prot · GD09137 · 1989-12-31 00:00:00 — har avsatts för finansiering av export av kött från mjölkkor. Ävenför den ordinarie köttproduktionen finns medel avsattaför stöd av export. Som framgår av motion och somBengt tidigare berört har vi för att uppnå enighet om de grundläggandeomställningsinsatserna avstått från att nu föra fram vårt förslag om engenerell arealersättning. Detta förslagom generell arealersättning kommersäkert att vara levande och diskuteras även . Det finns skäl att troatt detta kommer tillbaka i diskussionen längre fram. Därför vill jag användaresten av min taletid till att redovisa våra motiv för att föra fram förslagetom arealersättning. Jordbruket tillför samhället en rad nyttigheter utöver detvärde som ligger i själva livsmedelsprodukfionen. Jordbruket har stor betydelseför vår beredskap, för regionalpolitiken, naturvården, friluftslivet ochturismen. ersätter vi inte jordbruket för dessa tjänster i vanligordning, utan ersättningen är så att säga inbakad i produktpriserna. Det liggerett värde i att söka identifiera och kostnadsberäkna det som ryms i vårallmänna välfärd - men det är svårt att göra det. Det är svårt att beräkna detvärde jordbruket har för vår beredskap och för våra regionalpolitiskasträvanden. Men på ett annat område kan jämförelser ge vägledning. Vårt öppnalandskap och allemansrätten har stor betydelse för det rörliga friluftslivetoch turismen. Turismen är en ökande näring, och på många orter är den avavgörande betydelse för de arbetstillfällen som håller bygden levande. Den drarin i utländsk valuta till vårt land. Det är självklart atten levande landsbygd är av stor betydelse. Den mest påtagliga fördelen med en generell arealersättningär att den betalas ut direkt till lantbrukarna. Den har stora regionalpolitiskafördelar. vid SLU har i en rapport om internavreglering och arealersättning påvisat att mjölkproduktionen utan arealersättningpä sikt kommer att riskera att upphöra i skogs- och mellanbygder och"vandra ut på slätterna". Med arealersättning bevaras mjölkproduktionen i glesbygd,och vidare kan ca mark tas i anspråk för extensiv betesbaseradkött-djursproduktion. Detta är mycket värdefullt, eftersom mjölkproduktionenmåste minska med för att anpassas till efterfrågan. Socialdemokraterna hävdar nu att det nya anslaget förnaturvården kommer att få stor betydelse för att bevara jordbruket i glesbygd,och visst kom- mer detatt få det. Men vi bör vara på det klara med att detta stöd intekan omfatta mer än ca , och vi har åker iskogs- och mellanbygd. Vi i har redan nu föreslagit att ett extraanslag om 50 milj. kr skall utgå till landskapsvård. På denpunkten har vi reserverat oss, och jag yrkar bifall till reservation 21. Så några ord om miljöenheterna på länsstyrelserna. Detkommer att bli en nästan övermäktig administrativ uppgift för miljöenheternaatt klara den upphandling som är tänkt skall komma till stånd för att anslagetskall utnyttjas på bästa sätt. Detta vill jag ha taget till protokollet,därför att regeringen bör ta ansvar för att verkligen beakta miljöenheternasmöjligheter att klara dessa frågor. Vi i har år sagt attmiljöenheterna bör förstärkas - nu kommer de att få nya stora, kanske inteförutsedda, uppgifter Jag vill också än en gång påminna om att vårt förslag omen generell arealersättning inte fordrar större administrativa insatser än vadträdespro-grammen krävt. En arealersättning sänker livsmedelspriserna, eftersom mani särskild ordning betalar för naturvården. Med ett marknadsanpassat jordbrukkommer det endast att finnas underlag för att producera det som konsumenternaefterfrågar. Det är ju det som vi vill uppnå med dessa förändringar. Enarealersättning förbättrar lantbrukarnas möjligheter att gå över till annanproduktion, att odla naturenligt eller att hitta andra nischer, som det heter Slutligen vill jag påminna om att vi tyckeratt det är olyckligt att LRF tidigt tog ställning emot arealersättningen. Numärker vi hur intresset för arealersättningen ökar från