prot · GD0938 · 1989-12-31 00:00:00 — Ochvisst finns det mycket som kan inge pessimism, med tanke på alla destridigheter som har varit, alla de offer som har krävts, och också med tankepå den misstänksamhet, misstro och rädsla som finns. Jag tror att det är kloktatt inse att denna rädsla mellan folken är en realitet. Vad som egentligenkrävs är att de båda folken kan bibringas eller själva kan skapa sig en positivvision . Folk har stridit i många delar av världen, men man kaninte göra några direkta jämförelser. Vi var i strid med våranordiska grannar, och lever vi i ett förhållande där krig mellan nordiskaländer är otänkbart. Det tar mycket , men det går. Det har varit min utgångspunkt att skapa detta förtroende.Det som gjorde mig så övertygad om det var det som sades när jag träffade engrupp 2 protokoll 1989/90:38 Svar på interpellationer och frågor mycketrepresentativa palestinska ledare på . De förklarade attde var beredda att föra fredssamtal. De insåg att man måste dela på det lillaland som man har slagits om . Därför nekar jag att vara pessimistisk. Det finns goda tecken som tyder på att alla parter ikonflikten har kommit till en insikt om att man måste sluta fred. Alternativetär så mycket fruktansvärdare. Ett land har eller kan skaffa sig atomvapen ochde andra har förstörelsevapen som inte har mycket mindre räckvidd ellerverkningsgrad. Det är därför som måste göra en insats. Vi skall inte inbilla oss att vi kan spela någon huvudrolli det här dramat, men vi skall heller inte underskatta de möjligheter somSverige har genom vår unika position. Få länder, om ens något, har denpositionen. Genom den politik vi har fört har vi nu möjligheter atttala öppet, förtroendefullt och frankt med alla parter i konflikten. Denmöjligheten menar jag att har en förpliktelse att tillvarata på alla sättvi kan. BERNDTEKHOLM (s): Jag delar uppfattning ombussattackerna. De måste fördömas. De är mycket otäcka. Beträffande de äldre människorna i regeringen var det precisdet nämnde som jag var ute efter. Vi kan vara tacksamma för attvi saknar generaler i vår regering, än så länge i alla fall. Utrikesministern har understrukit betydelsen av defrivilliga organisationernas arbete. Det vill jag också göra. Jag har redantidigare talat om det med anledning av egna erfarenheter. Jag har ett parfrågor: Finns det några möjligheter att framöver ge ytterligare medel just tillde frivilliga organisationerna, bl.a. inom ramen för SIDA:s anslag, för att gedem större möjligheter att arbeta pä dessa områden? Vilka hinder finns det förde frivilliga organisationernas arbete, vilka regeringen skulle kunna hjälpatill att lösa upp? Ännu en insats tycker jag skulle vara viktig. Det är attfå i gång en handel mellan och de palestinska områdena. Det är mycketviktigt att vi kan främja en palestinsk export till , exempelvis avcitrusprodukter. EG har någon form av avtal som medger direktimport fiånPalestina. Skulle inte vi kunna få något liknande arrangemang för ? Jagvill mena att utrikes- och handelspolitiken måste gå hand i hand. Därför ärdet viktigt med dessa insatser. Detta utgör ännu en fråga tillutrikfpiinistern. Den återstående tiden skulle jag vilja ta i anspråk föratt bl.a. säga att jag tyckeratt det är mycket angeläget att vi, när vi resertill , faktiskt också tar oss tid att besöka de ockuperade områdena.Eftersom jag själv är vill jag särskilt vända mig till de kristna somåker dit ner för att se på bibliska platser, men helt glömmer att de harkristna vänner, kristna palestinier där. Det är dags att besöka dem . Precissom vi besöker våra kristna medsys-kon när vi reser till andra länder, måste vigöra det när vi åker hit ner. Det är mycket viktigt och angeläget att vi intebara besöker bibliska platser, utan också besöker levande kristna människor,vilka faktiskt i mycket stor utsträckning finns även i . Till sistnoterar jag att det mycket riktigt står i svaret att den israeliska politikenhotar som judisk och demokratisk stat. Det får mig att tänka pä