prot · GD0917 · 1989-12-31 00:00:00 — Jag yrkarbifall till reservation 3, vilket innebär ett bifall till motion Kr270, Motiveringen för utskottets avslag på centermotionen , den motion som löd ungefär likadant som årets motion, var bl,a att manskulle vänta på att en inventering i skulle bli klar. Sedanskulle det kunna hända saker. Vi i trodde litet på den positiva andaför fäbodkulturens fortlevnad som rådde, åtminstone i form av vackra ord frånutskottsmajoriteten. Ingenting har dock hänt från statsmakternas sida sedansist. Därför är vi från sida angelägna om att backa upp motion Kr270och också att i reservationen uttrycka vår mening. Jag yrkar bifall tillreservation nr 3. På nytt hänvisar utskottet till de åtgärder som gjorts iJämtlands och för att för hela landets del rädda något såunikt som fäbodkulturen. Utskottet hänvisar till bl,a, den sammankomst som iaugusti har hållits med företrädare för länsstyrelserna i ochKopparbergs län, lantbruksnämnden i , i länoch Stiftelsen i , Det är riktigt att en sådansammankomst har hållits. Jag vill understryka det som utskottet redovisar i sinskrivning. nämligenatt deltagarna "vid en sammankomst diskuterat olikaåtgärder". Deltagarna redogjorde för fäbodbrukarnas problem, och jagåterger några av dessa problem: - Fäbodbrukarnaupplever sig motarbetade av myndigheterna, exempelvis avtaxeringsmyndigheterna, som i vissa fall taxerar fäbodar som fritidshus, ellerkommunen, som tillåter olämplig bebyggelse. Är inte detta en riksangelägenhet? - Vidbrukningscentrum försvåras hävden av mark genom olämplig exploatering, - Skogsbruket ianslutning till fäbodar upplevs ofta som problem. Det är då framför alltkalavverkning, markberedningar och markavvattning nära som upplevs mestnegativt, - Turisternaupplevs både som problem och som en tillgång. Besöken måste styras till defäbodar där man vill ta emot besök, - På vissa hållär det brist på lämpliga djur. Räcker det inte med dennauppräkning? Nej, tydligen inte. Utskottsmajoriteten vill fortfarande intetillstyrka ett förslag, som skulle utmynna i att en utredning om fäbodkulturenkommer till stånd. På sammankomsten, som hölls i , tog man även upp vadsom kan göras eller bör göras för fäbodkulturens utveckling. En omvärdering måste ske. Och ber jag att hela lyssnar. handlar det nämligen inte längre bara om en angelägenhetför och . Staten måste på ett mer påtagligt sätt såatt säga köpa den natur- och kulturvårdsnytta dessa brukare utför. Begreppetbidrag måste arbetas bort. Ett projektpaket om utbildning bör tas fram.Utbildningen bör omfatta minst en månad och vara förlagd huvudsakligen tillnågon eller några fäbodar. Utskottet talar också om att StiftelsenTurismutveckling i har ett sådant utbildningspaket klart. Det harstiftelsen inte. Det har talats om att ett sådant utbildningspaket borde tasfram. Ytterligare en sak som jag anser är en riksangelägenhet äratt sedvanerätten utreds. Jag tycker att allt detta räcker för att övertyga utskottsmajoritetenom att det är angeläget, riktigt och brådskande att ger regeringentill känna att en utredning om fäbodbrukets bevarande och utveckling kommertill stånd. Jag yrkar bifall till reservation 3, Jag vill först gratulera tillatt han använde det fina pedagogiska hjälpmedlet bilden. Jag var också mycketimponerad av den dramatiska framställningen och den grundliga genomgången avvad det är fråga om när det gäller och vad detta fyndinnebär och kan innebära. Eftersom det är svårt för att inte säga omöjligt attavyttra sådana fynd, skulle det i detta fall för en gångs skull kunna ske någotoch man skulle kunna Då är alltså regeringens roll i sammanhanget, att ingripa , mycketprekär och efterlängtad. Det gäller oppositionens motion där även miljöpartietde gröna finns med. Det är alltså fråga om försäljning av dessa porslinsskärvor,som skulle kunna finansiera den vidare forskningen kring dessa fynd. Jag har enmycket lätt uppgift att yrka bifall till denna motion, dvs, Kr286, Skrivningen i betänkandet har fått en sådan