lantbrukare i helalandet. Vi är ganska övertygade om att det kommer att finnas enmajoritet, såväl bland lantbrukarna som här i , för förslaget om engenerell arealersättning. Det är ju så att det hos allmänheten finns en mycketstor acceptans för att behålla en öppen och en levande landsbygd. AnL 30LENNART BRUNANDER (c): Det är ett viktigt beslut som vi nu skallfatta om en ny livsmedelspolitik. Jag skulle t.o.m. vilja säga att dettabeslut för väldigt många jordbrukare är livsavgörande. Det har också mycketstor betydelse för den svenska landsbygden. Det är därför alldeles nödvändigtatt man för dem som skall agera på denna marknad skapar en tilltro till beslutoch fill dess möjligheter att fungera. Jordbrukarna, som ju skall ställa om sin verksamhet, måstekunna tro på att detta skall fungera. De som skall satsa på biobränslen, alltsåde konsumenter som skall förbruka dem, måste också kunna tro på beslutetseffektivitet. 1 detta avseende vilar ett mycket stort ansvar på vårjordbruksminister Det är viktigt att jordbruksministern ser till att det sombeslutas också i praktiken genomförs och att detta görs på ett sådant sätt attde människor som skall arbeta enligt beslutet också ges tilltro till det. Detär också viktigt att vår jordbruksminister vid internationella kontakter fördet svenska jordbrukets intressen till torgs, så att de svenska jordbrukarnakan känna att de hos sin jordbruksminister har stöd och hjälp gentemot dem somvill göra det besvärligt för de svenska bönderna. Det är naturligtvis inte så enkelt att tro att det som vii dag kommer att fatta beslut om kommer att genomföras utan några som helstproblem. Vi i förutsåg det när vi skrev vår motion och föreslogatt det skulle tillsättas en som under arbetets gångskulle kunna hålla ett vakande öka på detta och föreslå korrigeringar därsådana krävs. Vi har inte fått igenom detta förslag, men det finns ändå skrivningari betänkandet där detta något så när tillgodoses. Vi kommer givetvis ocksåsjälva att bevaka detta så långt det går Vi från har också föreslagit att vi borde haen jordbrukspolitik och en livsmedelspolitik. Det är nämligen fråga om tvåsaker Inom jordbrukspolitiken ryms det nämligen mycket mer än livsmedel. Därryms det som det har talats om här, nämligen att det skall odlas energi, attdet skall odlas råvaror for industrin, att man skall se till att det finnsöppna landskap och över huvud taget att en levande landsbygd skall fungera.Allt detta är svårt att få in i en livsmedelspolitik. Därför borde det finnasen särskild jordbrukspolitik. På samma sätt förhåller det sig med livsmedelspolitiken,nämligen att den rymmer mycket mer än det som tas upp i det föreliggandeförslaget. kommer senare att tala mer om livsmedelsfrågorna ochkonsumentfrågorna. Därför lämnar jag den delen. När det gäller filltron till beslutet är det viktigt attvårt agerande är sådant att de svenska jordbruksprodukterna kan ges möjlighetersom i olika avseenden är likvärdiga med de utländska produkterna. Ett exempelpå detta i propositionen är där det skrivs att EG vid kontakter medGATT och EG har ett intresse av att få ett ökat marknadstillträde till densvenska marknaden för livsmedelsprodukter Om det skriver jordbruksministern ipropositionen att också då givetvis skall ställa krav på EG attintressanta svenska varor skall få säljas på EG-marknaden. Det är väl i och försig bra, men det räcker inte. 1 detta sammanhang måste det nämligen handla omjordbruksprodukter Och utskottet har klart deklarerat att så skall vara fallet,och det är viktigt att jordbruksministern också fullföljer detta. Även landsbygdspolitiken har tagits . Det är naturligtvis fullt naturligt att så sker, eftersom jordbruket ären viktig och ibland avgörande förutsättning för en levande landsbygd. Då ärnaturligtvis jordbrukets förutsättningar något som måste diskuteras i dettasammanhang. Vi har ju haft en kampanj om en levande landsbygd. Men vi måsteockså fullfölja den på ett sådant sätt att också den blir trovärdig. Vi hade