prot · GD0946 · 1989-12-31 00:00:00 — Jag tror att fredsivern skall man definitivt inte dämpautan med all kraft blåsa under Dettainnebär ingen som helst kritik mot det befäl eller de soldater vi har attanvända den försvarsapparat vi har . De gör sitt arbete därför att deskall göra det och de gör det enligt min bedömning på ett mycket bra sätt medde resurser de han Här finns alltså ingen konflikt. Det viktiga är att medvetetsträva efter att vara ivrig för fred. Det står jag fön () replik; Låt mig säga att den största fredsrörelsen i är vårttotalförsvan Det är de militära delarna och de civila delarna. Utan vårt totalförsvarskulle vi icke ha varit en fri nation. Då skulle sannolikt de beslut vi nu kanfatta här i riksdag ha fattats någon annanstans, exempelvis i . Nuber jag ledamoten frän att han skall ta fasta påfortsättningen av vad jag sade. Han delade sönder ett citat av mig. Det ärintellektuellt ohederligt att citera på det sättet. Jag vill väl ändå tro atten bergsingenjör har den intellektuella hederligheten med sig även i . Vikan naturligtvis ta upp en diskussion om balanserande faktorer Men om man skallvara så knapphändig i uttryckssättet som när han säger att ju färrevapen, desto större möjligheter till fred, då kommer man lätt snett i diskussionen.Det förutsätter också en balans. Om världens supermakter nedrustar så mycketatt exempelvis en har de bästa vapnen, då tror jag inte vi skullekänna oss särskilt säkra. Inte heller skulle vi göra det om det gäller någon avde stater som envist håller fast vid kommunismen - i denförruttnelseprocess som pågår finns trots allt en och annan regim som harfortsatt att tillsätta kommunister Om någon av dessa regimer skulle ha mervapen än de andra, även i en stark nedbrytning av försvarsresurserna i vårvärld, skulle vi inte känna oss säkrare, utan tvärtom, det skulle bli farligare. Detär den situationen som kan inträffa. Därför skall vi inte ta ut någonting iförskott av den mycket glädjande process som pågår i vår värld. Den säkerhetspolitiskamiljöns förändringar har vi ännu inte sett slutet på, åtminstone inte i vårtnärområde. () replik: Man får lova att skilja på det som har varitoch det som kan förestå oss. har föreslagit att man skall medvetetarbeta för en balanserad nedrustning i vårt närområde. Det skall just varabalans så att man inte råkar ut för några överraskningar, men det skall vara enmedvetet stabil process för att få ned antalet vapen och vapenbärare till enmycket låg nivå. Det måste vara självklart att om man har mycket litet attslåss med; då blir det inte mycket till krig. Det måste vara en utomordentligtviktig långsiktig målsättning att arbeta på det sättet. Det är synd att inte riktigt begriper det.Han har en annan filosofi. Han talar om , som bor i som liggermycket långt bort. Jag hoppas att man också i kan komma stabil och varaktig nedrustning för allas bästa, men jag tycker inte att detfinns anledning att blanda in dessa saker hän Min eventuella intellektuella hederlighet har inte ettdyft med min utbildning och mitt yrke att göra. Det är helt andra faktorer somhar med den saken att göra. Jag tycker inte det finns anledning att blanda inslika ting i detta. Jag anser mig vara utomordentligt intellektuellt hederlig.Jag tycker det finns allt fog att i en debatt fånga upp speciella yttranden föratt använda dem för att belysa en process och en vilja som man han Därförtycker jag det är viktigt att lyfta fram ett begrepp som att dämpa fredsivrarnaför att tala om att man faktiskt inte vill dämpa fredsivrarna, utan att manfaktiskt vill ha dem som ett verksamt instrument för att få fred och säkerhet. 