prot · GD0918 · 1989-12-31 00:00:00 — När det gällerföräldrainflytande vill jag dock påslå att vi i stort sett står och stampar.Det inflytandet är inte större. Det vi har sagt att vi skall strävaefter har i praktiken inte blivit någonting av. frågar vad jag menar med alt man harlättare att spara lokalt än centralt. Även i samhälle kommerresurserna alt vara begränsade. Man kommer alt tvingas välja t.ex. mellan attskaffa bättre läromedel eller köpa nya videoapparater. Då tror jag alt man,psykologiskt, lättare accepterar att avslå från någonting om man själv harvarit med och fattat beslut. Jag tror därför alt en decentralisering på siktockså spar resurser. Svar på interpellationer och frågor YLVAJOHANSSON (vpk); Jag hoppas alt jag inte är diskvalificerad idebatten om elevernas inflytande bara därför att jag av naturliga skäl harsvårt att relatera till situationen . Jag kan hålla med om attmycket har blivit bättre, men del är oerhört långt kvar all gå. Jag lackar skolministern för beskeden om lärarutbildningenoch fortbildningens viktiga roll när det gäller elevinflytandel. Jag kan tänkamig flera centrala initiativ för att stärka elevinflytandel, men del kan vikanske återkomma till i ett annat sammanhang. Till vill jag säga följande; Varjesamhälle har naturligtvis begränsade resurser. Men det handlar också om vad manskall satsa resurserna på. Det jag vänder mig emot är alt man är ute efter endecentralisering för alt del då skulle vara lättare att genomföra besparingar.Jag tror inte att skolan behöver mer av besparingar. Jag tror all skolantvärtom behöver mera pengar, även om man aldrig kan få obegränsat med resurser,I dessa Svar på interpellationer och frågor tider avskatiediskussioner talas det ju mycket om dynamiska effekter. Jag tror för att utbildningen och skolan skulle kunna vara en sådan dynamisk effekt iett samhälle. Först till : Jag tar gärna emotidéer och förslag till hur vi ytterligare skall förslärka elevernas ställningi skolans verksamhet. Jag är öppen för ett sådant resonemang. Jag inser där naturligtvis har anledning all lyssna, inte minst på eleverna självaoch deras organisation. Jag ser fram emot ett fortsall samtal med YlvaJohansson på denna punkt. Vi har all anledning att försöka utveckla detta gemensamt.Ju längre debatten framskrider, desto klarare blir över vad dentycks handla om. Det är bra. Då slipper vi på den punkten misstänkliggöra varandra.Han är en varm anhängare av kommunalisering, påslår han, om det är pådel viset att den syftar till att flytta besluten från central nivå till lokalnivå. Ja, det är exakt del vi arbetar med. Jag hoppas att får tillfälle att tränga ini det resonemang som ligger bakom det nuvarande samtalet kring hur vi skall förändraarbetsgivaransvaret i skolan, så att kommunerna får ett tydligt sådant ansvar.Del syftar faktiskt i sin förlängning till att åstadkomma ett enklarestatsbidragssystem med ökat lokalt inflytande. Del syftar till alt läggagrunden till en utvärdering och en uppföljningsverksamhel som vi saknar.Men det syftar också till att precisera de mål som samhället har vad gällerskolans verksamhet. Det syftar också till att stimulera en debatt kringlärarutbildningen som styrinstrument för en nationellt likvärdig skola. Det ärju så resonemanget ser ut, och det är bra om välkomnar dentypen av förändring i skolsystemet. Då bör vi nämligen också kunna föra ettfruktbart samtal kring dessa frågor framöver. Jag tycker också all det är en framgång att LarsLeijonborg i sitt sista inlägg kom fram till alt vi också måste räkna inlärarna i denna process. Jag är tydlig på den punkten, ; deprofessionella i skolans verksamhet - lärare och skolledare - måste få ettvidgat utrymme för sin kompetens. De har att hantera relationen både medeleverna och med deras föräldrar. Föräldrainflytandet är beroende av hurlärarna uppträder. Vi kommer att vara oerhört angelägna om att i såvälgrundutbildning som fortbildning av lärare poängtera föräldrakonlakterna ochföräldrainflytandet. Jag tror att del är det som är lösningen. Den är inte allåstadkomma ytterligare ett beslutsorgan inom skolans verksamhet. Vi har redanstyrelser, konferenser, samrådsorgan och arbetsgrupper. Vi har förhandlingsrältigheteroch förhandlingsskyldigheter; man kan räkna upp hur mycket som helst. Det ärinte på den punkten del brister i skolans verksamhet. Bristerna ligger snararei del regelverk som tynger och som förhindrar en vettig dialog mellan dem somär professionella och dem som är deras uppdragsgivare, eleverna ochföräldrarna. Det problemet skall vi arbeta med. Överläggningenvar härmed avslutad. 