prot · GD09136 · 1989-12-31 00:00:00 — institutioneroch fakulteter tar inte alltid det fulla ansvaret för handledningen. De inserinte att handledning är rekryteringsbefrämjande och ger ökad examinationsfrekvens. Deöverlastar forskarstuderande med arbetsuppgifter, ger inte den stimulans ochtid som krävs. De inser inte heller att det behövs en viss utbildning i attvara handledare. Till yttermera visso ger handledningsuppgiften inga meriter,tvärtom nedvärderas uppgiften i vissa fall. Dettaåterspeglas i orimligt långt tid för forskarutbildning och därmed lågexaminationsfrekvens. Det saknas också i handledningen tydliga samband mellangrundutbildning och forskning. Enligtvår uppfattning måste högskolan ses som en helhet från grundutbildning tillforskarutbildning. Samma inställning fill kunskap, kvalitet och kompetens ochsjälvständighet måste genomsyra båda delarna i systemet. Den omsorg omkvalitet, nätverk och kreativa miljöer som vi alla anser är viktiga för attstimulera forskningen borde vara lika viktiga inom grundutbildningarna. Fördet andra utgör de dåliga ekonomiska villkoren för forskarstuderande ettproblem. Hittillshar forskarstuderande levt ett mycket otryggt liv både ekonomiskt ocharbetsmässigt. Bara en liten andel av de studerande har sin studiefinansieringgaranterad . Antalet aktiva studerande har därmed blivitlitet, eftersom åtminstone den som har familj tvingas till extraarbete ochtill att göra studieuppehåll för att förtjäna pengar för sin för- 1989/90:136 8 juni1990 1989/90:136 8 juni1990 Det finns klarasamband mellan långsikfig finansiering av studierna och'möjligheten attdoktorera inom rimlig tid. Idagens betänkande inleds arbetet med att förbättra doktorandernas otryggaekonomiska situafion. kommer att fatta beslut som innebär attdoktorander får en stabilare ekonomisk plattform genom att systemet medutbildningsbidrag upphör och ersätts med doktorandtjänster förforskarstuderanden.- skall alla utbildningsbidrag ha ersatts avdoktorandtjänster. Vi i tycker att detta är mycket bra men vi villgå litet snabbare fram genofn att avsätta ytterligare 10 miljoner /91för denna omvandling. Jag yrkarbifall fill reservation nr 13. Utöverdetta menar att återigen borde betona fakulteters ochinstitutioners ansvar för handledningen på ett kraftfullare sätt än vadutskottets majoritet nu gör. Handledningen är förvisso en uppgift förinstitutionerna och fakulteterna. När nu uppgiften tydligen inte prioriterasbör vi kunna påpeka det igen. Jämställdhetskommitten har i ett betänkande gett en dyster bild av hurverkligheten ter sig för kvinnhga forskare. Inom högskolan, liksom inom andraområden av samhället, är mäns och kvinnors situation olika. Männendominerar forskning och högre utbildning. Andelen kvinnor sjunker ju högre uppi hierakin man kommer Hälften av studenterna på grundutbildningarna är kvinnor,men av dem som avlägger doktorsexamen är endast en femtedel kvinnor. Av landetsprofessorer är knappt var tjugonde kvinna. Detfinns många orsaker till denna snedfördelning. En är att mäns värderingar ochsynsätt äv tradifion dominerar och styr i högskolan. Därigenom betraktaskvinnor som avvikare och har svårt att få gehör för sina idéer och erfarenheteri samband med att de konkurrerar om forskningsanslag och forskartjänster. Detär inte mycket kan göra åt dessa problem, eftersom det handlar om värderingar och synsätt. vill ändå i reservation 61 markera att vi tror att om forskningsråden skulle sträva efter att ha både män och kvinnor i sina led så skulle det få betydelse för hur bl.a. projektansök ningar från kvinnliga forskare bedöms. ' 1reservafionerna 32 och 37 tar vi upp frågan om tjänster inom det medicinskaområdet och bl.a. dem, oftast kvinnor, som forskar om omvårdnad. Folkpartietanser, i likhet med UHÄ, att det bör kunna inrättas kombinationstjänster inomsjukvårdsorganisationen för alla lärare inom det medicinska området. På sammasätt som när det gäller läkarutbildningen skulle då den hafillgång till tjänster som förenar arbete inom