1989/90:4614 december 1989 Arméns utveckling och totalförsvarets planeringssystem, vice talmannen anmälde att anhållitatt till protokollet få antecknat att han inte ägde rätt till ytterligarereplik. WIGGOKOMSTEDT (m). De principiella felaktigheterna i detförsvarsbeslut som kommer att fatta har redan framförts av moderatatalare. Jag skall därför koncentera mig på att tala om den motion som väckts avBo Lundgren och mig och som gäller trängregementena T 4 i och T 3 iSollefteå och den föreslagna nedläggningen av dessa förband. I propositionen föreslås att dessa båda regementen skallläggas ner och överföras när det gäller T 3 till 121/Fo 23 och något avarméförbanden i och när det gäller T4 till P2 i , som skallöverta den utbildning som bedrives vid T4. Som underlag för förslagetredovisar departementschefen den principiella inriktningen för den framtidaunderhållstjänsten som redovisats i försvarskommitténs utredningsarbete. Departementschefen anför; "Enligt min mening utgörden redovisade hypotesen för den framtida underhållsfunktionen etttillräckligt underlag för ställningstaganden till grundorganisationensdimensionering. Jag bedömer att med de förändringar i förhållande till detursprungliga förslaget som har redovisats, dvs. behållande avträngutbildning i Södra militärområdet samt uppdelad utbildning avbrigadunderhållsbataljonerna, underhållsfunktionen får en lämplig spridningtill de olika regionerna." Arméns utveckling och totalförsvarets planeringssystem,m.m. Det är synnerligen anmärkningsvärt att departementschefenanser att den redovisade hypotesen för den framtida underhållsfunktionen skallmöjliggöra långtgående förändringar som gäller underhållsorganisationens dimensionering. Något skäl för att avveckla T3;s och T4:sregementsställning, vilket chefen för armén uppenbarligen avvisar åtminstone ivad gäller T3, redovisas inte här. I det förra försvarsbeslutet kom man överens om ensamlokalisering av P 2 och T4 i . Denna samlokalisering är nugenomförd och fungerar, enligt båda regementenas bedömning, alldeles utmärkt.Men det här har verkat . Det är bara detblev färdigbyggt och T4 flyttade in på P2;s område. Man bygger fortfarande förfullt på regementsområdet, och byggandet gäller båda regementenas funktion.Folk frågar sig med all rätt; Vet inte de ansvariga politikerna någonting omframtidsplaneringen? skall P2 överta delar av T4-utbildningen, men hur stordel och hur länge utbildningen blir kvar får vi inte veta någonting om. Skallvi ha kvar underhållsförband över huvud taget? Det verkar inte som om denlångsiktiga inriktningen är denna. Man borde faktiskt ta någon lärdom av vadsom har hänt under de senaste fyra stora krigen i modern tid, dvs. första ochandra världskriget. I dessa krig visade det signämligen att underhållsfunktionen är mycket begränsad i början av kriget. har pågått har underhållsfunktionen blivit den verkligtstora biten. Jag tycker som sagt att man borde ta fasta på detta, eller är detså, vill jag fråga dem som önskar en försvarsnedläggning, att vi inte skall hanågon uthållighet? Skall vi ge oss direkt? År det därför som vi inte behövernågon underhållsfunktion? Det är mycket svårt att se var man skulle kunna göra besparingarnär det gäller T4 i . Om man vill använda lokaliteterna - de äralldeles nya - för utbildning och om man önskar lägga utbildningenunder P2 kan man fråga sig vad man tjänar Såvitt jag kan se kan man inte göranågra större personalinskränkningar De vinster på administrationsområdet somman kan göra är redan gjorda i samband med samlokaliseringen. Kontentan blirmöjligen att man inte behöver ha en regementschef med överstes grad. I ställeträcker det kanske med en överstelöjtnant och då sparar man skillnaden ilöneklass. Det är ju fantastiskt. Naturligtvis behöver vi ta till vara på allaområden, men detta kan ju knappast vara avgörande. Enligt motionärernas mening bör beslut rörandeunderhållstjänstens grundorganisation anstå till dess slutiig ställning hartagits om hur den framtida underhållstjänsten i krigsorganisationen skallinriktas och hur detta bör påverka fredsorganisationen. Med dettayrkar jag bifall till vår motion. När det gäller P6 i skriver utskottetföljande; "Beträffande P6 har utskottet funnit att bör godkännaföreslagna riktlinjer i fråga om en avveckling av förbandets anläggning iKristianstad. Vidare förordar utskottet, i enlighet med