prot · GD098 · 1989-12-31 00:00:00 — Kjell-ArneWelin var också inne på arbetslinjen i socialförsäkringen. Även här återkommervi till med förslag. Sedantill frågan om arbetstiderna. Där vill jag först kommentera det sista somGunilla var inne på. Jag sade att vi har en av världens bästa arbetsmarknader,och det vidhåller jag. Det är en oerhörd skillnad mellan en arbetsmarknad där86 % av befolkningen deltar i arbetslivet och en arbetsmarknad där endastmellan 40 och får finnas med ute på arbetsmarknaden. Detär skillnad på å ena sidan länder i med en arbetslöshet på mellan 6 och10% - ja, det finns t.o.m. regioner med en arbetslöshet på - och åandra sidan ett land som har i genomsnitt. Vi talar här så att säga omolika divisionen Detta betyder inte att jag inte är orolig för de problem somfinns på vår arbetsmarknad, när det gäller brister i dess funktionssätt m.m. GunillaAndré frågar om vi kan fördela produktivitetsökningen lika mellan arbetstidoch konsumtion. Detta förutsätter att vi får en ordentlig produktivitetsutveckling.Det pågår också en diskussion om att vi faktiskt gör en fördelning mellanarbetstid och konsumtion. GunillaAndré frågar också om inte sextimmarsdagen är en rättvise- och hälsofråga. Jo,jag tycker att det är så. har vi i den socialdemokratiska regeringen gjortden bedömningen att vi skall ge förtida stöd till småbarnsföräldrar - däravden förlängda föräldraförsäkringen. Och enligt min uppfattning är det ocksåriktigt att vi ger möjlighet till den sjätte semesterveckan för att skaparättvisa på arbetsmarknaden mellan dem som faktiskt finns inom de svåraste ochtyngsta yrkena och har den kortaste semestern, och dem som har sex veckorssemesten Därav detta förslag. Vidarefrågar om jag tror att det är möjligt att genomförasextimmarsdagen . Jag tror inte det. Enligt min mening har vi inte möjlighetatt införa en generell sextimmarsdag förrän vi får en ordentligprodukfi-vitetsutveckling, och jag tror inte att det är möjligt att, med deåtaganden vi redan har gjort, börja genomföra en generell störrearbetstidsförkortning före mitten . UllaOrring talar om att de regionalpolitiska insatserna inte fungerar bra. Jagtycker att har fel. Enligt min uppfattning fungerar de regionalpolitiskainsatserna bra. Det finns säkert inslag här och var i olika län och regionersom ger anledning till påpekanden om att vissa saker inte har fungerat efterbästa mönster. Men i huvudsak kan vi enligt min mening säga att deregionalpolitiska insatserna fungerar bra. Närdet gäller styrningen har vi t.ex. i en statssekrete-rargruppsom arbetar för att samordna olika verksamheter inom . Ifråga om kanske jag ändå skall poängtera att vi, för intealltför länge sedan, satsade en hel del pengar på UMINOVA, vilket är enutomordentligt viktig arbetsmarknads- och regionalpolitisk insats, koppladtill . till frågan om kvinnornas möjligheter till utvecklingpå arbetsmarknaden. kommer jag att lägga fram direktiven till enutredning om kompetensutvecklingen på arbetsmarknaden. Syftet med dennautredning är bl.a. att ge möjlighet till en ökad kompetens för alla påarbetsmarknaden, denna möjlighet skall inte bara gälla dem som har den frånbörjan högsta utbildningen. Till vill jag säga att det är bra att viär överens om att det inte är ett nollsummespel det är fråga om. Det är viktigtatt man inte lyfter medel på så sätt att man måste ta dessa från den enaregionen till den andra - så att det alltså blir likt ett balansbräde. Dethandlar i stället om att vi får en utveckling av produktiviteten. Detta gällerförutom i ett avseende. Vi måste nämligen enligt min uppfattning fortsätta påden väg som vi har startat, vilket innebär att vi lyfter av storstadsregionernaen hel del av tjänsteföretagsutvecklingen. Vi måste således dra nytta av denstarka expansionen i storstäderna, så att den kommer de andra regionerna tilldel. På detta område har vi hitintills fått ut mellan 500 och 700arbetstillfällen inom olika delar av tjänsteföretagssektorn. Detta arbetekommer att fortsätta. När det