordet och se till att det går åt såfort som möjligt, och bjud in några grabbar från EG så går det ännu fortare.Slugt och oblygt ägnar sig ät en populistisk överbudspolitik medrallarsvingar och kritik. Det går tydligen hem, men det är häpnadsväckandeansvarslöst. är också med vid det dukade bordet, eftersomman inte vill stå utanför Fast egentligen kanske man vill det. Vi hörde härBengt tala om mod och förnuft. Jag måste ge eneloge för det han sade. Jag tycker att det är bra att man talar om att manfaktiskt måste välja. Vi i har valt inte guld utan gröna skogaroch miljö i stället för ökad konsumtion. Regeringenhar abdikerat från en miljöpolitik värd namnet men också ab- dikeratfrån att föra den strama finanspolitik som har varit nödvändig de senaste årenoch är det. Vi i föreslog redan i samband medkompletteringspropositionen en finanspolitisk åtstramning med en klarmiljöprofil, och vi återupprepar nu vårt krav. Vi är beredda att diskutera enåtstramning med regeringen som också kan omfatta senarelagda reformer ochåtgärder för att begränsa statens utgifter för transfereringar De konkretaförslag till åtgärder som vi har framgår av vår finanspolitiska motion. Det är dags att ställa upp till bevis , ni fortfarande bli ett miljöparti i ordets rätta bemärkelse? Vill ni räddaSveriges ekonomi från ett dukat bord ä la 1976? Då är det att ge besked omdetta, . lovar som sagt inte guld men gröna skogarVårt ekonomiska budskap är tvärtom ganska kärvt. Vi vill prioritera enomfattande ombyggnad av samhället i miljövänlig riktning. Det krävsmångmiljardinvesteringar i nya trafiksystem, nya energisystem och nyaproduktionsmetoder i industrin. Då kan vi inte gå ut och lova attmänniskor egentligen inte skall behöva ändra på någonting, inte ändra sittkonsumtionsmönster och att det främsta målet för den ekonomiska politiken äveni fortsättningen skall vara en reallöneökning på ett par procent Vi måste våga gå ut och säga som det är: har vi levt pånaturens kapital och ständigt ökat vår skuldsättning. är det dagsatt börja betala tillbaka. Det räcker inte att bara täppa till industrinsskorstenar och avloppsrör. krävs det insatser av var och en av oss för attändra våra trafikvanor och vårt konsumtionsmönster för att rädda jorden tillvåra efterkommande. Då kan vi inte fortsätta att öka standarden i traditionellmening. Då kommer reallönerna för alla inkomstgrupper utom de lägsta att behövaminskas, inte ökas. Om riksdag och regering kunde gå ut med ett sådant härsamfällt budskap, skulle vi också ha chanser att komma till rätta med dagensstora problem på arbetsmarknaden. Vad är inte den pågående lönekarusellen påarbetsmarknaden annat än ett resultat av just de förväntningar som ni ständigtskapar när ni talar om ekonomisk tillväxt och ökade reallöner? Tacka sjuttonför att det blir kaos på arbetsmarknaden, när alla organisationer är ute efteroch jagar de där procenten som ni alla talar om men som egentligen inte finns! Fortsätter lönekarusellen är vi beredda att stödja förslagom pris- och lönestopp. Men ett lönestopp får naturligtvis inte drabba dem somhar de lägsta inkomsterna. som många bl.a. inom den viktiga vården ochomsorgen fortsätter att vara de lägst betalda, skapas det en ny överklass avdirektörer, aktieklippare, generaldirektörer och yrkespolitiker, som skaffarsig oförskämt höga löner, förmåner och levnadsförhållanden långt utöver vadvanliga människor har möjlighet till. I lär det vara så, att när ett företag villgenomföra åtstramningar börjar man inte med att sparka dem som har lägstbetalt, utan med att chefen halverar sin lön och mellancheferna avstår 25 %.Först därefter går man till arbetarna och frågar om de kan godta en åtstramningpå . Hur voredet om vi som politiker som föreslår åtstramningar föregick med 1989/90:627 februari 1990 gottexempel och avstod inte bara från att ge oss själva lönehöjningar utan ocksåsänkte våra löner ? Det är inte så mycket, men det visar ändå att visjälva är beredda att avstå någonting