prot · GD0948 · 1989-12-31 00:00:00 — Niskulle kunna tävla med de gamla stalinisterna när det gäller att ändra påhistoriens gång. Ni skulle ha suttit och rivit långa sidor och många kolumnerur våra historieböcker vid det här laget. Vad ni höll på med hoppas ni vidalla gudar att folk skall ha glömt vid det här laget. och samarbetarsedan en längre tid när det gäller att utveckla nationalräkenskaperna för attfå ekologiska mått. När vi nu tar det steget att vi tillsätter en utredning ärdet på grundval av det arbete som har utförts inom båda dessa departement. Återigen upprepas det från både ochcenterpartiets sida att vi måste använda skatterna som instrument för att skapaen bättre miljö. Men rasar mot alla förslag somhandlar om att vi skall begränsa utsläppen från bilismen genom att belägga denmed vissa skatter eller minska skattesubventionerna beträffande bilismen. Jag inser att det är svårt att driva miljöpolitik. Detfinns målkonflikter såväl inom det området som inom alla andra områden. Menatt efterlysa miljöpolitiska angrepp som man avvisar sådana, somcentern gör, ligger bra nära hyckleri i politiken - för att inte säga någotännu värre. Till vill jag säga följande. Han kritiseraratt inte alla regeringsförslag finns med i budgetpropositionen och att ettantal viktiga ting förelås senare i särpropositioner Ja, han har rätt i att denordningen föreligger Men han har fel när han säger att det omöjliggör enbedömning av finanspolitiken. Jag vill göra uppmärksam på attalla finanspolitiska konsekvenser av särpropositionerna finns redovisade ibudgetpropositionen och återspeglas i dess saldo. Om vi skall diskuterafinanspolitik, vilket väldigt få velat göra av tidigare inlägg att döma, kanjag säga att det är budgetpropositionen som ger besked om innehåll ochriktning. Det är märkligt att kan påstå attskattereformen är orsaken till den överhettning som har rått i svensk ekonomiunder . Den reform som trädde i kraft för knappt en veckasedan skulle alltså ha satt i gång en överhettning 1987 - nej, tvärtom.Skattereformen ger oss möjlighet att dämpa pris- och kostnadsstegringarnaframöver Därför anser jag att den är viktig. 1 alla inlägg här kritiseras regeringens politik, och dåfrån de mest olika utgångspunkter Budgeten är för svag - dvs. den ger ut förmycket pengar Men i en viss mening är budgeten för stark - dvs. den ger ut förlitet pengar. Särskilt var upprörd över att vi på en rad punkterinte har gjort mera. Den ekonomiska politiken har drivit upp lönerna förmycket, säger vissa. Löneökningarna är för små, säger t.ex. förklarar detta varför den opposition som fördömer ochunderkänner regeringens politik inte helt enkelt begär att regeringen skallavgå. Vore inte det den logiska slutsatsen för alla er fem? Ni har ju majoriteti . Ni kan avsätta oss dag om ni så vill. Men det gör niinte. Det drömmer ni inte om. Ni inser att ni trots alla fördömanden och karskauttalanden inte har något alternativ. Niinser antagligen att de motstridiga argument som ni för fram helt enkelt slårihjäl varandra - det blir ingen samlad politik av de fragment som här har lagtsfram. Detär därför som det är så enkelt för er att var för sig vädja tiU människorskänslor vad gäller fördomar Ni kan ju påstå att infiationen kan bekämpas utanatt det kostar någon någonting, att miljöpolitik kan föras utan att någonbehöver märka det och att vi kan både sänka skatterna och höja utgifterna. Jag fick underbetyg för den här budgeten av - en någotdjärv slutsats på detta stadium. Jag konstaterar bara att det betyg somoppositionen har utfärdat åt sig själv faller under den betygsskala somtillämpas i den svenska . 