prot · GD0985 · 1989-12-31 00:00:00 — Samtidigttyckte jag att det var litet vågat av att över huvud 1989/90:8514 mars 1990 Lagstiftning beträffande ideella föreningar tagetberöra styrkan i oppositionspartierna här i . har ju nämligeninte blivit känd för atl vara något starkt oppositionsparti. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattasden .) 9 § Ajournering för middagsuppehåll Kammaren beslöt atlajournera förhandlingarna lill för middagsuppehåll. 10 § Återupptagna förhandlingar Förhandlingarrta återupptogs under ledning avandre vice talmannen. 11 §Lagstiftning beträffande ideella föreningar Föredrogs lagutskottets betänkande1989/90:LU16 Lagstiftning beträffande ideella föreningar 83 (); Överläggningsämnet - behovet av lag rörandeideella föreningar - kan förefalla tråkigt och oinspirerande. Ingenting kandock vara mer felaktigt. Ämnet angår alla och envar Lål mig ge några exempel. - Skall en enskild ha rätt atl blimedlem i en förening? - Skall enenskild slippa atl tillhöra en förening mol sin vilja? - Skallmedlemskap i viss förening kunna ställas som villkor för atl erhålla enarbelsanställning? - Skall rättenatt etablera sig som näringsidkare eller att utöva sin näring vara mer ellermindre beroende av beslut i en förening som man inte tillhör? - Kan en enskild medlem överklagaett föreningsbeslut till högre organ inom sammanslutningen - och i så fall på vilka villkor? - Finns det någragränser för föreningskollektivets maktbefogenheter i förhållande till enmedlem? - Hur långtsträcker sig helt allmänt majoritetens intresse över den enskilde? Alt märka är atl den enskilde imänga fall är helt beroende av all tillhöra sammanslutningen i fråga för sinarbelsanställning eller av liknande anledning; medlemskap kan vara närmastobligatoriskt. Rättsläget kan i stort karakteriseras som "detkollekliva intressets övervikt", en beteckning som jag hämtat frånRättsfondens skrift "Domstolarna Delta sätter den enskilde i motsvarande underläge.Makt går före rätt. De inledningsvis ställda frågorna har jag ställt år efterår från denna talarstol. Så frågorna är väl kända. Detsamma gäller svaren sornpå samma sätt lämnats från talarstolen av min lärde kollega . Såäven hans ståndpunkt bör vara väl känd. Varför, herr talman, förnekar socialdemokraterna ellerfäster så liten vikt vid all föreningskolleklivet kan missbruka sin makt ochatt den enskilde medlemmen bör skyddas för sådant missbruk, sådant övertramp?Vår regeringsform erkänner elt motsvarande spänningstillständ mellan staten,det allmänna, och oss medborgare genom att innehålla en katalog av rättighetersom tillkommer den enskilde just gentemot det allmänna. En helt annan sak ärhuruvida regeringsformen i denna del är myckel mer än sirliga rosetter, förövrigt av ganska enkel kvalitet, för högtidligt bruk. Beskrivningen är hämtadfrån docenten , BRÅ Forskning 1988:3 s. 157. Motsvarande gäller då det fundamentala begreppet"rättsstat" skall definieras. Staten har sin makt från fria suveränamedborgare. Denna makt kan å andra sidan missbrukas och därigenom bli farligför just samma medborgare. Medborgarna måste därför genom rättsregler skyddasmot risken för sådant missbruk; Axberger s. 152. Varför motsätter sig socialisterna med sådant eftertryckatl den enskilde får tillgång till rättsregler med enda syfte att upprätthållabal'ansen mellan föreningen och honom själv? Varför står socialisterna alltidpå kollektivets sida? 1 en välskriven intervju med statsrådet iSvenska Dagbla det berörs denna fråga. Här har vi kanske pudelns kärna. Jag vill därför återge några brottstycken. Menar du - frågar intervjuaren - atl det kan gå medvälfärdsstaten som det gjorde med dig, den fokuserar allt mindre på kollektivalösningar och alltmer på det personliga, det individuella? Ja, svarar . Del är svårt att erkänna för ensocialdemokrat, en process. Men historiskt ser jag det som två sleg; befrielseär det första steget, frihet det andra. Och befrielsen - fortsätier -har krävt kollektiva ansträngningar