prot · GD0917 · 1989-12-31 00:00:00 — Vi är eniga om att det gäller att tillgodose behovet av en brataxitrafik, också i glesbygden. Men verkligheten är inte den som . Det var mycket välgörande att få höra att lyssnar på folket i taxifiken, men det är faktiskt just där snacketförekommer; Vi blir utslagna om vi måste skaffa taxameter. Det är underligt,för när man åker med taxibilarna i byarna så erbjuds manfaktiskt mobiltelefontjänst, och en biltelefon kostar . attköpa och installera och få körklar. En taxameter kostar faktiskt inte heller såmycket, och definitivt inga . Jag har själv varit med om att utvecklaflera av de nya datasystemen. De 30 000-kronorsapparater som harfått någon uppgift om är de som också innehåller trafikdirigeringsmöjligheter,skrivande trafikdirigering, datorer och möjligheten att få planeradekörupp-drag. Då talar vi om någonting helt annat, nämligen kopplingen till taxiväxel,och det är någonting som inte skall lägga sig i. Men man skall ha enkassaapparat som är lika säker och funktionell som den som kunden möter närhan kommer till en affärsman som har ett fast driftställe. Detta skall ocksåden erbjuda som har ett rörligt driftställe. Jag påstår inte att servicen är dålig , men vi skallinte jämföra med situationen , utan vi skall jämföra med den situation sområder efter - det är ju vad vi talar om . brukar vi här i kammaren föra endebatt om ytterligare avreglering eller fortsatt samhällsekonomisk styrning avyrkestrafiken. Det gör vi oavsett om någon proposition lagts fram. Motionerväcks i detta ärende under den allmänna motionstiden, och det är sådanamotioner som trafikutskottets betänkande 3 innehåller och som vi nu behandlar. Så sent som trädde en ny och kraftigtavreglerad yrkes-trafiklag i kraft. Som vi här har hört ger denna lag från den1 en i princip helt avreglerad taxiverksamhet i landet. I sambandmed att beslut om avreglering fattades skärptes dock lämplighetsprövningen avdem som ansöker om trafiktillstånd. Denna lämplighetsprövning går inte enbart ut på attundersöka om vederbörande är lämplig att framföra fordon eller äransvarsmedveten gentemot passagerare och kunder, utan man skall också bedöma omden som ansöker om yrkestrafiktillstånd är lämplig utifrån vilja och förmågaatt bedriva sin verksamhet för det allmännas bästa. Mot detta senare vänder sig m- och fp-ledamöterna iutskottet i reservation 1. De vänder sig också mot att trafikhuvudmännen ute ilänen har rätten ' att bedriva linjetrafik. Utskottsmajoritetenanser dock att reglerna om lämplighetsprövning är så 97 7 protokoll 1989/90:17 Prot.1989/90:17 väl avvägda att yrkestrafiken kanbedrivas på det sätt som samhället önskar. 25 oktober1989 Det kan inte vara riktigt att man,så som och säger, \ oavsett om man är beredd att ta ekonomiskt ansvar ellerannat samhällsan- issa yr esraj j yrkesverksamhet skall fåyrkestrafiktillstånd tack vare att man är -' "" duktig på att köra buss ellerlastbil. Det kaninte heller vara riktigt att länstrafikbolag som upprätthåller ettgrundläggande trafikutbud ute i länet skall utsättas för helt fri konkurrens.Vi kan inte låta yrkestrafik bedrivas så att någon plockar russinen ur kakanoch skattebetalarna får dra det tunga lasset med trafik i glesare delar avlandet. Med detta, fru talman, yrkar jag avslag på reservationerna 1 och 2. Vadsedan gäller trafikhuvudmännens trafik i egen regi vill jag göra denkommentaren att utskottsmajoriteten anser att trafikhuvudmännen, eftersom dehar både det ekonomiska och det politiska ansvaret för trafiken, själva bör fåbestämma hur de vill bedriva trafiken i det egna området. Det bör dock påpekasatt det är fritt för trafikhuvudmännen att antingen upphandla trafik avprivata bolag eller att bedriva den i egen regi. Det får, fru talman, vara mittsvar på i fråga. Angående säkerheten i busstrafik är utskottet helt överensom att våra regler och bestämmelser skall vara så formulerade att vi inte skallbehöva uppleva olyckor orsakade av alltför undermåligt regelverk för förare,fordon