vården med arbetet att varalärare och ägna sig åt egen forskning. De yrkesgrupper som är aktuella förutomläkarna är t.ex. sjukgymnaster, arbetsterapeuter, ingenjörer,laboratorieassistenter och logopeder. Utskottethar också behandlat en motion om kvinnoforskning, som kvinnliga ledamöter frånalla partier har skrivit tillsammans. Vi blev i utskottet eniga omatt forskningsrådsnämnden skall ta ett särskilt ansvar för kvinno- ochjämställdhetsforskningen och också tilldelas medel för det. Utskottet är ocksåöverens om att fora och Kvinnovetenskaplig har strategisk betydelse förkvinnoforskningen och markerar detta genom att öka anslagen. FolkparfistenBarbro , som tog initativ till mofionen, kommer själv senare idebatten att utveckla betydelsen av utskottets insatser. I princip delar vi regeringens och utskottets ambifion att alla lärareinom högskolan skall ha doktorsexamen. Vi konstaterar dock attdet är en långväg dit. är en minoritet av lärarna vid de regionala högskolornadoktorskompetenta. Det visar en utredning som presenterades . Av deregionala högskolornas ca 1 000 lärare saknar 700 forskarutbildning. Redan meden så begränsad målsättning som att hälften skall ha forskarutbildning omkringår 2000 krävs betydande ekonomiska satsningar - i storleksordningen 20 miljonerper år. Vitror dessutom att det finns flera områden än de koiistnärliga där kravet pådoktorsbehörighet inte kan eller bör ställas fullt ut. Det kan gälla vissalärartjänster inom vård- och lärarutbildningarna. Inom dessa områden finnsviktiga kvaliteter, ett praktikens mästerskap, som inte kan fångas i en doktorsavhandling. Folkpartietanser att regeringen inför nästa forskningsproposition bör göra en realistiskplan, dvs. en genomförbar plan för hur doktorandutbildningen skall byggas ut iframtiden. Jag yrkar bifall tillreservation 25. Regeringenföreslår att forskning i tjänsten i framfiden skall vara ett åläggande och enrättighet för högskolelektorer Det anser folkparfiet är bra. Det bordesuccessivt genomföras för alla forskningskompetenta högskolelektorer med måletatt de skall ha forskning som en av sina väsentliga arbetsuppgifter budgetåret1993/94. Därigenom vore det naturligt att det också i högskoleförordningenreglerades i vilken omfattning lektorerna skall forska. Vi anser att det ärrimligt att en tredjedel av arbetstiden skall ägnas åt forskning. Vimenar att regeringen och utskottets majoritet har valt en alltför försiktiglinje. Jag är oroad för att lektorernas forskning kommer att behandlasstyvmoderligt på högskolorna, om den inte regleras i högskoleförordningen. Jag yrkar bifall tillreservation 28. Regeringen föreslår en ökning av medlen till forskning om skolan, somskall fördelas av SÖ. Detta medför enligt uppfattning helt felsignal till lärarhögskolorna, och det främjar inte en självständiglärarutbildning: Vi anser att medlen ger bättre effekt om de fördelas av UHÄenligt vedertagna vetenskapliga principer 1 så fall kan lärarhögskolorna taett eget, långsiktigt programansvar för forskning och utveckling inom sittansvarsområde. Jag yrkar bifall fillreservafion 127. Somavslutning, herr talman, vill jag nämna att utskottet gemensamt föreslår flerförändringar i regeringens förslag till nya professurer bl.a. inom dekonstnärliga områdena. Min kollega kommer senare under dagenatt ta upp det i sitt anförande. Minpartikollega kommer i sitt anförande att bl.a. motiveravåra förslag för större insatser för demensforskningen. Jag nöjer mig här medatt yrka bifall till reservation 121. 