utformning attdet helt enkelt hänger på regeringen att något sker i denna fråga till glädjeför många göteborgare hoppas jag, 1 kulturministern frånvaro vill jag ge honom en uppmaning.Ta chansen, herr kulturminister, och gör något i denna frågan. betänkande 1 handlar i övrigt ganska mycketom vårt möte med tiden - historisk tid i form av fornlämningar, i detta fallett skeppsvrak. Det finns andra sådana skeppsvrak runt våra kuster. Dethandlar också om huruvida ett skepp skall definieras som skeppsvrak efter 100eller . Det handlar ju ofta om att personer får ensamrätt på att bärgasådana vrak. Därför kan tiden vara ganska avgörande. Det uppstår alltsåsvårigheter att bedöma var det nationella intresset att bevara fornlämningarkommer i konflikt med den situation där det allmänt sett inte är någotriksintresse att låta ta bort vraken. Detta berör speciellt det som tog upp,nämligen de stigande kostnaderna i samband med arkeologiska undersökningar förexploatörer i byggföretag i städer med medeltidskärnor. I detta sammanhang harSigtuna nämnts, som utskottet har gjort ett studiebesök i. Det gälleräven Skaraoch , Det är klart att det kommer att ställas allt större kravpå det allmänna när det gäller insatser vid bevarandet av kulturellt värdefullabyggnader och miljöer lika väl som kulturlandskapet. Jag kan barauttrycka sympati för reservation I, skulle jag vilja ta upp en motion från tvåmiljöpartister om fäbodvallarna, , som kanske är den mestinitierade i kammaren i detta sammanhang, har pläderat mycket vältaligt för attnågot skall göras. Hon har tydligt belyst vilka svårigheter som finns. menarjag att utredningarnas och inventeringarnas tid är förbi. Det finnstillräckligt med beslutsunderlag. krävs det handling för att fäbodbruketskall göras till en aktiv del i ett fungerande jordbruk. Jag yrkar därförbifall till reservation 3, vilket innebär bifall till motion Kr270. LEOPERSSON (s): Det betänkande som behandlas gällerkulturmiljövården. 1 betänkandet tas ett antal motioner upp. Många avmotionerna berör frågor kring innehållet i kulturminneslagen, som trädde ikraft vid det senaste årsskiftet efter bestämmelser som har anknytning tilldenna. Jag vill till stämningsfulla anförande sägaföljande med anledning av hans beskrivning av problemen kring porslinsskärvornafrån , Utskottet vill för sin del peka på att det härär fråga om fynd som innehåller ett mycket stort antal skärvor, ca 2 miljonervägande . Och det kan medföra stora olägenheter och kostnader att bevarasamtliga dessa för framtiden. 6 protokoll 1989/90:17 Vidare säger ett enigt utskott följande; "Det börinte ankomma på utskottet att - utöver vad som innefattas i det förut sagda -göra något uttalande om regeringen nu eller bör ge tillstånd tillförsäljning av fynd från ." Med detta vill jag understryka att ett enigt utskott harredovisat de faktiska förhållanden som gäller. Jag vill nu kommentera de tre reservationernaoch börjar med den borgerliga trepartireservationen, som handlar omkostnadsansvaret för arkeologiska undersökningar. Först vill jag påpeka att det, om jag förståttresonemangen i utskottet rätt, inte råder någon delad mening vad gäller syftetmed arkeologiska undersökningar. Utskottet har också redovisat att åtgärderhar vidtagits som belyser ansvaret för de s,k, arbetsföretagen enligtkulturminneslagen, Pä s. 7 i betänkandet redovisas tillgängliga bidrags- ochlånemöjligheter. Enligt vad utskottet inhämtat har ingen låneansökanavslagits. Visst visar medelstillgången att medlen har gått åt, menredovisningen visar också att regeringen tar den här frågan på allvar, eftersomman tydligen har tillgodosett kända lånebehov. 