1989/90:48 10januari 1990 12 (): Det gläder mig att finansministern i alla fall anser att det finnsbehov av ett betygsystem. Det kan vi nog behöva. Varföravsätts inte regeringen? Ja, anledningen känner vi till. här isalen brukar alltid rädda en socialdemokratisk regering. Men finansministern,var inte så kaxig! Regeringen har inte majoritet i . Det brukar bliett föga hedrande kryssande fram och tillbaka, innan det blirpolitik av det som ni vill göra. Vadgäller historien säger finansministern; Ni har utraderat av historien.Nej, så är det inte. Det som då inträffade brukar vi med sällan skådadintensitet diskutera i denna kammare. Läs denna finansplan! Där är tredjevägens ekonomiska politik de facto utraderad. Gå tillbaka till dokumenten! Vadvar det ni skulle göra 1982 och ? Jo, ni skulle devalveraoch få ned kostnadsstegringarna.Ni sade: Om vi inte får nedkostnads-stegringarna, är politiken misslyckad. Nuhar ni glömt att tala om detta. Men ni konstaterar att kostnadsstegringarna ärmycket stora. Lönekostnaderna skenar i väg. Bytesbalansunderskotten ökar i detnärmaste lavinartat Då utraderar ni historien. Då glömmer ni vad nihar sagt om tredje vägens ekonomiska politik. Finansministern tvingas stå häroch säga: Krisen är ännu inte här, men den är nära. Fortsätter det som hittillsunder min tid som finansminister, blir det arbetslöshetens stålbad av dentredje vägens ekonomiska politik. Detär dit ni har fört oss, och vad värre är; Då säger ni att åt detta gör viintet, utöver detta med kafferep. Sedan har vi fått dagens andra avslöjande;Kafferepet blir på och inte, som vanligt, på . Vad gör man då? Jo,då prövar man en politik som har misslyckats förr Jag kan gärna säga att dettaär en politik som har misslyckats under såväl borgerliga som socialdemokratiskaregeringar Kafferep är nämligen ingen politik. Kafferep är en ersättning närman inte har någon politik, och det är det som utmärker denna finansplan ochdenna budgetproposition. Detsom krävs är ju att man från regeringens sida i förväg redovisar vad man villgöra. Sedan kan företag, enskilda och arbetsmarknadens parter rätta sig efterdetta. säger regeringen att utvecklingen är sådan att vi är på väg motelände, arbetslöshet och kris. Vi gör ingenting- kafferep. Därefter skall vividta eventuella åtstramningsåtgärder Men om man inte förmår attgöra något på utgiftssidan nu och redovisar detta itid, återstår de facto bara en enda åtgärd: nya skattehöjningar Då blir detmomscirkus, arbetsgivaravgifter, punktskatter, nya tvångssparan-deoperationereller vad det nu kan vara. Förmår ni inte göra något på utgiftssidan - och detgör ni inte - och förmår ni inte ge besked , blir det skattehöjningar längrefram. De kommer självfallet, tillsammans med de räntor som drivs upp, attgöra de underliggande ekonomiska problemen ännu besvärhgare än vad de faktisktredan är. Glöm inte följande; Vi kommer att få en kris viabytesbalansen. underskott gentemot omvärlden, ökarså snabbt som är fallet står ju krisen för dörren. Den prognos som regeringen redovisat förbytesbalansunderskottet 1991 har förvärrats med 10miljarder kronor - och detta bygger på optimistiska antaganden att allakafferep kommer att leda till att samtliga lämnar dessa kafferep och säger; Vigör på ett helt annat sätt än vi har gjort. Om det blir annorlunda -vilket det med all säkerhet blir -kommer siffrorna att vara ännu värre. Dåfinns krisen där Då hamnar vi i en situation där siffrorna är så alarmerandeatt det enda som vi med säkerhet kan säga om dem är att så kommer det aldrigatt bli, därför att den ekonomiska politiken brakar samman innan vi har kommitså långt. Det sammanbrott som då kommer, via arbetslösheten, via räntornaeller via någon kris på ett område som man är förbjuden att tala om, är enföljd av att denna regering i denna finansplan och denna budgetproposition intelyckades åstadkomma någonting annat än ett kafferep. Hoppas att det blir kakortill det i alla fall! Anf.13 (); Låt mig ta uppnågra saker i finansministerns inlägg. För det första är det riktigt att de privata daghemmenskall vara skattefinansierade. Det gläder mig oerhört mycket attfinansministern äntligen har förstått det. Ofta när vi får höra invändningarfrån socialdemokraterna låtsas de som om de inte hade begripit detta. Huvudproblemet är ju att ni inte klarar utbyggnaden avbarnomsorgen. Det står massor av människor i