prot · GD098 · 1989-12-31 00:00:00 — Tanken är att 1990 skallutgöra starten för ett intensivt arbete under det kommande decenniet för att,när vi går in i nästa sekel inte bara ha vänt trenden utan också utrotatanalfabetismen i världen. Jagvill inte gå så långt att jag påstår att alfabetiseringen löser alla problem;det gör den naturligtvis inte. Men den är onekligen ofta en förutsättning förbättre levnadsvillkor, inte bara ekonomiskt utan också socialt, kulturellt ochpolitiskt. Ofta är det förenat med skam och förnedring att inte kunna skrivasitt namn eller läsa ett meddelande. Att kunna läsa och skriva ökar möjlighetenatt delta i föreningsliv och politiskt arbete och därmed kunna vara med ochpåverka samhällsutvecklingen. Läs- och skrivkunnighet är en mänsklig ochdemokratisk rättighet. Somvi väl känner till är otillräcklig läskunnighet inte ett problem som bara beröru-länder Även i utvecklade länder- t.ex. - finns det hundratusentalsmänniskor med otillräckliga läs- och skrivfärdigheter för att på etttillfredsställande sätt fungera i det svenska samhället. Enligt läroplanen förgrundskolan skall eleverna, när de går ur "ha sådan säkerhetatt de kan uttrycka sig tydligt i tal och skrift i de språksituationer deställs inför i familj, kamratliv, föreningsliv, arbetsliv och fortsattutbildning. De skall ha fått möta och använda det offentliga språket, både dettalade och det skrivna. De skall kunna läsa så bra, att de kan skaffa sigkunskaper, information och upplevelser genom tidningar och tidskrifter,uppslagsböcker, fackböcker och skönlitteratur" Nuvet vi av olika undersökningar att denna målsättning inte uppfylls. Det finnsde som hävdar att av högstadiets elever lämnar medläs- och skrivfärdigheter som understiger årskurs 6, vilket skulle betyda attett av skolans viktigaste syften - att ge individen tillräckliga läs-ochskrivfärdigheter - inte uppfylls för alla elever Nufinns det inga undersökningar, mig veterligt, som säkert anger hur många vuxnai , som saknar elementära kunskaper i läsning, skrivning och räkning.Siffran 500 000 har nämnts. De finns bland äldre personer med kortskolutbildning, bland vissa invandrare och som jag tidigare framhållit blandelever som lämnar eller gymnasieskolan med otillräckligakunskaper. ISverige har vi uppmärksammat problemen och inom bl.a. grundvux,folkhögskolor, studiecirklar pågår febril verksamhet. ochskrivsvårigheter och Skrivknuten försöker på olika sätt nå människor med läs-och skrivsvårigheter, hjälpa dem ut ur deras isolering för att våga ta stegetatt åter knyta kontakt med skola och utbildning för att få hjälp. Här kommerockså internationella in i bilden. FNhar utsett till ledande FN-organ för läskunnighetsåret. betonaratt året skall mana till handling och inte vara för högtidligauttalanden och ceremonier Meningenär att den uppmärksamhet, som aktiviteter kring året skapar rörande problemenmed analfabetismen, läs- och skrivsvårigheter, bristande skolgång etc, skall geimpulser och mobilisera både medlemsstaterna och enskilda organisationer attta nya initiativ och förstärka sådant arbete som re- 1989/90:8 12 oktober1989 1989/90:8 12 oktober1989 dan pågår allt inriktat påatt kraftigt minska analfabetismen . Ett av huvudmålen är att ökamedvetenheten om problemen hos den allmänna opinionen samt att uppnå ett ökatfolkligt deltagande i ansträngningarna att bekämpa analfabetismen genomsamarbete på alla nivåer, t.ex. mellan regeringar, frivilliga organisationeroch lokalsamhället. UNESCOhar uppmanat alla medlemsstater att bilda nationella läskun-nighetskommittéroch så har också skett i ett 40-tal länder, bl.a. i våra nordiska grannländer.Sverige har tyvärr inte kommit till skott . Men utbildningsministern lätmeddela , som svar på en fråga från mig, att det nu är på gång. Sent -men ändå. Minförhoppning är att arbetet nu snabbt kommer i gång även här hemma i , såatt internationella läskunnighetsåret får genomslag både vad gäller problemenhär hemma i och i det större globala perspektivet. Den