Du kan inte kasta av dig förtryck, hungeroch orättvisa utan tillgång till den krafl, den makt som finns i de storakollektiven, folkrörelserna, partierna, fackföreningarna. Men befrielsen äringet mål i sig; målet är frihet. Och vägen till friheten måste du gå ensam. Del här är ett tal som i enklare politisk slagväxlingskulle betraktas som borgerligt, kommenterar intervjuaren. svarar;Socialisterna har alltså trott atl när människan blir befriad från förtryckblir hon fri. Liberalerna menar alt når människan är fri så befriar hon sigfrån förtrycket. Båda dessa lösningar är ofullkomliga. Intervjun väckte sådant intresse hos mig alt jag sparadeden för framtida ändamål. karakteristik av del historiskaskeendet är värd begrundan. Del kollekliva tänkandet har alltså sitt ursprung iett skede, där de sociala förhållandena präglades av allvarliga orättvisor avolika slag. Det krävdes dä kollektiva insatser för atl sätta makt bakom orden.Delta skede tillhör det förgångna. Lagstiftning beträffande ideella föreningar Lagstiftning beträffande ideella föreningar befinner vi oss i ell nytt skede, en iakttagelse somockså är . Detta skede kännetecknas av att den enskilde intelängre behöver tvingas att underkasta sig och sålunda begränsa sin frihet tillförmån för kollektiva lösningar mol sin vilja. Det socialdemokratiskalänkandet har emellertid inte lyckats frigöra sig från det förflutna. Var detinte, herr talman, sorn skaldade; Evigt kan ej bli det gamla ej kan vanans nötta läxa evigtrepas opp igen. Vad förmullnat är skall ramla, och det friska, nya växa opputur förstörelsen. Det är att beklaga att vicestatsministerns nytänkande inte slagit igenom i det socialdemokratiskaställningstagandet i detta ärende. Hur länge får vi vänta på perestrojka här? Med hänvisning till det anförda, till alla tidigareanföranden i samma ämne och lill vad kommer att åberopa i sittanförande, vill jag, herr talman, yrka bifall till reservation 1. AnL 84MARTIN (); Frågan om den enskildes ställning inom ochgentemot en organisation har diskuterats här i kammaren under drygtett årtionde. Men med hänsyn till frågans vikt och med tanke på alt dessaktualitet närmasl ökat , återkommer vi motionärer i ärendet. Låt mig först erinra om att den enskilde medborgarensrättigheter kontra samhället är reglerade i regeringsformen. I dess 2 kap.anges de grundläggande fri- och rättigheter som varje medborgare ärtillförsäkrad gentemot del allmänna. Där anges yttrandefriheten,informationsfriheten, mötesfriheten, religionsfriheten och föreningsfriheten.Den sistnämnda friheten uttrycks som frihet atl sammansluta sig med andra förallmänna och enskilda syften. De olika fri- och rättigheter som anges i detta kapitel iregeringsformen är av avgörande betydelse både för den enskilde medborgaren ochför vårt demokratiska samhälle. Dessa rättigheter skall inte kunna åsidosättasgenom annan lagstiftning i och med atl de är intagna i regeringsformen. I vårt moderna samhälle är del emellertid inte enbartrelationer till och rättigheter gentemot samhället som är av stor betydelse förden enskilde. Organisationerna har successivt kommit att betyda alltmer såvälför samhället i stort som för den enskilde. Vad gäller relationerna tillorganisationerna finns ingen motsvarande lagstiftning som garanterar den enskildemedlemmen rättigheter eller anger hans eller hennes skyldigheter gentemot sinorganisation eller andra organisationer Med hänsyn till organisationernas stora betydelse ochviktiga uppgifter vore det enligt naturligt alt i lagstiftningen ävenange vissa grundläggande regler om relationer mellan medlem ochorganisationer. har berört de här frågorna, och vi har engemensam reservation, men jag vill tillägga någol därutöver Eventuellt kommerjag in på en delav del som har tagit upp men då med andra vink-lingar. har vi arbetat för atl den enskilde skallgaranteras rätt att själv ansluta sig till ett politiskt parti och inte behövariskera att bli kollekliv-ansluten. Del är en fråga som behandlas