denjudiske författaren . som blev utsparkad från den israeliskaradions nyhetsredaktion på grund av det sätt han speglade den palestinskasituationen på. Han uttrycker det så här med en koppling till arméns styrkaoch kostnader: Fortsätter det så här, slutar vi som en jätte med gigantiskahänder och muskler, men utan inre organ. Det tycker jag var bra sagt. Svar på interpellationer och frågor Kanske är pessimism verkligen realism. Men ensak kanske kan tala för en lösning mellan de direkt berörda parterna. Då menar jaginte PLO, utan palestiner och israeler. Det är förändrade syn påpolitiken. och andra öststater, inte minst , vill nu erkännaIsrael. Mycket av konflikterna har påverkats av stormakternas konflikter ochstormakternas politiska intressen. Jag vill bara poängtera, och det har jag gjort förut, attvi är så snara här i denna kammare, och det förvånar mig. att fördöma de öppnasamhällena Och förlåta de slutna samhällena vilka ogärningar som helst. Det ärdet jag inte tycker är bra vare sig för eller för västvärlden somsådan. Vi skall vara stolta över öppna samhällen, som visar allaofullkomligheter. Det är därför vi kan kritisera . Jag vill egentligen inte allskommentera inlägg. Jag tycker det är ovärdigt denna kammare. Jaginstämmer i allt det som har sagt. Jag måste säga att jag är mycket glad överdet fina arbete som utrikesministern gör i denna fråga. Jag vill än en gångbetona med vilken enorm uppskattning det har mötts av dem som vi träffade iPalestina, Jag tror att det arbete han utför är mycket viktigt, och jag hoppasockså att hans arbete kan leda fram till den positiva visionen om tväparallella stater som kan fungera i fred med varandra. Jag tycker att det ärett mycket viktigt mål. Jag tror också, som jag sade tidigare, att en grund fördetta är att upphör med sina trakasserier. Man kan inte bygga upp enförtroendefull stämning mellan länder om den ena parten trakasseras så som nusker. Det finns alltså ingen som helst grund för detta. Av det kan mannaturligtvis dra olika slutsatser, bl.a. en pessimistisk slutsats, att manegentligen inte vill ha någon lösning. Men jag hoppas att det är fel. Jagtycker också att det är viktigt att betona att PLO är representanti detta sammanhang. Att jag tog upp bojkottfrågan var helt enkelt bara därföratt man från palestinskt håll så enträget bad om det. Jag lovade att jagskulle framföra denna önskan i riksdag. Jag finner här att det intefinns någon politisk möjlighet åt det hållet. Då får vi se om det finns andrametoder som kan tvinga ett tredskande till förhandlingsbordet. Jagtycker också det är viktigt att fullfölja ett löfte till människor som enträgetber om en specifik åtgärd därför att de tror att den kan ge resultat. Jag konstaterar också att ger oss rätt ivår kritik av arbetsförhållanden och sociala förhållanden för palestinier iIsrael och inom de oc- Prot,1989/90:38 Svar på interpellationer och frågor Man påstår att det nu pågår ett långsiktigt arbete för att komma tillrätta med de förhållandena. Det visar att kritiken från detta håll har varitkorrekt. Vi tycker att dessa fruktansvärda löneskillnader och dessa socialamissförhållanden är upprörande. Till dem som protesterar mot att man som vän av Israelfaktiskt starkt kritiserar för det som det gjort och dessutom vågar draparalleller till historien vill jag säga att jag tycker att det är mycketviktigt att dra paralleller till historien för att se var grymheter uppträderoch vad man lär sig av grymheter. Det är ingen som helst skam att poängtera deassociationer och likheter som finns. Jag tror att det är viktigt för att viskall få upp ögonen för det som händer. Detta är ingenting nytt. Man måstefaktiskt lära sig av historien. Betydligt bättre kunskaper och lärdomar kansäkert dras av historien än som här har skett. Jag hoppas att detta skall bliinledningen till en fredsprocess som innebär att den demokratiska statenPalestina kan bildas och att människorna där kan få leva i fred. Mendet fordrar en helt annan inställning, en