prot · GD09138 · 1989-12-31 00:00:00 — Jag har inte funnit attargumenten emot håller Jagställer mig frågan, precis som gjorde tidigare: Om inte dennamyndighet kan uflokaliseras, vilken myndighet kan då uflokalise-ras? är bättre skickad och har större förutsättningar att lokaliseras inära anslutning till glesbygden än en glesbygdsmyndighet? Under detta anförande övertog tredje vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. AnL 77 (): När jag kom farande till ett möte med Dalarnascenterkvinnor i Milsbos bygdegård i , frågade taxichaufförennågra karlar om vägen. Han fick med sig en hälsning fill mig: "Se till attvi får vägarna upprustade!" Densmala, guppiga grusvägen som vi färdades på gick genom ett underbart landskapmed välskötta åkrar, skogar och gårdar Det enda som inte var välskött varvägen, som samhället har ansvar för AvDalarnas vägar är gmsvägar, många i stort behov av reparationoch förbättringar Trafiken är livlig året om när alla turister söker sig uttill denna landskapsdröm. Då räknar man med att det statliga anslaget till Dalarnanästa år till vägunderhållet kommer att skäras ned . Centernvill ha ett fioårigt program för förstärkning och beläggning av grusvägarnainom landets länsvägnät. Anslaget föreslås bli ökat med 1 000 milj.kr för nästabudgetår. Det är inte mycket när man jämför med vad motorvägar kostar. Tyvärrhar vi inte fått gehör för detta förslag, som skulle vara en mycket kloklandsbygdssatsning. Detär viktigt att människor engagerar sig och talar om hur de vill att samhälletskall satsa skattepengarna som vi alla drar ihop. En arbetsgrupp som bildades iOrsa Finnmark under Landsbygd 90-kampanjen, har skrivit till myndigheterna ochbegärt att få en rättvis vägskatt. I 14§ vägskattelagen, bil. 3, redovisas ettantal kommuner där man får dra av på fordonsskatten. I grannkommunenLjusdal har man en sådan nedsatt fordonsskatt, vilket motiveras av attdet är långt till tätorter Men det är minst lika långt från Kvarnberg ochNoppikoski när man behöver sköta ärenden i centrum. kommer in i sammastödområde som . Det vore rimligt att hela Finnmark, som ligger iolika kommuner, fick samma skattelättnad. Jag skall arbeta vidare för dennafråga. Ettallt viktigare hjälpmedel för kommunikafion blir datorerna. Det är lockande förmånga att bosätta sig på landet, under förutsättning att man kan koppla in sigpå andra datorer på en arbetsplats var den än ligger och kan stå i förbindelsemed datorcentraler och andra abonnenter över hela världen - precis som medtelefonen. För detta behövs ett telenät som är av en så bra kvalitet att detinte blir störningar i datortrafiken. Det är dåligt beställt med detta pålandet. T.ex. min riksdags-PC fungerar inte . Senast brakade den ihoptotalt under ett kraftigt åskväder Naturligtvisär det också väsentligt att telefoner och telefax fungerar har varitkraftigt drabbat av störningar är inriktat på en god service,som är snabb och personlig. Nätet håller på att rustas upp, men harbestämt att detta bara skall ske i den takt som kan finansiera detgenom sina intäkter GöranEngström och jag motionerade om att bör kunna få resurseratt modernisera telenätet över hela landet snabbare än vad som ärföretagsekonomiskt motiverat. Detta är i hög grad rimligt, i synnerhet när vijämför resurser då alla fick telefon med , då vi ärett av de fem rikaste länderna i världen. Då var det självklart att vitillsammans bekostade telefonnätet. Utskottethar skjutit upp behandlingen av denna motion , men jag vill nämnaden nu eftersom det är en så väsentlig regionalpolitisk fråga.Datorrevolutionen kan ge landsbygden en mångfald arbetsfillfällen. 