prot · GD0942 · 1989-12-31 00:00:00 — Jo, redan 1979tillsattes en särskild utredningsman för att undersöka förutsättningarna fören sjömanspensionering grundad på kollektivavtal. Parterna på arbetsmarknadenönskade få frågan utredd. Ett förslag arbetades fram. Parterna -och - menade att detta skulle kunna liggatill grund för fortsatta diskussionen Man ville fortsätta utreda hur fondmedelför sjömanspensioneringen skulle kunna överföras till en ny privatpensionskassa och för att kunna ta ställning till ett eventuelltkollektivavtal. Utredningsarbetet fortsatte med friståendeförhandlingsman, med uppdrag att för statens räkning förhandla med parterna -sjöfolket och redarna -och få till stånd en uppgörelse för övergång till enmera flexibel lösning av pensionsfrågan, grundad på kollektivavtal i ställetför på författning. Detta hände 1981. Utgångspunkten var alltså att man skullefå till stånd ett kollektivavtal och avveckla sjömanspensioneringen i statligregi. Målet var att detta skulle börja tillämpas . Trots stark beredvillighet frän statens sida har eftermånga turer ännu inget resultat uppnåtts. Inte mycket synes hu nä"' pl cnareån Men , 1989, har en lösning av sjömanspensionsfrågangenom avtal aktualiserats igen, bl.a. motionsvägen här i . Utskottet, som är väl medvetet om att det under en följdav år har gjorts försök att träffa uppgörelse på avtalsbasis, anser för sin delatt det är mycket angeläget att sjöarbetsmarknadens parter förmår sluta ettavtal som kan ersätta den särskilda sjömanspensioneringen. Varförinte fortsätta i den anda som rådde 1981? Vpk:s representant och även , denförstnämnde i särskild grad, har gått till storms väldeliga mot det beslutmajoriteten nu föreslår. När denna fråga om sjömanspensioneringen tidigarevarit uppe här i , både 1980 och 1984, har vpk alla delar ställtsig bakom besluten. Även vpk vet och visste hur läget höll på att bli och vadsom kunde hända. Även vpk ansåg 1984 att det var uteslutet att staten skulle taansvaret för pensioneringen genom att bekosta den och dess administraUon. Detkan väl inte vara så att det var som man hävdade att realismenfanns hos vpk, medan det senare har blivit populismen som där kommit in? är det så enkelt att stå här och säga, som ViolaClaesson har gjort, att sjömanspensioneringen inte skall ändras, att den skallvara kvar. Men problemet med krympande fond som snart är tömd, medutbetalningar större än påfyllning, och dessutom att man själv ställt sig bakomatt staten 1989/90:428 december 1989 inte skalltillskjuta medel - det är inget problem alls för vpk , . Densmärtsamma, nödvändiga operationen , den får andra stå för. Ni kryperundan och gömmer er bakom era vackra fraser, . Ett för många trist och smärtsamt beslutmåste vi fatta nu när det gäller den här pensionsfrågan. Vi hade kanske sluppitom tidigare förhandlingar hade kunnat slutföras. Men det går att förhandla igenför att på ett bättre sätt avtalsvägen lösa denna fråga. I övrigt har vi iutskottet gjort vad som går att göra. Att vänta och skjuta på framtidenhade inte blivit någon bättre lösning. Med detta,herr talman, yrkar jag bifall till utskottets hemställan. VIOLACLAESSON (vpk); Den annars ganska lugne tar imer än vanligt. Jag förstår att det beror på att han tycker att det här ärnästan olidligt smärtsamt. Han har utgångspunkten att anfall är bästa försvan Men jag tror inte riktigt att det hjälper, BirgerRosqvist, för smärtan är nog inte störst på er sida, hos er som tänker trumfaigenom det här beslutet, utan naturligtvis hos dem som drabbas av beslutet. Dehar använt mycket hårda ord, så hårda t.o.m. att får chansenatt läsa upp ett brev från ledning. Men det behöverju inte leda till att trafikutskottets föredragande i den här frågan får låtsassom om vpk har krävt någonting som vi inte har krävt. Jag är nog lika mycket realist som mina företrädare harvarit i trafikutskottet och i debatten om sjömanspensionen. Det är nämligenså, , att när frågan diskuterades och 1984, fördesdiskussionen