och materiel. Här vill jag hänvisa till den utförliga skrivningen ibetänkandet om de regler som gäller. Utskottsmajoriteten har ansett att de regler ochbestämmelser som finns för tillstånd till uthyrning av bussar ärtillräckliga. Men vi har sagt att eftersom olyckor har förekommit - och det äri sig mycket beklagligt - skall regeringen, berörda myndigheter ochorganisationer med stor uppmärksamhet följa utvecklingen i fråga omomfattningen av bussuthyrning samt, om det skulle visa sig erforderligt, vidtaåtgärder. Det kan inte vara sak att i detalj föreskriva dessaförutsättningar. Med detta yrkar jag avslag på reservation 3, Låt mig slutligen säga några ord om taxametrar i taxibilari glesbygden. Utan att blanda mig alltför mycket i debatten mellan AndersCastberger och kan jag tala om att de förutsättningar somefterfrågas i en motion till och de förutsättningar somreservanterna efterfrågar redan i stort sett finns. har alltså ingenanledning att vidta ytterligare åtgärder. Därmed yrkar jag avslag även päreservation 4. Med det anförda yrkar jag bifall tillhemställan på alla punkter i trafikutskottets betänkande 3. inledde sitt anförande med attsäga att taxiverksamheten i princip kommer att vara helt avreglerad från den Ijuli . Det är tyvärr inte möjligt. Skillnaden mellan ochsocialdemokraterna är att socialdemokraterna har reglerat betydligt mer eller- om man så vill - har avreglerat så mycket mindre. Enligtfolkpartiets uppfattning skall lämplighetsprövningen inte omfatta andrafaktorer än sådana som är av betydelse för möjligheterna att utföra 98 transporterna på ett så säkert sättsom möjligt för passagerare och gods samt självfallet för all annantrafik också. Inte prövas väl, fru talman, så värst Prot. 1989/90:17 många andra näringsidkare avseende om de är nyttiga för samhället eller ej? Varför skall vi göra det för dem som har en rullande affär i stället för enaffär som står mitt i byn? f"" )"-*'''M- Härkommer de ideologiska skygglapparna fram och dessutom bristen på ett nytänkandeför ett skråväsen, som socialdemokraterna har hållit under armarna i decenniumefter decennium. Det behövs inte särskilda regler för skatter, avgifter ochandra samhällsförpliktelser för just näringsidkare inom transportväsendet. Deskall lyda under samma regler som andra. Om någon missköter sig finns jumöjligheten att ge vederbörande näringsförbud. Här inför socialdemokraternanågot som kan sägas vara ett näringsförbud redan från början. Näringsidkarenmåste alltså bevisa att han kan ta sig ur det, I detta fall är avregleringeninte tillräckligt långt gående. Iövrigt antar jag att står bakom majoritetsskrivningen i utskotteti frågan om registrerande taxametrar. STENANDERSSON i (m): Jag noterar att socialdemokraterna och - det senare partietsäger sig vara ett borgerligt parti som står för marknadsekonomi - i detta fallgår arm i arm och i stor omfattning vill behålla ett huvudmannaskap i kommunalregi. Jagvill fråga om han anser att bussar i första hand skall finnas föratt betjäna medborgare eller om vi skall ha bussar som i första hand ägs ochdrivs av kommunala företag. KARINSTARRIN (c); Vi har med sorg i hjärtat konstaterat att det har hänt väldigt storaoch tragiska bussolyckor Vi vet också hur bakgrunden har varit till dessaolyckor. Förutsättningen är att man är intresserad av att pressa ner kostnader- man hyr en billig buss och man står kanske själv för körandet. Organisationeroch föreningar tar ofta till det sättet för att så att säga få pengarna atträcka till så mycket som möjligt. Jagvill påstå att det inte kan vara tillfredsställande att inte ha den direktakopplingen att ansvaret för att hyra ut en buss hör direkt ihop med ansvaretför att bedriva yrkesmässig trafik. Utskottetförutsätter att regeringen och berörda myndigheter följer utvecklingen. Minfråga blir då: När tänker regeringen och berörda myndigheter ingripa? Hurmånga olyckor skall vi behöva acceptera innan vi skärper den här kopplingen,att ansvaret för uthyrning måste höra ihop med