90-taletkommer att se många människor söka sig till livskvaliteten på landet, om de kanarbeta därifrån likaväl som i trängseln i storstaden. Ingen vill isolera sig,men alla vill ha svängrum. Staten får inte vara småsint. Att plocka bär, svamp och kottar tar så myckettid att timpengen blir låg även när man inte behöver betala skatt. Vi bör varatacksamma mot dem som tar fill vara dessa skogsfrukter, som annars skulleförfaras. Skogsbruket är beroende av att få kottar som är anpassade till olikaväxtställen. Det är småakfigt av staten att jaga de få skattekronorna från folksom bjuder fill! och jag motionerade med anledning av denregionalpoUtiska propositionen om att skörd av skogens frukter skall varaskattefri. Till vår glädje konstaterar vi att förslaget att skattebelägga dettaarbete har dragits fillbaka. Hosskattemyndigheterna har man på senare fid beslutat att ägna sig åt dem somfuskar med skatten i stor skala och inte ge så mycket tid åt den enskildes småmisstag. Det är bra. Lagstiftningen bör också ge utrymme för större frihet attverka utan att myndigheterna reglerar och kontrollerar detaljer Detfinns risk för att kommunerna klämmer åt den enskilde medborgaren som man rårpå, men låter de stora företagen och organisationerna gå fria. Det bör varatvärtom. Kommunen bör tolka t.ex. PBL, , så att det passarden trakt där man bor. 1989/90:138 11 juni1990 1989/90:138 11 juni1990 Detär också viktigt att man står ut med litet kaos . Nyskapande är stökigt ibörjan. Man kan inte starta ett företag med ett perfekt kontor och verkstad imångmiljonklassen. Det måste finnas möjlighet att improvisera och pröva sigfram. Kvittningsrätten är väsentlig för att man skall kunna försörja sig underfiden man utvecklar något nytt som bara medför utgifter i början. Så är det föralla. Storföretagen har råd att ta stora förluster under introduktionsskedet.Man kvittar introdukfionskostnaderna mot vinst på annat håll. Ja, det ansesvara så viktigt att kunna sälja till underpris utomlands för att få in en varapå marknaden, att rädslan för EGs anfidumpingåtgärder är ett av företagens starkastemotiv för att ge upp självbestämmanderätt och gå med i EG. Storföretaghar resurserna, men de har uppenbarligen inte idéerna. En utredning visar attsvenska företag är mycket duktiga på att modernisera och automafiseraproduktionen, men produkterna är desamma som de varit under lång fid. Vi leverfarligt om vi inte förnyar oss efter nya fiders krav. Nyskapandetsker ofta i mindre enheter Det hävdade redan Dodde . Pålandet har småföretagen billiga omkostnader. Det är viktigt att inte stelbentabestämmelser tar bort skaparglädjen och tvingar dem att ägna sig åt att passain sina tankar efter myndigheternas ramar. Det är fmktansvärt hindersamt.Kanske är det allra viktigaste myndigheterna kan göra för att landsbygden skallfå en god utveckling, att låta bli att hindra landsbygdens folk från att skapaefter sina egna idéer. Länsstyrelser och utvecklingsfonder, t.ex., bör fåstörre frihet att stödja det man tror på utan stelbenta bestämmelser somtröttar ut dem som vill något. Satsa pengarna på någons idé och riskera attförlora dem på idén hellre än på byråkratiskt utredande! och jag har tagit upp flera förslag frånlandsbygdsriksdagarna men vi har inte fått gehör från utskottsmajoriteten. Jaghar inget yrkande , men vi återkommer AnL 78 (): Jag har i anledning av den regionalpolitiska propositionen väckt tremotioner och är medmotionär när det gäller motion A424 från den allmännamotionstiden. MotionA33 handlar om de i motionen angivna kommunernas inplacering i stödområden.Motion A43 handlar om behovet av lokala stödåtgärder för att tryggasysselsättningen och om särskilda åtgärder för glesbygden. Motion A60 tar uppbehovet av ekonomiskt stöd för utveckling av kooperativ verksamhet iglesbygden. Vidare är jag medmotionär när det gäller motion A426, som en samladöversyn av möjligheterna att införa differentierade drivmedelspriser MotionA60 är genom den utredning som tillsatts sedan motionen väcktes i principtillgodosedd. Min förhoppning är att de frågor som tas upp i motionen ocksåkommer att kunna