prot · GD0938 · 1989-12-31 00:00:00 — Jag blevbedrövad när jag såg att utrikesminister i senaste numret av buntas samman med , och en kinesisktidning som de som är bekymrade över att även tyskar skall fåsjälvbestämmanderätt. Till den frågan hoppas jag att vi får återkomma i enannan debatt. Men bedrövligt är att det blivit så. Svar på interpellationer och frågor Under detta anförande övertog talmannen ledningen avkammarens förhandlingar. Det är ganska beklämmande att höra hur kortminne även tämligen unga människor och politiker kan ha. nämnde detvå miljoner som han hade slagits för. Det var inte mycket till bravad. Svar på interpellationer och frågor partiledarna,eftersom jag tyckte att vi borde göra en rejäl insats. Vi var överens om attför fredens, frihetens, perestrojkans och många goda tings skull borde vi anslåtvå av de fem miljoner som skulle gå till fredsorganisationerna, till att levaupp till de förväntingar som vi hade skapat genom en kul-turdelegationsresa iEstland. Det blev total enighet. var det inte värt någonting,så inte gjorde någon större insats för i det stycket. Därför menar jag att vi måste göra större insatser. Tillslut blev det en miljon som vi kunde frigöra för kulturändamål. har dettusendubblats, inte tiodubblats. Jag skall återkomma till hur jag menar attpengarna skall användas, om jag får tillfälle till det. Jag vill beröra en annan sak, eftersom jag tycker att dethär tar så orimliga proportioner. , när jag började det här arbetet,avgav jag en programförklaring. Den bestod av tre ord: Säkerhet, solidaritetoch samförstånd. Det skall vara samförstånd för landets skull. Om vi är enigastår vi oss bättre i förhandlingar med vem det än må vara och i vilka sammanhangvi än förhandlar. Jag måste säga att partierna har levt upp till detta, och vihar varit samlade, här stått starkt. Av någon underlig anledning-jagvet inte om det är någon naturlag som påverkar oppositionens sinne - bryterstormen loss någon månad . Förra gången - jag kan erinra om den förradebatten som vi hade - stormade det våldsamt kring , och . Detredde upp sig till alla parters belåtenhet, hoppas jag. För 10-15 dagar sedangällde det . Det har gjorts reträtter. Jag tycker vi skall slutaresonera om vem det är som har gjort reträtter. Att det uppstod missförståndär alldeles klart. I fick jag aldrig frågan om vad det var som hände1940-1941. Det behöver ingen lära mig här. Det upplevde jag själv och jag hadeen bestämd uppfattning. Jag fick frågan om är ockuperat. På denfrågan svarade jag precis på det sättet som alla folkrättsligt sakkunniga idetta land är helt eniga om. Eftersom det blev en sådan våldsam storm, blev jagupprörd. Jag diskuterade från början med de baltiska representaterna om vad deönskade skulle göras i för att de bl.a. skulle kunna få ökad ekonomiskrörelsefrihet. Jag framförde önskemålen och oron. gjorde jag allt föratt övertyga Sovjetledningen om att de bahiska republikerna har störreförutsättningar att visa att perestrojkan kan ge resultat.Det harde behov av, annars är det hela i fara. Jag lyckades få Sovjetledningen att gå med på af S-'erigefår upprätthålla direkta kontakter med var och en av de baltiska republikerna,på område efter område. Vi inledde konsulära förbindelser. Det är avtal som äromöjliga att göra med en ockupant i ett ockuperat land. Eftersom ni ville attjag skulle förklara att staterna var ockuperade, trodde jag att ni inteställde er bakom den här politiken och att det slog undan fötterna på deåtgärder som inget annat land kan vidta. Jag träffade alla Natoambassadörernahäromdagen. De sade att de inte ens kan skicka sina Moskvaambassadörer tillBaltikum. är således i ett mycket gynnat läge. har jag läst i en tidning att det jag sade inte var såmärkvärdigt. åkte över och förklarade att Estlandinte är ockupe- Det lärde jag mig . Det skulle vara intressant atthöra svara på frågan om är ockuperat. Så länge vi är eniga i sak söker jag samförstånd. Iblandfår jag en känsla av att ni söker strid. Jag söker