kö, och köerna växer i stället föratt krympa. Ni har redan skjutit på tidpunkten , och av allt att dömakommer ni att tvingas skjuta på den ytterligare. Vi menar att man genom attt.ex. låta enskilda förskollärare som vill starta eget göra detta skulle kunnapåskynda utbyggnaden av barnomsorgen och snabbare beta av köerna. Till dettasäger regeringen nej. Jag vet att personligen har en annanuppfattning. Han har gett uttryck för den i intervjuböcker, i tal m.m., men hanblir ständigt tillrättavisad av majoriteten i regeringen. Så länge maktförhållandenainom regeringen är sådana händer ingenting på detta område, vilket jag djupt beklagar För det andra är det riktigt att ökade satsningar på detglömda och på bistånd naturligtvis inte innebär en åtstramning, men föratt det inte heller skall leda till en expansion i budgeten är det självklartatt detta skall finansieras genom omprioriteringar Vill man få utrymme förreformer i en budget som måste vara stram får man göra omprioriteringar Dettaskiljer sig från regeringens linje, som innebär att man föreslår reformer utanomprioriteringar, utan finansiering. Det var i själva verket det som var detstora vallöftet 1988, dvs. att reformerna inte skulle betalas. Det är denpolitiken som man nu fullföljer i denna budget och som leder till att regeringentvingas gå ut och säga att finanspolitiken egentligen borde vara stramare menatt man inte kommer med några förslag i denna budget utan att vi först skall hakafferep - låt vara på i stället för i - och därefter kommer mankanske tillbaka till med nya förslag. Men då har det gått fleramånader, och vi är framme vid kompletteringspropositionén. skallbehandla frågorna , och då vet vi hur det är, nämligen att det ärutomordentligt svårt att ta tag i några nedskärningar på utgiftssidan, och dåblir det skattehöjningar Kjell-OlofFeldt sade i förra årets finansplan att det var olämpligt att användaskattehöjningar i stabiliseringspolitiken. Men föreslog hanflera olika slag av skattehöjningar, därför att den budget som lades fram förett år sedan och som hade ungefär samma utfall som denna budget visade sig varaför svag. Man upprepar precis samma misstag som man gjorde . Detär inte vi som står här och är kaxiga och säger att vi vet bättre i fråga omutvecklingen, utan vi läser innantill i regeringens finansplan. Finansministernsäger i sin egen föredragning i regeringen att finanspolitiken borde varastramare, men innan regeringen lägger fram några förslag till skallman ha dessa överläggningar med arbetsmarknadens parter Detär en märklig ordning, när man först går ut och talar om att reformer skallgenomföras, att den sjätte semesterveckan skall införas, att föräldraförsäkringenskall byggas ut och möjligen något annat, som jag ännu inte har hunnit upptäckai denna budget. Sedan säger man att man skall diskutera med arbetsmarknadensparter Omdet skulle resultera i något negativt besked för regeringens räkning, så inte får de löften som man har lagt in i alla kalkyler, blir ju resultatetatt man får komma tillbaka till och säga antingen att vi får skjutareformerna eller att vi måste höja skatterna. Det naturUga hadevarit att inte ställa ut dessa löften nu utan att se vilket löneutfallet blir.Skulle det mot förmodan finnas utrymme för ytterligare reformer är det ingaproblem att gå in med dem i efterhand. Det är mycket svårare att nu under vårenta tillbaka reformer som har ställts i utsikt i denna budgetproposition. Jagkan mycket väl ana att det har varit en hård diskussion i regeringen, därfinansministern har företrätt precis den uppfattning som jag nu företräder,men där han har blivit överkörd av statsministern och andra, som inte kännersamma ansvar för den ekonomiska utvecklingen. Annars skulle finansministerninte skriva i finansplanen att det är en för svag budget som han,finansministern i , lägger fram, utan då skulle han säga attdet är en bra budget. Men det står inte där Det är alltså inte vår bedömning,inte vår kaxighet, och det är inte vi som sätter oss