prot · GD0942 · 1989-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1989/90:42 Förhandlingarna leddestill en början av tredje vice talmannen. 1§ Justering av protokoll Kommunalthuvudmannaskap för lärare m.fl. på skolområdet 2§ Hänvisning av ärende till utskott Föredrogs och hänvisades Redogörelse /90:10 3§ Kommunalt huvudmannaskap för lärare m.fl. på skolområdet 1989/90:UbU9 Kommunalt huvudmannaskap för lärarem.fl. på skolområdet (prop. 1989/90:41). ANN-CATHRINEHAGLUND (m): Utanför delas just nu ut ett flygblad. Jag vill läsa uppvissa delar av det så att det finns med i protokollet från dagens debatt. Jagvill läsa upp några av rubrikerna. "Kansvenskar få ? Nej, inte med det kunskapsförakt som präglarsvensk skolpolitik! Vem vill nu utbilda sig? Undervisning och elevvårdkommer att försämras! Skall outbildade undervisavåra barn ? Regeringens förslaginnebär att eleverna får ännu sämre kunskaper! - att utbildning skall löna sig och värdesättas avsamhället - att kunskapsnivån inte skall sänkas hos elever ochlärare 1 protokoll 1989/90:42 Kommunalt huvudmannaskap för lärare m.fl. på skolområdet - ha tid förkontakter med elever och föräldrar - ha tid tillförberedelse och efterarbete för att kunna ge undervisning med kvalitet - att alla eleverskall få gå i lika bra skolor, oavsett var de bor - att alla eleveri skall få möjlighet till en internafionellt gångbar utbildning." Ett hafsverk som forcerats fram och ettkraftigt och otillbörligt inhopp i avtalsrörelsen - det är vad vi är tvingadeatt debattera och besluta om . Därtill är det ett hafsverk som skapatkaos i skolan och avgrunder av misstro mellan lärare och politiker och somäven sått split och söndring mellan olika lärargrupper Frågor som det ankommer på att fatta beslutom/år inte kopplas samman med avtalsförhandlingar Redan detta att propositionenutnyttjas som ett påtryckningsmedel i pågående avtalsrörelse och avtalsrörelsensom ett argument för propositionens förslag är skäl för avslag. Genom att föra in kommunalisering av lärartjänsterna somen förutsättning för avtalen har man velat låsa de avtalsslutande parterna iett positivt ställningstagande i denna fråga som över huvud taget aldrig bordeha aktualiserats i avtalssammanhang. Det är en renodlat politisk fråga som detankommer på , och endast , att fatta beslut om. Men skolministern har också genom sitt agerande försattriksdagen i en tvångssituation. Dagens debatt - och tidpunkten för debatten -är bevis som talar sitt mycket tydliga språk. Genom att hävda att måste fatta beslut omkommunalisering för att de träffade avtalen skall bli giltiga,försätter regeringen partier i en utpressningssituation. Dettabekräftas av medlarnas till talmannen framförda önskan om ett tidigareriksdagsbeslut. Ett avslag på regeringens förslag innebär attförslagen till avtal faller och att förhandlingar om 1989 och lönerfår börja om på nytt. Att vi politiker, särskilt vi skolpolitiker, på detta sätthar blivit spelbrickor i avtalsrörelsen är otillständigt. Att därtill tvingasbehandla en så känslig och viktig fråga som kommunaliseringen på så dåligtunderlag som proposition 41 är förödmjukande. Framforcerandet av beslutet om kommunalisering skaparmotsättningar och förtroendeklyftor, som det kommer att ta mycket attöverbrygga. började med lärardemonstrationer slutar med stor konflikt, bitterhet och vrede. När kommersåren att läkas? Jag känner en mycket stark oro inför detta. Det kommer attgå ut över eleverna och över deras möjligheter att undervisas av lärare somkänner glädje och engagemang för uppgiften. Om det är något som hade behövt ökaär det lärarnas arbetsglädje, yrkesstolthet och vilja till samarbete! Risken ärnu uppenbar att lärarnas bitterhet och vrede leder en mycket allvarlig ochlångvarig skolkris. Regeringenoch främst skolministern tar på sig ett tungt ansvar! Det finns dock en positiv sak i denna debatt, och det äratt debatten äntligen handlar om det som vi moderater försökt lyftafram men som endastlett till ett förstrött intresse, nämligen