ikonstitutionsulskottet. En annan fråga är rätlen att stå utanför en organisation,den s.k. negativa föreningsrätten. Regeringsformen anger att det allmänna intefår tvinga någon all tillhöra viss organisation, men något motsvarande skyddmot att bli utsatt för påtryckningar från en organisation för att bli medlemfinns inte. Även den frågan behandlas av . Den föreningsrättsliga fråga inom detta område somlagutskottet har alt behandla är behovet av grundläggande lagstiftning gällandeideella organisationer Kritik mot vissa inträffade händelser och rådandeförhållanden visar klarl atl vi behöver en ramlagstiftning för ideellaföreningar för att stärka den enskildes ställning. Som exempel på sådana händelser kan erinras omuppmärksammade fall av dels uteslutning eller hot om uteslutning av medlemmar,dels vägran att få utträde. Andra exempel är fall där förening avtalat medvisst försäkringsbolag om kollekliva sakförsäkringar för sina medlemmar utanatl ha inhämtat deras samtycke. När det gäller övriga samhällsmedborgares förhållande tillvissa organisationer kan nämnas fackföreningars blockader dels motenmansföretagare utan anställda, dels mot företagare ulan anställda som ärmedlemmar i den blockerande organisationen. Jag tog upp den första frågan förmånga år sedan här i när jag inom min region, om vi så säger,upplevde hur en bensinrnacksägare blev blockerad under och däreftermåste lägga ner verksamheten. Han hade inga anställda, men han blockerades aven facklig organisation. Men inte heller den frågan handläggs av vårt utskottutan av arbetsmarknadsutskottet. Enligt vår uppfattning finns det utan tvekan starka skälför en närmare utredning rörande såväl behovet som den lämpliga utformningen avlagstiflning om ideella föreningar En utgångspunkt måsle vara atlvariationsrikedomen i föreningslivet inte får begränsas eller attföreningslivet och organisationsväsendet hindras på något sätt. Det viktigaste i en sådan lagstiftning bör vara del som ursamhällets synpunkt är mest skyddsvärl, nämligen den enskildes ställning iförhållande till organisationen. Del gäller exempelvis rätten atl bli medlem i,rätten till utträde ur och rätten alt stå utanför en organisation. Det gälleräven medlems rättigheter och skyldigheter vid hot om eller beslut omuteslutning samt medlems bundenhet av beslut som fattas ulan hans medverkaneller som rör frågor utanför föreningens verksamhetsområde. Ytterligare frågor där lagreglering bör övervägas ärminoriielsskyddel, ekonomi och revision, skadeslåndsskyldighet, ansvar föruppkomna förbindelser, upplösning av förening och villkoren för att en ideellförening skall anses vara en juridisk person. Jag kan erinra om alt för ekonomiska föreningar har delalllid varit naturligt atl det funnits en lagreglering. Lagen om dessa - bådeden fidigare lagen och den nya - innehåller noggranna regler dels sådana sommotsvarar aktie- Lagstiftning beträffande ideella föreningar Lagstiftning beträffande ideella föreningar bolagslagens,dels bl.a. regler om medlems rätfigheter och skyldigheter samt minoritetsskydd. Även om det är skillnader mellan ekonomiska och ideellaföreningar, visar lagen om ekonomiska föreningar att man för den typen avföreningar kan ha lagreglering utan att pä något sätt begränsaföreningsfriheten. Dessa regler motsvarar ungefär dem vi vill att man skallpröva att införa i en lag om ideella föreningar - alltså den del av lagen somrör medlems ställning, självfallet inte den som motsvarar aktiebolagslagen. Det är, som vi ser det, varken för föreningslivet eller urföreningsfrihetssynpunkt något nytt alt pröva att finna lämpliga sådana regleräven för de organisationer som ingår i den stora gruppen ideella organisationerMen riksdagsmajoriteten har även avvisat utredningskraven utan andra motiveringarän att det har redovisats i tidigare betänkanden alt del saknas skäl att införalagstiflning om ideella föreningar i vårt land och atl någon anledning förriksdagen att nu inta en annan ståndpunkt i frågan inte föreligger. Det