ansvaret för den yrkesmässigatrafiken? Sååter till reservation beträffande taxametrar. Svaret till att vi i inte anser att de nu gällande dispensreglerna ärtillräckliga. De körningar där man kan få dispens från att använda den kvittoskrivandetaxametern är när transporterna är samhällsbeställda, alltså när englesbygdstaxi kör skolskjutsar, färdtjänst etc. Vi anser att det också skallkunna ges dispens om man dessutom har litet extra privata körningar. Därför tycker vi att detvore mest generöst, sett ur marknadssynpunkt, att Prot.1989/90:17., vidga dispensreglerna till att gälla glesbygdstaxi över huvudtaget. Vi biträ- der verkligen reservationerna somjag har yrkat bifall till tidigare. Vissa.yrkestrafik-, j LÄNDER (s); frågor P talman! Jag vill börja med detKarin sade senast. skulle jagvilja hänvisa till betänkandet som sådant. Det var det jag försökte göra i mittförra inlägg också, I betänkandet har vi utförligt pekat på vilka regler ochförordningar som gäller och vad som behövs för att över huvud taget kunnaanvända bussar i uthyrningsrörelse. Vi är ju inte utan krav . Om vi, som jag sade, följergivna bestämmelser-för förare, för fordon osv. -då behöver vi inte tatill mer drastiska åtgärder. Dessutom säger utskottet att regeringen ochberörda organisationer och myndigheter skall följa utvecklingen och se om detbehövs ytterligare insatser vad gäller bussuthyrning. Då tycker inte jag, , att jag skall stå iriksdagens talarstol och tala om när regeringen skall ta de här stegen ellerhur myndigheterna skall göra, utan utvecklingen får visa om det behöver vidtasnågra åtgärder över huvud taget. i frågar om vad vi skallha bussarna till i princip. Jag vill bara säga till att vi skallha bussarna till att frakta människor i - det är de byggda för. Men det skallvi göra över hela landet och inte bara mellan vissa punkter, vilket följdenblir om skulle bifalla det förslag som moderater och folkpartisterförespråkar. Jag skulle väl också till ha sagt någrafler ord om taxiverksamheten. Jag stod i talarstolen och sade att jag yrkarbifall till hemställan i betänkandet på alla punkter. Det betyder att jag stårbakom det som frågade om men som jag tyvärr inte noterade. Jag har samma svar till vad gällertaxiverksamheten som till i vad gällde bussarna: Vi harvissa regler kvar just på grund av att vi skall kunna ha taxiverksamhet överhela landet, över hela länet och över hela kommunen, i (m): Jag skall göra en sammanfattningav min uppfattning av den här debatten. Jag noterar att vi är överens om att bedriva busstrafikhäri landet. Skillnaden mellan oss moderater och utskottsmajoriteten är denatt vi anser att busstrafik skall bedrivas för människornas bästa. Majoritetensäger att trafiken i första hand skall ägas och drivas av det offentliga, Det var ett mycket egendomligt argument föratt bibehålla lämplighetsprövning, att detta skulle säkerställa en godtaxitrafik över hela landet. Om hade använt argumentet atttrafiktillstånd skall beviljas med hänsyn till etableringsfrihet ellernågonting sådant, hade det varit någonting annat. Vad har lämplighetsskäl, frågan om hur man har skött sigsom näringsid- 100 käre, för regionalpolitiskbetydelse? Platt intet, 1 själva verket är de ideolo- giskahinder som socialdemokraterna ställer upp det som står i vägen för att näringsfrihetenskall kunna göra sig gällande och.erbjuda en god transportservice även iglesbygden, norrut och söderut, i , Jag berörde också bussarna i mitt huvudanförande. Det kanju inte finnas något konsumentintresse av att ha kvar ett system där det ärsensation med artiklar i storstadspressen, när ett bussföretag får körabusstrafik också mitt mellan och , Tänk, att detskall vara en sensation i socialdemokratins att vi behöver haveckoslutstrafik mitt och att man får köra buss mellan småländskaprovinsen och huvudstad! Prot,1989/90:17 KARINSTARRIN (c); Jag har också läst betänkandet, ,och jag håller med om att det står mycket väl utvecklat vilka lagar ochförordningar som gäller för de olika blocken, så