1 reservationen framförs önskemål om att öka bidragsdelen,vilket i sin tur skulle ge en ökad förståelse bland allmänheten för denhuvudprincip som gäller på området. Den huvudprincip som man syftar på ärförhoppningsvis den som beskrivs i kulturminneslagen och där det klart uttalasatt kostnadsansvaret för arkeologiska undersökningar skall ligga påarbetsföretaget med vissa undantag. Vad reservanterna menar med ökad förståelse hosallmänheten förstår jag inte, möjligen att intresset hos det s,k,arbetsföretaget skulle öka något om större bidrag utgick. Men jag är ändåosäker på vad reservanterna avser, eftersom verksamheten är reglerad ikulturminneslagen och - tillsammans med några fålänsmuseer - nu är det enda organ som arbetar med arkeologiska undersökningar,beroende pä att inga andra har den kompetens och den kapacitet som behövs. Vadgäller medelstilldelningen förutsätter jag att regeringen ocksåfortsättningsvis tillgodoser uppkomna behov utifrån den modell som används. Beträffande medelstilldelningen till riksantikvarieämbeteti övrigt kan man notera regeringens intresse genom det svarutbildningsministern gav på fråga här i kammaren i går. Därsvarade utbildningsministern att man i budgetberedningen /91 prövarförutsättningarna för att ytterligare öka anslaget till riksantikvarieämbetet.Utbildningsministern menar, liksom , att de tidigareberedskapsmedlen har spelat en stor roll. För att lösa problemen bör olikahandlingsvägar prövas. Utbildningsministern avslutar sitt svar på följandesätt: "Enligt min och arbetsmarknadsministerns gemensammauppfattning behöver dock frågan om kultur- och arbetsmarknadspolitikensframtida samordning ses över i särskild ordning. Jag räknar med att återkommatill detta i budgetpropositionen 1990." Det är ju til syvende og sidst riksantikvarieämbetetsresurser, i samverkan med regionerna, som är det avgörande. Med detanförda yrkar jag avslag på reservation 1. Ireservation 2 angående konkurrens vid arkeologiska undersökningar anförmoderaterna kritik mot en rådande monopolsituation. Riksantikvarieämbetetutför , tillsammans med regionala museer, de flesta arkeologiskaundersökningarna. Reservanterna påpekar också att det rent formellt inte finnsnågot som hindrar, att även andra aktörer än de som utför sådanaundersökningar utnyttjas för ändamålet. Naturligtvisvore det önskvärt att resurserna var större, och detta även ute på regionalnivå. Utredningen andas också sådana tankar.Utredningen är just nu föremål för remissbehandling, och jag vill inteföregripa vad som kommer fram på den här punkten. Men i sak tycker jag att vi iförsta hand skall öka kompetensen, så att har litet fleraktörer att spela med. Egentligen är det avsaknaden av fullvärdig kompetens iregioner och företag som i stort försvårar möjligheten att anlita utomstående,I kulturminneslagen uttalas också mycket tydligt att kompetensen är viktig. Jagkan nämna att några konsultföretag arbetar för att komma in på marknaden. Ettav dem arbetar gentemot kommunerna genom att serva dem med att tala om var ikommunen det är fritt från fornlämningar. Ett annat företag kan eventuellt blisamarbetspartner med . Men det finns flera frågetecken attta bort innan det kan bli av. Att kraven på kompetens och kapacitet är så högtställda beror ju på att staten kan få gå in och betala när arkeologiskaundersökningar utförts felaktigt eller bristfälligt. Ytterligareett annat företag ville göra en undersökning i kommun, menlänsstyrelsen beslutade att skall utföra denna.Länsstyrelsens beslut har överklagats, och det kommer att bli en prövning avdetta. Låt oss avvakta vad som sker men inte tumma på kulturminneslagen. Med det anförda yrkar jagavslag på reservation 2. Slutligenreservation 3 som tar upp frågor kring bevarande av fäbodbruket. Ireservationen beskriver och behoven av aktiva insatserfrän samhällets sida, som man noterar att vissa lovvärda initiativoch åtgärder vidtagits. Reservanterna anser dock inte att detta är tillräckligt,utan menar att regeringen skall ta initiativ till en särskild utredning, somskall belysa fäbodbruket ur miljö- och näringspolitiska aspekter. Förstvill jag säga att reservanternas begäran nog ligger pä gränsen till vadkulturutskottet har att handlägga inom sitt arbetsområde. Men låt detta vara -kulturmiljö och kulturturism har ett brett spektra. Låt mig i stället redovisavad som hänt sedan utskottet behandlade motioner med liknandeinnehåll. Jagutelämnar vad utskottet beskriver på s, 22 och 23 i betänkandet, inte därföratt det är ointressant utan därför att det borde ha räckt som redovisning avpågående lokala insatser som görs i de län där fäbodbruket finns. Jagvill i stället fylla på argumenteringen från utskottets tidigare diskussion,där majoriteten ansåg att utvecklingen bäst skedde genom insatser på lokalnivå. Först vill jag peka på den framtidsstudie som forskningsråd hartagit fram och färdigställt . 