7 §Svar på interpellation 1989/90:11 samt frågorna 1989/90:5 och 38 om ändraderegler för arbetssrättsliga skadestånd , och har ställt frågor till mig med anledning av en dom som arbetsdomstolenmeddelade . Del gällde ett fall dä en kommun hade avskedat ettvårdbiträde som gjort sig skyldig till stöld på arbetsplatsen. Arbetsdomstolenförklarade avskedandet ogiltigt och tillerkände arbetstagaren skadestånd, Frågeställarnakräver nu att lagstiftningen ändras så, att liknande fall inte kan inträffa iframliden. Att brottslighet av en arbetstagare inte kan accepteras äralla överens om. Del finns också många fall i praxis som visar att brottslighetgodtas som grund för avskedande. måste det också finnas vissaformella regler som en arbetsgivare måste länka pä om han vill säga upp elleravskeda en arbetstagare. Dit hör den s,k, månadsregeln. Denna regel, som finnsi an-slällningsskyddslagen (1980:82), innebär att en arbetsgivare inte fårskilja någon från anställningen på grund av omständigheter som han känt tillmer än en månad, innan arbetslagaren underrättas om uppsägning eller avskedande.Syftet med månadsregeln är alt få ett snabbi beslut i avskedande-ochuppsägningsfrågor. Del bör ligga i båda parters intresse alt arbetsgivarenreagerar skyndsamt när han anser att det finns skäl all skilja någon från anställningen.Lagregleringen bygger pä tanken alt det inte är skäligt att avskeda eller sägaupp en arbetstagare efter månadsfristens utgång, oavsett vilka förhållanden sominträffat . Ett avskedande som grundar sig på sådana omständigheterär alltså ogiltigt. Anställningsskyddslagen innehåller regler som går ut påatt uppsägning eller avskedande skall ha saklig grund. I det aktuella falletprövade domstolen inte frågan om huruvida brottsligheten var tillräcklig grundför avskedande. Prövningen gällde i stället om arbetsgivaren iakttagitmänadsregeln. Domstolen koin fram till att arbetsgivaren inte följt dennaregel. Arbetslagaren fick ett förhållandevislågt skadestånd om . Jag kan givetvis inte uttala mig om huruvidaarbetsdomstolen i delta fall tillämpat mänadsregeln på ett riktigt sätt. Jagvill emellertid nämna att arbetsdomstolen i ett flertal domar redogjort förhur mänadsregeln skall till-lämpas, bl,a, i sådana fall då arbetstagaren begåttbrott som varit föremål för straffrältslig prövning, I normalfallet skall detinte behöva uppstå några problem för arbetsgivaren all korrekt tillämpamånadsregeln. Jag anser därför att domen inte ger anledning alt övervägaändringar i den arbetsrätlsliga lagstiftningen. Svar på interpellationer och frågor KNUTWACHTMEISTER (m); Jag lackar arbetsmarknadsministern för svaretpå min interpellation. De omfattande stölderna på ett servicehem i skapadeunder de de pågick en utomordentligt obehaglig och orolig stämning pähemmet. För åldringarna som såg sina värdeföremål försvinna - det rörde sig ommer Prot,1989/90:18 än 400 föremål - och även för deanställda måste de många åren av ovisshet 27 oktober1989 varit synnerligen påfrestande ändatill dess tjuven avslöjades. [~ fattade då ettenhälligt, och för mig ganska självklart, be- P P slut att varsla tjuven om uppsägning sä fort han erkäntstölderna. ' ° förvåning bestredKommunalarbetareförbundet, SKAF, påståendet att sak- lig grundförelåg för uppsägning. Därmed motsägs också arbetsmarknadsministernspåstående i interpellationssvaret: "Att brottslighet av en arbetstagareinte kan accepteras