gäller EG kan man nog tala om två olikadiskussioner i fråga om regionalpolitiken och EG. En av diskussionernabehandlar frågan om ifall vi skall nyttja EG;s regionala fonder, eller om viskall bedriva en egen regionalpolitik. Och det är klart att om vi skall nyttjaEG;s struktur och regionala fonder, då kommer vi att vara underordnade dedirektiv som EG vill sätta upp. Däremot finns det inget som talar emot att viskulle kunna bedriva en nationell, egen regionalpolitik med tyngdpunkten påinfrastrukturinsatser, såsom vi har bestämt. Jag går över till frågan om glesbygdsförslagen och vadvi gör av dem. Dessa förslag behandlar flera olika nivåen När det gäller deförslag som rör den nationella nivån kommer dessa att vägas in när vi skriverden regionalpolitiska propositionen, och därför kommer de också att finnas medi det förslaget. GUNILLAANDRÉ (c) replik: Statsrådet försvarar - självfallet, höll jagpå att säga - det förslag som vi skall få här i . Dethar aviserats till december, enligt propositionsplanen. Det skall då komma ettförslag om sex veckors semester. Man skall se det som en fråga om rättvisamellan olika grupper på arbetsmarknaden. Men är det inte så, statsrådet ,att vissa av arbetsmarknadens parter har kommit överens om att i stället förkonsumtionsökning göra ett uttag i längre ledighet, medan andra grupper hargjort andra prioriteringan Det är detta som ligger bakom det faktum att olikagrupper har olika långa tider för sin semester. Om vi låter detta fortsätta, så kommer vi alltid frånsamhällets sida att i efterhand behöva justera de överenskommelser som gjortsmellan arbetsmarknadens olika organisationer. På det sättet skjuter man dennafråga om förkortad daglig arbetstid ytterligare framför sig. Vi kommer aldrigikapp på det här viset. När det gäller fördelningen mellan arbetstidsförkortningoch ökad konsumtion sade statsrådet att diskussionen om fördelningen pågår.Det skulle vara intressant att få veta var denna diskussion pågår som mest,vilka som diskuterar och hur många kvinnor som är med och diskuterar dennafråga rörande fördelningen. () replik; Statsrådet tycker att deregionalpolitiska insatserna fungerar bra. Jag tycker dock inte att defungerar så bra att vi kan känna oss nöjda med det förhållande som råder ilandet. Om man åker runt i inlandskommunerna i Norrlandslänen såtalar de tomma husen sitt tysta språk. Vi får inget gott land om det inte råderregional balans. Det behövs många insatser för att främja inlandets utveckling.En första förutsättning för goda levnadsförhållanden i inlandet är att detfinns tillräckligt många människor kvan Här spelar kvinnorna nyckelrollen. Detförhållandet att det är 19 000 färre kvinnor än män i Norrlandslänen tyder påatt det råder obalans. Denna fråga måste statsrådet ta på strängt Kvinnor i mansdominerade yrken har svårare än männen attavancera. Vi saknar jämställdhetsrådet, vi saknar mer av "action" idet jämställdhetsarbete som pågår för att lyfta fram kvinnorna så att de fårsamma möjligheter, som männen, och framför allt kanske bättre möjligheter, såatt de unga kvinnorna stannar kvar i dessa områden. Vi behöver ytterligare medel för , så attden får råd att resa runt. Det ingår nämligen i uppgifter attturnera i . Detta har man nu inte råd med, eftersom Norrlandsoperaninte har tilldelats medel i samma omfattning som nationalscenen här i . Det som framför allt är viktig på detta område är fråganom kommunikationerna. Rubba inte på reseavdragen! Då töms inlandet kvickt. Detär järnvägar vi slåss för, och det är flyg vi behoven Vi måste frånNorrlandslänen kunna nå ut på marknaden - detta är särskilt viktigt för attbefolkningen i de norra delarna av vårt land skall kunna överleva. För dettabehövs regional balans. En sådan är alltså väldigt viktig för en överlevnad. (m) rephk: Jag delar statsrådets uppfattning att det ärutomordentligt positivt om de mindre orterna och även den rena landsbygden fårett ökat antal tjänsteföretag. Tjänsteföretag behövs över hela Sverige.Utvecklingen