att säga. Vi vet vilkabestämmelser som gäller för förare, vilka arbetstider man får köra, hur längeman får köra etc, etc. Vi vet också vilka bestämmelser som gäller för fordonenskvalitet. Det finns också en lag som reglerar hur biluthyrningsverksamhet skallgå till. Men det vi i efterlyser är vad jag har kallatihopkopplingen. Det största ansvaret för persontrafiken får man först, anservi, när det finns en koppling mellan att den som hyr ut ett fordon förpersonbefordran, en större buss, också har ansvaret för trafikutövningen, attframföra bussen. Så varför inte täcka in den säkerhetsbiten också genom attklart säga att för att få utföra tyngre persontrafik måste den här kopplingenfinnas? Jag tycker att det är väldigt otillfredsställande närutskottets majoritet hänvisar till att vi får se hur utvecklingen blir. Vi fårse om någonting över huvud taget behöver förändras, om det över huvud tagetbehöver vidtas åtgärder. Vad är det som skall visa detta? Tyvärr är detytterligare stora olyckor, och vi kan inte tycka annat än att man då är försent ute. Det gäller att vara väl framme här. Det gäller attförekomma i stället för att förekommas. Till vill jag - precis som jaggjorde tidigare -säga att det ju inte är vi som skall avvakta och se och följautvecklingen, utan det är regeringen, berörda myndigheter och organisationer. Dessakan detta område mer detaljerat, mer specialiserat än någon riksdagsledamot idenna kammare. Det är dessa organ som skall.följa utvecklingen och om nödvändigtpåtala brister och åtgärda det som i detta läge behöver åtgärdas. Det går naturligtvis, , att avreglerataxiverksamhetén, det går att avreglera buss- och yrkestrafik över huvud taget,precis hur mycket som helst. Man behöver givetvis inte ställa några krav pådessa förare. Men vi har ett reglemente som säger att vi skall ställa vissakrav både vad gäller kunskaper om att framföra fordon och kunskaper om atthantera människorna i fordonen. Från samhällets sida anser vi att även dessaföretagare bör ha kunskaper om beskattning, ekonomisk redovisning osv. Även entaxichaufför bör kunna detta. Det är inte mycket till krav på en yrkestrafi- 1989/90:17 25oktober 1989 kant, men det är i principden reglering vi har kvar. Och vi anser från utskottsmajoriteten att vi ocksåskall ha den kvar Överläggningenvar härmed avslutad. (Beslut fattades under 30 §.) Föredrogs näringsutskottets betänkande 1989/90:NU2Detaljhandel. PERWESTERBERG (m); I näringsutskottets betänkande 2 finns fyra motioner om detaljhandel.Vi moderater har när vi diskuterar detaljhandel en utgångspunkt, som grundarsig på en fri marknadsekonomi. Vi menar att en fri ekonomi, med fri konkurrenspå lika villkor inom de ramar som samhället ställer upp, bäst tjänarkonsumentintresset. Vi skall självfallet se till att vi bekämpar olika formerav konkurrensbegränsningar och andra regleringar som kan hotakonsumentintresset. Vi tror att konsumentintresset bäst gagnas av att friahandelsmän och fria företagare i fri konkurrens försöker tjäna konsumenternapå bästa sätt. Det är därför följdriktigt att vi yrkar avslag på två av demotioner som enligt vår mening innebär fler regleringar, och bifall till de tvåmotioner som vill avreglera. Ireservation 1, som vi moderater har undertecknat, säger vi att det inte finnsnågot behov av att tillsätta en utredning för att undersöka hur man kanutveckla detaljhandeln, I stället är det en fungerande konkurrens, en fungerandeekonomi, som enligt vår mening är det bästa sättet att gynna konsumentintresset.Här finns självfallet stor anledning att se upp så att inga skadligakonkurrensbegränsningar- som kunde missgynna konsumenter och övriga företagare- kommer till uttryck. Reservation4 tar upp bankservice i glesbygdsbutiker. Vi moderater anser attbankinspektionen har gått för långt med att föreskriva olika rekommendationerom hur denna service skall få bedrivas. I första hand är det enligt våruppfattning glesbygdsbutikerna, bankerna och deras kunder som skall avgöra hurman bäst tillgodoser