ärslutsatsen i majoritetens skrivning. Eftersom föreningslivet är så avgörande för vårt samhälleoch för praktiskt taget alla medborgare, är det av största betydelse atl allahar förtroende för organisationerna. En lagreglering av grundläggande principerskulle vara ett medel atl stärka såväl medlemmarnas som övrigas tilltro tillorganisationerna och deras verksamhet och därigenom vara till gagn för alla,inbegripet även föreningarna och deras funktionärer Föreningsfriheten är, som jag har nämnt, grundlagsfäst ochfår självfallet inte på några villkor begränsas genom en föreslagenlagstiftning. Men inom ramen för föreningsfriheten bör bl. a. möjligheternaprövas att ge garantier i lagstiftningen för den enskilde medlemmens ställninginom och gentemot "sin" organisation. Det skall ske utan att på någotsätt verka hindrande på föreningslivet och organisationsväsendel eller att detges byråkratiska inslag. Jag ber att få yrka bifall lill reservation1, bakom vilken slår lagutskottets moderater och centerpartister 85ELISABET (): Vi skall nu ta ställning till fyra borgerligamotioner, som begär lagreglering av ideella föreningars verksamhet. Jag yrkari likhet med utskottets majoritet avslag på dem, och det gör jag eflersom denfria föreningsrätten är dyrbar. Rättigheten all fritt bilda föreningar, atttillhöra dem och att verka i och genom dem är en av hörnstenarna i vår svenskademokratiska tradition, och den skall vi vara mycket rädda om. Jag yrkar alltså avslag på motionerna, men jag delar inteden socialistiska utskottsmajoriletens åsikt att det inte finns några skäl attlagstifta om de företeelser som de borgerliga mofionerna handlar om. Detbehovet måste man ändå ställa i relation fill den fria föreningsrätten. Det ärväldigt svårt alt börja lagstifta om ideella föreningar utan att på något sättbegränsa föreningarnas form, deras innehåll och verksamhetsområde, att intefördröja bildandet av föreningar, osv. De missförhållanden som de borgerliga mofionerna handlarom - vem som får vara medlem eller inte medlem, hur man skall slippa varamedlem, hur stort inflytande föreningen skall ha över sina medlemmars privataliv och i vissa fall över andraparters förhållanden, tredje mans förhållanden - måste man ta tag i på annatsätt. Där har medlemmarna ett eget ansvar Den fria föreningsrätten medför ocksåansvar Manmåste kunna kräva av medlemmarna atl de, när de är missnöjda, ställer sinstyrelse till svars, att de byter styrelseledamöter att de lämnar föreningenom det behövs, att de verkligt akfivt i sin förening verkar för den sortsförening de vill ha. Det är enda sättet att komma fram utan alt begränsa denfria föreningsrätten, och den vill vi i slå vakt om. Jag yrkar därmed bifalllill reservation 2. 1989/90:85 14 mars1990 86 (); De motioner som rör lagstiftning om ideella föreningar, som vi nudiskuterar, liknar alltmer galten Särimner som slaktades ena dagen ochåteruppstod den andra. Jag tror alt det är som vi diskuterardenna fråga. Därför skall jag, herr talman, fatta mig mycket kort. 1de borgerliga motionerna och i reservationen uppger man sig vilja värna omskyddet för den enskilde. Det är den enskilde medlemmens ställning iförhållande till organisationen som man säger sig vilja tillskapa ett skydd förDet kan man göra i många former Men vad man från borgerligt håll i självaverket vänder sig emot tycks vara enbart de fackliga organisationernas verksamhet.Detta är emellertid inget nytt. Den enskildes frihet hotas, säger man frånborgerligt håll, men det är nu liksom fidigare inte den enskilde arbetstagarensfrihet som man tänker på. Nej, vad debatten i själva verket handlar om är enkampanj mot de fackliga organisationerna. Motionerna och den debatt som förtshär är ingenting annat än ett led i en antifacklig kampanj, även om denkampanjen har klätts i juridisk språkdräkt. Mansäger från borgerligt håll att detta är ett juridiskt problem. Men det är intenågot sådant problem. Det är ett politiskt problem. Man vill ha en lagstiftningriktad mot