och inte bara pratar om att andra skallgöra det. vill jag fråga: Ställer ni upp på det, partiledare och statsministerIngvar ? I detta anförande instämde , , , , , ,, och (alla mp). var bekymrad över att ,som han sade, tvingas vänta på förslag till åtstramning så att vi kan klara utden ekonomiska politiken. Det är bara det, herr talman, att fick ettförslag , då emellertid med näbbar och klor försökteförhindra den åtstramning av den ekonomiska politiken som vi redan då ansågvara önskvärd. Vi fick tyvärr inte igenom regeringens förslag, och de flestaanser väl nu att det hade varit utomordentligt bra om vi hade fått det. Detfanns åtminstone ett borgerligt parti, nämligen , som var berettatt diskutera en del åtgärder som skulle verka åtstramande, men vardet verkligen inte. Hade vi startat då hade läget kanske varit bättre . bidrar inte heller till någon åtstramning /91 innebär förslag en försvagning av budgeten med8 miljarder. Utslaget innebär det en försvagning av budgetenmed 20 miljarder Tror att han skall klara någon resa i utförsbackengenom att späda på inflation och köpkraft på det sättet? skäller som vanligt också på skatten. Jaghåller med på den punkten: skattepolitik är etthot mot välfärd, rättvisa och trygghet i vårt land. tog upp ett tema som är viktigt ochintressant, om etik och moral, om att välja och välja bort. Jag skall gärnadelta i den debatten, men jag vill göra några randanmärkningar frånsocialdemokratiska utgångspunkter om det som har varit. Vad vi vände oss mot i skattepolitik i valrörelsenvar förslaget om sänkt grundavdrag, sänkt schablonavdrag, slopadskattereduktion för fackavgiften och att det inte fanns denfördelningspolitiska effekt som sedan tog sig uttryck i förslaget omskatterabatt. Mycket av det kunde vi sedan resonera om och finna konstruktivaoch bra lösningar på, och därför kanske vi trots allt, , medhänsyn till den kanonad som riktas mot skattereformen - oftast mycket osakligt- kan hjälpas åt med att informera om den skattereform som vi båda har ansettvara viktig. tog också upp frågan om att tiga ommålkonflikter därför att vi var vänner med alla. Ja, visst finns det en riskför detta, men den är faktiskt nästan systematiserad i det borgerligasamarbetet. I valrörelse efter valrörelse säger man från borgerligt håll att"vi går fram med våra förslag" -som oftast är totalt motstridande -"och efter valet skall vi om vi får majoritet sätta oss ned ochresonera oss samman". Att tala om att tiga om målkonflikter i sådanasammanhang är verkligen befogat, men på den punktentror jag inte att kommer att kunna presentera någon riktiglösning. Till skulle jag först vilja säga attförslaget om förstärkt grundpension låter sympatiskt och mycket fint. Men detkostar , och i budgetförslag finns intenågon som helst täckning för en så kostnadsdrivande reform. Jag vill också säga att jag är litet besviken på OlofJohansson i fråga om skattereformen. Så länge vi förde förhandlingarna om etapp1 var och med ända fram till det sistasammanträdet, och det som då var den stora stötestenen var att intekunde vara med om energimomsen. vill inte riktigt kännas vidsin egen roll. och det förvånar eftersom jag upplevde att visade ettpolitiskt kurage , när vi hade behov av en åtstramning ochstabilisering. säger att socialdemokrater inte känner igensitt eget parti. Det är kanske ändå ett något djärvt uttalande av en kommunistdessa dagar, då kommunistparti efter kommunistparti flyr från sitt förflutna,vill bort från sitt eget namn och om möjligt, i de länder- DDR, ,och - där socialdemokratiska partier har bannlysts, villutnyttja detta vakuum för att själva kalla sig socialdemokrater det inte entankeställare för att det inte finns ett socialdemokratiskt parti -jag känner i alla fall inte till något - som har drömt om att vilja kalla sigkommunistiskt? Nog känner vi socialdemokrater igen oss i de grundläggandefrågorna. säger också att bostadsministern inte bor iverkligheten. Ja, han bor i , precis som är