skulle förmodligen ha varit ännu bättre - inte minst på de småorterna - om socialdemokraterna hade haft litet större intresse av attavreglera de offentliga vård- och servicemonopolen. Jag tror att vi hade fåtten väldig skara av tjänsteföretag då. Dessutom tror jag, med lite grand bäringmot inlägg om kvinnosysselsättningen och dess villkor, attmycket av den ofrivilliga arbetslösheten eller påtvingade deltidstjänstgöringensom ofta "erbjuder" kvinnorna hade kunnat undvikas omdet hade funnits litet fler alternativa arbetsgivare som utifrån olikaförutsättningar i regionerna hade kunnat erbjuda fler och allsidigarealternativ. ett argument, fru talman,för ett uppbrytande av de offentliga vård- och servicemonopolen. Dethar varit mycket tyst angående reseavdragen - inte från oppositionens sida häri kammarn, men från statsrådets sida. Man kan göra tolkningen att regeringen,trots att den känner till dessa problem, avser att i kammaren köra det förslagi botten som innebär radikalt försämrade villkor för hundratusentals hushåll.Eller har man insett det både sakligt och politiskt omöjliga i att presenteraen sådan politik, så att man väljer tystnaden i kammaren ? Vore det sistaalternativet det riktiga, har faktiskt både verkligheten och oppositionen haften hälsobringande effekt på regeringen. 1989/90:8 12 oktober1989 KJELL-ARNEWELIN (fp) replik: Jag frågade arbetsmarknadsministern om en del saker i mitt anförande.Bl.a. frågade jag hur arbetslivsfonden skall användas. Jag vet också attregeringen skall komma tillbaka till riksdagen.med en redogörelse för hurregeringen avser att använda pengarna. Jag trodde att regeringen kanske hade någon uppfattning om hur pengarna borde användas, och därför fann jagfrågan vara berättigad. Jagställde bl.a. frågor om hur samordningen går till mellan de tre grupper somarbetar inom arbetsmiljöområdet, och hur en bredare allmänhet skall kunna tadel av det arbete som fortlöper där Det kan vara av intresse för många att vetalitet grand om vilka slutsatser som kan väntas från resp. grupp. Jag frågadeockså hur den slutliga redovisningen skall gå till, om den kommer i form av SOUeller på något annat sätt som gör att allmänheten och riksdagspartierna kan tadel av arbetets slutsatser Det är viktigt att vi alla känner till och kan tadel av den dokumentation som kommer att färdigställas. Jag ställde slutligen också en fråga om varförregeringen inte drar nytta av de erfarenheter man har av de försöksprojekt avrehabiliteringskaraktär som har pågått, t.ex. . Vidutvärdering har man sett att det har gett utomordentligt stora vinster, såvälmänskligt som ekonomiskt. Då var min fråga; Varför tar regeringen ingainitiativ utifrån de erfarenheter som gjorts vid de här projekten? , och jag tror även , var inne på att man iden offentliga sektorn borde släppa in mer privata alternativ. Då skullekvinnorna kunna frigöras och därmed skulle kompetensutvecklingen för kvinnorunderlättas och gå snabbare. Det skulle då vara den privata verksamheten somskulle stå för denna positiva utveckling. Jagvill bara nämna hela handelsområdet och hotell- och restaurangområdet för attfå en ungefärligt jämförbar bild av deltider, kompetensutveckling m.m. när detgäller kvinnosysselsättningen. Man kan inte påstå, i varje fall finns ingastatistiska belägg, att hela handelsområdet ur tjänstgörings- ochtjänstetidssynpunkt skulle vara så mycket bättre. Därmed inte sagt att jag intetycker att det är riktigt att man skall erbjuda kvinnor mertid om de önskardetta. Det pågår en lång radprojekt och mycket aktivt arbete mellan de anställ- 1989/90:8 12 oktober1989 das organisationer,landstingen, arbetsförmedlingarna och länsarbetsnämnderna när det gäller justatt minska deltiderna. Vi har begärt att få en redovisning av hur detta går,och om vi inte är nöjda med det resultat man har kommit fram till, kommer viatt gå in med ytterligare åtgärder för att sätta fart på arbetet med att minskaner deltidsarbetslösheten. Jaghåller med om att det är oerhört viktigt att vi