naturligtvis i ett annat läge. Då diskuterades inte ett förslagom att man skulle avskaffa sjömanspensionen. Det nämndes inte ens närsocialdemokraterna och regeringen gjorde allt för att få med sig ett ellerflera partier bakom de jättelika stöden till redarna för att rädda den svenskahandelsflottan. Tänk, , om ni åtminstone hade vågat andasnågot om att det var så det skulle gå till - att när vi väl hade fattat tvåbeslut som totalt ger de svenska redarna 550 milj. kn , skulle ni kommadragande med förslaget om att avveckla sjömanspensionen! Det hade inte varitlika enkelt, . att driva igenom det förslaget den gången - detkan jag lova för min och vpk:s del i varje fall. Vi vill också att frågan skall lösas avtalsvägen. Jag harinte, och inte mitt parti heller, i den här debattomgången, när vi nudiskuterar om sjömanspensionen skall avskaffas eller inte, sagt att statenskall skjuta till medel - lika litet som vi sade det 1980 och 1984. Om BirgerRosqvist inte bara hade ägnat sig åt ett färdigskrivet tal utan lyssnat på detanförande som jag höll , så hade han hört att jag hela tidenhävdar att de svenska redarna faktiskt inte är så fattiga att de inte skullekunna vara med och betala mer till pensionsfonden än vad de betalar . Om de har beställt nya fartyg, och låtit projektera förytterligare, för sammanlagt , så är det mycket glädjande föross i . Men det visar också litet av hur det ekonomiska läget för demser ut. Det är alltså ingenting som är direkt jämförbart med läget för desvenska sjömännen och sjökvinnorna, som kämparför att behålla en pension som direkt har med deras livssituation att göra ochsom påverkar om de skall tvingas jobba till full pensionsålder eller om deskall kunna ta ut pension vid . är det bara en fjärdedel som orkarjobba ålden Det är det saken gäller, . Nulåter det som om man återigen hoppas på att det skall gå att sluta avtal; jaghar också hört sådana tongångan Det är nämligen så att det inom redarnasledargarnityr i finns både hökar och duvor i förhållande till sjöfolketskrav. Det påstås att det skulle finnas duvor som kanske är beredda avtalslösning. För inte menar att det har varitsjöfolket som har spjärnat emot? Enligt den uppfattning jag har fått genom atttala med både ledning och dem ute i landet som hartagit till så hårda ord som de ansett vara behövliga, så har det tidigare, närsjöfolket har uppmanats att sluta avtal om ett pensionssystem, varit redarnasom har motsatt sig den lösningen. Och det säger sig självt; det i rukarfaktiskt vara så att det är arbetsköparna som stretar emot. lagvill alltså att svarar på frågan, om de svenska redarna är :;åfattiga att de inte skulle kunna betala mer för att lösa den här frågan.De-.sutom vill jag veta om också tror att det finns flerduvor än tidigare inom ledargarnityret hos redarna, så att man kanske skullekunna sluta ett avtal om pension. Mentill dess måste det ju också bli en lösning. Därför har vi begärt attregeringen skall återkomma med förslag till finansiering. Jag har här pekat påatt man skulle kunna låta redarna vara med och betala, eftersom de har fått såstora stöd genom riksdagsbeslut tidigare. BirgerRosqvist sade att det skulle vara slutet för fonderna om ingenting görs. Ja,men det är ju därför vi diskuterar vilka lösningar som hade varit möjliga. Nuhar smärtsamt, säger han, varit med om att klara av det här iordnade former- man skall avveckla litet snyggare än vad regeringen hadeföreslagit. Vi tycker fortfarande att det är skamlöst att avveckla sjömanspensionennär man inte med ett ord har nämnt att redarna skulle kunna vara med ochbekosta kalaset. 