utbildnings- och skoldebatt som förs följer naturligtvis ivissa stycken de traditionella vägarna. Det är ganska naturligt att så sker Vihar anledning att emellanåt resonera om skolan, dess verksamhet, desstillkortakommanden, men förhoppningsvis också dess framgångar Föregen del kan jag naturligtvis med en viss tillfredsställelse notera denplädering som gör om vikten av skrivning, läsning ochräkning. Det första jag gjorde som tillträdande skolminister sedanvar att se till att man tog itu med det som har kallats utslagningen pågrundskolans högstadium. Vi har sett till att öka svensklektionernas antal iskolan och gjort särskilda insatser för att stärka matematikundervisningen. Påjust de här centrala punkterna har således en socialdemokratisk regering kunnatförstärka skolans kvaUtet. Iett avseende tvingas jag korrigera felaktigt lämnade uppgifter och talade om flykten från läraryrket ochhänvisade till de tomma platserna på lärarhögskolorna. Sanningen är att detinte finns någon sådan flykt. Vi har faktiskt höjt inträdes- och förkunskapskraven.Det finns ett stort antal individer som förklarar sig mycket intresserade avatt bli lärare och till och med söker lärarutbildningen i första hand, men sompå olika punkter inte uppfyller kompetenskraven och därför inte bereds plats.Eftersom har ökat antalet platser, har det blivit fler platser ledigaän det hade behövt bli om regeringen hade gjort en annan bedömning avförutsättningarna att rekrytera är av platsernaobesatta, mot . Det förtjänar dock att påpekas att till de 640obesatta platserna finns det ungefär 850 sökande som har velat besättaplatserna, men som inte har haft tillräcklig kompetens. Frånett och annat håll har jag fått förebråelser för att jag inte harsagt att vi skall ta in dem som vill ha en plats även om de inte har tillräckligaförkunskaper Jag och den övriga regeringen har varit mycket bestämda på denpunkten. Vi skall inte sänka inträdeskraven. vi har framföross har vi möjlighet att genom en tydlig signal om läraryrkets krav på kvalitetpå förkunskaperna lyfta upp lärarutbildningen och ge den ökad status så attfler skaffar sig tillräcklig kompetens. Vi hade en överläggning med högskolornas rektorerför och kunde därvid precisera detta. Låtmig ta upp ett resonemang om utbildnings-, forsknings- och kulturpolitikgenerellt, eftersom de hänger samman. Som flera talare har pekat på, bl.a.Kristina , har de betydelse för utvecklingen i hela vårt land. När vitalar om värdet av ett som lever över allt är det viktigt att betraktaden roll som utbildnings-, forsknings-, och kulturpolitiken spelar Dettahar bl.a. uppmärksammats i en Europarådsrapport om den svenska kulturpolitiken,som är utomordentligt positiv till svensk kulturpolitik. På vissa punkter ansesden dock vara litet för generös. Rapporten anser t.ex. att vi har ett alltförgeneröst konstnärsstöd. Förhoppningsvis är det många som inte tycker att det ären korrekt beskrivning. Däremot sägs - vilket kan vara värt att notera - att vihar en liten och effektiv kulturadministration. Man är förvånad över att vi kangöra så mycket på kulturpolitikens område med så liten administration ochstyrning. Företrädarna för granskningsgruppen tycker att kulturministern bordestyra mera och t.ex. bestämma vilka pjäser som skall spelas och vilka tavlorsom skall målas. Detta vill dock varken kulturministern eller den regering ochdet parti han tillhör På den punkten skall vi vara stolta över densjälvständighet och det oberoende som vi upprätthåller i vårt kulturpolitiskasystem. Rapportenpekar således på att vi i många avseenden har lyckats med regionaliseringen.När vi en gång skall värdera hur det kan komma sig att vi från1982 och fram till nu har lyckats återupprätta samhällsekonomin och samtidigtsänka arbetslösheten till en rekordlåg nivå, vore det mycket frestande att sägaatt det beror på att vi har en så genial finansminister och på att allaministrar är så begåvade. Det är naturligtvis inte förklaringen. Jag tror förmin del att en mycket central