prot · GD09113 · 1989-12-31 00:00:00 — Det sätt på vilkel villkoren skall ställas - vare sig detgörs formellt i skriftliga avtal eller informellt genom ett aktivareengagemang i dialogen med mottagarlandet - kan inte på förhand preciseras.Viktigast är atl fastslå alt vi som biståndsgivare har elt ansvar inte bara förhur våra biståndsmedel används pä fältet, utan även för hur den politiska ochekonomiska miljön ser ut till vars utveckling vi bidrar. Atl inte ställavillkor, alt inte försöka påverka utvecklingen i stort, innebär också ettansvarstagande, nämligen ett accepterande av rådande förhållanden. Vi bör då inte skygga för alt diskutera frågor ommänskliga rättigheter, demokrati och respekt för grannstaters integritet liksomom inriktningen av den ekonomiska politiken. En ökad känslighet inför mottagarländernas egnaprioriteringar är ell viktigt sätt att visa respekt för dem såsom självständigastater Om mottagarlandets prioriteringar inte överensstämmer med våra bör visåga det klarl och tydligt. Vi bör inte med snäva svenska perspektiv tvinga pådem våra egna favoritprojekt. Även i situationer när besparingar på alla andra anslagmåste diskuteras skall biståndet enligt mening skyddas. Delinnebär däremot inte att varje enskilt biståndsanslag skall undgå granskning.Tvärtom är det, jusl med lanke pä de faltiga människornas behov, särskiltangeläget atl biståndets innehåll ständigt prövas på nytt så att formerna ärså effektiva som möjligt. vill effektivisera biståndet, inte föratl ge mindre ulan för atl kunna hjälpa fler Den snabba omvandlingen av de östeuropeiska samhällena iliberal och demokratisk riktning har skapat en helt ny situation.Det som få vågat hoppas på, att visionen om del fria skulle bliverklighet, är nu inte bara en dröm utan en möjlighet atl räkna med. Atl stödjaövergången till demokrati och marknadsekonomi likaväl som kampen mot den imånga fall katastrofala miljöförstöringen i är en ny utmaning vi nuhar att leva upp till. Den minskar dock inte behoven av hjälp på andra håll ivärlden. Den kan inte och får inte upphäva eller urholka de utfästelser vi hargjort till u-län- 1989/90:113 2 maj1990 Denkräver alt vi krafiigt utökar våra samlade internationella slödin-satser Därföravvisar på det bestämdaste regeringens förslag alt läggaöstbiståndel innanför enprocenlsramen. I budgeten föreslår regeringen atl 900 milj. kr under entreårsperiod skall las från enprocenlsramen lill utvecklingssamarbete medÖsteuropa. Med detta förslag går i spetsen för en utveckling somu-länderna, inte minst i FN, uttryckt stark oro inför Regeringen försvarar sig bl.a. med alt biståndet ändåväxer med - i nominellt tal - nästa budgetår Men detta ärju vad enprocentsmålet kräver, eller hur? Regeringen väljer alt bortse ifrån att enprocentsmålet ärelt moraliskt bindande åtagande från som nation gentemot de fattigaländerna. Nya åtaganden till andra grupper av länder måste därför läggasutanför även ett växande u-landsbistånd. Vi i menar vidare att biståndet, mot bakgrundav både de enorma behoven och möjlighelerna att ge en meningsfull hjälp, börfortsätta alt öka sin andel av våra samlade resurser. Enprocentsmålet bidrog till en snabb ökning av biståndetunder tidigare decennier. Det är nu dags atl formulera en ny långsiktigambition av liknande slag. Målet är enligt mening avbruttonationalinkomsten. Det samlade biståndet bör öka sin andel avbruttonationalinkomsten. föreslår att biståndsramen höjs med sammanlagt400 milj. kr. utöver regeringens förslag. Det skulle bl.a. ge utrymme förföljande förstärkningar. , , och föreslåsbli nya programländer FN;s barnfond och FN;s flyktingkommissarie kan fåkraftiga anslagsökningar Ett omfattande humanitärt bistånd i kan inledas.Enskilda organisationers bistånd kan utökas. I förra årets bislåndsdebatt sade biståndsminister att det socialdemokratiska partiet har gjort klarl attenprocentsmålet skall uppfattas som en miniminivå för anslagen. Dellauppfattade jag som att socialdemokraterna snarare betraktar