i går en diskussion om forskning. krävdedå en forskning med utgångspunkt i landsbygdens problem. Det hade varit bra omman hade fattat beslut om det. Men vi i fick ingen majoritet för detförslaget, men det är möjligt för oss att återkomma om detta. Vi här i kommer framöver att fatta beslut sominte är positiva för landsbygden på samma sätt som det beslut som vi kommer attfatta , vilket kan bli positivt för landsbygden om det verkställs på rättsätt. Jag tänker närmast på skattepolitiken, som innebär att kvittningsregleroch beskattning av olika slag leder till att landsbygden får en sämresituation än fidigare. Regionalpolitiken är inte heller utformad på ett sådantsätt att man kan vara helt nöjd. har i detta sammanhangföreslagit 750 milj. kr för att manskall förverkliga det som det har talats om i skallleva. Men av detta blev det ingenting. Kommunikationerna över huvud taget är avgörande för attlandsbygden skall fungera. Vi får inte igenom de förslag som skulle behövas föratt att skapa en riktigt bra situation i detta avseende. Landskapsvården och ett öppet landskap hänger nära sammanmed en levande landsbygd. 1 detta sammanhang görs det numera satsningar. Vi icenterpartiet har fått igenom våra krav på att det sker en uppdelning mellandet speciella NOLA-stödet, som blir 40 miljoner, en ökning med 30 miljoner,och ett landskapsvårdsstöd, som blir 100 miljoner och som under de närmasteåren kommer att stiga till 250 miljoner Från har vi lagt fram förslagom att det bör komma upp i ungefär 500 miljoner. På det sättet kanman skapa förutsättningar för att stöd ges till ett öppet landskap i helaSverige. Vi i anser att landskapsvården bör kunna fördelaspå ett litet enklare sätt än vad som blir fallet. Vi hade föreslagit attden borde skötas av lantbruksnämnderna och på ett mer generellt sätt fördelaspå vallodling och öppethållande av landskapet. Det är möjligt att vi såsmåningom kan få till stånd en förändring av detta. Vi ser detta som ettförsöksstadium. Det är ju inte tänkt att dessa pengar skall användas till attföda tjänstemän som skall hantera detta, utan dessa pengar skall gå till debönder som sköter landskapet. Miljöfrågorna är centrala. Jag tror att det går att åstadkommaen bättre miljösituation. Men det är viktigt att denna miljösituafionförbättras inte bara inom jordbruket. Den måste också förbättras i samhälletsom helhet. Ofta utpekas ju jordbruket som en bov i detta drama. Jordbruketpåverkar naturligtvis miljön, det är helt klart, men problemen är kanske ännustörre om man ser på andra verksamheter och dessa verksamheters påverkan påmiljön och om man ser på förutsättningarna för att bedriva jordbruk. Attproducera livsmedel förutsätter nämligen att vi har en bra miljö och att detinte sker nedfall av en mängd farliga ämnen som sedan hamnar i våra livsmedel.Även utsläppen i vattnet spelar naturligtvis en roll. Jag tror emellertid attom det kan ske en satsning på biobränslen och på odling av biomassa till industrin,vilket detta förslag ger förutsättningar för, kan vi också få en bättrefungerande produktion i framför allt våra slättbygder, där man ofta har enensidig växtföljd. Detta kommer att ge positiva effekter på miljön. Vi har möjligheter att minska användningen av olika typerav kemikalier, men det förutsätter ju att det även ställs krav på deimporterade varor som de svenska varorna skall konkurrera med. Man kan intesäga tulipanaros och inte göra något. Det talas mycket om småskalighet i propositionen. Dettalas om att småskalig verksamhet skall stödjas på olika sätt. Det låter juvackert. Men det är inte alltid realistiskt. Och när det kommer till kritanslås livsmedelsjättarna från den statliga sidan ihop med . Då stopparregeringen 2 miljarder i halsen på och säger att var så goda, här får niför att ni skapar större och mer livskraftiga företag på livsmedelsområdet. Mendetta kan inte ses som positivt från jordbruket och egentligen inte från någrasmåföretag över huvud taget, eftersom dessa inte har samma