ödmjukare och mer realistiskinställning, från sida än man hitintills har haft. Tredje vice talmanen anmälde att anhållitatt till protokollet få antecknat att han inte ägde rätt till ytterligareinlägg. MARGARETAWINBERG (s): Jag skulle med några fler ord än tidigarevilja redovisa den värme och det erkännande som vi från olika grupper inom detockuperade området möttes av när det gäller och främst utrikesministernsroll. Jag kan berätta att jag avvek från programmet och for ut med ensjukvårdsorganisation, Relief, till en by långt ifrån . Jaggick på en egen vandring runt om i byn och blev mycket gästfritt mottagen. Jagblev inbjuden till tre hus i byn. Resan var helt oplanerad, och man visste intealls vem jag var. På det tredje stället blev jag bjuden på lunch. Det varfredag, människorna kom ut från moskén och samlades i husets trädgård. När enav männen, där långt ute på landsbygden, fick höra att jag kom från vardet första han sade: Är mördare fortfarande fri? Det var hansförsta association, och den visar att har ett anseende också långtborta. Sedan följde uttryck för den tacksamhet som man kände inför vad Sverigehade gjort och fortfarande gör. Jag vill i det avseendet understryka det somredan har sagts här. Jag är glad över att Palestinafonden kanske kan bliverklighet. När vi reste omkring med Relief till de olika akutsjukhusenoch såg de stora behoven förstod vi att det behöver satsas ganska stora pengardär oavsett hur det går i fredsprocessen. Även om man nu når resultat återstårdet mycket mödosamma arbetet med att bygga upp en fungerande infrastruktur ochatt hjälpa människor på olika vis. Vi besökte bl.a. El Usra, enstiftelse som både tar hand om flickor vars pappor hade hamnat i fängelse ellerdödats och svarar för utbildning av kvinnor. var allt stängt utomdagisverksamheten. Detta är en sådan institution som behöver mycket stöd ochhjälp från oss. Man skulle kunna göra listan över sådana organisationer mycketlång. Slutligen återigen några ord till , som påett ganska nonchalant sätt säger: Konflikter är alltid väldigt tråkiga. Sedanfortsätter hon med att, som jag uppfattar det, försvara den terror somförekommer. Jag vill återigen ställa frågan: Skall stenar från barn bemötas medkulor? Är det rimligt, är det värdigt ett land som kallar sig civiliserat? Tredje vice talmanen anmälde attMargit anhållit att till protokollet få antecknat att hon inte ägderätt till ytterligare inlägg. Jag vill klara upp en sak. Det gäller PLO. Omvi vill att de båda folken skall ha självbestämmanderätt kan vi inte begränsaden rätten. Det måste vara varje folks sak att självt utse sina representanter.Jag kan inte se något annat än att palestinierna har det förtroende förorganisationen som gör PLO till det palestinska folkets representant, ochdet måste vi acceptera. Det är inte vår sak, utan det är det palestinskafolkets sak. Liksom det är vår sak här i att utse våra representanterkan vi inte lägga oss i andra folks sätt att utse dem som de väljer. Dessutom vill jag göra det tillrättaläggandet att inte ensden israeliska regeringen själv hävdar att PLO har brutit mot sitt åtagandeatt inte använda terrorism. hänvisar till det omtaladebussdådet som någonting som PLO som organisation har tagit på sig. Det är fel.Det har förekommit våldsdåd utförda av enskilda personer eller militantagrupper, och sådana dåd måste naturligtvis fördömas varhelst och av vem de änbegås, men rätt skall vara rätt, och detta är det rätta förhållandet. Svar på interpellationer och frågor OSKARLINDKVIST (s): Jag förstår att nu replikeradepå mitt inlägg om PLO i början av debatten. Det var ju tråkigt att det inte komtidigare, för då kunde vi ha resonerat litet om PLO:s roll i detta sammanhang.Jag har kritiserat utrikesministern för att han har givit PLO ensärställning i den här frågan i förhållande till . Redan då hävdade jagfrån mitt utgångsläge att det är palestinierna som skall bestämmasammansättningen av sin egen förhandlingsdelegation. De har enligt minuppfattning