en ganska braverklighet, som jag har lärt mig mycket av, och jag tror att ocksåhar gjort det. Jag skall läsa för ur en ledare i Vår Bostad,där man skriver om just bostadspolitiken: Men de högsta höjningarna svarar inteskatteomläggningen för. Det gör de sedvanliga höjningarna, därför attprisutvecklingen varit alltför våldsam. Den som tycker att hyran höjs förmycket skall alltså inte klaga på skatteomläggningen. Den skall klaga på dekostnader som höjt hyrorna alldeles för mycket. Utan skatteomläggningen hadedet blivit ännu mindre pengar över. Jag skall i mitt inlägg redovisa varför detblir på det sättet -om jag nu kommer så långt i mitt anförande, då jag till attbörja med har velat replikera de föregående talarna. Man hör ibland att 80-talet har varit ett förloratårtionde. sade det här . och jag förstår honom från hansutgångspunkt. Ideologiskt har 80-talet på många håll varit högerns årtionde. Ivårt land har misslyckats tre val i rad med att erövraregeringsmakten. I det avseendet är det naturligtvis ett förlorat årtionde. Men för medborgarna i är det inte ett förloratårtionde. Minns ni, efter alla hårda ord om den socialdemokratiskapolitiken, hur det var ? Galopperande budgetunderskott,inflation, tomma orderböcker i företagen, industrinedläggningar, 150000 arbetslösa. Då var ett land utan kraft och ambition, framtidstronvar bruten, företagen ville inte investera, ungdomar vågade inte tro på att deskulle kunna fånågot jobb. Det var verkligheten. Då var det många som trodde att vi skulletvingas att göra som så många andra länder, nämligen acceptera en högarbetslöshet, skära ned på den sociala tryggheten. Men det blev inte så.80-talet blev inte ett förlorat årtionde. är det gigantiska budgetunderskottet på avbruttonationalprodukten borta. Genom kraftigt ökade industriinvesteringar harsvenska företag förbättrat sin produktionskapacitet. Framför allt har vi fullsysselsättning. Vi har, på tvärs mot vår omvärld, lyckats bemästraarbetslösheten. Totalt har 400 000 nya jobb tillkommit. Även om det var trögt ibörjan, , och en vanlig arbetare hade tappat en månadslön - där lågproblemet - har reallönerna trots allt ökat med i genomsnitt 20 000kr. Därutöver har vi, trots den ekonomiska krisen, genomförten rad reformer och förbättringar. Barnbidraget har mer än fördubblats. sammanlagt i barnbidrag. Det är enökning . Föräldraförsäkringen har byggts ut. Det finns trotsplatsbrist över 100 000 fler barnomsorgsplatser än sedan.Trots personalbrist jobbar 50 000 fler inom sjukvården. Antalethöftledsoperationer har fördubblats . Antalet kärlkransoperationerhar sexdubb-lats. Antalet gråstarroperationer har tiodubblats. 10 000 fler pensionärer har fått plats på ålderdomshemeller i . Det utförs 29 miljoner fler hemtjänsttimmar och 122 000fler får färdtjänst. Därutöver har pensionerna förstärkts, delpensionenhar höjts liksom bostadsbidragen och arbetslöshetsersättningen. De handikappadehar fått bättre stöd. De här människorna ute i den svenska vardagen uppleverinte att 80-talet är ett förlorat årtionde. Vi har naturligtvis hjälpts åt. Företagare, anställda,beslutsfattare - alla har varit med och hjälpt till att vända utvecklingen.Ändå går naturligtvis många omkring och tror att vi har fått det sämre.Klyftorna har ökat, säger också en del i denna kammare. Det är riktigt att vi har några grundläggande problem iekonomin, som vi måste komma till rätta med, inte minst av rättviseskäl. Ettproblem har vi redan fått bort, det var budgetunderskottet. Ett annat, etträttviseproblem, var vårt gamla skattesystem. Det skulle jag, eftersom BengtWesterberg gick så snabbt förbi det, vilja ägna åt. Det gamla skattesystemet höll på att totalt vittra sönderDet utjämnade inte inkomster som det var tänkt. Det klarade inte av att ilängden finansiera den välfärd vi ville ha. Däremot höll det långsamt på attundergräva både samhällsmoral och samhällsekonomi. Det gamla systemet blevfaktiskt ett bra system för höginkomsttagare. I skattetabellen