är alla överens om". I del här fallet var det hellerinte fråga om vilken liten stöld som helst. Mer än 400 föremål till ett värdeav mer än . SKAF stämde alltså kommunen till arbetsdomstolen för altfå avskedandel ogiliigförklaral. Genom olika tolkningar av 18 och 30 §§anställningsskyddslagen - jag har ingen anledning att här fördjupa mig i denjuridiska problemaliken - kom arbetsdomstolen fram till alt kommunen hade överskriditden månadsregel som föreskrivs och som arbetsmarknadsministern just redogjortför. Uppenbarligen fann arbetsdomstolen att det formella felsom kommunen begått vid uppsägningen inte var särskilt allvarligt, eftersom manprutade det begärda skadeståndet 50000 till . Kommunen förpliktades alltså att återanslälla tjuven -något som naturligtvis skulle medföra stora problem särskilt för de vårdade,men även för de anställda - trots att tjuven givelvis skulle ha omplaceratstill en annan avdelning. Kommunen föredrog i det lägel att "köpa ut"mannen för en kostnad av två årslöner. Del motsvarar det skadestånd somarbetsgivaren enligt lagens praxis varit skyldig att betala, om man vägrat atträtta sig efter AD;s dom. Dessutom får vederbörande ytterligare en årslön förden tid som han enligt domen varit anställd, plus det tidigare nämndaskadeståndet om , som enligt uppgift går till facket. Fallet har väckt mycket oro bland pensionärer och derasanhöriga. Kan de äldre känna sig säkra på kommunens ålderdomshem? För att dämpa denna oro gjorde samtliga partier isocialnämnden ett gemensamt uttalande om sitt ansvar för de äldres trygghet: "Vikan aldrig acceptera när anställd begår brottsliga gärningar, vi lar bestämt avstånd från den som för egen vinningsskull utnyttjar vård-lagares beroendeställning, vi harinte förtroende för en person som stjäl från pensionärer, därföranser vi all sådan person inte skall vara anställd i kommunen, därföravstängde vi vårdbiträdet från arbetet, därföravskedade vi vårdbiträdet, därför kunde vi inte låta vårdbiträdet erhålla annantjänst i kommunen, trots att arbetsdomstolen ogiltigförklarade avskedet," konstaterar vidare i uttalandet att 200000kronor är en stor summa pengar, men alt pensionärernas trygghet alltid måstekomma först. Det här av mig relaterade fallet och inte minstsocialnämndens enhälliga uttalande borde stämma arbetsmarknadsministern tilleftertanke. Interpellationssvaret ger vid handen alt statsrådet inte tänker lanågot initiativ till en 28 förändradlagstiftning, vilket jag tycker är mycket egendomligt och beklagligt. Trots arbetsmarknadsministerns negativa attityd skulle jagändå vilja fråga om statsrådet efter att ha hört min redogörelse och minamedfrågares synpunkter kunde överväga en översyn av lagstiftningen. Om intearbetsmarknadsministern har några ideér härom, skall jag gärna slå till tjänstmed några konkreta förslag i mitt nästa replikskifte. Svar på interpellationer och frågor Även jag ber att få lackaarbetsmarknadsministern för svaret, men inte heller jag är nöjd med svaret.Jag kan givelvis instämma i allt vad har sagt. Han är juockså väl initierad från hemmaplan, så all säga. Jag har särskilt engagerat mig i del här ärendet, därföralt jag kommer frän vårdområdet, och har jag arbetatnågra veckor i tung långvård, där de åldriga patienterna ju är helt utlämnadetill vad personalen gör och inte gör. Jag blev väldigt ledsen och förtvivladnär jag fick höra om del som hade hänt. Jag trodde faktiskt inte vare sig minaögon eller mina öron - alt kommunen skulle tvingas köpa ut ett vårdbiträde somhade bestulit åldringar på , för ett ännu högre belopp, nämligen180000 kr, Jag minns att jag tog upp den här frågan pä ett torgmöte iJönköping och förklarade min indignation över del skedda, och då fick jag enmyckel spontan applåd från åhörarna. Det må vara all vissa formella krav skall vara uppfylldaför att en uppsägning skall kunna ske ulan efterräkningar för arbetsgivaren,vilket har framgått av svaret. Dessa tycks ha frångåtts i detta fall, men vanlig,sund rättskänsla säger faktiskt