försvarsministern, attom det i samband med nästa försvarsbeslut bedöms att Kristianstadsbrigadenskall bevaras, så bör P6 och A 3 samlokaliseras i ." Det gesalltså inget löfte om att P6 skall få vara kvar, men om det skall vara kvar skall detsamlokaliseras till och A 3. Vi hoppas att P 6 skall fåvara kvar, men om det skulle vara möjligt att göra administrativa vinster, ärdet givet att samlokalisering kan vara en lösning. Men då bör P6 få behålla sinstatus som regemente, något som jag har förordat beträffande T4. Det framhållsockså i reservation 16, som moderata samlingspartiet står bakom, att man börbevara P 6 som regemente. Det oroande är att det inte ges några löften överhuvud taget om P6:s bevarande. Hässleholms-och Kristianstadsregementena är av största betydelse för det skånska försvaret.Vi skåningar frågar oss om inte hela landet skall försvaras. Skall försvarsgränsen gå någonstans mitt i , eller vad har manegentligen tänkt? Många misstänker att det blir det värsta, men hyser dennuvarande regeringen sådana planer tycker jag att vi faktiskt har rätt att i försvarsdebatt få besked. År det på det sättet, sluta då hyckla och tryckai buskarna! Vi moderater kräver besked om hur det skall bli . 1989/90:46 14december 1989 I detta anförande instämde ().(forts. På förslag av andre vice talmannen beslöt kammarenkl. 14.26 att avbryta ärendebehandlingen och ajournera förhandlingarna till då dagens informationsstund skulle börja. Förhandlingarna återupptogs under ledningav andre vice talmannen. 8 § Informationfrån regeringen om godkännande av en konvention mellan de nordiska länderna omarbetsmiljö Regeringen beslutade vid sitt sammanträde i går att godkännakonventionen mellan , , , och om arbetsmiljö.Konventionen undertecknades i . Konventionenhar sin grund i en lång tradition av nordiskt samarbete och i en gemensamgrundsyn när det gäller frågor om arbetsmiljön. Arbetsmiljölagstiftningen i denordiska länderna vilar också på samma grundläggande principer och har enlikartad tillkomsthistoria. Detnordiska samarbetet på arbetsmiljöområdet har i stor utsträckning skett inomNordiska rådets och ministerrådets verksamhet. Inom ramen för detta har bl.a.antagits flera handlings- och samarbetsprogram, det senaste 1989/90:46 14december 1989 Samarbetet harockså tagit sig uttryck i ett samrådsförfarande när det gäller utformningen avföreskrifter om arbetsmiljön. Fråganom en nordisk arbetsmiljökonvention har behandlats vid flera av Nordiska rådetssessioner Efter det att vid sin session ånyo hadebehandlat frågan uppdrog åt för arbetsmiljöfrågor att utreda förutsättningarna för ennordisk arbetsmiljökonvention och därefter att utarbeta ett förslag till en sådankonvention. Förslagettill konvention lades fram för vid dess session i ivåras. Utredningsarbetet och arbetet med att ta fram förslag tillkonventionstext hade utförts av en projektgrupp, i vilken ingick företrädareför departement och myndigheter i samtliga nordiska länden EfterNordiska rådets behandling av frågan lades konventionen fram för undertecknandeav de nordiska ländernas regeringan Undertecknandet skedde i den 29juni i ån Konventionenhar godkänts av regeringarna i , och Norge.Konventionen han som jag inledningsvis nämnde, nu också godkänts av den svenskaregeringen. Den träder i kraft efter att samtliga nordiska länder har beslutatom godkännande. Konventionenslår fast de nordiska ländernas gemensamma målsättningar och strävanden påarbetsmiljöområdet. Dess syfte är bl.a. att stärka och utveckla det nordiskasamarbetet med sikte på att främja allt bättre arbetsmiljöer i samtliganordiska länder och genom utbyte av erfarenheter och kunskaper stödja en sådanutveckling. Vidare skall en samordning av krav och regler samt en gemensamhållning i arbetsmiljöfrågor i internationella sammanhang främjas. 