innehållet i skolan, lärarutbildningenoch fortbildningen. Debatten handlar nu äntligen om värderingen av kunskaperoch om skolans huvuduppgift att ge kunskaper och färdigheter. Vi moderater har gång på gång försökt föra en debatt omskolans mål och innehåll, om kunskapssynen, i stället för om diverse byråkratiskateknikali-teten skrev i häromdagenunder rubriken hjältar: "Den underförstådda meningen är uppenbar:den här gången skall lärarna knäckas. Men vad är det man vill knäcka? Man villknäcka det enda kvalitetsmomentet i den svenska skolan. Man vill knäcka de endalärare som är i stånd att lära ut något. De enda lärare som är lite bättre änsina duktigare elever." En rad kulturpersonligheter, ja vårt lands kulturelit, haruttalat sitt stöd för denna kunskapssyn. För tydlighetens skull vill jag dock markera att jagsjälvfallet anser att alla lärare på alla stadier har denna uppgift. 1 gårdagens skev : "Ett landsom föraktar och ringaktar lärarkåren bereder vägen för barbari. En skolklass består inte av en grupp schimpanser, som skalära sig en cirkuskonst. För det krävs bara en dressön En skolklass består avunga människor med vitt skiftande intressen, önskningar och behov. Sådana kanbara en 'överkvalificerad' lärare tillgodose. För att få sådana lärare måste yrket ges prestige ochhederlig lön. Så behandlar man ännu läkaryrket, eftersom politiker gärna villha sina blindtarmar skurna av yrkeskunniga händer Ungdomens fostran är detinte så kinkigt med. Men den stat som föraktar sina lärare och sina ungabereder sin egen undergång. En sådan stat är . Vi är på god väg." Det har inte bevisats att en kommunaliseringhar något värde för elevernas kunskaper eller för utvecklingen av skolanskvalitet i övrigt. Ett ökat politikerinflytande på lokal nivå leder inte tillatt skolan blir bättre för vare sig elever, föräldrar eller lärare. För att åstadkomma bättre kvalitet i undervisningen och gefler elever bättre kunskaper och färdigheter, är det nödvändigt att fullt uttillvarata lärarnas professionalism och föräldrarnas intresse för sina barn.Vi skall helt enkelt lita på lärare och föräldrar, inte styra in i minstadetalj. Vi skall släppa loss allt det engagemang och all den kunskap ochkompetens som finns. Vi skall klart ange skolans mål, ge frihet att väljaskola, minska regleringen av arbetet i skolan och överlåta åt skolans personalatt genomföra undervisningen i de former den finner bäst. 1 våras lovade skolministern en bred analys avkonsekvenserna av en kommunalisering av lärartjänsterna. Denna utlovade analyshar inte fått ta del av. I stället föreslår regeringen en mängd nyautredningar och analyser Det är närmast en förolämpning mot atthantera frågan på det sättet. Självklart borde resultatet av dessa utredningaroch analyser ha redovisats, innan man föreslår en förändring. Vi hade förväntat oss att en analys skulle ge svar på vaden eventuell kommunalisering av lärartjänsterna skulle betyda för elever,lärare, skolor och Kommunalt huvudmannaskap för lärare m.fl. på skolområdet Kommunalt huvudmannaskap för lärare m.fl. på skolotnrådet kommuneroch på vilket sätt en förändring skulle ge fler elever bättre kunskaper och gelärarna bättre arbetsmöjligheter. skallförändringen ske utan att sakskälen har redovisats. I stället finns stora oklarheter på vikfiga punkten Ingafördelar med ett förändrat huvudmannaskap redovisas. Inga minskningar av den hårda centralregleringen föreslås. Vad menar egentligen skolministern med att kommunernaskall ha större möjligheter att välja vägar och medel för att nå de nationellamålen? Vad innebär detta för lärarna och för eleverna? Resonemangen om den likvärdiga utbildningen ärofullständiga. Det är visserligen steg i rätt riktning när propositionenkonstaterar att det krävs olika lösningar för olika elever men hur långt är manberedd att gå? Enligt vår mening innebär likvärdig utbildning att man skall gevarje enskild elev möjlighet att utvecklas efter sina egna förutsättningar ochanlag så långt det är möjligt. 