förklaring till att vi har lyckats i dettaavseende är att vi har haft en annan struktur i vårt land än man har i andraländer Jag tror att de mindre högskolorna och kanske någon länsteater här ochvar spelar en roll för att vi skall kunna hävda oss, utveckla vårt land, sänkaarbetslösheten och skapa ett som lever helt och fullt. Vårt land har enannorlunda inre struktur för medborgarnas utbildningsliv och deras kulturliv.När vi en gång skall göra värderingen tror jag att man med kraft kommer att slåfast att just detta har spelat roll. Viskall fullfölja den politiken. Den kräver i och för sig att vi inte har ettmekaniskt skatteåterbäringsperspektiv i de regionala insatserna. Vi kan inte haett perspektiv där vi säger att vi skall dela ut exakt lika mycket av statiigapengar till varje ort. Vi måste fundera över vad varje enskild region kan görasom är bra. Förhögskolornas del blir det utomordentligt viktigt att se till att vi när detgäller forskningsinsatser utvecklar forskningsresurser så att de enskildamindre högskolorna verkligen förmår bli synliga i ett större sammanhang än detegna länet, den egna regionen. Det kräver mycket omsorgsfulla och prövandediskussioner framöver Detär också viktigt att vi inte tunnar ut systemet alltför mycket. Det krävs bådekraftsamling och koncentration. Det är nu nödvändigt att upprepa vad riksdagenkonstaterade . Efter etableringen av en högskola i - enhögskola för , , och , det 1989/90:8 12 oktober1989 1989/90:8 12 oktober1989 s.k. - harvi anledning att säga att vi nu har etablerat en högskolestruktur som vi skallarbeta med framöver Vitalar ofta om behovet av internationalisering, och vi för in det europeiskaperspektivet. Med det europeiska perspektivet menar många bara EG och ingentingannat. När vi talar om internationalisering är det viktigt att vi beaktar attdet finns en värld även utanför , att vi inför det som sker i Östeuropaprövar vilken roll vårt land och våra skolor kan spela och att vi inte fixeraross vid, vilket ofta sker, att diskutera priset på inträdesbiljetten för ettutbildningssamarbete inom EG. Vår möjlighet att hävda oss i det sammanhanget ärgenom att vara intressanta, genom att ha en sådan kvalitet i allt det vi göralltifrån grundskola via gymnasium och till universitet, att de som har gåttigenom det utbildningssystemet blir intressanta för omvärlden. Då får vimöjlighet att delta i ett samarbete. Det blir i så fall inte en fråga om attdiskutera ett pris på inträdesbiljetten. I den delen tror jag att vi har enannan syn än t.ex. min danske kollega, som gärna konstaterar att man kan lägganer vissa institutioner i , eftersom det finns tillgång till sådanainstitutioner inom EG. Desom för resonemang om vårt EG-samarbete uteslutande i perspektivet att Sverigeannars hamnar i utkanten, skall betänka att av geografiska skälfaktiskt befinner sig i utkanten, såväl inne i EG som utanför EG. De som troratt lokaliseringen av huvudkontoret i en stor koncern som ABB skulle ha blivittill därest hade tillhört EG, tror sannolikt fel. Det är andraförklaringar bakom att huvudkontoret inte ligger där. Idet perspektivet blir det viktigt att har en sådan utbildningsstandardockså i , att Ludvikaingenjören är attraktiv och blir synligt iEuropa när vi presenterar våra utbildade personer inom skilda discipliner ()rephk: När det gäller flykten från läraryrket är det inte bara fråga omproblemen med att besätta platserna i lärarutbildningen. Det är även fråga omatt många lärare lämnar yrket eller umgås med tanken på att göra det. Frånlärarhögskolehåll hävdar man att de obesatta platserna beror på de ändradebehörighetskraven. Men det hör också samman med läraryrkets status och attungdomarna har lämnat skolan och har erfarenhet från arbetsmiljön iskolan och skolan som arbetsplats. Vadtänker utbildningsministern göra åt det otillfredsställande i att så mångaelever kompletterar ämnen som de bedriver heltidsstudier för att bligrundskolelärare? Vad tänker regeringen göra för att höja läraryrkets status?Lärarna