1konventionens 18 artiklar tas, mot bakgrund av dessa syften, upp vissa grundläggandeprinciper för arbetsmiljön och arbetsmiljöarbetet, samverkan mellan bl.a.arbetsmiljömyndigheterna och forskningsorgan i de nordiska länderna. Vidaretas upp samordning och harmonisering av arbetsmiljöregler, provnings- ochkontrollformer, samordning av deltagandet i standardiseringsarbete och utbyteav erfarenheter och kunskaper inom företagshälsovård, arbetsmiljöforskning,utbildning och information. Konventionenavses bl.a. utgöra en ny bas för konkreta samarbetsprogram. Ett nytt sådant programför arbetsmiljöområdet kommer att behandlas av medutgångspunkt från konventionens bestämmelsen Konventionensuppgift att främja och hävda en gemensam nordisk hållning i arbetsmiljöfrågorkommer naturligtvis att vara mycket viktig i den nu pågående internationellautvecklingen. Konventionen kommer att kunna utgöra en viktig bas för att hävdade gemensamma principerna för arbetsmU-jöarbetet. Först vill jag tacka arbetsmarknadsministern för hennes arbete för attfå till stånd denna konvention. Jag vet att hennes insatser har varit stora ochatt hon har lyckats bra. När man har en konventionmed allmänna ordalag är det viktigt att den blir till verklighet förmånga på den nordiska arbetsmarknaden. Därför skulle jag vilja ställa ett parfrågor för att närmare få belyst på vilket sätt man kan tänka sig attkonventionen kan påverka förhållandena. Vi diskuterar mycket i denna kammarehuruvida standardiseringsarbetet i förhållande tUl den västeuropeiska marknadenkan innebära en risk för arbetsmiljön i . står det i konventionenatt skall inta en samordnad nordisk hållning i dettastandardiseringsarbete. Jag skulle därför vilja fråga arbetsmarknadsministern;Tror arbetsmarknadsministern att konventionen kan stärka den nordiskahållningen i förhållande till EG i fråga om olika krav på standardisering avvaror så, att vi kan bibehålla en god arbetsmiljö i ? De sägs ofta skall bedriva gemensamma nordiska projekt på arbetsmiljöområdet när detgäller forsknings- och informationsutbyte. Den arbetsgrupp som arbetar medforskning inom har just uttalat att man skall försöka minskaantalet nordiska projekt och bara driva nationella projekt med nordiskinriktning. Min andra fråga blir då; Kommer arbetsmarknadsministern attmedverka till att vi kan fortsätta att bedriva en gemensam nordisk forskningför att förbättra arbetsmiljön i . 1989/90:46 14december 1989 ELVERJONSSON (fp); Efter att ha lyssnat till arbetsmarknadsministerns information om denya arbetsmiljökonventionen för har jag gjort två iakttagelser,nämligen att det har varit ett mycket starkt intresse kring konventionen, ochatt det har tagit att utarbeta den. Denna tidsutdräkt kan bero på tvåsaker, antingen att det ligger ett gediget arbete bakom eller att det har varitsvårt att nå målet. Jag tror att båda dessa saker har samverkat. Det råder ingatvivel om att det varit en viss spänning mellan parternas och de olikaregeringarnas synpunkter hade sin session här under vårvintern var ett av ursprungskraven,att man borde landa på en gemensam konvention som angav den högsta nivån, intemöjlig att förverkliga. Därför talade om att arbetsmiljön skulleförbättras och att nivån skulle vara kvalitativt hög. Däremot avslöjades inteden absoluta nivån. En kvalitativt hög nivå säger just ingenting om de absolutatalen. Det vore intressant att höra arbetsmarknadsministerns synpunkt påvilken höjd det kan bli. Vi lever i då det händer mycket påarbetsmiljöproblematikens område. Man upptäcker nya problem som vi inte visstenågonting om för bara något enstaka år sedan. År det möjligt att hantera dennatyp av nyheter inom ramen för denna konvention? Till vill jag säga att det är min mycket bestämdauppfattning att denna konvention stärker den nordiska hållningen beträffandesamarbetet inom . När det gäller olika typer av standardiseringsarbetehar det gjorts en arbetsfördelning där resp. land har tagit på sig ansvar föratt för samtliga nordiska länders räkning bevaka och arbeta med just den sektorsom man har blivit tilldelad. Detfinns inte någonting inom arbetsmiljöforskningen som kommer att försämras ellerförändras i negativ riktning, utan där