1989/90:136 8 juni1990 1989/90:136 8 juni1990 Vihar även reserverat oss för att den multietniska forskningen i bör fåen professur Vi anser likaså att den påbörjade satsningen på öst- ochsydöstasiatiska språk i bör prioriteras och kompletteras med en professuri japanska. Vihar inte heller fått gehör för tidigareläggning av medel till den tvärvetenskapligamiljöforskningen i eller fill att inkomster av lokalhyra som enhögskola kan få skall tillfalla högskolan redan detta budgetår står självfallet fast vid alla de reservationer som vi haravgivit till utskottets betänkande, men av hänsyn till kammarens arbetssituationhar jag nöjt mig med att yrka bifall till sju av de reservationer somfolkparfiet, ensamt eller fillsammans med andra partier, har fogat tillbetänkandet. Det gäller reservationerna 9, 13, 25, 28, 40, 121 och 127, som jaghar yrkat bifall fill. 3 (): Låt mig inledningsvis säga att jag tycker att det finns mycket i den forskningspolitiskapropositionen som är bra. Det finns många ställningstaganden här somnaturligen vilar på gemensamma värderingar som vi har De vilar på tidigareställningstaganden som vi tillsammans har gjort i , som ofta fåttformen av beställningar från sida. Det tycker jag att man bör kunnakonstatera. Dessutomvill jag konstatera att utskottet - jag höll på att säga i vanlig ordning - haråstadkommit en hel del posifivt med den här propositionen. Betydandeförändringar har gjorts. Det har gjorts kompletteringar på sina ställen, ochdet har gjorts åtskilliga förtydliganden och klargöranden som säkert har varitnödvändiga för att denna proposition fullt ut skall kunna fylla sitt syfte. Ivissa fall har utskottet också velat tillföra mer resurser till forskningenutöver dem som regeringen har föreslagit. Närdetta sagts skall jag gå över till att kommentera en del av de frågeställningardär vi fortfarande tycker att vi har anledning att rikta kritik emot förslaget.Jag skall försöka hålla mig till några begränsade områden som är principielltmycket viktiga för forskningspolitiken. Jagvill börja med att erinra om den debatt vi hade i samband med attvi behandlade budgetpropositionens förslag till anslag till den högre utbildningenoch de konstateranden jag då gjorde, som vi också från sida med allkraft har framfört vid en lång rad tillfällen, dvs. att man alltfort kankonstatera en del brister i sambanden mellan den högre utbildningen ochforskningen. Somjag sade tidigare sker det nu ganska rejäla satsningar på forskningen, menfortfarande brister det alltså när det gäller den grundläggande utbildningen.Precis som några av mina meddebattörer har sagt här tidigare är det ju faktisktgrundutbildningen som i det här fallet lägger grunden för den rekrytering somså småningom kan ske till forskarutbildningen, som ger framtidens forskare ochsom också som ett resultat kommer att ge oss den forskning vi förtjänar Detfinns dessutom, om man inte vidtar kraftfulla åtgärder, en uppenbar nsk attantalet forskarutbildade i det här landet kommer att sjunka. demografiskaförutsättningarna gör att det krävs krafttag för att öka rekryteringen tillforskarutbildningen. Bådei propositionen och i utskottsbetänkandet konstateras att vi kommer att habehov av ett betydligt större antal forskare och att situationenegentligen kommer att bli ganska alarmerande om ingenting görs. Det finns enrad problem som hänger samman med rekryteringen, och jag skall beröra några avdem. Deekonomiska villkoren är naturligtvis mycket betydelsefulla. Det är bra att denomvandling av utbildningsbidrag fill doktorandtjänster som fidigare har inlettsnu fortsätter. Det är, som vi har pekat på från sida och som utskottetnu har slagit fast, bra att det även fortsättningsvis krävs en betydandeflexibilitet i hanteringen av detta, Tyvärr är de resurser som anslås alldelesför knappa. Av det skälet har vi i föreslagit ytteriigare 50 milj. krför denna omvandling. Enannan fråga som hör hemma i detta sammanhang är möjligheten att ökarekryteringen också från de mindre högskolorna och från den grundutbildningsom där sker Detstår i propositionen att ett mål bör vara att studenterna oavsett bostadsortsöker sig till forskarutbildning. Eftersom vi vet att ganska många, trots attvi har riksrekryterande utbildningar, ofta söker sig till den närmastehögskolan, är det också viktigt att vi ökar rekryteringen från de mindre högskolorna. Mankan i detta sammanhang notera i kanten att utskottsmajoriteten i denna frågasjälv skriver att det är anmärkningsvärt att ytterst litet synes hagjorts för