förutsättningar. bygdenssynpunkt är det negativt att det går till på detta sätt. Regeringen arbetar medutgångspunkt i den gamla tesen att man skall ta från den som inget har, men densom har mycket skall få ännu mer. Det finnsen mängd andra frågor som jag skall beröra mycket kortfattat. I fråga om den sker det enminskning till . Det finns ingen anledning härtill. Det bör varaen hundraprocentig täckning av behoven i detta sammanhang. Det är viktigt tar hänsyn till sockerbetsodlingen på och . Där är sockerbetsodlingennämligen mycket viktig. Därför bör den få finnas kvar. Arrendatorernas situation kan bli bekymmersam. Vi icentern har fått igenom vårt krav på en översyn. Det har skett vissaförändringar för att förbättra arrendatorernas situation, och det är viktigt.Det är också viktigt att de sociala satsningarna som förekommer fortsätter iett nytt system. Jag skulle vilja ställa en fråga till socialdemokraterna,företrädare för regeringen, om det kan vara vettigt att man i en sådansituation ger 2 miljarder för att slås ihop med ett statligtföretag. Vore det inte vettigt att arrangera landskapsvården på ett mera enkeltoch smärtfritt sätt, så att pengarna går till det som var tänkt? Under detta anförande övertogförste vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. AnL 31HÅKAN (): Jag vill i likhet med flera andra talareuttrycka min tillfredsställelse över att det bakom jordbruksutskottets betänkande25 finns en sådan bred majoritet. Även om man inte kan betrakta enigheten somtotal, råder enighet på de väsentligaste punkterna. Jag är uppriktigt glad fördenna breda enighet. Till skillnad från tidigare jordbrukspolitiska beslut fårjordbruket genom denna enighet den klara framtidsinrikning som är nödvändigbåde för jordbrukarna som producerar våra livsmedel och för konsumenterna. Jag beklagar att inte anslutit sig tilluppgörelsen. Miljöparfis-terna står nu ensamma mot alla andra politiska partierhär i . De går också på tvärs mot jordbrukets egna organisationer ochmot konsumenterna, eftersom både producent- och konsumentorganisationerna istora delar ställt sig bakom riktlinjerna i det föreliggande förslaget.Självfallet har jordbrukets organisationer ställt krav på gynnsammaövergångsregler. Det tycker jag att vi skall acceptera, för de ärintresseorganisationer som både fackligt och på annat sätt har fill uppgift attfillvarata medlemmarnas intressen. står nu utan någon egentlig jordbruks- ochlivsmedelspolitik och politik för naturvården. Eftersom det har uttalats frånmiljöpartiet att det här är partiets viktigaste fråga är det litet paradoxaltatt enbart två ledamöter från finns närvarande. Jag kan anslutamig till vad sade, att så har det varit när manförberett ärendet. Både i livsmedelsarbetsgruppen och utskottsarbetet harmiljöpartisterna varit frånvarande. Då kan man komma hit ochställa krav på att vi bordegöra si eller så, men det är litet sent, . Ni står inte bara still,ni tar er flera årtionden tillbaka. Det råder således stor enighet om nödvändigheten av attforma en livsmedelspolitik som skall trygga vår inhemska försörjning och somär mindre styrd av de regleringar som vi har och som vi byggtupp . Vi är helt på det klara med att vi genom systemetmed regleringar inte löser de problem som finns inom jordbruket och som blivitalltmer påtagliga Det är klart att ett regleringssystem som byggts upp ochförfinats med ytterligare regleringar under har satt sina spårJordbrukarna har lärt sig leva med systemet, och då nya problem uppstått hardet varit naturligt att kräva ytterligare regleringar. Eftersom jordbrukarnasproduktion i stora stycken styrts av interna regleringar har ocksåkonsumenternas möjlighet till att efterfråga vissa produkter avsevärtbegränsats. Man kan till stor del inte utnyttja lokala eller ensregionala fördelar i jordbrukspolitiken och till konsumenterna erbjuda just denärproducerade produkterna på grund av regleringar. Men det grundläggandeproblemet med dagens reglering är att när regleringssystemet började