som ell golv -inte som ett tak. urholkar ni dock enprocentsmålet genom atl finansieraöstbiståndel via biståndsbudgeten. Jag skulle vilja fråga socialdemokraternaom detta är att betrakta som en tillfällig lösning eller om vi kan förvänta ossatl eventuella ökande åtaganden lill europeiska länder även fortsättningsviskommer atl finansieras över biståndsbudgeten och inom enprocenlsramen.Moderaterna ställer tydligen upp på detta, så majoritet kan bildas här iriksdagen för en sådan finansiering. Del vore intressant all få höra frånutskottets ordförande och biståndsministern hur ni ser på detta införframliden. är ett av de få länder som uppnått FN:s mål på 0,och därmed varit ett föregångsland för ökat bistånd. I morse kunde man höra iradio att del bara är fyra länder i världen som når upp till målet på 0,7%.Övriga länder släpar efter. Om nu går i täten för denna urholkning avlöftet lill och enprocentsmålet, är risken uppenbar atl flera andraländer också anser sig kunna göra det. Det är just en sådan omfördelning sommånga fruktat är innebörden av västvärldens löften om bistånd tillÖsteuropa. Enskilda organisationer, särskilt missionen,utgjorde pionjärerna i svenskl internationellt solidaritetsarbete i de fattigaländerna. Den kunskap, erfarenhet och förståelse för de människor och kulturerdel rör sig om som organisationerna givit har varit och är ovärderlig. Ideella organisationer har ofta lättare atl nå ut till demänniskor som verkligen behöver hjälp och när beundransvärda resultat medblygsamma insatser. De har en erfarenhet av u-landsarbete som sträcker siglångt utöver vad de statliga biståndsorganen kan uppvisa. Ideella organisationer är flexibla och kan gå direkt påproblemen utan formella omvägar Deras administration på hemmaplan är oftastlilen och obyråkratisk. De har kontakter med organisationer i mottagarlandet,vilket är en av förutsättningarna för atl svenska ansträngningar skall mötas avmotsvarande engagemang ute på fältet. Enskilda medarbetare gör engageradeinsatser som biståndsarbetare, ofta till lägre kostnader än offentlig biståndsverksamhet. framhåller i sin biståndsmotion vikten av attla till vara hemvändande biståndsarbetares erfarenheter Ulskotlel tillstyrkerförslaget och framhåller atl den utbildningsbyrå som avses bli inrättad inomSIDA bör kunna spela en viktig roll när det gäller atl samordna ochsystematisera den vidare användningen av de erfarenheter som biståndsarbetarekan förmedla. Det är bra. Vidare menar folkparliel atl en långsiktig utfästelse börges om fortsatt växande anslag till 1 miljard till de enskildaorganisationerna. Det skulle öka organisationernas möjligheter atl merlångsiktigt kunna planera för nya insatser och vidga sin biståndsförmedlandekapacitet. Vi föreslår i enlighet med detta en ytterligare höjning med 25milj. kr på detta konto. har många problem att brottas med. Ett av deallvarligaste är den stora låneskuld många av dem iklätt sig, som i långastycken förlamar och försvårar utvecklingen. Skuldkrisen och den missriktadeekonomiska politik många , särskilt i , bedrivit under 80-talethar drivit fram ett behov av omfattande och långtgående ekonomiska reformer En strukturanpassning som kan skapa förutsättningar förekonomisk ulveckling är nödvändig. Men de program som pågår med slöd avVärldsbanken och IMF måsle genomföras med hänsyn tagen lill förhållandena ivarje enskilt land. Om de skall drivas igenom i schablonmässiga och hårdhäntaformer är risken stor atl de fattiga människorna drabbas ytterligare, all skörademokratier skadas och att de politiska förutsättningarna för ekonomiskareformer undermineras. I flertalet av dessa länder pågår nu en nödvändig kursomläggning.Det firiris all anledning för atl på olika sätt, bl.a. medbiståndsinsatser som kan lindra verkningarna, stödja sådan utveckling. Bristenpå valuta och de inhemska besparingar som följer i skuldkrisens spår fåromedelbara återverkningar för fattiga grupper, bl.a. genom svårigheterna atlhålla skolor och sjukhus