1989/90:42 8december 1989 ROYOTTOSSON (mp): Jag konstaterar att glädjande nog tycker som vi imiljöpartiet, att det är mycket angeläget att återuppta förhandlingarna föratt få till stånd ett kollektivavtal. Jag tänker inte kommentera deavtalsförhandlingar som har förts förut. Men det ligger naturligtvis mycket idet som har sagts här - att det snarare är som har satt stoppför det som var på gång tidigare. Då frågar man sig om tror att dethär beslutet - att avskaffa sjömanspensioneringen och alltså ensidigt taställning för redarna -skulle göra redarna mer angelägna om att ingå ettkollektivavtal, och att det skulle underlätta avtalsförhandlingarna. TrorBirger Rosqvist verkligen det? Vi har i utskottsbetänkandet talat varmt för att den här frågan skalllösas avtalsvägen. Vi vill att det skall kunna göras så. ställer några frågor till mig. När manskall sluta ett avtal är det väl så att det blir förhandlingar, med ett givandeoch ett tagande från båda håll. Det är den vägen som man måste gå för att kommafram fill ett avtal. Men det kanske finns andra frågor i det här sammanhangetsom kan vara svåra att ta i. Sjömanspensioneringen inrättades 1864, för övrigtefter en motion här i av en adelsman. De första inbetalningarna tillfonden kom via budgetmedel. Sedan har det varit andra lösningan Det har varits.k. hyresavgifter, redaravgifter och litet av varje. Fonden kom till därför att sjöfolk hade etthårdare arbete än många andra. Det var också så att man sällan hade jobb åretrunt. Med seglande fartyg är det svårt att ta sig fram när det är is. Den här pensioneringen har hängt kvar . Det harvarit befogat -och är fortfarande befogat - med en viss sjömanspensionering,för folk som jobbar hårt och, som det står i någon visa, törnar in i våtakläder i en sur och usel skans och sedan upp och ut igen och alle man tillväders. Detta förekommer än , även om vi inte seglar Det kanvara på ett containerfartyg där en container sliter sig på fördäck i hårt väderpå och ett par man måste surra fast den. Det finns också andra svårasituationer, i lastrum och annat, där bl.a. trailer kan komma på drift och detgäller att tajta surrningar och hålla sig undan så att man inte blirihjälklämd. Detta gäller för en viss kategori av sjöfolk. Men sjömän är också de som sköter ekonomisidan, säljer i butiker, serverar osv. på vårafärjor som går mellan och och på andra ställen. Beträffande kvalifikationstiden gör man nu den tolkningenatt den är eller 120 anställningsmånader Jag har själv varit med i dethär , . Det var när man mönstrade på en båtoch var där så länge man orkade. Det kunde vara fem, sex, åtta eller - var mycket . Sedan mönstrade man av, jobbetvar slut, och man hade litet ledigt. Därefter satte man upp sig vid förmedlingen,fick vänta ett par eller kanske fyra man kom utigen. Då var då man var ombord på båten somräknades. Men har anställningsförhållandena ändrats, så nu räknas också dentid då man är i land och har kompensation för arbetet till sjöss somanställningstid. På det sättet behövs det kanske inte för attkvalificera sig för den här pensioneringen - tio kalenderår Med de regler som gäller och som för finns det möjligheter för en som jobbar i land på en restaurang iStockholm att ta jobb på en färja, t.ex. när man är , åka mellanHelsingfors och och få sjömanspension. Förhållandena är olika för olika befattningshavare inom dettayrke. Jag tror inte att de restauranganställda på landbacken riktigt kan förståvarför den som åker färja skall kunna tjäna ihop sin pension . De somjobbar till sjöss och sliter med farliga jobb nere i maskinrum och på durkaroch som fortfarande klättrar i och kranar på däck tror jag också harsvårt att förstå varför man säger att är i det här sammanhanget. varför densom går i vit rock och serverar gäster öl i baren på någon Finlandsbåt skallfå pension Detta är också något som vi måste tänka på. Det tordevara en bidragande orsak till att så många nu får pension och fonderna länsaspä pengan Frågan är inte så enkel. Som det ser ut finns det ingenting annat att göra än att ta ett grepp om detta. Pengarnaär som sagt slut, och det finns ingenting att fylla på med. Det hela får lösasavtalsvägen, och då kanske de som verkligen behöver en pension kan få en hyfsadpension också. 