konsumenternas behov av bankservice i glesbygd. Att manfrån bankinspektionen eller statsmakten kommer med rekommendationer somupplevs som pålagor eller svårigheter och som hotar denna service måstevi med kraft motsätta oss. Reservation5 handlar om stödet till glesbygdsbutikerna. Här anser vi -som demarknadsekonomer vi är - att vi inte skall ha ett stöd som grundar sig på merplanmässiga varuförsörjningsplaner. Det är efterfrågan och konsumenternasönskningar och behov som skall styra, inte varuförsörjningsplaner. Därföryrkar jag bifall till reservation 5. Med det anförda ber jag att få yrka bifall till reservationerna 1,4 och5. GUDRUNNORBERG (fp); Dagens betänkande från näringsutskottet omdetaljhandel kan sägas handla om dagligvaruhandel i allmänhet ochlandsbygdsbutiker i synnerhet. Dels har vi från sida tagit uppdetaljhandelsfrågor i en kommittémotion, dels har jag i en enskild motion tagitupp bankinspektionens förhållande till försöket med "bank i butik". Detaljhandeln är den del i kedjan från produktion tillkonsument som står konsumenten allra närmast. Här sker den dagligadirektkontakten, och här registreras kundens/konsumentens beteendeoch köpmönster. Detaljhandeln är den första instans som känner av ettköpmotstånd mot någon vara, och likaså är detaljhandeln den första att märkaen ökad efterfrågan. Detta tycker vi är ett fint och värdefullt samspel, sominte skall utsättas för onödiga störningar av exempelvis politiker ochmyndigheter. Det är viktigt att marknadsekonomin tillåts fungera utan intrång.Det är då den största känsligheten beträffande utbud och efterfrågan kommertill sin rätt. Visst har vi i en förhållandevis stormarknadsekonomisk frihet beträffande handel och konsumtion - förhållandevis,eftersom en jämförelse med planekonomierna i östländerna visar en enormskillnad. Planekonomins nackdelar är naturligtvis vida mer omfattande än tommabutikshyllor, men just i fråga om detta märker vi att gapet mellan efterfråganoch tillgång är ett så påtagligt problem för alla enskilda människor. Men detta samspel kunde fungera bättre även i . Detfinns, tycker vi, för stora möjligheter för politiker att styra etableringaroch för myndigheter att bestämma var och vad man får handla. Dessutom har vihela tiden hotet om reglerade affärstider vilande över oss. Då bestämmerpolitikerna också när man får handla. Vi i tror alltså inte att något blir bättre avatt regeringen skulle få i uppdrag att utreda dagligvaruhandelns utveckling.Däremot gäller det att sätta spjärn mot olika former av hinder ochstyrinstrument. Det är heller inte en uppgift för staten att ansvara förförnyelse och utveckling inom dagligvaruhandeln. Därför avstyrker vi kravet påutredning med en egen motivtext i reservation nr 3, vilken jag yrkar bifalltill. När det gäller bankservice ilandsbygdsbutiker, så har en sådan försöksverksamhet förekommit på sina håll.Verksamheten har varit uppskattad av såväl kunder som banker och butiker.Bankinspektionen har emellertid nu ändrat förutsättningarna så att denna kundservicehar försämrats och därmed är mindre intressant. Tillgång till service är ett villkor för en levandelandsbygd. Landsortsbutiken är ett naturligt centrum i vars närhet olikaserviceinrättningar ofta lokaliseras. Butiken är en viktig servicekärna därbygdens folk kan uträtta sina ärenden. Olika slag av utspridda lokalkontor dras dock allt oftarein. Kundunderlaget är för litet i förhållande till kostnaderna, och närservicen försvinner så blir landsbygden mindre attraktiv och kundunderlaget minskarytterligare för den service som finns kvar. Det är alltså en ond cirkel somverkar i helt motsatt riktning mot önskemålen i skaleva! Socialdemokraternai utskottet vill inte hjälpa till att liberalisera reglerna för"bank i butik", vilket vi beklagar. Det är kanske någotanmärkningsvärt, då industriministern i en frågedebatthär i kammaren uttalade att han var positiv till att samla olikaserviceverksamheter till lanthandeln. Detta var tankegångar som han delade ochville