ändå samförstånd, bara vi äreniga i sak. Jag kommer inte att väja undan striden om vi är oeniga i sak.Därför skulle jag gärna vilja ha klarhet på den här punkten. År vi eniga, menarjag att vi skall gå vidare och ordentligt diskutera igenom hur pengarna skallanvändas. Jag har många idéer om det. kommer alla ambassadörer från attträffas, för att ge sin syn på utvecklingen och sina idéer om vad som börgöras. För mig blir det ett komplement till alla de resor som jag har gjort ibåde öst och väst och de samtal som jag haft som har behandlat det här. CarlBildt är välkommen, och han har accepterat att komma dit. År det däremot så attni väljer en annan politik, då blir det strid och ni är mindre välkomna. Jagtror emellertid på den enighet som är deklarerad, och därför hälsar jag ervälkomna. Svar på interpellationer och frågor Jag noterar att jag fortfarande varvälkommen, även om det fanns ett lätt hotfullt drag. Sade jag inte vissa saker,var jag kanske inte välkommen. Låt mig säga att jag alltid har uppskattatutrikesministerns strävan efter samförstånd. Samförståndet måste dock grundaspå en dialog - delar av den kan föras tyst, delar av den måste, när det skervad vi uppfattar som klavertramp, ske öppet. Landet kan inte stå utan enutrikespolitisk opposition, då kommer landet att få en sämre utrikespolitik.Det är en del i utvecklandet av den nationella linjen. skall vi, utrikesministern, inte gå in alltför mycket idetalj på dessa pengar . Det var faktiskt jag som förde framförslaget. Vi resonerade om det, det håller jag med om. Utrikesministern troddeatt ett visst belopp skulle vara möjligt. Sedan fick utrikesministern problemmed att driva igenom det beloppet. Det problemet låg inte på den borgerliga sidan,om jag uttrycker mig med tillräckligt diskretion. Jag har i denna kammareröstat för 10 milj. kr. Jag tror att vi kan vara ense om att det faktiskabeloppet blev för futtigt och för litet. är det att komma med ettstörre belopp. Så till vad som kan sägas och inte sägas. Jag lyssnadetill den tidigare inter-pellationsdebatten där utrikesministern berömde sigöver att han hade blivit utnämnd till årets diplomat 1989, Årets diplomatskulle möjligen kunna uttrycka sig med litet större finkänslighet i såcentrala frågor som det här handlar om. Jag menar att vi skulle kunna säga detsom man har sagt i dessa länder, nämligen att de införlivades i Sovjetunionengenom ockupation. Vi har erkänt ett faktum. Det gör vi. Svensk utrikespolitikär visserligen mycket moralisk - ibland alltför moralisk - men grundar sig påett erkännande av realiteter, utan att det innebär att vi alltid erkännermoralen i de åtgärder som etablerar de utrikespolitiska realiteterna. Jagskulle vilja anmoda utrikesministern, med det långa tidsperspektiv han har,att ta ut svängarna litet mera i den historiska diskussionen. Utrikesministernhar visat en betydande talang i olika sammanhang att ta ut svängarna idebatten. Var fri, ha litet Svar på interpellationer och frågor glasnost,när vi diskuterar det som inträffade. För har vi inte en klar bild av vad sominträffade, kan vi inte skapa en bra grund för den framtida politiken. Låt mig sedan bara kort säga - jag skall inte göra storsak av det - att jag reagerade litet mot formuleringarna av typen "Jag hari samtal med alla partiledare försäkrat mig om att de inte har någon annanuppfattning". Det skulle i så fall ha varit en inre monolog hosutrikesministern, där han skulle ha övertygat sig själv att han möjligtvis hademissuppfattat saker och ting som ingen annan hade missuppfattat. PÄRGRANSTEDT (c): Jag skall inte ägna mycket mer tid åt attdiskutera utrikesministerns uttalanden i den ena eller andra riktningen. Jag vill understryka att vad som har fått mig att gå in iden här debatten är behovet av klarhet och entydighet i fråga om hur densvenska utrikespolitiken presenterades. Det har inte fungerat på etttillfredsställande sätt, vilket visat sig i det sätt på vilket det harkommenterats utanför och av berörda parter. Det är