att rekrytera studerande vid de mindre och medelstora högskolornatill forskarutbildningen. Utskottet slår alltså fast att det är anmärkningsvärtatt så litet har gjorts, men i nästa andetag avstyrker man alla förslag som hartill syfte att just öka denna rekrytering, Jag skulle vilja fråga gärna också och , som kommer upp i debattensenare: Vad tänker ni egenfligen göra för att öka rekryteringen avfor§karstuderande från de mindre högskolorna? Det är en mycket väsentlig frågai det här sammanhanget, om man nu skall bredda rekryteringsbasen tillforskarutbildningen. Dentredje frågan spm hänger samman med detta är naturligtvis den köns-mässigasnedrekryteringen. Vi behöver rekrytera fler kvinnor till forskarutbildningen.Jag skall återkomma fill denna fråga litet . Jagskall också, som andra har gjort här tidigare, beröra forskningsrådsorganisationen.Vi tycker att det är bra att man nu satsar ytteriigare på detta område och attvi får två nya forskningsråd. Men vi är mycket negativa till den inplaceringunder resp. fackdepartement som görs. Jag noterar att man t.ex. i en avreservationerna från näringsutskottet skriver: "Inplaceringen av ettgrundfprskningsråd under ett faekdepartement medför risk för att rådet kommeratt på olika sätt förmås att tillgodose mera kortsiktiga och direktnyttobetonad? syften till förfång för grundforskningen. Risken är särskiltpåtaglig för ett teknikvetenskapligt forskningsråd med hänsyn till det starkainflytande som industriintressen kan få inom detta." Jaganser att man måste ta de farhågor som här Kommer till uttryck på allvar.Eftersom debatten om var dessa forskningsråd skulle inplaceras har 1989/90:136 8 juni1990 1989/90:136 8 juni1990 gått ganska hög under dentid som forskningspropositionen har vuxit fram, skulle jag också här viljaställa en fråga till majoritetsföreträdarna, dels utskottets ordförande, delsstatsråden som kommer upp i debatten senare: Vad finns det egentligen förbevekelsegrunder bakom denna inplacering, bakom att i praktiken göra de nyaforskningsråden fill stora sektorsorgan? Det är nämligen en uppenbar risk attdet blir på det sättet. Närdet gäller det teknikvetenskapliga forskningsrådet har vi från sidamarkerat att vi tycker att redan benämningen kan leda utvecklingen fel. Viskulle vilja att organet i stället benämndes ett "miljö- och teknikvetenskapligtforskningsråd". Det är nämligen oerhört väsentligt, och det tror jag attvi alla är överens om, att vi nu när teknikutvecklingen går vidare också läross av de misstag som har begåtts fidigare och att vi får mer av enhelhetssyn också i fråga om teknikutvecklingen. Dethade enligt vår mening varit naturiigt att ett sådant här forskningsråd också hade haft till uppgift att bevaka frågor rörande ekologisk balans och hushållning med icke förnybara naturresurser, rörande arbetsmiljö, miljöan passade energisystem, boendets miljöfrågor, transportsystemets miljöfrå gor, osv. Vi menar att det när det gäller teknisk forskning och teknisk utveck ling är särskilt angeläget att miljöanpassade produktionsprocesser stimuleras och växer fram. Vihar också föreslagit att det vi vill kalla för det miljö- och teknikvetenskapligaforskningsrådet får större resurser än vad regeringen har föreslagit. Vi harsagt att ytterligare 33 milj. kr borde anvisas för det närmaste budgetåret. Fleratalare har tagit upp de mindre högskolorna. Jag har noterat att någon använderbenämningen "regionala högskolor", och det kan man naturUgtvis göra.För vår del har vi emellertid sagt att vi tycker att det är så väsentligt medden forskningsanknytning som all grundutbildning skall vila på att vi måste setill att vi får forskning i ordets rätta bemärkelse också vid de mindrehögskolorna. Detfinns en del som hävdar att detta skulle vara att splittra våra forskningsresurser.Ibland beskrivs det som om man skulle ta forskningsresurser från dem som redanhar för att dela ut dem i en "jämn smet" över landet, som någonbrukar älska att kalla det. Så är det naturligtvis inte. Vi har mycket klartmarkerat