tillgodoses när utredningen är klar med sitt arbete. Jaghoppas att utredarna speciellt uppmärksammar de här frågorna. Imotion A33 tar jag upp frågorna om stödområdesindelningen i län.De krav som ställs i den motionen tycker jag är fullt berättigade. I motionenhar vi pekat på de förhållanden som råder, då i första hand för de tre kommuner som liggeri norra och nordvästra delen av länet. De tre kommunerna är , ochÄlvdalen, och de utgör av länets yta. Deras sammanlagda yta är , och på området bor det ungefär lika många tusen människor Det innebären befolkningstäthet -eller befolkningsgleshet - på en person per km. Man kanillustrera det med att göra om siffrorna att gälla . Om Stockholmskommuns invå-, nare hade samma yta till sitt förfogande, skulle ha187 invånare. I det perspektivet bör det vara lätt att förstå de problem, inteminst ur samhällsservicesynpunkt, som kommunerna i västra norra haratt brottas med. Dehär tre kommunerna ligger i det västsvenska skogslandet, och både ochÄlvdalen gränsar till . Kommunikationsmässigt är området handikappatgenom långa avstånd, även om den industribaserade kommunikationsapparaten harkunnat utvecklas på ett bra sätt. Underde har befolkningen i de tre kommunerna , ochÄlvdalen minskat med . Den största minskningen har skett i kommun,som 1970 hade ca 9 000 invånare och vid slut ca 7 900. somden här befolkningsminskningen skett har åldersstrukturen försämrats, och detutgör ett bekymmer Meddet här har jag velat påvisa att dessa kommuner borde ha förts till stödområde1, eftersom de - enligt min mening - har alla kriterier som finns i övrigainlandskommuner Svårigheterna är sådana att när de nu förmodligen inte förstill högsta stödområdet, måste andra speciella satsningar till för att skapa enpositiv trend. Turistsatsningar har gjorts och görs, men det räcker absolutinte. Det måste till mycket mer. Vihar också i samma motion tagit upp att i borde förastill stödområde 2. Det borde ha varit en naturlig åtgärd i det härsammanhanget. Detär nödvändigt med en flexibel hantering av hur man skall satsa pengar påkommunerna beroende på vilket stödområde man hamnar i. Även de kommuner sominte har hamnat i det högsta stödområdet borde kunna få del av de satsningarsom görs och de bidrag som lämnas till de kommuner som har de störstamöjligheterna att få stöd. Vadgäller motion A43 om IKS och stöd fill samhällelig verksamhet vill jag betonadet angelägna i att det skapas sysselsättning på oUka sätt för lokalt bundenarbetskraft. Utskottet menar att det skaU kunna utgå pengar för sådanverksamhet även i fortsättningen, men från ett annat anslag, nämligen anslagetför arbetsmarknadsåtgärder. Det är angeläget för mig att påpeka att det ärviktigt att de kommer att finnas pengar även i fortsättningen som möjliggörskapandet av sysselsättning för lokalt bunden arbetskraft. Var dessa pengar tasfrån är mindre viktigt, huvudsaken är att de finns och att det går att användadem på ett flexibelt sätt. Detta måste därför klart skrivas in i förordningen,så att inga framtida tolkningssvårigheter uppstår. Närdet gäller motionen om differentierade drivmedelspriser menar jag att det ärangeläget att på olika sätt pröva detta. Det bör finnas flera alternativ somkan tillfredsställa dessa krav. Ett kan vara att differentiera miljöavgifternaså att människor som bor i glesbygden och har långa avstånd till olika slag avservice får tillgång till billigare bensin. 