har grundläggandegoda kommunikationer, att vi har bra förutsättningar för utbildning ochkompetensutveckling, inte minst för kvinnon Jag håller också med om att viskall ha goda förutsättningar för kultur och fritid. Sedan måste vi alltid fåmöjlighet att diskutera hur mycket i kronor och ören man varje budgetår skallsätta av på dessa olika delan Vart och ett av de här budgetåren är inte detsista i en kedja i ständig utveckling. Jag hävdar fortfarande att den regionalpolitiksom hitintills har förts av den socialdemokratiska regeringen har lyckats vridaden regionala balansen åt rätt håll under de år som vi har arbetat med enaktiv regionalpolitik. TillIngvar och skall jag säga att det inte har varit minavsikt att iaktta någon talande tystnad, om jag får använda det uttrycket, närdet gäller reseavdragen. Jag tror att jag inledningsvis nämnde att det harförts en intensiv debatt om ekonomi och skatter i kammaren. Som ett inslag iden debatten fanns också detta. Jag konstaterar att både reseavdragen ochkvittningsdiskussionen är föremål för en ordentlig genomgripande diskussioninom ramen för ekonomi- och skattediskussionen. Jagär fullt medveten om betydelsen av att människor som bor i glesbygd får chansatt åka fill och från sina arbeten och att dessa människor i många fall harbilen som enda kommunikationsmöjlighet. Jag är också fullständigt medveten omatt den regionala aspekten, beträffande reseavdrag och andra inslag iskattereformen, skall väga tungt när man skriver ihop ett skatteförslag. Menjag trodde att vi var ordentligt överens om att man, om man skall genomföra enordentlig skattereform, som är riktig och hållbar, inte kan utgå fråndetaljerna och delarna först, utan man måste utgå från den grundläggandeöverblicken, från den grundläggande helheten innan man skriver de olikadelarna. Somjag har sagt tycker jag faktiskt att vi har all anledning att varanöjda med läget på den svenska arbetsmarknaden. De bedömningar som kan görasnär det gäller framtiden ser ganska ljusa ut. senasteprognos, byggd på de uppgifter som lämnats från ca 5 000 arbetsgivare,presenterades nu . Den pekar på en fortsatt hög efterfrågan avarbetskraft till industrin. Även om detta i sig inte leder till direktasysselsättningsökningar, gör en ökad rörlighet och hög frånvaro att efterfråganpå arbetskraft också blir hög i framfiden. Man räknar med att sysselsättningenkommer att öka, även om utvecklingen blir något lugnare, och vi kommer att fåbehålla vår låga arbetslöshet som vi nu överblickan Meddet här riksdagsåret, som vi alldeles har börjat, står vi inför en långrad mycket spännande arbetsuppgifter på arbetsmarknads- och regionalpolitikensområde. Regeringen kommer att lägga en rad förslag, dels om frågor som rörarbetsmarknadens utbudspolitik, dels frågor som rör arbetslinjen isocialförsäkringen. Vi kommer med förslag om arbetslivsfonden. Som jag tidigare nämnde ärjag i färd med att utforma direktiv för kompetensutvecklingsområdet. Ävendetta kommer, när utredningen är klar, att resultera i förslag somkommer att hamna på bord. Det kommer förslag om förbättringar avflyktingmottagandet och om en sjätte semestervecka. Arbetsmiljökommissionensarbetstid sträcker sig fram nästa ån Det betyder att dethär inte kommer att få något slutresultat från kommissionen. Däremotär avsikten att kommissionen under hand skall lägga ett antal förslag, varavutbudsfrågorna är ett, arbetslinjen i socialförsäkringssystemet ett annat.Dessa är väckta i arbetsmiljökommissionen. Slutligen kommer naturligtvis ocksåregionalpolitiska kommitténs betänkande att resultera i ett förslag. Alltdetta är till för att öka människors möjligheter att delta i arbetslivet, ochdet är en av den socialdemokratiska regeringens centrala uppgifter. Det är nu i80-talets allra sista år som vi har möjlighet att lägga grunden för det som iregeringsförklaringen kallas för "det goda arbetets årtionde". 