därför som jag harsett det som nödvändigt att avkräva entydiga besked, så att vi vet vad densvenska synen på , det förflutna och utvecklingen där innebär. Jagförstår att det kanske inte är så populärt, men det hör också tilloppositionens roll att ta upp de fall där det svenska utrikespolitiskabudskapet blir oklart. Det kommer vi att göra också fortsättningsvis, och dethoppas jag att utrikesministern är beredd att leva med. Vad som är viktigt för framtiden är naturligtvis hur vi nuutvecklar förbindelserna framöver. Då tror jag att det är viktigt att Sverigevisar ett rejält engagemang, och också visar betydande generositet. Somfinansministern brukar understryka är det naturligtvis inte så att man lösernågra problem genom att kasta pengar på dem - det är självklart. Men vi vet attdet behövs en hel del konkreta åtgärder för att komma till rätta med miljöproblemenoch för att få fart på ekonomin i våra östliga grannländer. Det behövs kunnande,det behövs teknologi, det behövs kapital för varuutbyte, osv. - och allt dettamåste finansieras. Det kan inte finansieras i rubel och inte i zloty, utanmåste finansieras i hårdvaluta. Detta gör att det också krävs rejäla ekonomiskaåtaganden. är det ju inte så väl att den där miljonentusendubblas, som utrikesministern i hastigheten sade. I varje fall inte omman får tro statsministern, för han har inte utlovat en miljard tillBaltikum, utan en miljard på tre är till hela , vilket är en heltannan sak. Detta är en otillfredsställande satsning. Att bara kunna ställa uppmed ca 300 milj.kr. för insatser i hela är inte godtagbart.Det är samma nivå som vi ger ett enda huvudmottagariand i tredje världen -detta sagt utan någon jämförelse med u-hjälp i övrigt. Nästa bekymmer är nämligen de signaler som vi får om attdetta skulle finansieras inom biståndsbudgeten. Det skulle alltså inteegentligen vara som ställer upp med pengarna utan de fattiga länderna iAsien, och . Jag vill gärna ha ett klargörande på denpunkten, att detta inte skall ske på den svenska biståndets bekostnad. HAKANHOLMBERG (fp): År det någonting som är genomgående iförspelet till de frigörelseprocesser som vi ser i , så är detsträvan att återupprätta och återvinna den historiska sanningen. Det är ett ledi att återupprätta den nationella identiteten och självkänslan. Medutrikesministerns långa historiska perspektiv, tycker jag det hade varitnaturligt om han när han kom till och fick frågor hade insett denbakgrund mot vilken frågorna och svaren skulle komma att uppfattas. Problemet var ju att just pågick en debatt idet estniska parlamentet om hur man skulle formulera sig om de händelser somledde till att och övriga baltiska länder införlivades i Sovjetunionen.Det pågick en dragkamp om detta. Det finns ju flera sätt att uttrycka sig när man fårfrågor av det slaget, som inte innebär att man på något sätt gör våld påSveriges officiella ställningstagande eller ställer detta i tvivelsmål menändå uttrycker sig så att det framgår att man har sympati och förståelse för denationella strävandena - utan att för den skull byta utrikespolitisk linje.Utrikesministern är ju inte den ende som har ställts inför frågor av detslaget. En rad av oss får sådana här frågor då och då, i olika sammanhang. Detfinns en mängd sätt att svara på dem utan att behöva ställa till den typ avmissförstånd som uppkom. Men sedan var det också reflexionen från om attdet bara skulle vara små minoriteter i de baltiska länderna som förespråkadesjälvständighet. Detta är ju fel. Som jag sade i debatten , harsenast den lettiska folkfronten ställt sig bakom ett program där det talas omen självständig republik osv. I , det kunde redan utrikesutskottetkonstatera i sina ständigt omtalade skrivningar, var det just detta maneftersträvade. Jag har förståelse för att utrikesministern ställer de härfrågorna till oss, för de skyler litet över den reträtt som det faktiskt ärfråga om. Men det är faktiskt bara att gå tillbaka till protokollet, så synsdet vad som är innehållet och