helt på egen hand att avgöra vilka som skall företräda derasintressen. Om de skall ha med någon PLO-are eller inte är deras sak. Detbestämmer de helt och hållet själva. När vi träffade under vårt besök i liksomnär vi träffade försvarsminister gällde frågan hur det kunde komma sigatt Isr ;el gjorde anspråk på att få utse vilka som skulle ingå ipalestiniernas delegation i samtalen med . Vi brukade säga litetskämtsamt oss emellan: Låt utse palestiniernas delegation, så får välpalestinierna utse vilka som skall representera . Den uppfattning som utrikesministern kommit fram till inuläget och redovisat i dagens svar, som skiljer sig från tidigare svar idenna fråga, ar ett accepterande av en ståndpunkt som jag hela tidenpersonligen har drivit: Det är fråga om två delegationer, en från ochen från , som skall börja samtala. Härefter skall följa förhandlingar,som slutligen skall leda till Svar på interpellationer och frågor en uppgörelseom fred i . Jag menar att PLO i det sammanhanget är enandrahandsfråga. Det är palestinierna som bestämmer om, hur och med hur mångasom PLO skall vara representerade i den palestinska delegationen. Jag vet inte om jag har rätt till någon nyreplik. TREDJE VICE TALMANNEN: Ett mycket kort anförande. Det skall bli mycket kort. Det här betyder att vi har exakt samma uppfattning. Vimåste respektera den delegation som det palestinska folket utser. Jag är förmin del övertygad om att den kommer att bestå av PLO-företrädare. OskarLindkvist säger att om det blir så, är han beredd att respektera det beslutet. Överläggningen var härmed avslutad. 3§Svar på interpellationerna 1989/90:62 och 82 samt fråga1989/90:210 om m.m. Av flera skäl - för tids vinnande, med hänsyntill frågornas vikt och att frågorna går in i varandra - tvingas jag nu talitet mera tid i anspråk än vad som föreskrivs i reglerna för besvarande av enenda interpellation. Jag hoppas att talmannen har visst överseende med det.Annars får jag välja någon annan metod Låt mig först gå in på frågan om uppfattning omde baltiska republikernas ställning. Jag vill då erinra om det yttrande somriksdagens utrikesutskott gjorde . när det behandlade Sverigesrelationer till dessa republiker. Utskottet anförde "Efter förstavärldskriget blev , och självständiga stater ochmedlemmar av , men självständigheten varade inte längre äntill , då de tre länderna under tvångsmässiga former blev införlivademed , där de nu har ställning som delrepubliker." Som jagtidigare har förklarat instämmer jag utan förbehåll i detta uttalande. Jag kan dock försäkra att detta inte är något somutskottet har övertygat mig om. Det här kom jag till insikt om 1940-1941, dåjag mycket aktivt motsatte mig vad samlingsregeringen höll på med. Jag vill också tilllägga att omständigheterna kring debaltiska republikernas införlivande i nu debatteras, både iBaltikum och i . De baltiska parlamenten har i olika beslut förklaratatt omständigheterna 1939 och 1940 var olagliga. folkkongresshar tillsatt en särskild kommission, som närmare skall studera följderna avMolotov-Rib- bentrop-paktenoch dess tilläggsprotokoll. Kommissionen väntas lägga fram sin rapport tillfolkkongressen . Genom åtgärder som vidtogs av den dåvarande svenskasamlingsregeringen har erkänt Sovjetunionensinförlivande av de tre baltiska staterna. Vi kan i efterhand diskutera omdetta var välmotiverat eller ej. Men det svenska erkännandet är ett faktum. Ett annat faktum är att samma inställning ierkännandefrågan också har upprätthållits av varje svensk regering . Denna inställning har också avspeglats i flera avtal somSverige har ingått med , avtal som har en direkt bäring på debaltiska republikerna. Som exempel kan nämnas det bilaterala konsularavtalet,överenskommelsen om gränshandel samt avtalet om avgränsningen av de tidigareomstridda havsområdena i Österjön. Det finns ej heller några hinder för ossatt upprätthålla kontakter med lokala baltiska myndigheter. Jag har vid kontakter med samtliga partiledare så sent somi fått