över några och säger attvi begriper bättre, utan vi läser innantill vad regeringen själv säger kankonstatera att regeringens eget betyg av denna budget är att den är svag. Det har förekommit såmånga gånger att man har prövat detta med in- 1989/90:48 10januari 1990 1989/90:48 10januari 1990 komstpolitik; iöverläggningar på olika ställen, diskussioner med parterna, försök att kommaöverens om att de totala löneökningarna skall begränsas till en viss nivå. Dethar förekommit gång på gång, även , som , och sedan vid upprepade tillfällen under den socialdemokratiska tiden.Man har lovat olika saker; löntagarfonder, tillfälliga skattesänkningar,skattereduktioner, ökade livsmedelssubventioner och prisstopp - tusen olikasaker Men det har aldrig gått. stora problem är att dessasaker har prövats år , och säger han ändå atthuvudproblemet i svensk ekonomi är precis detsamma som när han tillträdde som finansminister,nämligen att priser och löner stiger alltför snabbt. Närregeringen har prövat detta recept så , borde den enda rimligaslutsatsen vara att det är fel recept och att man måste återgå till det somunder faktiskt fungerade i , nämligen det som vi kallarden svenska modellen, där regering och riksdag tar ansvar för ekonomiskpolitik, skatter och socialpolitik och där arbetsmarknadens parter förhandlarom lönerna. Överge 80-talets misslyckade politik på detta område och återgåtill den gamla hederliga svenska modellen! Den har mycket större chanser attfungera också nu . 14 OLOFJOHANSSON (c); Mötena på Hagahar vältaligt utvecklats av andra, men det är klart att jag tycker attfinansministern också kunde säga något om vad han egentligen syftar till. Årdet den finska modellen, som har antytt i artiklar, ellervad är det ni vill komma fram till? Något mera än det som står i finansplanenborde kunna nämnas. År det inkomstpolitik som ni syftar till? Den frågan bordeju kunna besvaras direkt med ett ja eller ett nej. Detär bra att det nu blir en utredning om nationalräkenskaperna. Frågan är dåbara: År detta en målsättning eller ett löfte? Vi har väntat , och vi harinte sett resultat. Trots denna förändring när det gäller att utreda-miljöaspekterna skall bättre kunna komma till uttryck i nationalräkenskaperna,men det sägs ingenting om naturresursbudget - förs en politik somgår stick i stäv med detta. Det är det som jag inte förstår Omregeringen nu har detta synsätt borde man väl använda skatteinstrumentet föratt försöka göra denna politik konkret, men man missade det just när tågetgick. Dåtar man till energimomsen - denna utslätade variant av beskattning, som inteskiljer på vare sig uran, olja, kol, biobränslen eller vad det är fråga om utandär allting behandlas lika. Så får man ett dubblerat system, med litetpunktskatter, som man dessutom sänker för att det hela skall komma på ennågorlunda rimlig nivå. Men man utnyttjar inte styrmöjligheterna, och det ärdet som jag har kritiserat. Detfinns alternativ, och vi har angett sådana. Punktskatterna är utomordentligtanvändbara för att just styra mot bättre miljö - de går nämligen attdifferentiera. Därkommer jag in på nästa område. säger att vi i miljöpolitikenägnar oss åt hyckleri eller något värre, som han uttryckte det. harförsökt att undvika motsättningarna, som ni klampar rätt in i, mellan att låtamiljökraven vara en sak som gäller alla medborgare och inte enbart de som råkarha långt till jobbet, de som inte har några alternativ och som inte kan undvikabilen, de som inte får betalt av sina arbetsgivare med tjänstebilar,bensinkort och allt som florerar Vi har minsann sedan många år tillbakalanserat alternativet att bryta upp motsättningen mellan dessa saker genom attanvisa också alternativa drivmedel, t.ex. motoralkoholer. Men det är klart attdetta, liksom en del annat, kräver ett initialstöd från statens sida för attkomma i gång. Det gör sig inte självt. Men där har inte viljan funnits, alltsåsitter man fast i den benhårda konflikten mellan människor som är hårt drabbadepå grund av