i gång. Utan skuldlättnader, förbätlradeexporlmöjligheter. ökat bistånd, en sundare ekonomisk politik och en ökadekonomisk tillväxt kommer många inte att ha några som helstmöjligheter all lösa sina problem. Lägger man dessutom på de tunga utgifter mångautvecklingsländer ikläder sig vad gäller krigsmateriel av allehanda slag - ettförhållande del finns goda skäl atl vara starkt kritisk mot - är situationenminst sagt bekymmersam. Många spenderar rena fantasisummor pä krigsmaterieli dag. samlade agerande bör därför syfta till attåstadkomma en kombination av skuldavskrivningar och en strukturanpassning somsamtidigt ger stöd ål grupper och utvecklingsprogram som annars skulle komma iklän. Skuldtyngda länder kan dock inte avstå från atl göra något åt sinekonomiska situation. Alt förbli passiv därvidlag leder blott till än störresvårigheter . Det går inte att bara skjuta problemen framför sig. Med del anförda vill jag yrka bifall lill dereservationer som står bakom och i övrigt till utskottetshemställan. Anf.3 (): Det är egentligen inte särskilt uppmuntrande att göra enstudie i biståndets historia. När bistånd i modern mening började utvecklas på1960-talet hade man ganska stora visioner och höga ambitioner. Man hade iminnet den framgångsrika Marshallhjälpen efter och troddealt det skulle vara möjligt att med kraftiga resursöverföringar från rika lillfatliga länder på ett påtagligt sätt lyfta levnadsstandarden och få i gäng denekonomiska utvecklingen. FN proklamerade ett utvecklingsårtionde och satte uppmål för biståndets omfattning. Vi själva satte uppenprocentsmålet för del svenska biståndet. När vi nu ser vad som har hänt under de gångna treårtiondena tvingas vi konstalera att många av dessa förhoppningar har grusats,i varje fall hillills. De länder och befolkningsgrupper som vi i första handville hjälpa hör i själva verket till de stora förlorarna iutvecklingshänseende. Under det 80-lal som vi har lagt bakom oss har dettavisat sig alldeles särskilt tydligt. Det beror inte på atl 80-talet har varitett ekonomiskt besvärligt decennium allmänt sett. Tvärtom har det varit enperiod av mycket kraftig ekonomisk tillväxt i världen, ofta till ett myckethögt pris socialt och miljömässigt. Men i tillväxthänseende har det intebrustit. Denna tillväxt har dock fördelats mycket ojämt. De rika länderna ochde rika befolkningsgrupperna har blivit alll rikare, medan de fattiga ländernaoch framför allt de fattiga människorna där har blivit allt fattigare. Dennautveckling är givetvis mycket oroande. Klyftorna i länderna har vuxit, och dehar vuxit globalt. Vi i vårt land som har engagerat oss hårt i biståndsarbetehar anledning till eftertanke. Det finns starka skäl all fundera över varförbiståndsinsatserna inte har gett de effekter som vi hoppats på. Vad kan vi göraför att nå de mål som vi en gång satte upp för oss och som väl fortfarandegäller? Även om vi ser framåt och tar del av de tendenser som nukan skönjas inom det internalionella biståndet finns del anledning att hysa endel bekymmer. Många av de fattiga länderna känner oro för att helt enkeltglömmas bort. Den dramatiska och positiva utveckling som vi har upplevt iEuropa, i synnerhet under är 1989, har ju satt strålkastarljuset på deförutvarande kommunistländerna i Öst- och . Det är en slor gruppländer med ett betydande hjälpbehov, även om det inte är lika stort somu-länder- nas.Framför allt har de en större ekonomisk potential och större politisk tyngd äninånga . En av orsakerna till att biståndet inte har gett de effektersom vi hoppades på är atl det är för litet. Totalt sett har de rika ländernabara nått upp lill ungefär hälften av de utbetalningsmål som FN har salt upp.Vad man nu befarar i många av de verkligt fattiga länderna är att stödet tillde öst- och centraleuropeiska länderna skall ges på deras bekostnad. De troratt stöd kommer atl lämnas till dessa länder i stället för till de faltigaländerna. Det värsta, herr talman, är atl de som uttalar dessafarhågor har