fortgår det gemen- 1989/90:46 14december 1989 samma samarbete som finnssedan tidigare. Eventuellt behöver detta samarbete stärkas beroende på kravoch förändringar var inne på att det har tagit . Det är alldeles riktigt.Konsensus i innebär att det tar innan man kan komma fram. Idetta sammanhang skall väl också nämnas att det tog sin tid innanparlamentarikerna fick de nordiska ministrarna med sig för att få fram enarbetsmiljökonvention. Sedan har det också tagit tid att ta fram den rentpraktiskt. Jag är övertygad om att konventionen när den nu finns, kommer attbli ett verksamt verktyg i arbetsmiljöarbetet. frågade om det absoluta talet. Det går inte att säga att det finns enabsolut högsta nivå, däremot är det inget tvivel om att det finns en absolutlägsta nivå under vilken man inte skall gå. Här finns en enighet i de nordiskaländerna om att man inte skall gå under gränsen för hälsa och välfärd förmänniskor Dennakonvention gör det fullt utförbart och ökar dessutom möjligheterna att arbetamed de nya rön, forskningsresultat och annat som dyker upp inomarbetsmiljöområdet, så att man kan ta sig an de bekymmer som man därmed blirmedveten om. Man kan arbeta mera rationellt och medvetet tillsammans med deandra länderna utifrån de erfarenheter man får genom samarbetet. Överläggningenvar härmed avslutad. 9 § Informationfrån regeringen om asylpolitiken Jag har bett att få ta kammarens tid i anspråk för att informera omett regeringsbeslut , föranlett av att det svenska flyktingmottagandetbefinner sig i en kris. Underandra beräknas drygt 20000 personer söka asyl i . Dennasiffra motsvarar vad som beräknades för hela /90. Totaltuppskattas ca 29 000 söka asyl i , mot drygt 19000 under1988. 1 denna siffra finns en ny stor grupp, nämligen ca 5 000 turkbulgarer Samtidigtfinns närmare 7000 människor, som har fått arbets- och uppehållstillstånd, påförläggningar i väntan på en kommunplats. Sammanlagt finns 23000människor på invandrarverkets förläggningar Avtalsluts mellan invandrarverket och kommunerna om den kommunalamottagningen av flyktingar nästa ån Enligt invandrarverkets bedömning kommerkommunerna att ta emot ett avsevärt större antal flyktingar 1990 än ,då 18000 personer placerades ut i kommunerna. Helanästa års utrymme kan emellertid redan nu beräknas vara i stort sett intecknatav de människor som finns på förläggningan Dettorde inte ha undgått någon att den stora inströmmningen hartvingat fram extraordnära åtgärder: bostadsplattformar, fartyg, tält, husvagnaretc. Påfrestningarna har medfört att mottagandet inte längrekan ske i de värdiga former som eftersträvas och som ofta tas upp i debatternahär i kammaren. lade regeringen fram ett program somsyftade till att motverka den s.k. dokumentlösheten och att underlätta förkommunerna att ta emot ännu fler flyktingar. Åven om dessa åtgärder fårönskad effekt har den fortsatt höga tillströmmningen skapat en ohållbarsituation. Regeringen har därför funnit att andra åtgärder måstevidtas för att man skall komma till rätta med situationen. Asyl kommer endastatt ges till de asylsökande som uppfyller kraven enligt FN:s flyktingkonventionoch till dem som i övrigt har särskilt starka skyddsbehov. Förändringen innebär att det inte längre blir möjligt attfå asyl som krigsvägrare eller s.k. de factoflyktingar, om inte särskiltstarka skyddsbehov föreliggen Det nu aktuella beslutet har fattats med stöd avbestämmelserna om "särskilda skäl" som anges i utlänningslagen 3kap. 4§ andra stycket 2. För att dessa särskilda skäl skall kunna tillämpaskrävs enligt proposition. 