att den allra första utgångspunkten för detta är att de resurser somskulle läggas vid andra högskolor, naturligtvis måste vara en del av det ökandetillskott vi är beredda att satsa på forskning. Jagtror att vi alla är överens om att vi redan nu och framöver av rennaturnödvändighet kommer att tvingas att göra betydligt större satsningar påforskning i det här landet. Satsningarna kommer att fortsätta att öka iomfattning, och av dessa ökande resurser borde en del kunna läggas på forskningvid de mindre högskolorna. Självfalletär också en av våra utgångspunkter att det skall finnas ett klart samband närdet gäller behovet av högre utbildning och forskning. Det är väldigt viktigtatt man har en bra kvalitet på denna verksamhet. Entredje utgångspunkt vi har haft är att uppbyggnaden av fasta forskningsresurservid de mindre högskolorna måste ske successivt. Vi har erfarenheter av dettasedan tidigare. Utbyggnaden av universiteten i och Linköpingär ju bra exempel på att man kan göra en sådan här successiv uppbyggnad. Den fjärde utgångspunkten som vi har haft är attforskningen på de nya högskoleorterna naturligtvis skall utvecklas i närasamband med forskningen vid de nuvarande universiteten. Det är självklart.Forskningen måste därför organiseras på ett sådant sätt att det blir intressantför universitetsfakulteterna att medverka vid etablering och forskning vid demindre högskolorna, alltså de som inte har egna, fastaforskningsresurser. En femte utgångspunkt måste naturligtvis vara attforskningen byggs upp från grunden. I våra motioner har vi också utförligt redovisat en modellför hur denna etablering skulle kunna gå fill. Vi i hävdar naturligtvisinte att etableringen måste gå till på det sätt som vi har föreslagit, men vihar redovisat ett sätt på vilket etableringen skulle kunna genomföras. Dettasätt är något som vi betraktar som realistiskt, men vi är naturligtvis bereddaatt diskutera även andra former. Vi har alltså velat göra denna redovisningändå. Jag skall inte gå in på denna etableringsmodell, eftersom det skulle föraalltför långt. Jag hänvisar till våra motioner, både den som vi väckte isamband med att forskningspropositionen framlades och den motion som vi väcktevid och som också handlar om forskningens och den högreutbildningens betydelse som drivkraft i den regionala utvecklingen. En fråga som man inte kan bortse från i det härsammanhanget är ju frågan om vilken betydelse som utbildningen och forskningenhar för regionalpolitiken. Jag har talat om de mindre högskolorna. I våra senareavgivna motioner om forskningspolitiken har vi i framhållit att detfinns några av dem som har hunnit litet längre, som man säger; jag syftar då påde gamla s.k. universitetsfilialerna i , och . De ärbetydligt större än de övriga, där finns fler studerande och de har i det häravseendet hunnit längre i utvecklingen. Därutöver menar vi att högskolan i - Härnösandockså intar något av en särställning. När vi har framlagt våra förslag har viframhållit att man borde göra en särskilt kraftfull satsning på dessa fyrahögskolor för att möjliggöra för dem att successivtbygga upp någon eller några fakulteter. , lopp, kande utvecklas till universitet. Jag noterar att litet grand är inne påsamma tankegångar, åtminstone när det gäller satsningen med avseende påekonomiska resurser. Jag noterar också att i ett särskilt yttrandeansluter sig fill tanken att några av dessa högskolor successivt skall kunnautvecklas till universitet. Det är naturligtvis med denna fråga på samma sätt som dethar varit när det gällt tillkomsten och vidareutvecklingen av demindre högskolorna: vi centerpartister känner oss i början litet ensamma, menefterhand ökar anslutningen till våra ståndpunkter. Jag ser därför fram emotatt vi säkert kommer att kunna bli överens om att dettaär en naturlig utveckling. Vi har också, för att sätta litet kraft bakom dessa ord,redovisat på vilket sätt man borde tillföra de rent ekonomiska resurserna tillde mindre högsko- 1989/90:136 8 juni1990 lorna under