1989/90:428 december 1989 (vpk): Det är kanske lönlöst att försöka få BirgerRosqvist att säga någonting om redarna. Han har inte ens använt ordet"redare". Jag har gång på gång frågat om inte redarnas ekonomiskasituation skulle kunna bära en inbetalning av litet mer pengar till fonden. Istället har hållit ett långt debatfinlägg om att det kanskefinns avundsjuka mellan olika kategorier, t.ex. mellan restauranganställda påland och personer som arbetar till sjöss. Jag har faktiskt inte hört något omatt detta skulle vara problemet, att det skulle handla om vilka som har vitrock och vilka som inte har det. Jag talar i stället om de skillnader som finns mellan redarna,som satsar mycket pengar i nya fartyg och får 550 milj. kr i statligasubventioner, och den yrkeskategori tillhörande arbetarklassen som fortfarandehar ett hårt och slitsamt jobb och som - även enligt , för baranågon minut sedan - faktiskt fortfarande behöver den här sjömanspensionen. Säg litet om redarna och deras situafion i stället för attanspela på att det skulle finnas avundsjuka mellan restauranganställda på landoch dem fill sjöss. Det är ju inte huvudproblemet, - det vet nimycket väl. Jag kan ta ordet "redare" i minmun. Det är redarna som sjöfolket skall förhandla med, om man skall kunna lösaden här frågan avtalsvägen. Då blir det ett givande och ett tagande. tvingasjag tyvärr upprepa mig - jag brukar undvika det i repliken Jag behöver inte säga mer . I sak behöver jag inte säga något, efter denredogörelse som utskottets ordförande har gett för bakgrundentill förslaget och det beslutet som nu förväntas fatta. Jag vill heltinstämma i den beskrivning som har gett och de motiv som liggertill grund för förslaget. Vad som uppkallar mig till ett kort inlägg är att detförekommer buskagita-tion i det här sammanhanget. Det får man ibland finna sigi som politiker. Men när den buskagitationen förmedlas genom riksdagensledamöter härifrån talarstolen tycker jag det finns skäl att tillrättalägga. drar sig inte för att utnyttja allehandagrepp i den demagogins konst som hon bemästrar till ytterlighet. Inledningsvisi inlägg hörde jag en beskyllning mot mig för att jag inteskulle ha velat träffa sjöfolket utan flytt bort till överklassen.Redareföreningen, för att där frottera mig med den andra parten i den härfrågan. Sakförhållandet var det att jag hade lovat att tala vidRedareföreningens årsmöte en viss dag. Sådana löften skall man hålla, och jagtalar vid många olika organisationers möten. Jag finner det rimligt attuppträda också vid . Den dagen råkade tydligen ett antal från sjöfolket habestämt sig för att åka till och uppvakta trafikutskott. Sedan har det spritts en uppgift om att de inte fickträffa mig. Men de hade ju aldrig bett om att få träffa mig, det var inte frågaom en uppvaktning av mig och . Det var i ställetriksdagen de skulle uppvakta. och jag har haft kontakt medSjöfolksförbundet innan denna proposition framlades. Nä; propositionen väl ärframlagd är det faktiskt uppgift att behanaia den. De som då villgöra en uppvaktning har givetvis att vända sig till ochtrafikutskottet. Så har också skett. Jag har alltså inte dragit mig undan. Jaghar uppfyllt ett löfte att tala vid ett annat möte. Vid det mötet redovisade jag anledningen till att vi sägernej till det internationella register som vill ha. Jaghänvisade till det stöd till sjöfartsnäringen som vi i bred enighet har kommitöverens om här i och som har begärts av parterna på denna arbetsmarknad.Det är en viktig insats från statsmaktens sida och ligger också i sjöfolketsintresse. Jag redovisade varför vi väljeratt behålla flagglagen. Vårinställning till ett internationellt register och till flagglagen varingenting som applåderade, som bekant. Men det är viktigt atttala om vilken politik vi står för även om den politiken inte är bekväm för demsom för tillfället lyssnar på den. Jag har velat göra detta tillrättaläggande, eftersom jagvet att dessa beskyllningar har spritts. Det är mycket ohederligt av ViolaClaesson att försöka få in sådana påståenden emotsagda i protokoll.Därför har jag begärt ordet för detta tillrättaläggande. Så vill jag