tillämpasi var systemet avsett att lösa precis motsatta problem motvad vi har . Konsumenterna var till en mycket övervägande del en köpsvaggrupp. Trots denna köpsvaghet hade vi brist på livsmedel. Då som lågvärldsmarknadspriset långt under det pris som jordbruket behövde ta ut för attsatsa på effektivitet och ökad produktion. Då utvecklades gränsskyddet för attskydda det svenska jordbruket mot dumpade importpriser. Då införde vi ocksåinterna regleringar, som sedermera har byggts ut. Detta var ett effektivt sätt att nå uppsatt mål - att ökavår inhemska livsmedelsproduktion. började situationen bliden motsatta. Vi började då producera livsmedel utöver vår egen inhemska konsumtion.Den situationen kvarstår också och har ju en större omfattning. Vi haröverskott av livsmedel, och vi försöker bemästra detta med tillfälliga ochkonstlade lösningar Trots att vi har en helt omvänd situation jämfördmed situationen har vi samma inriktning på regelsystemet. Det gårinte att reglera bort en nedbantning med ett regelsystem som är avsett attbygga upp en ökad produktion. Det är vad vi gör . Det var i livsmedelsarbetsgruppen, LAG, som underlaget förproposition 146 och det betänkande som vi nu behandlar togs fram ochriktlinjerna för en ny livsmedelspolitik stakades ut. Man har i de senasteårens livsmedelspolitiska beslut pekat på problemen med livsmedelsöverskottet- det gjorde man 1967, 1976 och 1985 - och sagt att internregleringarna intekan lösa dessa problem. Inriktningar har getts till en mera marknadsmässiglivsmedelsproduktion. Problemen kvarstår och i än större omfattning äntidigare. Vi ser det allra bäst i stigande livsmedelspriser och sjunkandelönsamhet för jordbrukarna. Det finns pessimister som med ganska storbestämdhet vill hävda att det inte kommer att ske någon förändring nu heller.Vi kommer bara att få andra regleringar, anser de. Jag ser större möjligheter än tidigaretill att det beslut som vi nu kommer att fatta också kommer att leda till enändrad inriktning Jordbrukarnas egna initiativ kommer på ett mera markantsätt att vara avgörande för det egna företagets utveckling. Vi får ett rikareurval av livsmedelsprodukter med bättre kvalitet. Vi får en lugnare takt när detgäller prisstegringarna, och vi kommer att ta större hänsyn till miljö ochnaturvård. Jag bygger min optimism på att alla inser att viinte kan fortsätta att köra i samma spår som vi har gjort tidigare och på attdet är en så bred politisk majoritet bakom jordbruksutskottets betänkande. Menjag tror också att vi måste vara medvetna om att än har vi inte nåttförändringen, än har vi inte någon ny livsmedelspolitik genomförd. Även om detskulle uppstå nya problem, är den sämsta väg vi kan välja en återgång till ettmera avancerat regleringssystem. Livsmedelsarbetsgruppens förslag har blivit mycket hårtkritiserat därför att det var alltför drastiskt. Jag tror att det ibland kanvara nödvändigt att vara drastisk, speciellt om man vill ändra på ett systemsom har verkat . Även om LAGs förslag har förändrats på en radpunkter, både i propositionen och slutligen i utskottsbetänkandet, ärgrundbultarna kvar. Vi lade fast för avregleringen . Nuhandlar det Vi vill ha kvar bl.a. Norrlandsstödet. Vi får avregleringmed bibehållet gränsskydd. Vi har också från LAG föreslagit en ersättning tilljordbrukarna för naturvårdsinsatser Jordbrukarna är inte bara livsmedelsproducenter somsysslar med att försöka nå högsta möjliga avkastning på den allra mest lämpadeåkermarken. Jordbruket är en del av naturlandskaps- och miljövården. Jordbruketär en del av regionalpolitiken, och jordbruket är ett naturligt inslag i enlevande landsbygd. Allt detta plus en livsmedelsförsörjning i nödår och tiderav avspärrningar samt situationer av ofred måste vi ta hänsyn till när vilägger förslag till en jordbrukspolitik som är anpassad till vår inhemskakonsumtion och med mindre regleringar. Med tanke på den stora betydelse som jordbruket har förmånga regioner är det viktigt att vi formar ett system