rätt. Del är precis vad som ser ul att inträffa. Särskilt pinsamtoch lilel skamligt för oss är att detta också gäller . Vid ett besök i fick jag många gångerfrågan om del fanns någon risk för atl vi nu skulle minska vårt intresse föru-länderna och ta av de pengar som vi hade tänkt oss lill bistånd för att gedem till . Jag svarade all delta självfallet var en slor riskinternationellt sett men att det givetvis inte var tänkbart att skullegöra på det sättet. Som den opposilionsriksdagsman jag är gick jag faktiskt igod för den socialdemokratiska regeringen och framhöll all den inte skullekomma på idén atl ta biständspengar för atl finansiera stödet lill Östeuropa.Men det, herr talman, skulle jag aldrig ha sagt. Det blir inte lätt för migatt se mina zimbab-wiska vänner i ögonen, när jag kommer tillbaka dit ochtvingas redovisa all det var precis det som hände. Även väljer att låtade fattigaste länderna stå för fiolerna när vi ger bistånd till de framväxandedemokratierna i . Den socialdemokratiska regeringen lycker tydligenatt de afrikanska länderna har bättre råd att avslå än vad har. Detta är pinsamt och beklagligt saml innebär alt Sverigede facto går ifrån enprocentsmålet. Del är elt dystert kapitel i svenskbislåndshistoria som vi dess värre lär skriva , när socialdemokrater ochmoderater gemensamt driver igenom elt sådant beslut. Att ställer upp på det är inte så konstigt, dåde aldrig har stött enprocentsmålet. Men alt socialdemokraterna gör det är destomer förvånande och anmärkningsvärt. Att socialdemokrater i denna kammare medett gammalt och dokumenterat engagemang för om kommer altvotera för atl vi inte skall anslå av vår BNP i slöd till u-länderna.tycker jag är dystert och märkligt. Risken för alt problem fallerlängre ned på dagordningen är alltså påtaglig. När man tar del av den internationella debatten verkar delibland som om många i-länders intresse för framför allt ligger i desenares egenskap av gäldenärer Skuldkrisen är det som dominerar mycket avdagens u-landsdebatt. Detta tycks också påverka synen på hur bistånd skallutformas. Det talas numera mycket litet om en ny ekonomisk världsordning ellerom basbehovsstrategi. I stället är del strukturanpassning som gäller. Vad dethandlar om är att göra till goda medspelare i världsekonomin samtgoda betalare av skulder och skuldtjänstkostnader. Det måste konstaleras altäven det svenska biståndet lill stor del inriktas på detta strukturanpassningstänkande.Vi i har riktat kritik mot detta. kommer atl mer ingående la upp dessa frågor till debatt. Både närman ser bakåt och försöker bilda sig en uppfattning om de effek- 1989/90:113 2 maj1990 Prot.1989/90: 113 ter som svenskt ochinternationellt bistånd har haft resp. inte har haft , ochnär man studerar de tendenser som gör sig märkbara just nu och ,sä blir slutsatsen denna; Del finns anledning atl göra en rejäl analys ochöversyn av del svenska biståndet. De biståridspolitiska målen år bra, det är min uppfattning,målen att främja ekonomisk och social utveckling, demokrati, nationellfrigörelse och en god miljö. Men frågan är hur pass väl vi uppnår målen med denbiståndspolitik som vi bedriver. Enligt vår uppfattning är liden nu mogen för en ordentligparlamentarisk u-landspolitisk utredning. I den borde vi göra en översyn av vårtotala u-landspolitik - vårt bilaterala bistånd, vårt slöd lill multilateraltbistånd i olika former, vår handelspolitik och vår inlernationella miljöpolitik- , av alll som påverkar våra relationer med . Det krävs en samlad översyn för att få en samlad överblicköver vad som är bra och vad som brister i vår u-landspolitik och framför allthur den skall kunna bli mer effektiv än den varit de senasteårtiondena. Delta innebär atl del utredande styckevis som regeringenhar tagit initiativ till inte räcker Det arbete som har utförts i deutredningarna kan naturligtvis tillgodogöras i en mer övergripande översyn, är helhetsgreppen som behövs; det är sambanden mellan olika typer avinsatser som vi behöver