att så här får del helt enkelt inte gå tillute i vården och omsorgen! Jag måste säga att jag blir beklämd över attarbetsmarknadsministern inte ens tycks vilja överväga en översyn och ändring aven lagstiftning som så illa stämmer överens med människors rätlstänkande. Jag minns alt (s) uttryckte precissamma mening som jag nu har framfört i det aktuella fallet och alt man önskadeen ändring. Jag ansåg - och anser - det anmärkningsvärt att fackorganisationeni fråga ville driva denna fråga till en sådan lösning. Den skyldigesarbetskamrater var djupt upprörda och i stark opposition mot sin egenfackorganisation. , för dess agerande. Del såg jagsom en sund mänsklig reaktion. Däremot måste jag säga all jag skäms över att visom politiker nödgas stå för en lagstiftning som går tvärtemot sunträtlstänkande ute i samhället. Undra på alt del blir politikerförakl, närfackels makt får gå före den enskildes rätt! Jag vill i likhet med KnutWachtmeister be arbetsmarknadsministern; Tänk över denna fråga en gång till,och återkom till oss med förslag till ny lagstiftning, där inte den skyldigepremieras! Tredjevice talman (): Jag vill liksom de föregående talarna tackaarbetsmarknadsministern för svaret på den interpellation och de frågor som harställts. Prot,1989/90:18 Svar på interpellationer och frågor "En absurd historia", var rubriken på tidningenArbetets redovisning av detta ärende som varit utgångspunkten för våra frågor,"Plundrade våra gamla, belönas med 300 000", var en annan rubrik itidningen , De här rubrikerna och innehållet i artiklarna speglar myckelväl vad allmänheten kände i del ärende det här gäller. Som de tidigare talarnahar sagt, reagerade naturligtvis andra anställda inom vården myckel starktinför del slutresultat som denna beklagliga affär fick. Dess värre är detta inte någon enstaka historia. Detförekommer stölder på arbetsplatser inom den offentliga sektorn, och delförekommer inom den privata. Del är naturligtvis inte bra om det råder någontveksamhet från samhällets sida när det gäller betraktelsesättet härvidlag.Det måste ju vara så att relationerna mellan anställda och arbetsgivare byggerpå ärlighet, på att man kan lila på varandra. Men det har sagts mig att detfinns företag som räknar med ett svinn på som en naturlig del ide kalkyler man får göra. Detta är naturligtvis en oerhört beklagligutveckling, och det leder ju till en uppluckring av rättskänslan. 1 del här fallet är del naturligtvis särskilt allvarligt,eftersom del rör sig om människor som är beroende och i många fall hjälplösaoch som i allra högsta grad måste kunna lita på de personer som är anställdaför all sköta dem. Den starka reaktion som har förekommit i det här fallet äralltså väl förståelig. För min del tycker jag del är myckel viktigt, som jagtangerade i del jag har sagt tidigare, alt signalerna från vad vi kan kallarättsstaten på sådana här saker är väldigt klara och tydliga.Arbetsmarknadsministern säger i sitt interpellationssvar att brottslighet av enarbetstagare inte kan accepteras -det är alla överens om. Ja, men hur är del ipraxis? Vidare säger arbetsmarknadsministern: "Det finns också många falli praxis som visar all brottslighet godtas som grund för avskedande," Ja,del är riktigt att del finns ett antal sådana fall, men del finns också exempelpå motsatsen. Jag har förståelse för att arbetsmarknadsministern intekan gå in och dis-kulera del enskilda fallet - det är ju helt i enlighet med debestämmelser vi har för ett statsråds rätt att agera. Men jag tycker för att händelser av del här slaget borde leda till eftertanke, och jag kaninte se att del skulle kunna finnas några hinder för attarbetsmarknadsministern lar initiativ till en kartläggning av de erfarenheterman nu har och då naturligtvis inte nöjer sig med arbetsdomstolens domar utan ocksåförsöker fä en bild av hur del förhåller sig i verkligheten. Jag hoppas att honlåter ett sådant initiativ och en sådan översyn leda till en förändring avlagstiftningen som innebär en skärpning och ett