1 propositionen talas om målstyrning, men utan att dettapreciseras och utan att kunskaper och färdigheter nämns. Enligt vår meningskall skolans mål formuleras så, att skolans huvuduppgift att ge kunskaper ochfärdigheter betonas och så att lärarnas uppgift blir tydlig och möjlig attgenomföra. När det gäller utvärdering förbigår regeringen som vanligtbetygens självklara roll. Beträffande lärarutbildningen tvekar regeringen redan omden fyller sitt syfte. Enligt vår mening ger inte den nya lärarutbildningentillräckliga kunskaper och färdigheter för att klara av det krävande arbetet iskolan. I så måtto är den ett svek mot alla som deltar i denna utbildningoch som alltför sent kommer att bli varse att deras utbildning inte givit demfillräckliga kunskaper för att klara arbetet i skolan. Endast kunskap ger densäkerhet som gör att läraren blir trygg och effektiv i sitt arbete. Ja, eftersom analysen saknas är oklarheterna stora på deflesta punkter Att besluta om en kommunalisering innan man vetförutsättningarna för det fortsatta arbetet i skolan är som att köpa grisen isäcken! Kommunaliserade lärartjänster är ingen förutsättning förförändringar och förbättringar av skolan. En kommunalisering kan kanske ha ettvärde den dag skolan arbetar med helt andra förutsättningar Den dagen kanskeäven lärarna ser fördelar med ett ändrat huvudmannaskap. Låt oss vänta med ettbeslut om kommunalisering tills den dagen är innel Moderat skolpolitik syftar fill att ge allaelever möjligheter att utvecklas utifrån sina förutsättningar Vi har vid mångatillfällen i våra motioner och här i kammaren redogjort för huvudpunkterna ivårt program för en bra skola. - mål som sätter kunskaper ochfärdigheter i centrum. - Betyg somredovisar kunskaper och färdigheter i relafion till läroplanens krav. - Ett nytt systemför statsbidrag som följer elevens val av skola, vare sig detta är enfristående skola eller en skola inom det offentliga skolsystemet. - Ökademöjligheter för eleverna att välja inriktning och studiekurs efter intresse. - Enfristående organisation för utvärdering av skolresultaten. Ingen av dessa förutsättningar ärför handen. De utlovade.analyserna föreligger inte. Utskottsbehandlingen harinte heller givit klarhet. Vi kan endast avslå propositionen. För att få igenom sitt förslag om kommunalisering, harregeringen gått med på ett krav från vpk, innebärande att staten skallkompensera de kommuner som försummat sitt skolunderhåll. Övriga krav från vpkinnebär i sak ingenting nytt. Det är ovärdigt med en sådan kohandel. Frågor av detta slag bör för övrigt behandlas i sambandmed årliga budgetbehandling eller i annat sammanhang som är merlämpligt. Att fatta beslut i frågor som i och för sig är angelägna, men sompressas fram i en kohandel för att få igenom ett beslut om kommunalisering, ärsynnerligen otillfresställande. Det är sannerligen inte en grund för godabeslut. Vi moderater har därför i reservation 1 föreslagit avslagpå mom. 1-4. I vårt särskilda yttrande utvecklar vi vår syn på såvälpropositionen som på utskottets hela betänkande och momenten i hemställan. Vad beträffar lärarfortbildningen vill jag betona att godaämneskunskaper mer än något annat ger lärarna den säkerhet och den trygghet somgör att man både kan undervisa på ett bra sätt och stödja elevernas socialatrygghet och utveckling. Fortbildning och annan utbildning för ökad kunskap hoslärarna är därför synnerligen viktiga inslag i skolans personalutveckling.Fortbildning av lärare bör i första hand avse ämnesfördjupning. Vad beträffar statsbidragssystemet har vi denna veckaredan behandlat detta och röstat om det med anledning av UbU3. Vi moderater harupprepade gånger krävt ett elevrelaterat statsbidrag för . En av de viktigaste kvalitetsfrågorna är att elever ochföräldrar kan välja skola. Statsbidraget måste kunna följa eleven till valfriskola, fristående eller offentlig. Självfallet måste statsbidraget utformas såatt kommuner i glesbygd kan behålla sina små skolor Om vi haft ett elevrelateratstatsbidragssystem