såg det ut somom de betalade mycket skatt. Men i verkligheten kunde de som tjänade mestpraktiskt taget själva bestämma hur mycket, eller rättare sagt hur litet, deskulle betala i skatt. Det gamla systemet var också bra för dem som hadekapitalinkomster. Det var bra för dem som kunde göra stora avdrag och somkunde utnyttja de många kryphålen i systemet. Men det var dåligt för allavanliga löntagare och småsparare, som flck betala jämförelsevis hög skatt påsina arbetsinkomster och sitt banksparande. ändrarvi på det. sänker vi skatten på arbete, och det finansierar vi på ettsådant sätt att höginkomsttagarna får betala sina egna skattesänkningar genomskärpningen av kapitalbeskattningen, beskattningen av löneförmåner, mindreavdrag och mer skatt på konsumtion. För låg- och medelinkomsttagarna införs enskatterabatt som ger en extra skattesänkning för dem som tjänar mellan 58000kr. I de inkomstskikten finns de flestaheltidsarbetande med låg lön och de som jobbar s.k. lång deltid. Sammantaget innebär detta att skattereformen redan 1990har en rättvis profil. Jag skulle vilja ge två exempel, som tydligt visareffekterna av skattereformen. Jag gör det mot bakgrund både av av inlägg. tog som exempel för att belysa problemen påbostadsområdet en ensamstående i en fyrarumslägenhet, om jag hörde rätt. Det ärklart att en sådan situation kan ge rätt höga kostnader Jag skulle vilja ta somexempel en ensamstående undersköterska med ett barn. Hon tjänade 120000 kr1989, bor i en lägenhet på 75 m- och betalar . Hon kör egenbil och har räntekostnader på . Denna ensamståendeundersköterska med ett barn får med effekterna av skattereformen en ökadköpkraft på . I nästa exempel tar vi två inkomsttagare som bortillsammans. Den ena har en årslön på , den andra på 96000. De har tvåbarn. De bor i en - här är det i hög grad befogat - fyrarumslägenhet på 90 m-.Det är allmännyttan, det är fjärrvärme. För de båda tillsammans sänksinkomstskatten med Det tror jag inte att så många av de härinkomsttagarna känner till . Hyran höjs kraftigt, det är riktigt, med . Men detskall dras från de 14200. Dessutom, förutom nettoeffekten på , får denhär familjen en barnbidragshöjning på Det blir alltså en förstärkningav köpkraften I och för sig är personerna i exemplen tagna urverkligheten, men uppgifterna kan naturligtvis slå något upp och något ned.Men det är något helt annat än de uppgifter som har figurerat i olikasammanhang, och som jag tror har skrämt upp många människor. För landets pensionärer innebär skattereformen klaraförbättringar. Sammanlagt tillförs pensionärskollektivet 2000-3000 milj. krRedan från januari höjs pensionstillskottet och bostadstillägget som enförtida kompensation för de prishöjningar som följer av skattereformen. Det ärenormt viktigt för pensionärerna att vi har kunnat genomföra skattereformen påett gynnsamt och bra sätt för dem. Pensionärerna får hela sänkningen av inkomstskattenfullt ut. För de pensionärer som har extrainkomster innebär reformen enförbättring, eftersom de får behålla betydligt mer av förtjänsten . Hur kan det då komma sig att så många ändå tror att deförlorar? Jag tror att det beror på att de negativa effekterna har tagits fram.Det är ofta så i massmedia. Man vet att det blir dyrare att gå på restaurang,men man känner inte till att varje barnfamilj får i barnbidrag perbarn 1991. Man vet att värdet av underskottsavdragen minskar, men man har inteklart för sig att deframför allt har utnyttjats av höginkomsttagarna. De får i fortsättningenbetala ökade skatter. Detta har skapat förvirring, och vi kanske kommer att fåfortsätta att leva med någon kvardröjande osäkerhet. Låt mig i alla fall citera , en le dande budgetrådgivare : "Sluta ängslas över skatterefor men! --- När reformen genomförs i sin helhet kommer den att ge ett posi tivt utfall jämfört med om det gamla skattesystemet fortsatt atttillämpas." Jag har noterat framgångarna under 80-talet.Det finns emellertid anledning att även, som jag antydde