substansen i de frågor vi ställde. De handlade omdet intryck som skapades, inte något krav på att skulle bytautrikespolitisk linje. Det är, som det så riktigt framställs iinterpellationssvaret, omöjligt att hävda att ett land är ockuperatoch en delrepublik. Så vi är inte oense om den saken, och det var det aldrigfråga om. Det var fråga om att det skulle ges klara besked. Svar på interpellationer och frågor BERNDTEKHOLM (s): När det gäller frågan om självständighet, somjag var inne på i mitt förra inlägg, skulle jag vilja komplettera med en sak.När man talar om självständighet för ester, letter och litauer, skall man integlömma en sak: det finns ryssar i och iLettland. Vi mötte i varje fall i en stark rädsla för vad som skullehända med ryssarna i den utveckling som är på gång. Vi mötte också den åsikten att de som har det svårast nuär ryssarna, för de är alldeles rotlösa. De har inget hem, de känner sigutkastade rent känslomässigt. Många av dem är födda i de här områdena ochkänner sig alltså på något sätt övergivna. Det där tycker jag är en viktigaspekt att beakta i ordval och i vårt sätt att argumentera. Vi får liksom integlömma det faktum att det Svar på interpellationer och frågor sedansnart bor ryssar i stor utsträckning i de här områdena, och vi måsteockså på något sätt beakta deras intressen. Sedan skall vi inte heller glömma de här republikernasrelation till övriga republiker och vilka spänningar det kan medföra, beroendepå hur politiken utvecklas i . Många av de övriga republikerna har juett starkt beroende av , för att över huvud taget överleva. Med det villjag inte ha sagt annat än att om de baltiska staterna vill gå mot en störresjälvständighet och en total självständighet så skall de få bestämma detsjälva. Man måste dock ha nyanser i sitt sätt att resonera, det är viktigt. Sedan till en annan fråga. Det gäller utrikesministernssvar, och framför allt det som har hänt . Satsningen på 1 miljardtycker jag är jätte-bra, men jag måste uttala en viss skepsis när det gälleratt ta den från biståndsmedlen. Jag har förståelse för om man i en akutsituation, som vi befinner oss i , gör det, men jag vill bestämt hävda, efteratt ha tänkt igenom det hela, att det här är inget hållbart sätt för framtiden.Det kan inte få vara på det sättet, att vi tar svenska u-landsmedel tillinsatser i . Jag tycker artikel i i går var myckettydlig, klargörande och pedagogisk, så det räcker egentligen att hänvisa tillhans resonemang där. Många av oss har argumenterat för att höja biståndet över1%. Låt oss i stället argumentera för att den höjningen nu får gå till enÖsteuropafond, som får finansiera de satsningar vi gör där. Då blir det tillslut några miljarder som vi kan satsa. Det är klart att det inte räcker med 1miljard, utan det behövs större satsningar. Jag tror det är viktigt att det ärpengar som går vid sidan av den ordinarie biståndsbudgeten, den som alltså gårtill de s.k. . Dessutom tycker jag att idén att på lång sikt överföraförsvarsmedel till en sådan fond är alldeles riktig. Jag förstår att vi intekan göra det , men om utvecklingen går så som sker, så tycker jagCarl Thams idéer också här är värda stöd. Det var inte för attberömma mig själv som jag nämnde det som hände vid , utandet var för att belysa att det ibland uppstår en inrikes utrikespolitisk debattsom kan skada möjligheter att agera internationellt. Det var falletdå, och så hade det kunnat bli . Jag fick en rak fråga: År ockuperat? och jagsvarade: Nej. Sedan hade vi ett samtal om annektering osv., men det vartydligen detta som var intressant. Sedan följdes detta av ganska våldsamma angrepp iborgerlig press. Jag behöver bara hänvisa till Andres Kijng, som fortfarandeanser att är ockuperat. Detviktiga är att vi nu är överens. , även om ni har litet svårt att talaalldeles tydligt , för ni är litet trängda - men det bryr jag mig inte om -så har ni fått ett entydigt besked, och har inte sagtdet lika tydligt som , kom till den 25november och sade: är inte ockuperat. Jag