pröva i positiv anda. Detta är tydligen ännu ett område där socialdemokraternainte är riktigt överens. Jag yrkar bifall till reservation nr 4 ochäven till reservation nr 5. KJELLERICSSON (c); I detta betänkande behandlar vi ärenden somrör detaljhandeln. Det handlar dock kanske mest om dagligvaruhandeln, där vifrån sida har en kommittémotion. Det hela handlar om att man skall hatillgång till en väl utvecklad och decentraliserad kommersiell service i vårtland. Det är väsentligt att det finns tillgång till sådan service både itätorter och på landsbygd. Närheten till butiken sparar både tid och pengar.Dessutom är det nödvändigt med en butik för att många människor skall kunna bokvar i bygden. Det har skett en drastisk minskning av antaletdagligvarubutiker under . hade vi ca30000 butiker, har vi ungefär 8000, Enligt olika bedömningar som hargjorts kommer antalet butiker att fortsätta att minska. Man har även gjortbedömningar när det gäller ICA och därvid funnit att nedläggningstakten kommeratt öka, både när det gäller antal och yta. Bara inom ICA räknar man med attdet kommer att ske en nettominskning på 120-150 butiker . Det berörframför allt de små glesbygdsbutikerna i områden där det inte heller sker någranyetableringar. Jag anser att detta är en allvarlig situation. Vid tiden förtidigare nedläggningar fanns det i regel flera butiker i bygden. På mångaorter är det nu den sista butiken som slår igen. Jag har sagt förut, och jag vill säga det ,att lanthandeln har en av de viktigaste funktionerna på landsbygden dels genomsin dagligvaruförsörjning, dels genom att vara en social sammanhållande länk.Vi måste därför med olika åtgärder se till att minskningen av antalet butikerpå glesbygden inte fortsätter. Vi har glesbygdsstödet, som är bra när det finnsmedel att tillgå. Dessa medel är dock inte tillräckliga utan de behöverförstärkas inom olika län. Dessutom tror jag att det måste till en breddning avverksamheten så att lanthandeln blir något av landsbygdens servicecentral. Detfinns verksamhet inom olika områden såsom turism, service och statligservice som väl kan lämpa sig för kompletterande verksamhet hos lanthandeln, I en tidigare fråga till industriministern har jag tagitupp denna frågeställning. Han ställde sig positiv till tankegången. Dessafrågor följs förvisso av olika organ, av statliga och kommunala organ och avorgan inom branschen. Det finns dock ingen som har det samlade greppet och kankomma med några konkreta förslag till lösningar. Vi inom förordardärför en övergripande utredning som skall komma med konkreta förslag tilllösningar i den här frågan. Vi behöver en utveckling och förnyelse inomdagligvaru- handeln i hela landet, ochinte en fortsatt nedläggning. Vi förordar därför att en övergripande utredningskall göras. Medanledning av vad jag nu har sagt ställer jag mig frågande till moderaternasreservation. Man påtalar risken med stöd till näringsverksamhet och hävdar attbutiksstrukturen helt skall bestämmas av marknaden. Per säger attvi skall ha en fri marknadsekonomi med konkurrens på lika villkor. Jag frågar mig dock hur den konkurrensen ser ut på landsbygden, där detinte finns några affärer. Man får vara mycket glad om en affär håller i gång,och på många orter måste man ge affären stöd för att den skall göra det.Konkurrensen fungerar säkert på en del orter, men inte i glesbygden. Omverkligheten vore så enkel, skulle det vara bra. Utvecklingen och förnyelsensker helt på de stora kedjornas villkor. Helt naturligt etablerar och utvecklarde sig inom områden där det finns ett stort kundunderlag, så att de kan få såstora marknadsandelar som möjligt. Mindre orter och glesbygden är inteintressanta i det avseendet, eftersom en alltför liten del av marknaden finnsdär, och det inte är lönsamt. Menarvi något med att hela skall leva, har vi ett ansvar för att det skallfinnas butiker även på de ur handelssynpunkt mindre attraktiva orterna. Detbehövs stöd i varierande grad för att människor skall få tillgång till denservicen.