1989/90:138 11 juni1990 1989/90:138 11 juni1990 terna bör övervinnas. Detmåste vara en fråga som kan bli föremål för nya överväganden. Avslutningsvis vill jag kort beröra frågan om att göra omglesbygdsdelegationen till en myndighet och utlokalisera den till Östersund.Jag är beredd att biträda detta förslag. Däremot anser jag det mycket angelägetatt ge delegationen tid under dess övergång till myndighet. Jag tycker att detskulle kunna vara en lämplig kompromiss att den nya myndigheten startar sinverksamhet och att den utlokaliseras tillÖstersund. Det skulle vara mycket olyckligt att alltför snabbt forcera fram ettdatum för flytt och ombildning. Detarbete som den nuvarande delegationen gör - och har gjort - har på många ortergett påtagliga resultat, och det har skapat gehör för glesbygdsfrågor i mångasammanhang. Det skulle därför vara fel att forcera fram en förändring nu översornmaren. Det skulle kunna leda till att man tappade tempo och skapadesvårigheter för .den nya myndigheten att komma i gång. Därför tycker jag attdet vore lämpligt om alla parter nu försökte samla sig kring en övergång avnuvarande glesbygdsdelegation till myndighet från . För dagenframställer jag inga yrkanden. AnL 79 (): När jag under dagens lopp har lyssnat till en del av talarna,företrädesvis från de borgerliga partierna, förefaller det som att vi i dettaland ej har haft någon som helst regionalpolitik, liksom att de mångmiljonbeloppsom nu anslås inte kommer att ge någon som helst effekt. Det arbete som nuredovisas av arbetsmarknadsutskottet verkar vara av noll och intet värde. Dettakänns något märkligt, inte minst för mig som aktivt deltagit iBergslagsdelegationens arbete. Därmed har jag också fått en djup insikt om vadregionalpolitik kan innebära. Vadhar hänt med Bergslagsdelegationen ? Det är klart att en del av detsom vi befarade har blivit mindre kännbart genom den högkonjunktur som vi harhaft. Men mycket har hänt genom de insatser som staten och en socialdemokratiskregering gjorde genom Bergslagspaketen. Strateginhar varit att förändra grundvillkoren för regionen genom förbättradekommunikationer - vägar, järnvägar, tele osv. -, genom utbildning på allanivåer och genom att skapa ett positivt företagsklimat. Därför känns detmärkligt när nu så många här har sagt att de här insatserna ute i landet intehar haft någon effekt. Däremot kan jag hålla med om att vad som är merintressant är vad som sker i förlängningen av Bergslagssamarbetet,vad som kan hända med de gjorda satsningarna och vad det nya Bergslagen kommeratt prioritera samt hur man kommer att kunna nyttja de mycket förstärktagränsanslag som har kommit resp. län till del. I detta sammanhang ärBergslagen ett prioriterat område. Vi vet redan nu att det behövs en fortsattkompetenshöjning inom kommunerna. Det behövs naturligtvis också ett breddatnäringsliv för att rekryteringen till Bergslagen skall kunna fortsättas. Föratt förhindra fortsatt utflyttning och för att lindra effekterna av tidigareutflyttningar måste orterna i Bergslagen medvetet satsa på en mångkulturell miljö,där aktiviteter för barn och ungdomsaktiviteter också omfattar tjejer i allaåldrar Detsom tog upp om den kulturella satsningen i det här betänkandet omregionalpolitiken var mycket intressant. Jag delar helt hennes synpunkter omatt det är av värde och vikt att även kommunerna lär sig detta. Närdet gäller flickor i aUa åldrar har vi samlat på oss erfarenheten att intressetfrån kommuner och föreningar är ganska svalt för t.ex. flickornas fritid.Antagligen vet man, men man har inte tagit konsekvensen av, att barns"prägling" till sin hemort sker mycket . Finns det inget sommångfaldigt vänder sig till flickor, är det kanske inte så konstigt att deflyttar Demångmiljonbelopp som den socialdemokratiska regeringen genom Bergslagspaketetgav oss i Bergslagen, har betytt skillnaden mellan att mycket långsamt kunnabygga upp en förändrad näringslivsstruktur och att snabbt kunna göra aktivainsatser för orterna. Visst skulle även jag ibland vilja att saker skulle kunnagå fortare och att vi skulle ha haft mera pengar till förfogande. Jag tror dock, med en titt i backspegeln, att takten har varit rätt väl anpassad. När detgäller utbildning är det fråga om långsiktiga satsningar, likaså när detgäller kompetenshöjningar. I den snabba strukturförändring