klart avståndslagande frånstölder på arbetsplatserna och som också medför all stölder är en giltiganledning till uppsägning. Del tror jag vore bra ur många synpunkter -naturligtvis ur de berördas synpunkt, men också för den allmänna rättskänslanoch för moralen i samhället som helhet på det här området. Under detta anförande övertog förste vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. När det gäller själva sakfrågan vill jag förstsäga alt arbetsgivaren, som i delta fall var en kommun, först underrättadearbetstagaren om att mantänkte avskeda honom. Men, , kommunen beslöt senare att väntamed att la ställning till om arbetstagaren skulle sägas upp. Skälet till deltavar alt man ville avvakta den undersökning av arbetslagarens psykiskahälsotillstånd som skulle göras. När denna undersökning var klar ocharbetstagaren dömts för sin brottslighet, vilket skedde, tog kommunen inte pånytt upp frågan. Det är här som kommunen inte har handskals rätt med självasakfrågan. Del är alltså fråga om två skilda saker. Vi är helt överens om attvi inte kan acceptera brottslighet. Brott är en saklig grund för uppsägning.Del finns flera domar som i praxis visar detta. Jag tycker inte alt den enaavvikelsen från det lagliga är annorlunda än den andra. Kommunen har inte följtden lagstifining som finns, och man har inte följt det regelverk som finns. Del jag tycker är viktigt när det gäller det KnutWachtmeister sade i sitt inlägg är att vi måste se till att det finns ordentliginformation och kunskap om hur man över huvud tagel skall handskas medanslällningsskyddslagslift-ningen. Man skall kunna sådana frågor, och inteminst de stora arbetsgivarna bör ha den här typen av kunskap. Jag reagerade spontant - vi reagerade alla mycketinstinktivt, jag själv också - med ett fördömande av själva handlingen. Deltycker jag alla gör rätt i. Man skall göra del. Men det verkar inte som omnågon har reagerat över alt arbetsgivaren inte agerade korrekt. Om den sakenhar del inte kommit fram någon information. Jag vill till säga alt jag visst kan göraen kartläggning av de tingsrältsdomar som har fallit när del gäller själva detbrottsliga förfarandet och de AD-domar som finns i den här typen av fall föratt visa hur sakläget är. Men jag vill hävda att departementet inför den härinterpellationsdebat-ten mycket noga har gått igenom sakfrågorna. Vi kan konstatera följande. Del har begåtts ett brott.Personen i fråga döms till skyddstillsyn och psykiatrisk behandling. Kommunen,arbetsgivaren, följde inte de regler den hade att följa. Därmed prövade intearbetsdomstolen själva brottet som saklig grund för uppsägning, ulan denprövade huruvida kommunen hade handlat rätt eller inte. Det hade den integjort. Svar på interpellationer och frågor KNUTWACHTMEISTER (m): Ja, arbetsmarknadsministern, kommunen gjordeett formellt fel. Man bröt mot den s.k. månadsregeln. Detta berodde på att delbara var en päls det rörde sig om när stölden först uppdagades. Senaremisstänkte man att det var betydligt mer. Del var den allmänna åklagaren somhade hand om fallet, och därmed var kommunen inte part i målet från början.Kommunen fick därför inte den information som behövdes, och därmed bröt man motmånadsregeln. Kommunen ville sedan vänta på rättegång för att få stöldensomfattning klarlagd och del psykiska tillståndet hos tjuven i fråga bedömt. Jag föreställer mig att arbetsdomstolen i det här falletmåste ha faltal sitt beslut under stor vånda. Men med tanke på del ovillkorligai månadsregeln hade man tydligen inte något annat val än all fälla kommunen.Skadeståndet prutades också från . till ,, vilket ger stödför mitt påslående. Svar på interpellationer och frågor I mitt förra inlägg sade jag att jag gärna kundetillhandahålla några idéer om hur man skulle kunna ändra den här lagstiftningenför alt rätta till missförhållandena. har redantillhandahållit ett förslag, nämligen att stöld alltid skall utgöra sakliggrund för uppsägning. Jag har två andra förslag. Månadsregeln borde ändras. Om man ändrat