bara konstatera att vpk flyr in iönskningarnas värld. Det är ju väldigt bekvämt för ett parti som sällan behöverta ansvar för sin politik. Det är typiskt att vpk säger i sitt förslag attregeringen måste återkomma med förslag till finansiering. Det är ju lätt attlåta någon annan göra det. Men borde försöka att en gång sättasig in i beslutsfattarens situation, att själv behöva komma med förslag tillfinansiering. Försöken har ju pågått , som . är fortfarande öppen, självfallet. Menriksdagen har stängt vägen för att lägga in ytterligare budgetmedel isammanhanget. Då är det förhandlingsvägen som återstår. VIOLACLAESSON (vpk): Först vill jag tacka för atthan är här Jag vet att det är tredje dagen i följd som han har besväratsig med att komma hit. Behandlingen av detta ärende, som är ett av deviktigare, har ju uppskju-tits. Tack igen, . Det är fint ochrejält att vara med i den här debatten. Jag hoppas att det inte bara är för att rättatill det som kallar för buskagitation som han är här Jag harnämligen inte sagt ett ord, varken här eller till sjöfolket, eller hört sjöfolketsäga att har vägrat att träffa sjöfolksrepresentanter, därföratt han i stället var på redarnas bjudning. Jag har sagt att på redarnas bjudning den dag då sjöfolket var här i . Jag har försökt få andra att tala om den annorlundasituation som redarna befinner sig i - och som kanske för den delen ocksåstatsrådet befinner sig i - jämfört med den situation som detsjöfolk befinner sig i som kanske inte ens varit hemma och fått reda på vad somär på gång och vilka beslut som kommer att fattas. Att i denna situation,alltså när de väl kommit hem, ha ork att vara med i en aktion där de tar sigupp till för att träffa dem som de anser vara "högavederbörande" är ett stort företag, , De skulle inte kommapå tanken att behöva bjuda statsrådet på middag för att få komma till tals medGeorg . De gör naturligtvis andra försök. De var här också för att fåträffa riksdagsledamöterna. Men eftersom det nu var så att var hosredarna är det bra att han sagt nej till ett internationellt sjöfartsregisterDet är mycket bra. Det behöver upprepas ideligen, för jag är nämligen övertygadom att redarna kommer tillbaka med sin begäran så snart de anser att regeringenkanske skulle kunna gå till reträtt i den frågan. Jag vill fråga om han kanske inte ocksåpassade på att tala med redarna, eftersom det var så aktuellt, om möjligheternaatt sluta ett avtal när de nu har visat så hårdnackat motstånd mot sjöfolkettidigare i frågan om sjömanspensionen. Det var min ena fråga. Den andra frågan är; Skulle inte redarna med denekonomiska situation som föreligger och med det jättestora stöd somriksdagen faktiskt har beslutat om kunna betala någon procentandel ytterligareför att rädda fonden, som tydligen är så illa ute? Jag ställde en fråga till somgällde om det här beslutet skulle underlätta förhandlingarna att få fram ettbra kollekuvavtal i stället för sjömanspensionen sådan som den ser ut i dag.Jag fick inget svar på den frågan. har kommunikationsministernkommit med i debatten, och det är ju bra. Då kanske jag kan få besked: År detså att kommunikationsministern anser att det skulle underlätta möjligheternaatt få ett bra kollektivavtal att ensidigt ta bort sjömanspensionen och taredarnas parti? KommunikationsministerGEORG ; Herr talman! envisas med att tala om denbjudning som jag skulle ha gått på. Jag var inte på någon bjudning. Sjötnans-pension er in gen föreningenpå föreningens årsmöte och höll ett tal. Jag drack inte ens en kopp kaffe där.Jag höll mitt tal och förde en liten diskussion vid sidan om. Därefter kom viöverens om att vi skulle ha en mera ingående överläggning längre fram. Jag vartvungen att rusa tillbaka till för att svara på, förmodar jag, en avViola många frågor Det var alltså ingen bjudning som jag var på. Det är i och för sig litet fånigt att föra en diskussionom detta, men eftersom envisas med att försöka ge detta mötekaraktären av att jag var i deras famn och frotterade