och rätt att välja skola, hade situationen för defristående skolorna varit helt annorlunda. Många av dem kämpar med storaekonomiska svårigheter. Regeringen har ibland talat om valfrihet ochprofilering av skolan. Om man nu menar allvar med detta så måste man öppna förfrihet att välja skola. Statsbidraget måste avregleras och kunna följa eleven.Rätten för föräldrar att välja skola, fristående eller offentlig måste slåsfast. Tyvärr har erfarenheten lärt oss att inte fästa tilltrotill regeringens vackra ord. Kan vi få klarhet ? Kommer statsbidraget att kunnafölja eleven? Kommer de fristående skolorna att få en likvärdig ställning?Kommer föräldrarnas rätt att välja skola att säkerställas? Jag yrkar bifall till reservation 1 vadbeträffar mom. 1,2 och 4. Beträffande mom. 3 avstår jag från att yrka bifalltill reservation 1. Jag håller visserligen fast vid att frågor av detta slagskall behandlas i samband med den årliga budgetbehandlingen eller i annatlämpligt sammanhang. Vi har också så sent som i går röstat i denna fråga. Kommunalt huvudmannaskap för lärare m.fl. på skolområdet Kotnmutialt huvudmannaskap för lärare m.fl. på skolområdet finns det dock en reservation,nr 2 av m.fl. i statsbidragsfrågan, och denna reservationstämmer med den moderata synen på statsbidragen. 'Moderata samlingspartietkommer därför att rösta ja till denna reservation. Sammanfattningsvis vill jag säga: Vår uppgift- polifikers uppgift - är som jag ser det, att med minsta möjliga styrningåstadkomma så goda förutsättningar som möjligt för att fler elever skall få merkunskaper och färdigheter Det gör man inte med administrativt trixande somkommunalisering av lärartjänster- inte heller genom otillbörliga inhopp iavtalsrörelsen Man gör det genom att visa uppskattning, förtroende och respektför kompetens och kunskap! Jag yrkar därför självfallet också bifall till reservation3, som innebär avslag på propositionen. I detta anförande instämde ErikHolmkvist, , , , , , , i , Hans Nyhage,, , , , ,, , , , , , , , , ,, , och (alla m). Det tar ofta år för riksdagsbeslut att slåigenom. har vi den unika möjligheten att fatta ett beslut som får enomedelbar och positiv effekt. Vi kan göra den svenska skolan bättre till påmåndag genom att avslå proposition 41 om kommunalisering. Propositionen bör avslås därför att den är slarvigtförberedd och illa förankrad. Om kommunerna någonsin skall ta överansvaret för lärarna, skall det ske sist, inte först, i en process därkommunerna steg för steg visar att de kan leva upp till ett växande ansvar förskolan. Propositionen är det senaste exemplet, i en alltför lång rad, på attregeringen gravt missköter skolpolitiken. Om det är osäkert var majoriteten ligger ikommunaliseringsfrågan, finns det i varje fall en klar majoritet här i kammarensom anser att den fråga vi nu behandlar är mycket illa skött. Det framgår avutskottsbetänkandet. Socialdemokraterna måste lära sig att utveckladen svenska skolan med lärarna, och inte oavbrutet försöka göra det motlärarna. brukar säga att när den pågåendelärarkonflikten är slut måste vi ta upp ett resonemang om etik. Det är säkertbra. Då föreslår jag att man börjar med att skärskåda regeringens egetagerande. Låt mig ta ett par exempel. säger ständigt iintervjuer att det inte är han som ansvarar för förhandlingarna. Hur etiskt ärdet, när alla vet att det är som från början har regisserat denföreställning vars tragiska följder vi nu ser? SÖ-chefen , nu djupt bekymrad överkonfliktens följder, intervjuades . Jag kan läsa upp ett par rader urtidningen: "Det unika medGöran grepp var att samköra fackliga och politiska frågor, sägerErland diplomatiskt. Det var en okonventionell metod, som har letttill en olycklig sammanblandning av politiska och fackliga beslut." Uttrycket okonventionella metoder har ju en särskild klangefter . När man ser ödeläggelsen efter skolministernsförsök att vara okonventionell, önskade man, i denna affär som i den andra, attregeringen innan den blir okonventionell blir något duktigare på de