månadsregeln,hade kommunen inte i del här fallet blivit dömd i arbetsdomstolen. Del behöverinte slå "en månad", där kan slå ""eller "ulan onödigt dröjsmål". Här har arbetsmarknadsministern tvåtips. Storleken på det påtvingade avgångsvederlaget, tvåårslöner, är något som har upprört människor alldeles kolossall, och med fullrätt. Lagstiftningen borde innehålla en skälighelsklausul som gör att beloppeti sådana här fall kunde bli betydligt lägre. Del är självfallet synd om en ljuv som är psykiskt störd,även om det i det här fallet inte rörde sig om någon sinnessjukdom. Men vi harett socialt skyddsnät som tar hand om sådana fall, har skämt ut sig genom del här fallet. Jag har engod vän som kom tillbaka från , och han hade i i CNN;s nyheterfått del här fallet relaterat. Det är inte bra för alt vi har en sådanlagstiftning som så uppenbart strider mot människors rättsmedvetande. Jag vädjar än en gång till arbetsmarknadsministern att häroch tala om alt hon tänker göra en översyn, gärna med ledning av deupplysningar och de tips som jag har gett henne. Tredjevice talman (); Jag vill tillägga några få saker. Det är attmärka att det utslag som arbetsdomstolen kom med grundade sig pä en formfråga.Det ter sig naturligtvis, som rubriken löd i tidningen , helt absurt altett bristfälligt beteende i en formfråga, vilket i och för sig kan diskuteras,skall kunna få sådana stora konsekvenser som det här fick. Såvitt jag kanförstå blev effekten av arbetsdomstolens beslut i realiteten all vederbörandeegentligen skulle återanslällas. Det förefaller helt orimligt all kommunen skulle varatvungen att återanslälla den person som hade misskött sin verksamhet på delsätt som han hade gjort. Jag skall inte gå in på orsakerna till detta. Det kanfinnas personliga problem, men det skall vi inte diskutera här. Del vikliga ärnaturligtvis hänsynen till de människor som vederbörande skulle komma ikontakt med. Jag vill helt allmänt säga all detta är ett fall. Delfinns faktiskt många andra. Del är detta som gör det angeläget att se till attföreställningen all man kan ta litet här och var på en arbetsplats inte spridersig och blir allmän. Det vore till skada för alla anställda som är hederliga,och flertalet är naturligtvis hederliga och sköter sina uppgifter pä ettoantastligt sätt. Jag menar alt det måste komma klara signaler frånsamhällets sida i sådana här frågor. Jag tycker för den skull alt del var någotförhoppningsfullt när arbetsmarknadsministern i sitt inlägg sade alt hon myckelväl kunde tänka sig alt göra en sammanställning av del slag som jag efterlyste. Jag hoppas att en sådan sammanställning också kan ledatill förändring av gällande lagstiftning så all fall av det slag som vi nu hardiskuterat inte behö- verinträffa, men också så att del kommer en allmän signal med den innebörden attstölder inte är tillåtna på arbetsplatsen, Vi har alla förstått, fru arbetsmarknadsminister,att det här har begåtts ett fel när del gäller själva formalia. Men om den härlagstiftningen får kvarstå godkänner vi de facto att det är viktigare medformalia, i det här fallet från kommunens sida och från arbetsgivarens sidaöver huvud taget, än att vi i tar ställning för lagar somöverensstämmer med vanligt folks rättsmedvetande. Det är uppseendeväckande om vi har lagar som inte stämmeröverens med vad en majoritet av människorna i del här landet anser. Jag vet attmänniskor har den uppfattningen. Vi känner alla indignation, och den enskildalilla människans rätt borde här gå före. Del är också myckel viktigt med information, och jagunderstryker att det naturligtvis är viktigt alt gå ut med en sådan. Jag ställde frågan huruvida arbetsmarknadsministern ämnadeföreslå en ändring av lagen pä den här punkten sä att något liknande inteskulle få upprepas. Tyvärr blev svaret pä den frågan nej i det svar som gavspå interpellalionen och frågorna. Men det kanske finns en liten chans att mannu åtminstone gör en närmare undersökning. Förhoppningsvis kommer det så småningomockså ett förslag.