utgår från att ni har samma uppfattning, eftersom nihar sagt att ni står fast bakom den svenska utrikespolitiken. Då menar jag attdet är viktigt att nu gå över till att diskutera vad vi skall göra medpengarna. Det är inget tvivel om att de här folken - det gäller debaltiska republikerna, det gäller de andra östeuropeiska länderna, som börjarfrigöra sig, och det gäller - framför allt behöver ett överförande avkunskaper. På något sätt har i vart fall de kommunistiska ledningarna tappatbåde det ideologiska och det politiska fotfästet, och de söker nya vägar attforma sina samhällen. De vill dra nytta av våra erfarenheter och våralösningar, eftersom de tycker att vi har klarat arbetsmarknadspolitik, socialtrygghet och annat på ett föredömligt sätt. Då, menar jag, är det viktiga att vi skapar direktakontakter mellan regeringar, mellan organisationer, mellan kyrkor och mellanföretag. Vi diskuterade en lång rad sådana åtgärder. Man bör organisera det såockså i de baltiska länderna att man får informationscentra som kan förmedlakontakten mellan myndigheter, organisationer, företag osv. Men även överförandet av kunskaper kostar pengar. Därförmenar jag att en stor del av det belopp som avsätts bör gå till detändamålet. Här tror jag att organisationerna och partierna har väldigt mycket attuträtta. I sade man nämligen också att politiska kontakter är välkomna. Sedan har jag den bestämda uppfattningen, att väldigtmånga av våra insatser i Europa-inte bara , ävenomdet är värstdär-måste inriktas på att rena miljön. Jag tror mycket på det uppslag som komredan i februari, att alla länder och folk runt skall förenas i engemensam ansträngning att rädda den gemensamma resurs som håller på att dö:Östersjön. En fjärdedel av botten redan död. Hela kommer att vara dödinom - om vi inte gör någonting åt det. Då måste de rika länderna solidariskt, för de fattiga ochde utsatta ländernas skull men också för sin egen skull, göra insatser. Dåtänker jag inte bara på pengar utan teknologi och annat. Jag hoppas alltså attden Östersjökonfe-rens som skall komma till stånd skall utgörainkörsporten för ett både teknologiskt och ekonomiskt samarbete mellan folkenrunt , Det finns inga frågor som så starkt engagerar allamänniskor och där engagemanget ökar som just miljöfrågorna, inte minst påandra sidan där de har problemen så in på livet att många förlorarlivet. Här menar jag att partierna, om vi är överens om politiken, och det ärvi till min glädje, skall diskutera igenom detta ordentligt och gärnatillsammans se till att skapa de resurser och metoder som vi betraktar som demest verksamma. Svar på iriterpella-tioner och frågor BERNDTEKHOLM (s): Jag skulle vilja lägga till ytterligare ensak som jag tycker är viktig och som gäller det utrikesministern delvis varinne på, nämligen att få till stånd en folklig mobilisering kring de härfrågorna. Det är angeläget att få alla folkrörelser och organisationer vi har iSverige att samlas kring någon form av stöd till , inte minst tillBaltikum, vilket jag tror är särskilt lätt att få uppslutning kring. Det är jättebra det LRF har gjort med sinajordbruksmaskiner, och det är bra om kyrkorna kan göra sina insatser och andraorganisationer sina. Svar på interpellationer och frågor äralldeles utmärkt, men jag tycker att vi har ett gemensamt ansvar att försökafå till stånd ett samlat statligt agerande inte bara kring den utrikespolitiskafrågan, som säkert är viktig, utan också kring hur stödet skall gå till. Jagtror att det skulle vara riktigt att försöka få till stånd något slags Östeuropafondeller vad man nu skall kalla det för, en pott pengar som kan användas för olikainsatser utan att för den skull ta biståndsmedel i anspråk. Jag tror att man också skulle kunna få till stånd storafrivilliga insamlingar till en sådan fond. Jag tror att det finns ett så starktintresse hos det svenska folket för detta att det är fullt möjligt. Därförvädjar till utrikesministern att verkligen fundera över om det inte finnsmöjlighet