försäkringar om att ingen av dem vill inta en annanposition i denna grundläggande fråga. inställning i erkännandefråganligger således fast. Det går inte att erkänna att vissa områden ingår i enstat, i detta fall , och påstå att de ärockuperade av samma stat. De senaste årens utveckling i de baltiskarepublikerna fyller oss alla med glädje. Från att ha varitutsatta för en hårdhänt politik kan balterna nu diskutera hur de skall formasin framtid, slå vakt om sina särdrag och utöka sina kontakter med omvärlden. Den grundläggande förutsättningen för denna positivautveckling - det tror jag att alla är överens om - står att finna i denomdaningspolitik som den nuvarande sovjetiska ledningen har slagit in på.Begreppen glasnost och perestrojka symboliserar de sovjetiska ledarnassträvan att bryta med ett olyckligt - och djupt tragiskt -förflutet, att ersätta ett förstelnat politiskt och ekonomiskt system och attomdana samhället mot demokrati och frihet. Mycket litet av det som pågår iBaltikum hade varit möjligt utan den sovjetiska omdaningspolitiken. Allatorde därför också instämma i påståendet att ett haveri för denna skulle ledatill mycket negativa konsekvenser, inte bara för och för det övrigaSovjetunionen utan också för hela och resten av världen. För de baltiska folken har den sovjetiskaomdaningspolitiken således öppnat nya perspektiv. De kan öka sitt självbestämmande,och de kan få se en framtid i demokrati och självständighet. Hur strävandenamot dessa mål bäst skall utformas och vilken ambitionsnivå som vid en giventidpunkt är den mest ändamålsenliga kan emellertid endast avgöras av de närmastberörda deltagarna i den diskussion som pågår. Det ankommer därför inte påoss, som utanförstående, att anlägga synpunkter härpå. Dessutom finns det, sombekant, såväl inom de baltiska regeringarna och parlamenten som inom de olikafolkfronterna och inom andra politiska partier och grupperingar, många olikauppfattningar om hur framtiden skall utformas. Åsikterna omfattar ett brettspektrum. Vissa förespråkar ett snabbt utträde ur . Andra villfinna en framtid inom ramen för ett förnyat och decentraliserat Sovjetunion.Ytterligare andra förespråkar lösningar som ligger mellan dessa uppfattningar.Dessutom pågår det i hela en debatt om Svar på interpellationer och frågor Svar på interpellationer och frågor hur dengällande sovjetiska konstitutionens skrivningar om en "union av suveränastater" skall ges ett mera konkret innehåll. Den debatten befinner sigbara i sin början. Man måste också komma ihåg att de 35 ESK-staterna iHelsingforsdoku-mentet har enat sig om att förändringar av gränser och statersterritorier endast kan ske i samförstånd och efter avtal mellan de berördaparterna samt med fredliga medel. Som utrikesutskott harunderstrukit är det därför inte heller en uppgift för att t.ex. väckafrågan om de sovjetiska delrepublikernas ställning i internationella organ. Att den sovjetiska omdaningspolitiken kanfortsätta, fördjupas och vidareutvecklas ligger sålunda i allas vårt intresse.I tider då vi ser de positiva följderna av denna politik, både inomSovjetunionen och i de östeuropeiska staterna, har vi kanske en tendens attblunda för de stora problem som den står inför. Jag har i andra sammanhangpekat på stora ekonomiska problem, som kan hotaomdaningspolitikens möjligheter att överleva. Invånarna har inte inågon större utsträckning kunnat se hur de ekonomiska reformerna förbättrarlevnadsbetingelserna. Det faktum att man ännu inte ser några konkreta resultatkan - det får vi inte glömma bort - utnyttjas av perestrojkans motståndare. Omdaningspolitiken måste därför snart kunna visa upppåtagliga resultat. Det är min fasta övertygelse - och liknande tankar harframförts av ledande reformpolitiker i - att just de tre baltiskarepublikerna har goda förutsättningar för att uppnå sådana. Detta skulle intebara vara till balternas fromma utan också framstå som ett gott och föredömligtexempel för övriga delar av . Det är därför glädjande attSovjetunionens