1989/90:8 12 oktober1989 Förstevice talmannen anmälde att och anhållit att tillprotokollet få antecknat att de inte ägde rätt till ytterligare repliker. Jagfår meddela att anslag nu har satts upp om att detta sammanträde skallfortsätta efter . SINIKKABOHLIN (s); Det känns bra att ha ett kvinnligt statsråd närvarande i kammaren , speciellt vid en debatt om det område som jag tänker beröra, nämligenregionalpolitiken ur kvinnoperspektiv. Trotsdet för hela landet gynnsamma sysselsättningsläget kan vi konstatera att deunga flickorna fortsätter att flytta från sina hemorter i glesbygden. Någotmåste ha gått snett i samhällsplaneringen. Detta beror bl.a. på den ensidigaarbetsmarknaden och en bristfällig social miljö. Det finns få möjligheter tillrimliga fritidsaktiviteter som är anpassade till flickors och kvinnors intressen,t.ex. olika typer av kulturaktiviteten Denhittillsvarande regionalpolitiken har inte med tillräcklig kraft kunnat hejdadenna negativa utveckling. Kvinnors rätt till utbildning och arbete inomrimligt avstånd från hemorten har ännu ej formulerats som en politiskmålsättning. Denna målsättning måste hävdas och sättas på pränt, inte barautifrån jämställdhetsaspekten att både kvinnor och män har rätt att leva kvar ide delar av som även kallas skogslänen. Den framtida regionalpolitikenmåste också förses med kvinnliga förtecken och få en helt annan profil . Denframtida utvecklingen av samhället bygger på att förutsättningar för ensjälvständig utveckling och ett eget liv skapas, inte bara för männen utan ävenför kvinnorna. Social gemenskap kommer att vara en stark drivkraft när det nyainformations- och kunskapssamhället utformas. den ochmiljö kommer att stå i centrum. Med andra ord kommer kvinnliga värden att blistyrande i 90-talsdebatten. Utbildningens och kulturaktiviteternas roll församhällsutvecklingen har uppmärksammats alltmer under senare ån Med förbättradmateriell levnadsstandard och ökad fritid, ökar efterfrågan på kulturutbudetvid val av bostadsort. Utbildningsmöjligheterna och den kulturella miljön ärmer styrande vid val av bostadsort än tidigare. Slutsatsen är att kulturlivet måste lyftas fram i deregionalpolitiska diskussionerna, speciellt i ett kvinnoperspektiv. Staten ochkommunerna måste tillsammans skapa möjligheter att stimulera lokalakulturaktiviteter genom att förstärka föreningslivets möjligheter till lokalakulturyttringar. Det måste vara lika självklart att satsa påkvinnlig kultur och idrott som det är att bygga ishockeyrinkar ochjaktskyttebanon För att vi skall klara av kvinnosysselsättningen iframtiden i skogslänen måste en kraftig satsning göras på utbildningsområdetdels i form av kvalificerad utbildning, med beaktande avglesbygdsproblematiken och ur kvinnoaspekter, dels en bredare,kompetenshöjande utbildning, som riktas till de grupper av kvinnor som i inom de yrkesområden som riskerar att försvinna vid nästarationaliseringsvåg, t.ex. kvinnodominerande kontorsyrken, när de mångaelektroniska hjälpmedlen kommer till bredare användning. De tekniska förändringar som väntas kankomma att påverka kvinnorna mycket mer negativt än männen. Uppdelningen i enmanlig och en kvinnlig eller, som man också kan säga, en privat och enoffentlig arbetsmarknad skapar problem framför allt på orter med ensidigtnäringsliv. I skogslänen har företagen på många orter med traditionell manligindustri svårt att rekrytera kvalificerad arbetskraft på grund av bristen påjobb åt de medflyttande. För att de framtida lokala arbetsmarknaderna iskogslänen skall fungera väl krävs att såväl kvinnan som mannen i en familj kanfå ett lämpligt arbete. En del åtgärder i strävandena att skapa regional balansbygger inte enbart på regionalpolitiska utan även på mer allmänpolitiskamålsättningan Det handlar också om attitydförändringar och omvärdering av enlivsstil. Här kan nämnas några; För det första måste det bli mindre könsrollstänkande vidutbildnings- och yrkesval. Flickors och pojkars val av utbildning är en direktåterspegling av dagens tudelade arbetsmarknad. Flickor dominerar inom vård,omsorg, kontor och konsumtion, medan pojkarna väljer