har en central roll i skolan. Om vi inte har lärare som känner en starkyrkesroll och ett stöd från hela samhället och politikerna, faller kunskapernaoch färdigheterna i skolan. Det viktigaste kravet från föräldrarna och hemmetär att deras barn måtte få en bra lärare i skolan. Det är det som föräldrarsätter främst. Vadtänker regeringen göra för att åtgärda det som framkom i i höstasangående lärarnas syn på arbetsmiljön, stressen och mångsyssleriet? Det vi harbevittnat utgör ett missnöje och en otillfredsställelse somhar byggts upp . De har inte varit så vana vid attprotestera, men har droppen urholkat stenen. Vadär regeringens vision med skolan? Vad är det regeringen vill? Vad harregeringen för intentioner? Jagbeklagar återigen att skolministern inte är här för att svara på dessa frågor,men jag hoppas att utbildningsministern vill ge mig ett svar 1989/90:8 12 oktober1989 (vpk)rephk: "Flykten från läraryrket". Nej, , de orden harinte kommit från min mun. Men jag tror att vi alla är oroliga över de obesattaplatserna på grundskollärarlinjen. Jagpekar på att det inte finns tillräckligt många behöriga sökande. Jag kani viss mån dela utbildningsministerns optimism när det gäller antalet sökande iframtiden. Förhoppningsvis kommer vi att ha flera behöriga sökandenär behörighetskraven väl är kända. Men man kan ändå inte bara sätta sig ochvänta och hoppas. Själv tror jag att skolornas arbetsmiljö spelar en vissroll. Om det är något yrkes arbetsvillkor som de ungdomar som lämnar skolankänner till är det läraryrkets - på gott och ont naturligtvis. Om det då påskolorna finns en arbetsmiljö som på många håll döms ut av yrkesinspektionen,drabbar det inte bara dem som finns i skolan. Kanske kan det påverkaviljan hos eleverna att senare i livet söka sig tillbaka till skolan somarbetsplats. CATRINARÖNNUNG (s) replik; Jag skulle vilja efterhöra utbildningsministerns syn på gymnasieskolornasroll för en god regional utveckling och, som jag anser det vara, som en motorför regionens näringsliv. Om ministern tycker, liksom jag, att gymnasieskolornaär viktiga, anser han då liksom departementsutredaren att det är riktigt attflytta många gymnasiala påbyggnadslinjer till högskolan och därmed avlöva brafungerande gymnasieskolor? KRISTINASVENSSON (s) replik; Vi har successivt byggt upp de regionala högskolorna. Av det följer nuatt vi successivt bör bygga ut forskningen vid de regionala högskolorna. Jagdelar helt tanke och åsikt att det är nödvändigt att de regionalahögskolorna där vi får fasta forskningsresurser blir synliga utanför den egnaregionen. Det är alldeles självklart att det är detta vi måste sträva efter.Kvalitetsaspekten måste vara bärande. Jag ser med intresse och förväntan framemot forskningspropositionen som kommer i vår KARL-GÖRANBIÖRSMARK (fp) replik; Skall jag tolka utbildningsminister tidigare inlägg när detgäller de satsningar som utbildningsministern säger har ägt rum sedan hantillträdde, som att han är nöjd med sakernas tillstånd när det gälleranalfabetism och läs- och skrivsvårigheter bland människor i ?Planerar utbildningsministern ytterligare satsningar för att komma till rättamed det problemet? 1989/90:8 12 oktober1989 Svaret på frågan om gymnasiernas roll för en god utveckling är att despelar en mycket stor roll. Men därav kan man naturligtvis inte generellt sägaatt varje påbyggnadsutbildning skall finnas på vissa bestämda orten På denpunkten måste jag be om tillgift för att jag inte är beredd att gå in på endetaljerad diskussion. Omman säger att man har uppmärksammat viktiga fing i skolan, tagit initiativ föratt förändra inriktning och verksamhet, t.ex. med ett ökat antal svensktimmar,innebär det naturligtvis inte att man därmed, , har tagitställning för att ingenting ytterligare behöver göras. Jagär övertygad om att det alltid kommer att behöva göras saken Det är detta somså ofta förstör den politiska debatten. Vi kräver alltid att vi skall skapa denslutliga lösningen. Vi borde vara försiktiga med slutliga lösningar. Vi