för minskning avproduktionen till vårt inhemska behov och med hänsyn till att tryggalivsmedelsförsörjningen i situationer som kan uppstå och som vi inte självakan påverka. Därför är det också viktigt att vi har en livsmedelsproduktion iså stora delar av landet som möjligt. Därför måste vi ha stödformer som ärutformade med hänsyn till de olika förutsättningar som finns i olika delar avlandet. I det förslag som föreligger understryker vi den storabetydelse som jordbruket har, och kan komma att ha, när det gäller naturvårdenoch kulturvården i det öppna odlingslandskapet. Därför får nu markägare ersättning för sina insatser föratt bibehålla det öppna odlingslandskapet och ge utrymme för en bibehållensvensk flora och fauna, som det är så värdefullt för oss att bevara. Dessainsatser, som innebär att markägaren får ersättning för sin arbetsinsats, kanbli ett bra komplement när det gäller sysselsättning och inkomst också i dedelar av landet där förutsättningarna för en lönsam jordbruksproduktion ärsämre än i de egentliga jordbruksbygderna. För detta ändamål anslås under entreårsperiod 450 milj.kr.Till detta skall läggas en utökning av det s.k. NOLA-anslaget med 30 milj.kr.för bevarandet av speciellt känsliga och värdefulla biotoper. Denna satsning måste vara en stor tillgång för den svenskanatur- och landskapsvården. Därmed får vi också ett bidrag när det gäller attutveckla turismen och en levande landsbygd i områden där åtgärder av dettaslag är av stor betydelse. Det här är en ny form av satsning som vi egentligen intehar någon erfarenhet av från tidigare. 1 och för sig påminner detta i viss månom det nuvarande NOLA-bidraget. Därför är det viktigt att detta inslag ocksåutvärderas efter den föreslagna treårsperioden. Det gäller ju att kunnatillvarata gjorda erfarenheter för att möjliggöra en fortsättning och eneventuell utveckling . I reservationerna 21 och 22 föreslås ökadeanslag. Men det bör vi vänta med tills vi har vunnit större erfarenhetbeträffande denna satsning. Det är angeläget att vi kommer ifrån de hela tidenstigande kostnaderna för livsmedelsöverskottet. Vår odlade mark är självfalleten resurs som vi på bästa sätt skall ta till vara och utnyttja. Men marken ärinte en resurs om den inte används för den rätta odlingen. Att produceralivsmedel som måste subventioneras på exportmarknaden är att inte utnyttjaresurserna. I stället blir det en belastning för samhällsekonomin. lönsamheten för jordbrukarna nere. Därför är det angeläget att vi nu får i gång enproduktionsomställning och att den odlade marken används på rätt sätt. Visst har det varit ett bekymmer att vi inte har kunnatange hur den s.k. överblivna marken skulle kunna användas. Vi har talat om attproduktionen måste ställas om. Men vi måste erkänna att vi inte har haft någonklar inrik-ning när det gällt valet av produktion. Genom att vi nu klart kan ange volymen beträffande denåkermark som kan stå till förfogande för annan produktion - det gäller ca , som frigörs - än prisreglerade grödor och genom beviljade medel om sammanlagt 2,5miljarder, eller 500 milj.kr , borde den här möjligheten vara mycketintressant för industri och forskning. Här kan man ju utnyttja en bas förproduktionen av värdefulla industriråvaror och, icke minst - som HansGustafsson tidigare var inne på - miljövänliga energiråvaror Även för jordbrukare bör detta innebära rejäla möjlighetertill en omställning till produktion av något annat än prisreglerade grödorgenom att ett omställningsbidrag om i genomsnitt . per hektar kanerhållas. Bidraget är villkorat. Men beloppet skrivs av om maninte har återgått till odling av prisreglerade grödor. Vidare tillkommer ett förhöjt bidrag förlövskogsplantering, energiskogsodling och anläggande av våtmarker. Totalt rördet sig om 400 milj.kr . Det är angeläget att vi formar enjordbrukspolitik som gör att man kan tro , som gör att ungamänniskor skaffar sig utbildning för att bli jordbrukare. Medelåldern blandlantbrukarna är högre än i andra yrkesgrupper.