som sker - och somvi också ser kommer att drabba oss inom Bergslagen - kanske det ändå inte ärde stora paketen och de stora insatserna som just nu är mest nödvändiga, utande långsiktiga insatserna. Även långsiktigheten måste vi, som jag sadetidigare, räkna med när det gäller utbildning. Fleratalare, bl.a. nu senast , har tagit upp situationen förkvinnorna i många av de områden som är prioriterade. Jag kan då med glattmod delge de erfarenheter som vi har gjort inom Bergslagsdelegationen frånkvinnokraft i Bergslagsarbetet. Vi visade bl.a. upp oss på mässan kan.Jag vill nog påstå att det stora intresse som man visade ifrån hela landetockså gav oss möjlighet att erbjuda det som vi kallar modellen som lyckades.Men det gav oss också insikten om att - precis som och fleratalare före henne har sagt- problemen är likartade på många ställen i landet. Vidiskuterade också i frågan om kompetenscentra. Det är tydligen ettbegrepp som väldigt många har missuppfattat. Om man inte förstår attkompetenscentra inte är hus som man bygger, utan kompetens som man samlar, kanjag väl förstå att många kan känna sig rädda. Men hur kan man vara rädd för attsatsa på kvinnor? Kvinnor behövs för att orten skall kunna hållas levande. Jaghar nämnt litet grand om ungdomar och om kultur Jag tycker att det är för välatt man i ett regionalpolitiskt betänkande och i den tidigare propositionenäntligen har förstått hela samhällets utveckling och nödvändigheten av attsamhället skall vara levande. Socialdemokraterna i har en motion angående inplacering avHedemora kommun i stödområde. Det nya Bergslaget har kraftfullt uttalat sig omnödvändigheten av att alla Bergslagens kommuner behandlas lika. Självfallet blevman i besviken när inte blev utsedd somstödområdeskommun i propositionen och betänkandet. Man har ju redan erfarenhetav att stå utanför, och man vet av 1989/90:138 11 juni1990 1989/90:138 11 juni1990 dessa erfarenheter att detinte är en bra situation. Att vara belägen i närheten av stödområdeskommunerinnebär också att man har en konkurrenssituation som kanske ibland, icke såsällan, utfaller till den icke stödberätti-gade kommunens nackdel. Hedemorakommun kommer att hamna i en mycket olycklig situation, särskilt med tanke påde hotbilder som vi ser . Vårmotion har inte heller fått stöd i utskottet. Jag vill dock framhålla att vidärmed inte har uttömt möjligheterna för . De skäl som kommunenanförde i sin uppvaktning inför utskottet är väl värda att prövas avregeringen. De hotbilder som jag tidigare talade om är komplexa och mycketlikartade de som finns i andra Bergslagskommuner En skillnad är att man ocksåhaft en mycket omfattande jordbruksnäring. Denmöjlighet som står till buds är en fillfälUg inplacering av kommunen.Hedemoras skäl för detta och propositionens uttalande om Bergslagsområdetutgör en god anledning för regeringen att behandla en ansökan från Hedemorabåde positivt och snabbt. Utskottethar, som jag tidigare nämnde, inte stött motionen. Det innebär att möjlighetenatt permanent skall kunna komma in i ett stödområde inte finns i dag.Jag avstår därför från att yrka bifall till motionen. Jag menar att entillfällig inplacering just nu är den bästa chansen för attkunna möta den hotbild som vi poängterar i vår motion. 80 AXEL (): Målet för svensk regionalpolitik innebär att människor, oavsett var debor i landet, skall ges fillgång till arbete, service och en god miljö. Med denmålbestämningen inleds det digra betänkande som kammaren hardebatterat och snart skall ta ställning tiU - ett betänkande betitlatRegionalpolitik för 90-talet. Motden höga målsättningen har jag inte - och med säkerhet inte heller någon annansom är bosatt i något av skogslänen - något att invända. Jag skall i mitt anförande koncentrera mig på några av de förslag somframförs i motion A37 från de socialdemokratiska ledamöterna på Gävleborgsbänksamt i