att organisera något sådant, till glädje för folken i . Vem som varit trängd som denhär diskussionen har pågått kan var och en fundera litet över själv. Jag begärde vid den frågestund som ägde rum för ett parveckor sedan att utrikesministern klart skulle ställa sig bakom det somutrikesutskottet har skrivit i frågan. Det har han gjort, det är bra, och jagär nöjd med det. Jag vill bara foga en reflexion till det som om problemet med de ryska minoriteterna. Han nämnde särskilt,men problemet finns ju överallt fast mest påtagligt där. Man bör nog varalitet försiktig med att låta detta bli ett argument som så där självklartanvänds mot tanken på större självstyre eller eventuelltsjälvständighet. Bland de bofasta ryssarna, i i synnerhet, finnsmånga som har bott där sedan mycket . Det fanns även undersjälvständighetstiden en stor rysk minoritet i . De identifierar sigofta med intressen och med folkfronternas strävan. Problemet är des.k. migranter som har kommit in och som ofta bor ettpar år på olika ställen i olika delar av och som helt naturligtkänner sig rotlösa och ofta övergivna. Det är också bland de grupperna, vad jagkan förstå, som de s.k. interfronterna i första hand rekryteras. Sedan vill jag också säga att jagdelar skepsis mot att ta pengar från biståndet till östhjälp.Det vore nog bättre med ett särskilt anslag för . Annars finns jurisken att man efter hand börjar plocka mer och mer från det egentligabiståndet, med som motiv. Det vore att skapa en konflikt mellan tvåoerhört angelägna strävanden som jag inte tycker vi skall medverka till. PÄRGRANSTEDT (c): Utrikesministern antyder att det faktum attvi har kritiserat oklarheten i Baltikumuttalandena skulle kunna vara farligtför den svenska utrikespolitiken. Jag tror att det är en felsyn. Vad som hände var att det uppstod oklarheter ochmissförstånd om svensk utrikespolitik. Den här debatten har gettutrikesministern möjlighet att klargöra den svenska positionen. Det tror jaghar varit nyttigt för den svenska utrikespolitiken. Jag tycker att utrikesministernbör uppskatta det handtag som vi har gett honom på den här punkten och som harmöjliggjort ett klargörande besked. När det sedan gäller min tydlighet vill jag säga att omutrikesministern tittar på det betänkande från utrikesutskottet som han haråberopat, finner han att mitt namn står på det. Så var jag står i den härfrågan bör det inte vara något som helst tvivel om. Utrikesministern gick vidare och talade med stortengagemang om behovet av miljöinsatser i och i och behovet avinsatser för att rädda . Det är någonting som jag varmt villunderstryka, och jag tog också upp det i mitt inledningsanförande. Det är braatt utrikesministern och regeringen känner det här engagemanget, men det räckerinte med god vilja. Det krävs också rejäla materiella insatser. Det krävs justdet engagemang från rika stater som utrikesministern talade om. Att dä satsa ca 300 milj. kr. för insatser i helaÖsteuropa är inte tillfredsställande. Det går inte att göra den typ av insatsersom behövs från svensk sida med en så blygsam satsning. Från sida harvi föreslagit insatser av den storleksordningen enbart för , och detbehövs mer än väl. Därför vill jag vädja till regeringen att tänka om här ochvara beredd att göra insatser av större mått. Vi hjälper gärna till att försökaövertala finansministern om att ge utrikesministern mera pengar på det härområdet, för det behövs faktiskt. Sedan är jag litet bekymrad över att utrikesministern intemed ett ord kommenterat det jag tagit upp och som sedan också ochHåkan har berört. Är det vi i som skall stå för de här resursernaeller är det fattiga folk i , och ? En generositetfrån svensk sida som i praktiken får betalas av våra traditionella biståndsmottagarei de verkligt fattiga länderna är inte en generositet som är särskilt mycketvärd. Jag var i och fick frågor om detta, om detfinns en risk att vårt bistånd skulle kanaliseras till . Jag sade förmin del att jag inte kan tänka mig att skulle göra en sådan sak.