mig tycker jag ändå attjag måste få göra detta tillrättaläggande. Till vill jag säga att jag inte vet om dettaunderlättar förhandlingarna, men förhandlingsvägen finns naturligtvis öppen.Nu har man försökt använda förhandlingsvägen . Vi står i densituafionen att vi måste göra någonting. Vi kari inte bara vänta ytterligarenågon tid. Det är precis som sade, nämligen att då töms fondenunder tiden och då står man där och kan inte heller på ett anständigt sättordna en övergångsperiod. Då blir det bara ett plötsligt slut på alltsammans.Jag hoppas att det skall finnas en vilja och ett utrymme för förhandlingar, såatt man den vägen på ett bättre sätt kan lösa frågan långsiktigt. Den lösning som är på gång befriar ju inte redarna frånredaravgiften framåt i tiden. Det krävs nu en fortsatt påfyllningför att betala de skulder som övergångslösningarna drar med sig. ROYOTTOSSON (mp): Ja visst, förhandlingsvägen är fortfarandeöppen, det är den ju alltid i sådana här sammanhang. Men är det ändå inte pådet sättet att ett avskaffande av sjömanspensionen skulle innebära enförsämring för sjömännen ensidigt? Skulle man inte kunna säga till redarna att de får försökafå fram ett avtal och att vi som vi väntar på att det skall bliklart höjer redaravgiften för att täcka det underskott som annars skulleuppstå? Det skulle ju innebära en press på redarna att försöka komma framförhandlingsvägen och verkligen sätta sig vid förhandlingsbordet. Såsom jagförstått saken är sjöfolkets representanter villiga att göra det. Anserverkligen att de ensidigt skall få avskaffa sjömanspensionenoch ta redarnas parti, vilket tyvärr skulle underlätta förhandlingarna? Det är lätt att säga: Höj redaravgiften! Men bakgrunden till det beslut som tog om ettomfattande stöd till rederinäringen var ju att rädda näringen, därför att mananser att det är viktigt, framför allt ur beredskapssynpunkt, att ha en svenskhandelsflotta. Det var för att klara den ekonomiska situation man stod i somdetta stöd infördes. Det är inte något stöd för att göda redarna utan för atträdda näringen och därmed också skapa sysselsättning för sjöfolket och enframtid för dessa. Att först säga att vi måste göra denna stora insats föratt klara en ekonomisk struktur i branschen och sedan säga att vi skall taigen detta genom ökade redaravgifter är en form av kvartalspolitik somnaturligtvis inte går ihop. Under detta anförande övertogtredje vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar (vpk): Jag har ju försökt förklara för GeorgAndersson att vpk faktiskt ställde upp på detta redarstöd, men inte kunde vidå drömma om att man för att rädda näringen sedan skulle behöva vara med om attavskaffa sjömanspensionen! För vår del pläderar vi för att det nu är viktigt atträdda sjömanspensionen. Det är därför vi också talar om vilken ekonomisksituation redarna har Det är inte sant, , att det strider mot detsjöfartspolifiska beslutet om man skulle låta några procentandelar ellertiondelar av procent ytterligare gå från redarna fill denna fond. Inte skulledet störta redarna i fördärvet - eller tror det? När det gäller stödet till sjöfarten är vihelt överens om att detta är nödvändigt. Men den häravgiften verkar justyrande. Om man gör ettavtal med sjöfolket, som man har gjort med andra som bemannar fartygen, såblir man av med avgiften. En höjning av avgiften som är direktrelaterad till att redarna vägrar förhandla vore väl inte så dumt? Ni talar om styrande avgifter i andra sammanhang här iriksdagen, så jag förstår inte riktigt varför kommunikationsministern ser detsom helt omöjligt i det här läget. Sedan är det naturligtvis också så att det är en enormskillnad i storleksordning mellan det stöd som det har talats om och den häravgiften, som är förhållandevis blygsam. Jag frestas använda ett IngemarStenmark-citat: "Hä gå int förklar för en som int begrip". Det är naturligtvis så att om man höjer redaravgiften såinnebär det att förhandlingsutrymmet om löner för sjöfolket minskan Då har man attvälja.