kommeri morgon att upptäcka nya problem som vi inte visste fanns . Politikenmåste alltid vara en fortgående process och inte utgöra någon form avavprickning efter checklistor. Jag tror att alltför mycket i vår politiska debatti dag handlar om att springa omkring med checklistor. Sedan blir vi förvånadeöver att vi inte får en fortlöpande utveckling och process. Jag är alltså inteberedd att för att kunna lägga fram ett förslag gå omkring ochsäga att allt vi har gjort är dumt. Det tycker jag är dåligt. Såtill frågan om flykten från läraryrket. Debattörerna lade stor vikt vid detomma platserna på utbildningarna. Men de tomma platserna tyder inte på någonflykt från läraryrket. Så länge det är väsentligt fler som söker tillläraryrket än vad det finns möjlighet att utbilda, utgör det inte någon flyktfrån ungdomarnas sida. Sedan kan det finnas synpunkter angående de som slutanMen det skall vi inte strida och diskutera om i detta sammanhang. Jagtycker att vi kan slå fast att från regeringens sida har man sagt att vi måsteupprätthålla kvalitetskraven och förkunskapskraven. Vi skall inte sänka dem. Påvissa punkter har man tagit in folk och motiverat vissa dispensen En del av dedispenserna tycker jag är rimliga. För en människa som har varit obehöriglärare och vikarierat på heltid anser jag att man skall kunnaförsvara en plats på dispens på . Vi vet att annars går denpersonen fortfarande som obehörig och undervisan Det är faktiskt en praktiskdispens. Men jag har mycket bestämt sagt ifrån när jag har mött rektorer pålärarhögskolorna att från regeringens sida är detta inget skäl till att godtagenerella dispensen Å andra sidan har jag inte känt något behov av att uppträdasåsom någon , regeringens eller rikets revisor visavi de skolor somantagit eleven Jag har i detta stycke inte känt mig som en högskoleinspektönJag har föredragit att redovisa hur jag anser att högskolorna skall hanteradessa frågor framöver, så att vi skall kunna fylla deutbildningsplatser vi har På den punkten är jag vid mycket gott mod. Mankan höja skolornas status på många sätt. Ett sätt är att tala om för föräldraratt skolan är viktig. Jag blir upprörd när jag läser att rektorerna på skolornai och har bekymmer med att gymnasieeleverna festar av terminen och att de därvidlag har stöd av sina föräldrar, somtycker att det är en av skolans viktiga uppgifter att lära deras barn att gå påcocktailparty och som därför köper ut vin och sprit till dem. Har man den attitydentill skolan och ser detta som en väsentlig uppgift, då skall man inte klaga överatt skolan har en dålig status. Det finns många sätt på vilket vi kan hjälpatill att höja skolans status. Vi kan bl.a. tala om för föräldrar att skolan ärviktig. Låt oss hjälpas åt med det. Ann-CathrineHaglund frågar på nytt vilken vision regeringen har Jag har som många andra brukat tala om visioner, men jag känner mig litet pressad att göra det eftersom jag alldeles råkade läsa sons nya bok . Han skriver så här: "Låt oss slippa ordet vision!Visio ner har politiker och utflippade stoilar. Så fort någon därtill pressad chef skall dra sig tillbaka på idéavträdet och krysta visioner vet jag att teatern kommer att slå knut på sig själv. Visioner är något som idélösa medel måttor avkräver andra." Efter att ha läst detta blev jag så tagen att jag tänkte: Jag vågar aldrig mer gå upp och ta ordet vision i min mun och säga att vi nu måste ha visioner Jag tänker däremot fortsätta att i tal och skrift,i inlägg på offentliga möten, på konferenser och i tala om att jag tycker vi skall satsa vad vi kan för att utveckla skolan till en god skola. Vi skall visa respekt för lärarna och skolan, och vi skall desslikes visa djup re spekt för skolans eleven 1989/90:8 12 oktober1989 ()replik: Jag tänkte mig självfallet inte ett system med en stelbent uppdelningmellan högskola och gymnasium, där varje förändring är felaktig. Jag har självpläderat för att optikerutbildningen skall överföras från gymnasieskolan tillhögskolan. Men vi skall vara