karl-lägga. Delta kan bl.a. innebär all vi ifrågasätter en del av denlandprogramme-ringsprincip som gällt för det svenska biståndet, därvårt förtroende för vissa länders utvecklingsplanering har varit vägledande. En företrädare till mig som representant iulrikesulskoltet, , tog upp tanken på all vi merborde problemin-rikta vårt bistånd och identifiera de viktigaste globalaproblem som vi vill att vårt bistånd skall hjälpa till att lösa och sedan görainsatserna där vi anser atl vi bäst kan möta dessa slora och övergripandeproblem. De problemen kan handla om ökenutbredning, om slorstadsslum, ombarnens situation osv. Det är sådana saker som vi tycker att en bislåndspoliliskutredning bör studera närmare. Det är i och för sig bra att man rent allmänt nu börjarslälla större krav på ansvarstagande och delaktighet från mottagarländernassida. Men det är inte självklart atl det skall vara de krav som världsbanksgruppenställer Det är inte självklart atl del är mottagarländernas byråkratiersdelaktighet som är allra viktigast. Vi tror atl det är väldigt viktigt atlengagera människorna på basplanet i de ulvecklingsansträngningar som vi skallmedverka lill. Det är självklart att man på den punkten mycket tydligt sersambandet mellan utveckling och demokrati. Det går inte all kommendera framutveckling, varken i eller i , det visar erfarenheten. Därförär del av central belydelse all se lill att våra biståndsinsatser är sådana atlde främjar en demokratisk ulveckling. Man kan naturligtvis inte göra sommoderalerna gör, nämligen att säga alt om ett land inte är demokratiskt såskall vi inte ge bistånd lill det landet. Demokrati är ju ett av debislåndspoliliska målen. Del hör lill del som vi vill främja med vårt bistånd.Ell sådant resonemang är lika logiskt som atl säga alt om ett land inte ärekonomiskt utvecklat, så skall vi inte ge Ekonomisk utveckling är ju elt annat av de biståndspolitiska målen. Däremot är det självklart att om vi ser all vårt biståndinte kan främja en demokratisk ulveckling, då kan det finnas anledning attompröva biståndet. Men så länge vi tror att det finns någon möjlighel att vårtbistånd också kan främja en demokratisk ulveckling, dä stämmer det med detdemokratimål som vi har i vår biståndspolitik. Kampen för demokrati och mänskliga rättigheter hör alltsåtill våra viktigaste uppgifter. Detta har vi sett särskilt tydligt i södraAfrika, där vi nu kan välkomna en ny självständig stat som också har fått enmycket god demokratisk start, nämligen . kommeri ettanförande lilel senare att närmare beröra situationen i södra . Del är viktigt att basbehoven och insatser som gereffekter på lång sikt får spela en central roll i vår biståndspolitik. Det äralltså inte bara den kortsiktiga ekonomiska tillväxten som skall främjas utanäven den långsiktiga ulvecklingen. Den långsiktiga utvecklingen främjar mangenom insatser bland de fattigaste människorna ute i byarna och istorstadsslummen. Del handlar om sociala insatser, om utbildning, hälsovård ochutveckling av småföretags-samhet osv. Inte minsl är del viktigt att i högregrad än satsa kvinnors och barns utveckling - det är ändå barnen somär framliden i liksom här Detta är en fråga som litetsenare kommer atl beröra ylleriigare. Ett mer probleminriklal bistånd är alltså del som vi fråncenterns sida har efterlyst. Del problemkomplex som väl är allra mestiögonfallande i precis som också här i industriländerna ärnaturligtvis de ekologiska problemen, alltså miljöproblemen. De handlar om degrundläggande överlevnads-förutsättningarna. Vi i är väldigt glada över alt vi . eftermånga års envist tjatande, fick till stånd ett miljöpolitiskt mål bland debiståndspolitiska målen. Vi noterar också med tillfredsställelse atl riksdagenförra året kraftigt höjde anslagen till speciella insatser på biståndsområdet,även om della skedde mot regeringens vilja. Men det är litet trist atl se denbrist på entusiasm som regeringen visar när det gäller alt följa upp riksdagensintentioner. Regeringen har ju