konventionellametoderna. Pröva att spela enligt spelreglerna nästa gång - det kan varariktigt spännande som omväxling. Till etikdiskussionen bör också föras frågan om kontaktermed vissa fackliga organisationers ledningar, där andra hålls utanför Jagföljer uttalanden och intervjuer mycket noga, men jag har inteupptäckt någon dementi av de uppgifter söm presenterades i tidningen sedan om förspelet till årets avtalsrörelse. Referatet av intervjun med i iförrgår fortsatte så här: "påpekar han att redani våras samlade både riksdagspartierna och facken. Då avslöjades att han tänkteföra över lärarna till kommunerna. Svaren blev både ja, jo, jaså och nja. Någrapartier har ändrat sig ." tillhörde inte dem som var bjudna. Jagbeklagar inte det för vidkommande. Att välja sina samtalspartnerär natudigtvis inte oetiskt. Möjligen hade skolministern suttit något bekvämarei dag om han hade valt att förankra sin skolpolifik någon annanstans än där detnu skedde. Med viss sannolikhet hade det varit bättre för skolan. säger nej till proposition 41 av några olikaskäl. För det första är inte kommunalisering den decentraliseringsreform somskolan mest behoven Visst är det bra om lokala politiker intresserar sig merför skolan, och visst kan det behövas ett kommunalt skolkontor för en delsamordningsfrå-gon Men det är inte den nivån i skolsystemet som det är viktigtatt stärka. Det är bestämmanderätt på den verkligt lokala nivån, alltså påvarje skola, som skulle ge lyftet i skolutvecklingen. Det är genom att släppaloss lärarna och släppa in föräldrarna som vi frigör de fonder av energi ocharbetsglädje som den svenska skolan mest av allt behoven ser gärna en decentralisering i den betydelsenatt beslutsrätt flyttas från riksdag, regering, SÖ och länsskolnämnder till denivåer i systemet som brukar kallas de lägre. Men några sådana förslag finnsinte i propositionen. I prakfiken innebär den bara att rätten att skriva påläraravtal flyttas , från , där arbetsgivarverket ligger,fill , där liggen Den angelägnastedecentraliseringen inom skolan - jag upprepar det - handlar inte om att flyttabeslutsbefogenheter inom ett politiker- och byråkratkollektiv, utan om att gelärare, elever och föräldrar mer att säga till om. Det som behövs är en kraftig rensning i regel rabatten ochett nytt schablo-niserat statsbidrag, helst byggt på elevpengsprincipen. Detskulle göra det möjligt att skapa självstyrande skolor med mindre klassen Sålänge regeringen inte lyckas få fram det utlovade nyastatsbidragssystemet, förtjänar inte dess decentraliseringsiver att tas påallvan Kommunalt huvudmannaskap för lärare m.fl. på skolområdet 1989/90:42 8december 1989 Kommunalthuvudmannaskap för lärare m.fl. på skolområdet Dethar sagts att kommunalisering borde kunna ses som ett steg på vägen motfolkpartiets självstyrande skolor Vi tror inte på det. Om propositionen bifallsinnebär det ett antal förlorade år i arbetet för en bättre skola. Det innebären signal att det fno.m. nu är kommunalpolitikerna som skall bestämma över densvenska skolan. Vistår inför ett vägval: skall vi öka politikerinflytandet i skolan eller skallvi släppa loss lärare och in föräldrar? Regeringen liksom den socialdemokratiska90-talsrapporten väljer den första vägen. Vi väljer den andra vägen. Jag villockså påpeka att det är den andra vägen som dominerar i den internationellaskolutvecklingen. I flera länder, bl.a. , och , satsar man nupå självstyrande skolon Fördet andra säger vi nej till en kommunalisering för att lärare intevill ha den. Självfallet kan ingen grupp ha vetorätt mot samhällsförändringarsom är angelägna. Vi har minsann intagit ståndpunkter som lärar-faeken intealltid har gillat. Men i skolpolitiken är det, ,faktiskt en prioriterad uppgift att försöka överbrygga den förtroendeklyftasom finns mellan lärarna och poliukerna. Vi kan inte år bedriva enskolpolitik som gör att de som skall genomföra politiken mer än några andraständigt blir frustrerade, konfunderade och besvikna. Allt tyder på att en klarmajoritet, enhgt