tidigare i mittinlägg, stryka under de stabiliseringspolitiska problem som vi nu brottas med.Dessa problem måste få en lösning. Vi befinner oss. som regeringen uttalat ifinansplanen, vid en kritisk punkt. Detta sammanhänger med två grundläggandeproblem i den svenska ekonomin. För det första: inflationen är för snabb. Fördet andra: tillväxten är för svag. Vad har då inflation och tillväxt för betydelse förfördelningspolitiken? I vad gäller inflationen vet vi att det är löntagarna somförlorar mest när inflationen är hög. Inflationen är som ett hål i fickan, därstörre delen av löneökningen försvinner Det hjälper inte att sätta in pengarnapå banken. Inflationen smyger sig in där också och urholkar värdet av det somsmåsparare och pensionärer sparar. Jag vill här till säga att denkonsumtionsprishöjning som vi har orsakat endast är drygt hälften av vad den varunder de borgerliga åren. Vi kan emellertid inte ha lönehöjningar på närproduktionen bara ökar . Det går inte ihop, och det tror jag allabegriper. Ingen har glädje av att det bara blir luft i lönekuverten. Men det räcker inte med att bekämpa inflationen. Vi måsteockså förbättra tillväxten. Och när tillväxten är låg kan vi varkenhöja reallönerna eller fortsätta att bygga ut välfärden. Det krävs ökadtillväxt för att vi skall ha råd att förbättra miljön, vilket harkrävt här . Det krävs ökad tillväxt för att vi skall kunna investera i nyaoch säkrare energisystem, satsa på järnvägar, vägar och bekvämarekollektivtrafik, bygga ut barnomsorgen, rusta upp nedslitna skolor, opererafler sjuka, ta väl hand om de gamla samt för att vi skall kunna få högre löner,vilket vi nu märker att många gärna vill. Detta är bakgrunden till överläggningarna på . Senarei dag skall dessa överläggningar fortsätta, och parterna skall svara på defrågor som regeringen har ställt. Finansministern återkommer självfallet tilldenna fråga vid morgondagens debatt i . Jag vill nu endast, eftersom min tid snart ärute, tillägga att de svar som vi kommer att få i samband med dessaöverläggningar naturligtvis blir oerhört viktiga när det gäller utformningenav de förslag som vi senare skall lägga fram vid denna riksdag. 8CARL BILDT (m) replik: Statsministern kom tomhänt till dagensdebatt. Den som hade väntat sig att vi skulle få någon typ av antydan tilluppläggning av den ekonomiskapolitiken blev besviken. Av detta fanns intet, alls intet, i det somstatsministern hade att säga. Vi fick reda på att finansministern kanske kommer att hanågonting att säga . Vi ser fram emot detta, men denna del av denallmänpolitiska debatten har, liksom denna januari efter det att regeringenpresenterade den tomma finansplanen, passerat utan något som helst besked frånregeringen om den ekonomiska politiken. Och detta är fallet i en situation närvi de facto har en sönderfallande ekonomi! Efter en skrytvals av närmast "Bresjnevitisk"karaktär när det gäller siffer-kaskaden, kom statsministern till den passus därhan sade att det är fråga om en kritisk punkt, att inflationen ochkostnadsutvecklingen är för höga och att tillväxten är för låg. Detta lät somett eko av vad oppositionen har sagt från denna talarstol under det senastehalva decenniet, något som socialdemokraterna däremot inte har velat lyssnatill och vilket inte har lett till att socialdemokraterna har vidtagit någraåtgärder Man kan läsa upp olika skildringar av tillståndet iekonomin. Vi får som riksdagsledamöter sådana ganska ofta. Den senaste tror jagvar den vi fick från i våra postfack i går. Jag vill citera endel av det som skrivs där: "Arets Finansplan visar att myten om den svenskavägen är borta i och med att nu möter mycket allvarliga ekonomiskaproblem som inte kan döljas längre. Av alla länder i OECD-kretsen får vi denlägsta tillväxten Bytesbalansens underskott väntas uppgå till av BNP---- dvs.en av de största andelarna i OECD-kretsen av 24 länder Pri ser och löner ökar dubbelt så mycket som genomsnittet för våra viktigaste konkurrentländer- .