alternativlösheten och miljökraven. Det är detta som vi kritiseraroch ingenting annat. Sedan må kalla det för hyckleri. Men jagvill fråga finansministern: regeringen över huvud taget beredd att diskuteraalternativa drivmedel för framtiden, eller tror ni att bilarna skall kunnaköras på bensin, och enbart bensin, i all evighet? Om energipolitiken, som har blivit en viktig fråga underde , finns det anledning att säga några ord. I skattesystemetanses oljan, kolet och uranet ur miljösynpunkt likvärdiga med de förnyelsebarabiobränslena, såsom skattereformen nu utformas. Detta är en tung miljöpolitiskskuld för de partier som står bakom reformen. Det innebär att finansdepartementetfortsätter att såga i den gren som vi alla sitter på. Dessutom måste jag bådekritisera och berömma för det som hon har stått för Hon har oftatalat engagerat om att förändra energisystemet. Handlandet har tyvärr varitbetydligt mer begränsat. Det gäller satsning på förnyelsebara energikällor,hushållning med energi, sparande och effektivisering. Vi kunde höra i TV i gårhur antalet energisparrådgivare till allmänheten ute i kommunerna minskat från500 till 100. Som kronan på verket har vi det olyckliga beslutet om energimoms. Låt mig med anledning av den framtida energipolitikensäga, eftersom det har spekulerats i personfrågorna, att varje nytt statsrådnaturligtvis skall ha sin chans. Men när Linje 2-partierna tycks ha funnitvarandra igen - det är bara som saknas - vill jag bara deklarera, attvill regeringen bädda för kärnkraft , och det pekar behandlingen avenergiskatterna mot, blir det strid. Vi tänker inte vänta med den striden tillsnästa Tjernobyl någonstans i världen inträffar. Andra får ta det ansvaret. 15LARS (vpk); Det är lätt för finansministern att stå här ochironisera över och ställa en retorisk fråga om varför regeringen inte avsätts.Med tanke på de ömhetsbetygelser som vi får uppleva mellan de treborgerliga partiledarna, tror jag att de inte ens orkar med en kopp kaffe ochen kaka tillsammans längre. Men ta gärna en kaka till! Annars vore det rättintressant att få höra vad de här tre partierna har gemensamt när det gällerskattepolitiken, kärnkraftsavvecklingen, försvarsfrågan ellerjordbrukspolitiken. Det är en balanserad budget, säger finansminister Det ärriktigt, men till priset av stora kvardröjande eftersatta behov, inte minstinom den offentliga sektorn. Det gäller att ta hand om gamla och sjuka, byggaut barnomsorgen för alla, vare sig ni kallar det för löfte eller målsättning. Vår utgångspunkt är att det behövs en förnyelse av dengemensamma sektorn. Men det räcker naturligtvis inte bara med nya tankar, detbehövs pengar också. Jag skaU inte stjäla paroller som folkhemstanken, men engod förnyelse av regeringspolitiken tror jag vore att återknyta till detbegreppet. Min vision av 90-talet kan i stället formas under begreppet det godagrannskapet. I grannskapet hjälper man varandra. När någon har det svårt försökerde som har bättre resurser att hjälpa till. Det är en princip som jag tyckerskulle råda också i det politiska och samhälleliga livet. Den offentliga sektornär ett uttryck för denna princip i samhällslivet. Jag vill ha en förnyelseunder 90-talet där solidariteten på nytt sätts i centrum. Den solidariteten harutrymme också för ett stärkt civilt samhälle som tillsammans med en förnyad ochdemokratiserad offentlig sektor kan ge trygghet åt alla. Kooperativa lösningar, föräldrar, anhöriga och personal,menar jag har sin givna plats i detta goda grannskap. Inte i stället för enstark offenthg sektor, utan tillsammans skall de fungera och kompletteravarandra. Vi kommer därför från vårt partis sida att säga nej till den s.k.förnyelse som innebär att en Pysslingkoncern under storfinansens ledningetableras, inom vilken det blir möjligt att tjäna pengar på andra människorsbehov av hjälp. Det bryter mot det goda grannskapets princip. Jag ställde frågan, och det är fler som har gjort det,vilka tankar regeringen har om barnomsorgsutbyggnaden. I budgeten