1989/90:17 25oktober 1989 1989/90:17 25oktober 1989 dien harfått titeln . Man har först kartlagt situationen i hela länet. Just nustuderar man konsekvenser och alternativ mer i detalj för några områden iolika landskapstyper. En särskild rapport om detta kommer senare under året.Allt material som kommer fram vid detta särskilda projekt skall ses tillsammansmed avgränsning av riksintressanta områden för natur- ochkulturminnesvård och den inventering av ängs- och hagmarker som pågår. Studienvisar att fäboden har spelat ut sin roll som inkomstkälla för jordbruket,men att fäbodarna har ett stort kulturhistoriskt värde. Naturligtvis finns deten viss kompletterande inkomsteffekt i ett fäbodbruk, men det bedrivs kanskemest i kulturmiljövårdssyfte och i visst turistsyfte. 1 viss mån - och kanskeinte så liten - är det också ett komplement för de småbrukare som finns iområdet. Diskussioner förs nu aktivt kring dessa frågor både iDalarna och . Jag vill nämna, liksom , några punkterfrån det senaste sammanträdet som samarbetsgruppen hade, men jag tänker inteupprepa det som tog upp i det här sammanhanget. Vid sammanträdet togs sådana frågetecken upp som attfrågor om djurhål-lares rätt till bete är ständigt återkommande och upplevs somett stort problem. får många frågor om detta.Traditionen att ta till vara fäbodprodukter håller på att försvinna. Detupplevs som angeläget att utbildningen av fäbodbrukare anordnas. Dessa skalläven kunna verka som avbytare. Det finns en mängd sådana här frågetecken som togs upp påmötet. Det var just de frågetecknen från mötet som just lästeupp, och det finns ytterligare några. Men jag skall inte förlänga uppräkningengenom att nämna dem. Vi vet båda två vilka punkter det handlar om. Jag vill däremot nämna att inan också vid detta möteredovisade vilka stödformer som finns . NOLA-stödet utgår till brukare iKopparbergs och . Investeringsstödet, det s.k. Norrlandsstödet,finns tillgängligt. Man redovisade också att vissa besparingsskogar ochkommuner i huvudsak bidrar med material till gärdesgårdar och byggnader. Efter detta konstaterande var det dags för mötet attfundera kring åtgärder. De förslag till åtgärder som räknadeupp finns med bland dessa, men det finns ytterligare ett antal punkter i dethär programmet. Jag vill avrunda mitt anförande med att sägaatt jag med utgångspunkt i detta lokala arbete förväntar mig att tydligaförslag kring fäbodbruket skall resultera i de lösningar som vi i utskottet ärhelt överens om. Jag anser därmed att det är onödigt med ytterligare enutredning. Man håller ju på att ta fram konstruktiva förslag om hur man skalllösa detta bl.a. inom forskningsråd och inom det samarbete som skermellan och , där huvuddelen av detta fäbodbruk finns. Man sägerockså enstämmigt att detta är något som vi skall vara mycket rädda om. Jagyrkar därför avslag på reservation nr 3, i vilken man vill att en särskildutredning tillsätts. Härmed vill jag yrka bifall tillkulturutskottets hemställan i betänkande 1989/90:1 på alla punkter och avslagpå samtliga reservationer. MARGARETAFOGELBERG (fp); sade med anledning av mittyrkande om bifall till reservation nr 1 att ingen låneansökan för sådana härarkeologiska undersökningar har blivit avslagen. Det är alldeles sant, men debidrag och lån man kan få täcker inte mer än litet drygt hälften av de verkligakostnaderna. Man får bara hjälp till det rent arkeologiska arbetet och intetill kostnader för maskiner och annan arbetskraft. kunde inte förstå hur allmänheten