1988/89:86 "att förhållandena är sådana att detbedöms vara nödvändigt för att reglera invandringen". Det skall "varafråga om så pass många personer att det skulle medföra stora påfrestningar fördet svenska samhället och den svenska flyktingmottagningen att ta emot dem iSverige". Det är den situationen som vi anser att vi befinner ossi. Förändringen gäller tills vidare. När en omprövning kanske går inte att bedöma. Jag tycker att det är angeläget atttala om att den särskilda praxis för barnfamiljer som regeringen tillkännagavden inte berörs. Det innebär att barnfamiljer som har ansökt omuppehållstillstånd och som därefter har vistats i ochännu inte fått något slutligt beslut, får stanna om inte vissa skäl talar emot. Ökningen av antalet asylsökande i harföranletts av flera samverkande faktorer; den snabba handläggningen avasylansökningar, bra mottagning i kommunerna och en generös lagstiftning. Dettahar gjort det naturligt för många att söka asyl i i stället för i andraländer i . Vi har nått gränsen för vad vi klarar av. Skall viframöver på ett bra sätt bereda en åt dem som behöver den allra mest,måste vi inskränka möjligheterna för andra att få uppehållstillstånd iSverige. Jag vill för säkerhets skull än en gång understryka att asyl kommeratt ges till dem som uppfyller kraven enligt FN;s flyktingkonvention och tilldem som i övrigt har särskilt starka skyddsbehov. Avslutningsvis vill jag säga att det självfallet har varitett svårt beslut att fatta, men regeringen har bedömt det som ett nödvändigtbeslut. GULLANLINDBLAD (m); Det är bara att konstatera att verklighetennu har nått regering och riksdag även när det gäller flykting- ochinvandrarpolitik. Vi moderater ställer oss bakom regeringens beslut, inteminst eftersom det är ett gammalt moderat krav som regeringen nu gör till sinpolitik - nämligen att 1989/90:46 14december 1989 man skall ta emot flyktingarenligt bestämmelser med en generös tillämpning. Engenerös och human flyktingpolitik kan inte bara gälla fram till gränsen, somhar varit fallet i många stycken tills . Det handlar också om att ta emotflyktingarna värdigt, som har sagts hän och att ge dem en plats i en svenskkommun och snabbt ge dem möjlighet att försörja sig själva. I det avseendetråder det stora brister . Ca 7 000 flyktingar med uppehållstillståndsitter fast i flyktingförläggningarna, trots att vi har en högkonjunktur Medden nya inriktningen på flyktingpolitiken bör våra resurser kunna kanaliserastill positiva åtgärder för flyktingar och invandrare. Jaghar några frågor att ställa till invandrarministern. Vad gör regeringen merakut för dem som redan finns här? Kommer regeringen att sätta in stor kraft föratt fiyktingarna skall komma i arbete och för att man skall tillvarata derasyrkeskunnande och akademiska examina? Kan vi också på litet sikt tänka oss ennågot ökad arbetskraftsinvandring och möjligheter för arbetstagare ocharbetsgivare att på ett lättare och mera aktivt sätt kunna nå varandra? 'Kommerregeringen att ge kommunerna fria händer med de medel som ställts tillförfogande, t.ex. för flyktinglön och för arbete i stället för bidragstagande?Kan de nya bestämmelserna på litet sikt leda till att vi kan öka flyktingkvotennågot på spontanflyktingarnas bekostnad? Det skulle innebära att vi kunde taemot flera av de mest behövande flyktingarna från läger runt om i vår värld.Det är en åtgärd som de flesta svenskar är positiva tiU. ALEXANDERCHRISOPOULOS (vpk); Efter den information vi har fått från invandrarministern kan man barakonstatera att regeringen är i färd med att genomföra den i särklass störstaoch kvalitativt allvarligaste försämringen av flyktingpolitiken under desenaste decennierna, och det utan att begära kammarens samtycke. Det somregeringen informerar om innebär att man minskar flyktinginvandringen med ändaupp till i ett svep. Det innebär att sällar sig till de mestreaktionära och flyktingrestriktiva länderna i och kommer att genomföraen praxis som inte sammanfaller med anseende utomlands. Vi skall alltså gå ut och säga, i utlandet, attSverige hade räknat med att ta emot 20 000 flyktingar 1989 - i förhållande tillvår folkmängd, levnadsstandard, inkomst per capita och med våra demokratiskatraditioner. har vi fått 29000, och det kan vi inte acceptera. Det har viinga resurser att ta emot. Detta skall vi göra, som vi har enförhoppning att vara trovärdiga. Det råder inget tvivel om att vårt flyktingmottagande är mycketansträngt.