säger ni attbarnomsorgsutbyggnaden fortsätter för att i enlighet med beslut nåfull behovstäckning till utgången av 1991. Det tycker jag inte kan tolkas påannat sätt än som ett löfte. Men hur skall det gå till att uppfylla det löftet?Regeringen anger att 58 000 barn står i kön. Jag tror att det är en oerhördunderskattning. LO räknar i sin undersökning med att det handlar om 100000-110 000 barn. För att vi inte på nytt skall få en svekdebattom barnomsorgen, när det visar sig att målet inte uppnås, tror jag attregeringen måste fundera över att föreslå en ny planperiod. medtidsangivelsen bör man också föreslå lagstiftning om kommunernas skyldighet attbereda alla barn en god barnomsorg. Sådana klara besked är den enda möjlighetenatt undvika den debatt som jag annars tror kommer när regeringen kräver ansvar av löntagarnaär den naturliga frågan; Vad ger regeringen i stället? Jo, man antyder tankarom en statUg inkomstpolitik. Var finns utfästelserna om en reformpolitik, omförbättrat arbetsUv och demokratiseringsreformer? Var finns förslagen om attkomma åt de höga bolagsvinsterna, som t.o.m. ekonomer varnar för är alltförhöga i vissa sammanhang, därför att de ger låsningseffekter som förhindrar enteknisk utveckling och ett nytänkande? Var finns löften om att bedriva enrättvis fördelningspolitik? Jag tycker inte den skatteuppgörelse som regeringentillsammans med har genomfört är steg i den riktningen. 16CLAES ROXBERGH (mp); Det verkar inte som om finansministern ärmedveten om att vi har miljöproblem här i landet. De är så påtagliga att detborde vara uppenbart att vi behöver en trovärdig miljöpolitik och att en sådanskall komma i För detta krävs målsättningar och insatser på en rad områden. Det varbristerna vad gäller sådana insatser som jag kritiserade. Det krävs konsekventa insatser inom energiområdet, men manhar ju nu skilt på energi- och miljöfrågorna inom , och detbidrar inte till att öka trovärdigheten. Vad beträffar kommunikationsområdet är de flestasatsningarna när det gäller järnvägen inte ens uppräknade med hänsyn tillinflationen. Kommunikationsområdet är ett strategiskt område ur miljösynpunkt,och för att miljöpolitiken skall vara trovärdig krävs det offensiva satsningarDet är inte, som finansministern vill påskina, fråga om att dela ut allmosorhit och dit. Det är en nödvändighet att vi i vårt land rustar upp järnvägarnaoch det allmänna kommunikationsnätet för att få transporter som förorenarmindre. Jag sade att det visst kommer att märkas om vi för enkonsekvent miljöpolitik. Vi har i aldrig försökt sticka understol med detta. Jag observerade att finansministern faktiskt gjorde enåtskillnad mellan oss och i den frågan. Jag tror att vi skiljer ossfrån genom att vi är konsekventare i det här avseendet. Vi villinte påskina för någon att en konsekvent miljöpolitik innebär attlevnadsstandarden kan höjas utan menar att den faktiskt kan komma att sänkalevnadsstandarden, i varje fall mätt i penningtermer Att standarden sedan kanöka på grund av att vi lyckas lösa miljöproblemen snabbare är en annan sak. Finansministern sade att de finanspolitiska konsekvensernafinns med. Ja, det vore dåligt annars. Men min poäng är att det är helheten somär det viktiga. Det räcker inte längre med enbart finanspolitiken, utan vimåste se till helhetsgreppet över politiken. Vi kan inte på det underlag somfinns bedöma vilken politik regeringen tänker föra, när det aviseras så mångapropositioner framöver Vi kan inte bedöma finanspohtiken isolerad frånhelheten, som man tyvärr alltför mycket har gjort. Jag sade inte att skatteöverenskommelsenoch skattereformen skulle leda till eller har lett till överhettningen iekonomin, utan att anledningen till dagens överhettning är att det inte gjordesen åtstramning , när en sådan skulle ha satts in. Dessutom kommerskattereformen att späda på överhettningen ytterligare - det har ni ju sagt i eraegna analyser kommer vi alltså att späda på dennaöverhettning ytterligare, och det skapar mer problem för oss.