skulle få enökad förståelse för sådana här insatser. Det kan jag tala om. särskilti mindre orter, arbetar med förnyelse av stadskärnorna finns ett mycket stortintresse. Människor följer detta arbete, och inte minst är man intresserad avvad det kommer att kosta att bo där. Om staten gör en insats tycker människor att de kan betalaen krona extra på hyran för att få en trevlig boendemiljö. Det är ju så med vårutmärkta svenska byggnadsstandard att den fungerar mycket bra när det gällernybebyggelse men att den passar mycket dåligt i äldre områden där man måste tahänsyn till fasader, använda särskilda material till taken, specialsnickra fönsterosv. KAJNILSSON (mp): Jag vill först något kommentera det LeoPersson sade om fäbodarna i . Det han sade var så pass gediget ochdetaljerat att jag inte kan ge mig in i den polemiken, vilket däremot RagnhildPohanka mycket väl skulle kunnat göra. Jag tycker att harredogjort mycket bra för frågan tidigare, och jag vidhåller mitt bifall tillreservation nr3. Jag instämmer i den mycket positiva skrivning som finns ibetänkandet om . Jag har därmed en förhoppning om attregeringen skall agera så att det blir ett positivt resultat av motionen, citerade från den positivaskrivningen i utskottet i den här frågan. Han uppehöll sig då vid den storamängden porslinsskärvor, vilket också jag gjorde. Det känns i och för sigkanske något överflödigt att ytterligare betona att bollen faktiskt ligger hosregeringen. Men jag vill gärna citera ett par rader till för att ge ytterligareeftertryck åt det vi känner, 1 betänkandet står; "Som framgår av den i detföregående lämnade redovisningen torde bestämmelserna i kulturminneslagen dockinte utgöra något hinder för regeringen att i ett enskilt fall lämna tillståndtill försäljning av fornfynd", I kommande mening sägs att detta endast kanske "i undantagsfall". Om man menar något med uttrycket "i undantagsfall"kan jag inte se något klarare undantagsfall än det som föreligger. Man harfullföljt en vetenskaplig undersökning och dokumenterat den i bokform medbl,a, två kända professorer som medförfattare. Dessutom har man 2,5 miljonerskärvor kvar. Det är min förhoppning att regeringen verkligen begagnardenna möjlighet. Det skulle naturligtvis betyda mycket för det fortsattaarbetet och skulle vara enstimulans för alla de människor som har ett kulturhistoriskt intresse. Jaganser inte att man skall förmena de människorna, liksom den skara av konstnärersom jag också nämnde som har ett intresse att använda dessa skärvor. Min tanke var just att jag skulle spara litetgrand från mina minnesanteckningar från samarbetsgruppens sammanträde så attLeo kunde ta upp det, eftersom jag förstod att också harde här anteckningarna. Anser inte att fäbodbruket är av riksintresse?Han säger att den här frågan skall hanteras på lokal nivå. Javisst, det är detvi har gjort. Vi har varit mycket duktiga i och i länsom har uppehållit den här viktiga kulturen såsom den är i denna dag. Jag är imponerad av den forskning som pågår i ,Det är viktigt med forskning. Jag blir litet förvånad över en slutsats somkommer fram i forskningsrapporten, nämligen att fäbodbruket inte har någonbetydelse för inkomsten för dem som arbetar i jordbruk och liknande. Denerfarenheten har inte jag. Under landsbygdskampanjen har det på många hållmycket starkt understrukits, i varje fall i vårt län, från de människor somarbetar med fäbodar att dessa står för en viktig del av den samlade inkomsten, I motionen om fäbodbruket tas bl,a, upp bevarande av SKB,dvs. Svensk Kullig Boskap; fjällkor och rödkulla, som är den ursprungliga ochuthålliga gamla svenska lantrasen, som är lämpad för valldrift och hårdaklimat- och terrängförhållanden, I den sammankomst som hölls i i Härjedalenpoängterades också att det fanns en oro över att en lämplig djurras inte längreskall kunna flnnas kvar. Här i anser vi att det är ett viktigtriksintresse att vitryggig hackspett, varg och alla möjliga utrotningshotadedjur skall vara kvar, och jag tycker att