en opinionsundersökning , av lärare äremot en kommunalisering. Det är ett löftesbrott från vpk när partiet trots detstöder en kommunalisering. Fördet tredje är vi emot en kommunahsering för att frågan är outredd. I och försig utreddes den av styrningsberedningen. Problemet var att den komtill slutsatsen att man inte skulle kommunalisera lärarna. Huvudargumentetför en kommunalisering är att, som man brukar säga, dubbelkommandot skallupphöra. Formuleringen är orimlig, alla rikspolitiker anser nämligen attstaten, riksnivån, skall ha ett stort inflytande också i framtidens skola. Påflera punkter vill socialdemokraterna och vpk t.o.m. öka statens inflytande,bl.a. genom att införa ett sanktionssystem mot kommuner som inte gör somstaten vill. Endetalj som illustrerar hur outrett detta är, är formerna för den stadigatillsynen över skolan. I tankevärld, och jag följer den som sagtnoga genom att läsa många intervjuer, spelar länsskolnämndernas tillsyn encentral roll i detta sammanhang. De skall verkligen bli statens förlängda armi skolsystemet runt om i landet och garantera den likvärdighet som kritikernaefterlyser Menproblemet är att bostadsutskottet i förrgår justerade ett betänkande omsamordnad länsförvaltning som innebär att länsskolnämnderna avskaffas. Detblir frivilligt att inrätta länsskolnämnden Och även om man väljer att inrättasådana nämnder är det de lokala polifikerna från länet som bestämmer vilka somskall sitta i dem. Vips, så är en av hörnstenarna i skolbyggeborta. Jagkunde väl inte veta att skulle ändra i vår fina regeringsproposition,svarar kanske . Nej, men det är just det som är felet, att GöranPersson ideligen glömmer bort i sin reformiver Det här visar ju baraatt kommunaliseringen är slarvigt förberedd. Som sagt: Pröva regelboken nästagång, som omväxling! Kommunerna skall ta över ansvaret för lärarna, men vi vetingenting, eller mycket litet, om vilka regler som skall gälla för framtidensskolpolitik. Vi har jämfört med barnomsorgen för att illustrera dennaproblematik. Den är ju redan . Men det innebär inte att kommuner somt.ex. vill införa Pysslingendagis får statsbidrag fill det eller att kommunersom vill ha Uppsalamodellen får statsbidrag till det. Det beror påriksdagsbeslut. Vi tycker att kommunerna skall få större frihet, och vi villavskaffa en hel del sådana regleringar, både på barnomsorgsområdet och påskolområdet. Men några sådana förslag på skolområdet har vi inte fått. Det här illustrerar vår ståndpunkt ikommunaliseringsfrågan. Det viktiga är att få reda på vilka regler som skallgälla. Om man prompt skall föra över lärarna till kommunerna, hade den rimligatidpunkten naturligtvis varit när man är färdig med det regelsystem som skallgälla, t.ex. för statsbidragen. Det har man filat på under åtskilliga år utanatt komma till skott. Jag förstår lärarnas oro inför en kommunalisering. Jag harUdigare med diskuterat de synpunkter som ordförandeLars framfört om att klasserna borde bli större. Jag har enutskrift av intervjun, men skolministern har i en tidigare debatt hävdat attjag har missförstått uttalanden. Jag vill därför ta upp en annan punkt som alla tidningarskrev om i gån Det kan därför inte vara någon missuppfattning. , som ordförande i en enhällig arbetsgrupp i , föreslogatt det specialdestinerade statsbidraget fill skolan skall tas bort och attpengarna skall bakas in i ett stort statsbidrag. har tidigarevarit inne på samma tanke. Det här rör alltså ett annat verkligt fundament i detbygge som nu försöker bygga. Och i den uppgörelse mellansocialdemokraterna och vpk som föreligger i utbildningsutskottet sägs det attett specialdestine-rat statsbidrag skall finnas kvan Men frågan är vilkentrovärdighet ett sådant uttalande har. brukar få som han vill. Han har körtöver de socialdemokratiska landstingspolitikerna och så att säga fåttprimärvården från landstingen, och han har lyckats köra över motståndet närdet gäller skolan, och han skall så att säga få lärarna av staten omsocialdemokraterna får som de vill.