denbudgetperiod som vi nu talar om, alltså treårsperioden. Vi har anvisat i rundatal 50 milj.kr. ytterligare för vart och ett av , vilketaUtså skulle innebära att de mindre högskolorna efter treårsperiodens slutskulle disponera 150 milj. kr. mer än vad regeringen föreslår Vii har tyckt att det är så väsentligt att framhålla den långsiktigautbyggnaden att vi också har menat att bör ge besked om att resurserkommer att ställas till förfogande även för de därpå följande två åren. Idet här sammanhanget vill jag påpeka att de pengar som vi har anvisat dels ärav betydligt större omfattning, dels skulle ge betydhgt större möjligheter förde lärare vid högskolan som saknar forskarmeritering chans att genomgåforskarutbildning. Vihörde tidigare säga att detta är något som är nödvändigt, menatt det också skulle kosta ganska mycket pengar. Detta har vi tagitkonsekvenserna av och redovisat resutser för ändamålet. Detfinns naturligtvis andra modeller för hur högskolor kan utvecklas och för hurderas forskningsprofiler kan utvecklas. Ett sätt är att införa s.k. nätverksuniversitet,som innebär att flera näraliggande högskolor samverkar och bygger upp olikautbildnings- och forskningsprofiler En sådan samverkansdiskussion förekommert.ex. mellan högskolorna i , och och har alltsådenna inriktning. Ettannat sätt är att man utvecklar något som vi har kallat för lokala kunskapsmiljöer,där högskolan tillsammans med myndigheter och institutioner i regionen ocksåkan utveckla en viss profil. Som exempel har vi nämnt att skullekunna vara en lämplig ort för juridisk utbildning, därför att man där kansamverka med , hovrätten och kammarrätten. Vihar också påpekat att vi behöver bygga ut vår polisutbildning. Kanhända skulleman förlägga en polishögskola till för att ytterligare medverka tilldenna profil. Påsamma sätt skulle man kunna etablera forskning och utbildning kring trafik ochtrafiksäkerhet i som komplement till de myndigheter som redanfinns där, alltså , , trafiksäkerhetsverket osv. På detsättet skulle ett nationellt centrum för forskning kring trafikfrågor ocksåkunna växa fram. Närjag tidigare talade om behovet av rekrytering fill forskarutbildningen nämndejag den könsmässiga snedrekryteringen, Vi har två stora utbildningsområden somdomineras av kviimor både i undervisningen och i yrkesverksamheten, och det ärvårdområdet och undervisningsområdet. Båda dessa områden kännetecknas också avmycket svaga fprskarresurser och svag forskaranknytning i utbildningen = ivissa fall är den nästan obefintlig. Därför har vi i vår motion lagttyngdpunkten på att skapa forskningsresurser för de här utbildningsvägarna. Detgör vi av flera skäl - självfallet därför att utbildningarna och yrkesområdenabehöver forskningsanknytning. Självfallet behövs mer forskning inom vård- ochomsorgsområdet; det är självklart att detta också behövs inomundervisningssektorn. Vi har valt att sätta en benämning på forskningen och medett sammanfattande namn använda ordet undervisningsforskning. Vihoppas att detta fortsättningsvis skall kunna bli ett vedertaget begrepp. Detär av betydenhet för dessa forskningsområden. också kunna nå ett annatsyfte, nämligen att öppna betydande möjligheter att öka forskarkarriären förkvinnor Forskarkarriärerna skulle bh betydligt mer tillgängliga även förkvinnor om vi gjorde rejäa satsningar på forskning inom vård- ochundervisningsområdena. Tiden rinner i väg, och jag behöver inte upprepa särskilt mycket av detsom har sagts när det gäller forskning i tjänsten. harredovisat att vi har en gemensam reservation i denna fråga. I den har vi så attsäga mätt ut vad vi tycker är en rimlig andel för forskning. Men vi har för vårdel också varit väldigt noga med att understryka att, om vi lägger fastprincipen att en tredjedel av tjänsten skall utgöras av forskningsarbete, såskall denna princip tillämpas mycket flexibelt. Man skall inte skapa någon formav stelbent organisation, utan kunna använda en större andel av tidentill forskning och vissa andra perioder en mindre andel.