det är lika angeläget att bevara degamla svenska husdjursraserna. Det kan inte bara vara ett intresse och ettansvar för och . Vid sammankomsten i tog man också upp sedvanerättenoch taxe-ringsmyndighetc.nas negativa roll i sammanhanget. Det är synd att intekan backa upp fäbodkulturen, som har bevarats så pass länge, som vi slåss föroch kommer att fortsätta att slåss för i och län.Fäbodbrukarna känner otrygghet, och staten borde kunna ställa upp mednågonting för detta riksintresse. LEOPERSSON (s): Jag vill först bara säga till MargaretaFogelberg att det i kulturminneslagen 2 kap, 11 § talas om särskildautredningar som kan besluta om i syfte att åstadkommakompletterande beslutsunderlag i situationer där det finns indikationer på attfornminnesinventeringen inte har gett en tillräckligt utförlig bild avfornminnesförekomsten. Det kan även bli fråga om att någon annan skall vara medoch finansiera det hela. Till vill jag sedan säga att vi alla ärmedvetna om att dessa skärvor finns. säger att fäbodarna är ett riksintresse,och det har vi skrivit i utskottsbetänkandet. Det bör observeras att ambitioneni det lokala arbetet är att fäboden skall kunna bli en betydelsefull del avnäringarna där uppe. Det kan man konstatera när man i en avutvecklingspunkterna läser följande; Någon fäbod som är samarbetsvillig börmedverka i ett projekt och utveckla fäboden. Syftet är då att lyfta fäbodenfrån nuvarande stadium till det då fler djur och brukare levde på . Det är väl ett sätt att försöka lyfta upp fäboden så attden får en ännu större betydelse. Jag vill för framhålla att de som arbetarlokalt känner att de har utskottet med sig och känner ett stöd för att kunna gåvidare. Det är alltså ett samverkande arbete som pågår med hjälp avkulturutskottet och länen, som har dessa bekymmer - jag vill egentligen intekalla det bekymmer, då det är någonting som vi skall vara mycket stolta över. Jo, jag är mycket glad och tacksam över attutskottets majoritet understryker att fäbodarna är ett riksintresse, klappaross på huvudet och tycker att vi är duktiga i och -och det är vi. Men det räcker inte med vackra ord, utan det måste också blihandling. När det gäller stödformerna kan jag nämna NOLAstödet, dvs.naturvårdsverkets åtgärder i odlingslandskapet. Det gäller bara en del avfäbodbruket, och anslaget till är litet. Det är samma sak medriksantikvarieämbetets möjligheter att med sina bidrag backa upp fäbodbrukarnaoch fäbodväsendet - de medlen är för små. Vi kommer inte att ge oss. Från sida skall vifortsätta att påminna riksdagsmajoriteten om att detta är ett riksintresse, sombör vara lika angeläget som , , vitryggig hackspett, vargoch allt annat som anses vara så oerhört viktiga riksintressen. De är viktiga,men utelämna inte fäbodarna! Överläggningen var härmed avslutad, (Beslut fattades under22 §,) Föredrogs kulturutskottets betänkande 1989/90:KrU3Folkrörelser, STINAGUSTAVSSON (c); Folkrörelserna bedriver envittomfattande verksamhet, med mer eller mindre anknytning till de ursprungligafolkrörelsetraditionerna. För kulturlivet innebär folkrörelserna mycket storamöjligheter till kontakt mellan skilda delar av kulturlivet, såvälamatörverksamheten som den professionella verksamheten. Denaktiverande, arrangerande och förmedlande verksamheten inom kul- turområdetär i mycket stor utsträckning beroende av att föreningar och organisationerhar möjlighet att bedriva verksamheten. Kärnan i folkrörelsearbetet är attmänniskor på frivillig väg slutit sig samman, för att arbeta för en gemensamidé och vara ett motgift mot de krafter som verkar i både kommersialiserandeoch passiviserande riktning. En av de uppgifter vi har som politiker är att slå vakt omförutsättningarna för organisationerna att bibehålla och utveckla sinfolkrörelsekaraktär. Vid sidan av organisationer som bedrivitoch utvecklat sitt arbete, t,ex hembygdsrörelsen, växer det fram rörelser av nyfolkrörelsetyp, som miljögrupper och byalag. Även organisationsarbete i nyaformer har sitt värde och måste främjas.