mycket rädda om den goda gymnasieskolans roll sommotor för en regions näringsliv. Jag tillåter mig att ha den visionen att viinte skall avlöva de gymnasieskolorna utan behålla dem. KARL-GÖRANBIÖRSMARK (fp) replik: Det är bra att utbildningsminister har sett till att antaletsvensktimmar ökan Många av de satsningar som utbildningsministern har tagitinitiativ till är bra. När det gäller strävan att nå fram till en slutliglösning är vi helt överens om att detta är en process som fortgår . Utbildningsministernsäger att allt vad man har gjort väl ändå inte är dumt. Nej, förvissointe. Men detta betyder ju inte att oppositionen skulle hemfalla till någonsorts allmän hyllningskör och att regeringen och ministern därigenom skulle fåslumra till. Oppositionens uppgift är bl.a. att kritisera, att drivapå och föra utvecklingen vidare. Det är bl.a. detta som är den dynamiskaeffekten i en demokrati. Sålänge det i finns elever som går ut utan tillräckligafärdigheter i att läsa, skriva och räkna - så länge det tillståndet består -kommer vi naturligtvis att arbeta för att förändra den situationen. Jaghoppades på att även utbildningsministern var intresserad av att driva pä såatt vi kommer ur detta - även om det är en vision. Jag hoppas ändå att viskall kunna behålla kvar den visionen och förbättra vårt utbildningssystem såatt vi får elever som kan läsa, skriva och räkna, så att de klarar sig i detsvenska samhället. Personligen tänker i alla fall jag hålla kvar vid den visionen. ANN-CATHRINEHAGLUND (m) replik; Det allvarliga med de obesatta platserna ochkompletteringsutbildningen är att många av dem som vill komplettera är ungamänniskor som inte har varit ute i läraryrket. Men det allvarligaste är ändåatt så många lärare funderar på att lämna sitt yrke eller redan har gjort det. Jag håller med statsrådet om att det är viktigtatt tala om för föräldrar att skolan är viktig. Men det är också viktigt atttala om för ungdomarna att skolan är viktig. Vi får inte acceptera attungdomar av olika skäl håller sig från skolan. Nog måste väl ändå en politiker ha visioner om vad haneller hon vill med skolan och med samhället. Om nu statsrådet som politikerinte vill ha visioner, kom då med konkreta synpunkter! Vad tänker man göra åtdet faktum att lärarna lämnar yrket förutom att säga att skolan är viktig? Vadtänker man göra med anledning av den där det finns så mycket oerhörtviktigt att utläsa? Vad tänker man göra åt grundorsaken till problemen? Det viser i debatten i massmedia är egentligen symptom på det som är dengrundläggande orsaken till problemen, nämligen att skolan inte prioriterarkunskaper och färdighet, dvs. Vi lägger så många uppgifter på skolan att skolanshuvuduppgift blir otydlig. Vi lägger ut så många ämnen att man nästan inte serskogen för bara träd. Ämnena är för omfattande och innehåller för mycket. Manskall koncentrera sig på det som är det centrala i de olika ämnena och iskolans uppgift. Det är detta som är grundorsaken till problemen, och detär detta vi måste debattera. Vi vill ha ett svar från regeringen ochutbildningsministern. Vilka är de grundläggande orsakerna till att vi har alladessa symtom som vi ser så många tecken på i massmedia ? Det vore mig självfallet fjärran att begäranågon form av hyllningsanförande från oppositionen, . Omvi nu har ett system där vi kan tala mycket uppriktigt med varandra skall vigivetvis fortsätta att göra det. Jag är naturligtvis angelägen både att tatill mig synpunkter på sådant som är otillfredsställande och att på egen handredovisa sådant som jag finner otillfredsställande. Med det var angeläget förmig att här påpeka att eftersom det politiska systemet är som det är, finnsdet en risk att vi alldeles i onödan söker finna konflikter i stället för att iökad utsträckning försöka bygga på samsyn. Jag tillhör dem som är så gamla och etablerade i sinsocialdemokratiska övertygelse att jag utan betänkande säger goddag tillfolkpartister, moderater och vpk-are utan att därmed äventyra min egenövertygelse.