för skams skull inte kunnat gå ned till dennivå som den föreslog , men den har så alt säga frusit miljöanslageni biståndsanslagen på nominellt oförändrad nivå. Eftersom vi har en inflationhär i landet som inte är så särskilt låg. innebär ju detta en reell minskning avanslagen, på miljöområdet. Detta är naturligtvis helt oacceptabelt! Vi kan ha förståelse för att man av administrativa skälkan finna det svårl att göra nya och stora uppräkningar av anslagen påmiljöområdet, men självfallet bör man se till att dessa anslag, bådebilaterala och multilaterala anslag, bibehåller sin köpkraft. Miljön skall naturligtvis inte bara vara ett specialområdeutan i stället vara någol som genomsyrar alll bistånd. Allt bistånd måstebaseras på miljöhänsyn. Det är också viktigt atl utveckla en teknologi sompassar u-landsmiljön och de tekniska förutsättningarna i . Därför harvi särskilt föreslagit resurser för utveckling av u-landsanpassad teknologi.Vi bör naturligtvis ocksåkunna stödja utveckling av sådan teknologi när den verksamheten sker i . På läng sikl krävs naturligtvis myckel större tag för atlråda bot på de stora globala miljöproblemen; Ökenutbredningen, skövlingen avregnskogar, kalhuggningen i de stora bergsområdena, jordförstöringen osv. har i ett annat sammanhang föreslagit atl Sverigeskall ta initiativ till en stor internationell miljöfond, där alla länderskulle bidra, lill att börja med av sin brutlonationalprodukt. Vi hartänkt atl detta bidrag skulle kunna växa lill ungefär 0,avbruttonationalprodukten. Detta skulle ge en fond, som när den var fullt utbyggdfår ett tillskott på . Det är insatser av sådana måttsom behövs för att angripa de stora globala miljöproblemen. Det krävs att vi gör stora insatser framöverom vi skall kunna vända den i många fall negativa utvecklingen i u-länderna.Detta kräver nytänkande och inte minst generositet. Tyvärr lär inte åretsbiståndsbudget gå till historien som en av de mer framsynta. Men låt ossåtminstone hoppas atl den debatt som regeringens avsteg frånenprocentsprincipen väcker skall åstadkomma atl vi fär mer av nytänkande ochmer av generositet för framliden. För ordningens skull skall jag yrka bifalllill de reservationer som har fogat till detta betänkande och därmitt och namn finns med. Anf.4 (vpk); Pä en punkt kan jag instämma i det som , nämligen glädjen över all äntligen har fått sin självständighet.Det beiyder naturligtvis oerhört mycket för hela situationen i södra jag vill komplettera med det som utelämnade. Om det varmedvetet eller omedvetet vet jag inte. Det gäller den enorma betydelse somfrisläppandet av har dels för södra , dels för de fatligaoch förtryckta i . Förhoppningsvis kommer därmed det avskyvärdaaparlheidsystemel atl snabbare förpassas till historiens skräphög. Jag hoppasatt delar denna uppfattning, eller gör han inte det? Om jag intehar alldeles fel har motsatt sig fortsatta restriktioner motaparlheidsystemel i . De vill häva dessa restriktioner, lindra dem,med motiveringen alt har släppts. Del avslöjar innerst innemoderaternas s.k. solidariska politik. Den är inte värd mycket när man börjarskrapa på den. Men kanske kan förklara sig, han har jumöjlighet lill replik . För varje nytt år vi slår här i riksdagenstalarstol kan vi konstatera all situationen för de fatliga i tredje världeninte har blivit bättre. Antalet fattiga blir större och större. Det äru-ländernas barn och kvinnor som fattigdomen och förnedringen slår hårdast mot. talade vi alla engagerat omnödvändighetenav en ny och rättvis ekonomisk världsordning. Den frågan fördes snabbt bortfrån dagordningen av de rika länderna, så också av . Kraven på en nyrättvis ekonomisk världsordning var ett hot - om den skulle förverkligas - molden rika västliga världen, den del av världen som levt, och fortfarande lever,på den fattigatredje världens länder och folk. Kapitalströmmarna går från syd till nord. 1988beräknades nettoflödet lill och då är inte hemlagna vinsterfrån de iransnationella företagen medräknade.