Högsta antog ett beslut som ger debaltiska republikerna ökade möjligheter att själva besluta om sin egen ekonomi. Jag anser att på alla sätt bör bidra till attdessa resultat kan uppnås. Vi bör därför genom ett utökat samarbete med debaltiska republikerna och genom ett vidgat erfarenhetsutbyte med sovjetiskamyndigheter bidra till att omdaningsprocessen fortsätter. Vi skall förvissointe överdriva vår betydelse men ej heller underskatta våra möjligheter. Detfinns ett stort intresse på sovjetisk sida för "svenska lösningar"inom en rad sektorer av det moderna samhället, om än våra förhållanden förståsär mycket olika. Jag är säker på att vi kan bidra med ytterligare erfarenheterfrån uppbyggnaden av vårt samhälle, inte minst när det gäller kombinationen avsocial trygghet och ett fritt, marknadsekonomiskt näringsliv. Jag är därför mycket glad över att jag under minaöverläggningar i fick ett så klart besked om att densovjetiska regeringen välkomnar strävan till utökade direktaförbindelser med de baltiska republikerna inom en rad områden, t.ex. inomekonomi, miljö, kultur, handel, idrott och turism. Även politiska kontaktervälkomnades. Under mina överläggningar i , och fick jagockså ett stort antal förslag och idéer om hur det framtida samarbetet kanutformas. En del framsteg har redan uppnåtts: kommunikationernamellan och har förbättrats. SAS har inlett trafik tillTallin och Aeroflot mellan och . Trafiken kommer att ökai inleds reguljär färjetrafik mellan ochEstland. sammanträdde den svensk-sovjetiskaarbetsgruppen för miljöfrågor. I denna grupp ingår också företrädare för debaltiska republikerna. Gruppen diskuterade hur miljösamarbetet kan avsättakonkreta resultat. Vi räknar också med att de baltiska republikerna kommer attdelta i den internationella konferens till skydd för miljö som viplanerar. Denna konferens måste också följas av konkreta miljövårdsinsatser iområdet, bl.a. genom överföring av modern miljöteknologi. Det finns ett allt starkare intresse från det svenskanäringslivet att fördjupa samarbetet med de baltiska republikerna. Initiativhar redan tagits: Dessa skulle underlättas om den utdragna beslutsprocessen påbaltisk sida kunde förkortas och om de problem som finns inom t.ex.telekommunikationerna kunde lösas. Detta har vi från svensk sida ocksåunderstrukit vid olika tillfällen. För att underlätta övergången till ett mermarknadsanpassat ekonomiskt system krävs nya kunskaper. Vi har föreslagit ettutbildningsprogram i bl.a. företagsledning för sovjetiska beslutsfattare, därhälften av platserna förutsätts bli avsedda för deltagare från vårtgränshandelsområde, alltså bl.a. de baltiska republikerna och Leningradområdet.En annan viktig form för ekonomiskt samarbete är turismen, inte minst eftersomen utbyggd turism förmodligen är ett av de snabbaste sätten för de baltiskarepublikerna att öka sina valutainkomster. Kontakterna inom kulturområdet har expanderat, hittillsmest med och dit vi också sänt officiella kulturdelegationersom "dörröppnare". Dessa besök har redan avsatt flera konkretasamarbetsprojekt. En liknande delegationsresa företas till nästa vår.Samarbetet mellan universitet och forskningsinstitutioner i ochBaltikum har också tagit ny fart. Många insatser görs även av olika delar avFolkrörelsesverige för att lägga grunden till erfarenhetsutbyte och kontakterinom en rad viktiga områden. LRF:s konkreta insatser för att stödja detframväxande familjejordbruket i är imponerande. Kommuner och regionala myndigheter i intensifierarsina vänorts-kontakter över . , som alltsedan ärkebiskopNat-han dagar haft kontakter i , har ökade möjligheteratt ge stöd till sina systerkyrkor i området. Detta torde även gälla för fleraav frikyrkosamfunden som i vissa fall har gamla band med . Jag vill idetta sammanhang också nämna de kontakter som finns mellan judiska organisationeri och i , t.ex. med det judiska centrum som öppnats i . I vissa fall har utvecklingen gått betydligt snabbare änvad vi, och alla andra, hade förutsett.