fackliga organisafioner, vilken inskränker deras möjligheter atl påbästa sätt arbeta för sina medlemmar Det saknas också i övrigt bärande skälför särskild lagstiftning om ideella föreningar. I själva verket är det främstföreteelser utanför ramen för sådan lagstiftning som motionärerna har haft iåtanke i sina förslag, t.ex. förekomsten av fackliga organisationsklausulerMen förbud mot sådana klausuler hör inte till området lagstiftning om ideellaföreningar De hör till den arbetsrättsliga lagstiftningen. Betydelsenav fria föreningar på samhällslivets olika områden kan inte nog framhållas. Enlagstiftning skulle bara bidra till alt inskränka denna frihet. Det finns ingamissförhållanden som gör det motiverat att vidta den begränsning avföreningsfrihet soni man från borgerligt håll är inne på. Närdet gäller den finska lagstiftningen om ideella föreningar, som har tagils uppi bl.a. motionerna, kan det först konstateras att det är historiska skäl tillatl man sedan början av detta sekel i har en föreningslag. ärju också det enda land i som har en sådan lagstiftning. Syftet med denfinska lagen var att skydda föreningsfriheten mot statsmakten och speciellt dåmot det ryska väldet. När mandiskuterar den finska föreningslagstiftningen, måste man ha denna historiskabakgrund helt klar för sig. och i början av det 9 protokoll 1989/90:85 Lagstiftning beträffande ideella föreningar här sekletstramade nämligen den ryska statsmakten till möjligheten att bilda föreningar iFinland. Därför behövdes en lagstiftning där Atl man sedan i har behållit denna lagstiftningoch vidareutvecklat den har med den historiska traditionen i del landet attgöra. Utskottet gjorde elt besök i , och vid del besöket fick vi klartför oss att det finns 115 000 föreningar registrerade i det föreningsregistersom måste föras enligt lagen. Lagen är för övrigt mycket detaljerad. Den harinte mindre än 70 paragrafer Jag har svårt att föreställa mig att man iSverige skulle vilja införa en liknande lagstiftning. Det skulle ulan tvivelkännas som en tvångströja för de ideella föreningar som vi har i vårt land. Inom i , där man förföreningsregistret, berättade man att ungefär 2 000 nya föreningar registrerasvarje år och 15 000 olika beslut fattas som rör föreningarna. Detfinns visserligen möjlighet för en förening i att vara oregistrerad,men en sådan förening kan inte öppna konto i bank och inte ens kvittera ut ettrekommenderat brev. Så vill vi inte ha det i . Låt mig , herr talman, något bemöta min lärdekollega myckel intressanta synpunkter som kanske mera varfilosofiska än praktiska i fråga om kollektivet den enskilde. sig till bl.a. en intervju med vice statsminister , somhar talat om att befrielsen inte är något mål i sig utan målet är frihet. Dettauttalande står, som jag ser det, inte i någon motsalsställning till motståndetmot ytterhgare lagstiftning. Tvärtom förespråkar vi socialdemokrater härfriheten, friheten från lagstiftning på detta område, med andra ord mindreförtryck. Friheten all bilda föreningar är en ståndpunkt som väl tål atlförsvaras. Med delta, herr talman, yrkar jag bifall lill utskottelshemställan och avslag på reservationen. AnL 87MARTIN () replik: Om det är tillåtet för en icke lärd kollegaatt yttra sig vill jag ifrågasätta om tror på vad han säger om anfifack-liga kampanjer och kampanjer mot fackliga organisationer osv.Detta är överdrifter och påståenden som saknar varje grund. Åtminstone gällerdetta de motioner och den reservation som står bakom. Vissa frågor kommer fillbaka år i . Degör det därför att det finns en viss kraft i dessa frågor, och del finns enaktualitet. Det finns säkert åtskilliga exempel på frågor som har tagits upp årefter år i och som efter hand fått tillräckligt stöd så att de harkunnat genomföras. Vi skäms inte i det här fallet för att liknas vid galtenSärimner Den hade synnerligen stor livskraft. Det har den här frågan också,och den kommer att föras vidare. Målet är att stärka den enskilde medborgarensställning. Vi får inte