mer tekniska utbildninganOm nuvarande utbildningsval inte förändras radikalt kommer denkönsrolls-uppdelade arbetsmarknaden att bestå . Dettakommer att göra det ännu svårare för oss i glesbygden. För det andra är det viktigt att försöka skapa ettmångsidigt näringsliv. Särskilda åtgärder bör vidtas för att gynna kvinnligaföretagare i glesbygden, t.ex. genom utvecklingsfonderna. För dettredje är en fullt utbyggd barnomsorg ett måste även i skogslänen. För det fjärde måste bättre kommunikationer skapas för attunderlätta pendling mellan mindre orter och centralorten För detfemte är det viktigt att vi får en decentralisering av utbildningen. Vi vet attju närmare man har till utbildningsplatsen, desto större är benägenheten att sökasig till olika utbildningan Detta gäller speciellt kvinnor, som ofta ocksåmåste tänka på dubbelarbete i hemmet med barn och hushåll. För det sjätte är arbetstidsdiskussionen viktig för osskvinnor i skogslänen. Arbetsresorna är ofta långa. Vid sidan om diskussionen omsex timmars arbetsdag förs därför även diskussioner om mer flexibel arbetstid.Dessutom är det fortfarande så, att en stor del av kvinnorna arbetar deltideftersom arbetsmarknaden i glesbygden ofta är anpassad till män medheltidsarbete. Kvinnorna hänvisas till de yrkesområden som fortfarande tyvärrhar alldeles för många deltidsanställningar, t.ex. inom vård och omsorg. Det finns andra stora frågor som debatteras i samhället . Det gäller skatterna, och det är bostadspolitiken, som inte enbart handlarom boendekostnaderna utan även om den sociala boendemiljön. Vi har vidarediskussionen om EG-anpassningen och hur denna påverkar kvinnorna i skogslänen.Det är flera omständigheter som på något sätt kommer att påverka oss kvinnor iskogslänen - men frågan är hur. Mycket av detta handlar egentligen om att vi måsteförändra våra attityden Kvinnornas situation i skogslänen måste diskuteras påallvar, och deras rätt till ett eget liv måste finnas med i denregionalpolitiska målsättningen. Det får inte vara så, som det är och harvarit, att liksom storstaden har kommit att bli norm för"samhället", är mannen för "människan". Det är dedominerande som anger tonen i alla samhällen. De dominerande i det svenskasamhället är medelålders män i medel- och överklass, bosatta i storstäderna. SVEN-OLOFPETERSSON (c): Den koncentrationspolitik som har förts iSverige har inneburit en allt starkare centralisering av såväl befolkning sombebyggelse och näringsliv. Denna centralisering har givit till följd attklyftorna har ökat såväl mellan som inom de olika regionerna. De som hårdasthar drabbats är landsbygden och de mindre och medelstora orterna.Befolkningsomflyttningen har fått till följd att vi har kommit att få enalltmer snedvriden ålderstruktur i olika delar av landet. Det är framför alltde unga människorna som har flyttat i väg till de expanderande för att intesäga i många fall överhettade storstadsregionerna. Där har de kunnat erbjudasutbildning liksom arbete, ofta av mycket kvalificerad art. Detta innebär ocksåatt vi i många fall har fått en stor kompetensförsvagning av områdena utanför koncentrationsorterna,vilket i sin tur i en förlängning gör att problemen och ojämlikheterna i dettaavseende förstärks eller tar en annan form, t.ex. när det gäller möjligheternaatt få fillgång till kapital för investeringar i de olika områdena. För oss inom är det givetvis en självklarhetatt hela landet skall kunna utvecklas. Skall vi klara av detta krävs det atthandlande och agerande får ett allt större inslag av decentralisering. Om vivill uppnå målet att hela skall vara i balans krävs det också att vitar till oss mer av småskalighet, ett nytänkande med inslag av okonventionellalösningar och liknande. Det krävs också att befolkningsomflyttningarna stoppasfrån de utsatta regionerna, och att vi får en återflyttning till de områdenoch regioner som 1989/90:8 12 oktober1989 Detta är ett livsvillkor för att dessa regioner på kort sikt skallöverleva, men också utvecklas på lång sikt.