förtröttas och blunda för att lagen från fid till annanbehöver ses över för att den enskilde i vårt moderna samhälle skall få entillräckligt stark ställning. Vi har diskuterat den enskildes ställning i olikasammanhang i lagutskottet. Det här är ett viktigt område. Som framgår både avmitt anförande som jag höll här tidigare och av reservationen är del inte frågaom att inskränka föreningsrätten på något vis. Vi har klart deklarerat att denär fastslagen i Självfalletskall det respekteras. En lag om grundläggande rättigheter för den enskildeskall vara till nytta främst för den enskilde men i lika hög grad förföreningslivet och för hela vårt samhälle. , undvik dessa enorma övertoner Del var Uknande övertoner så längesocialdemokraterna försvarade kollekfivanslutningen. Det var "en kampanjmot facket" och de socialdemokrafiska organisafionerna. Där har man nulill sist måst inse fakta, och om inte kollektivet självt så harkol-leklivanslutna medlemmar klart börjat inse fakta. 1989/90:85 14 mars1990 Anf.88 () replik: säger att mofionerna och reservafionen inte alls skullerikta sig mot de fackliga organisafionerna. Då skall jag be att få citera urden reservation som även står bakom. Där nämns som exempel påvarför man vill ha lagstiftning mot negativ föreningsrätt, kollektivanslutning- alltså fackhga organisationer - och organisationsklausuler "av innebördalt arbetsgivaren förbinder sig alt icke anställa personer som ej tillhör denavtalsslutande arbetstagarorganisationen". Det är återigen de fackligaorganisationerna man tänker på. Det hör för övrigt inte till den här frågan,som jag sade, ulan det är en arbetsrättslig fråga. Vidare talas om "enskiljedomsklausul i stadgarna för ett underkändes som oskälig".Ett annat exempel är "ett fackförbunds beslut att teckna en kollektivhemförsäkring för sina medlemmar". Jagskulle kunna fortsätta uppräkningen, men jag tycker att detta talar för sig själv.Därför kan jag nog inte acceptera talet om övertoner Övertonerna finner man imofionerna och i reservafionen. Till slut; Grundlagen har jag inte alls blandat ini det här Jag har inte påstått atl den på någol sätt skulle ha kränkts. 89 ()replik; Om man läser reservationen, ser man alt det inte finns något stöd förde övertoner som fanns i första anförande. I reservationenhänvisas det till olika områden där det har förekommit begränsningar vadgäller den enskildes rättigheter År det inte fråga om en begränsning av denenskildes rättigheter om någon kollektivanslutes till ett parti eller om någonmer eller mindre tvingas vara med i en organisation för att kunna fungera osv? Vireservanter har velat ge en bild av förhållandena på det aktuella området. är bara en del av det området som lagutskottet har att handlägga. I densenare delen av reservafionen antyder vi hur utredningsarbetet skall varainriktat då det gäller atl pröva lämpligheten och förutsättningarna för enlagstiftning som stärker den enskildes ställning. Det råder inget som helsttvivel på den punkten. Jagtror att socialdemokraterna kommer lill samma insikt. Ni har jutidigare tvingats backa när det gäller kollekfivanslutningen. Även den har niförsvarat med uttalanden om högsta grad av frihet osv. AnL90 (): Det finns åtskilliga inslag i dagens demokrati som vi måste ta upp tillallvarlig diskussion. Därmed följer dock inte att vi nödvändigtvis Lagstiftning beträffande ideella föreningar måslestifta en mängd nya lagar för atl demokratin skall fungera pä det sätt somflertalet önskar Genom alt var och en vårdar demokratin så, att flertaletinvånare känner att de får den rätt som lagen och dess intentioner avser atl gebehöver inte varje detalj regleras i lagen. Det vi nu ser hända i borde innebära att viallvarligt funderar över hur det fungerar i , hur demokratin härfungerar Inte heller i kan vi nämligen vara säkra på atl klara oss frånallvarliga oroshärdar Del är tragiskt när stora organisafioner, som borde föregåmed gott exempel, utnyttjar sin makt mot enskilda, som del beskrivs imotionerna.