motion A427 av m.fl. IGävleborgsmotionen tvingas vi konstatera att propositionens förslag, när detgäller den framtida stödsområdesindelningen, innebär att flera av Gävleborgsläns kommuner, som permanent eller tillfälligt omfattas av stödområdet,kommer att hamna utanför För flera av länets kommuner -, ,, och - är problemen av den karaktären att även deborde inplaceras i stödområdet. Ett sätt vore att placera dessa i det nya stödområdet 2. Med tanke påde begränsade resurser som står till förfogande och som ytterligare skulleförsvagas av en utökning av stödområdet är detta ingen bra lösning. Imotionen föreslår vi i stället att en annan väg prövas. Det ansvar som iregeringens proposition läggs på länen - ansvaret att göra avvägningar när detgäller olika stödinsatsers fördelning inom länen - bör fullföljas fullt ut.Enligt vår mening bör länsstyrelserna, naturligtvis inom givna medelsramar, fåbesluta om såväl lokaliserings- och sysselsättnings- som utvecklingsbidrag även utanför de nyastödområdena 1 och 2. Naturligtvis skulle en sådan möjlighet användasrestriktivt. Det skulle ge praktiska möjligheter att snabbt lösa uppkommandeproblem utan att behöva gå den omständliga och i de flesta fall tidsödandeomvägen över regeringen för att få formellt.tillstånd att göra något. Vi tyckeratt det är särskilt viktigt att denna möjlighet ges när det gäller utvecklingsbidraget,som därmed kan bli en ännu bättre resurs för utveckling av både nya ochbefintliga företag i länet. Utskottethar avstyrkt vår motion med motivering att kraven är fillgodo-sedda. Därförvore det av stort värde för oss som bor i skogslänen och som har storaregionalpolitiska problem och även kommer att möta sådana, om någonföreträdare för arbetsmarknadsutskottet ville förtydliga utskottets inställningnär det gäller framtida roll. Innebär utskottets förslag på s.168 att länsstyrelserna får beslutanderätt för insatser även utanför de nyastödområdena 1 och 2? Så över fill utskottets behandling av mofion 1989/90: A427 av m.fl., i vilken vi socialdemokrater tar upp behovet av att styra tillväxteninom den privata och offenfliga tjänstesektorn från tillandra delar av landet. Denalltför snabba och ohämmade tillväxt som råder i denna region leder tillinflation, brist på arbetskraft, köproblem i fråga om bostäder, vård ochservice samt utgör inte minst ett stort och växande hot mot miljön. Om dettafinns inga skillnader mellan regeringens förslag, föreliggande utskottsbetänkandeeller innehållet i vår motion. Det är när vi kommer fram till våra förslag ombehovet av bättre och effektivare styrmedel för att kunna länka verksamheterfrån till andra delar av landet som meningarna skiljer sig åt. Omutbildningens och forskningens strategiska betydelse för utvecklingen i enregion råder inga delade meningar I vår motion konstaterar vi att Stockholmslän svarar för av sysselsättningen inom forskning och utveckling iföretagssektorn i , enligt en undersökning utförd av SCB. Omkringhälften av de forskarutbildade arbetar i företagssektorn i . Ungefärhäflten av landets forskningsresurser i offentliga forskningsinstitut samtstyrelsens för teknisk utveckling, STU, fördelning av anslag fill forskning ochutveckling destineras fill . Denkraftiga koncentrationen till av forskning och utveckling kan därmedbli styrande för företagens investeringar och för den långsiktiga fördelningenav sysselsättning och inkomster i . Deninventering som STU gjort av resurscentra för teknik- och kompetensspridningvisar att också denna verksamhet har en Uknande koncentration till Stockholmoch . Staten måste därför vid större förändringar av verksamhetereller i samband med större förändringar av ingångna avtal utnyttja sin roll somavtalspart för att åstadkomma en utflyttning av kollektiva forskningsinstitutfrän i första hand . Utskottetkommenterar över huvud taget inte våra förslag och synpunkter. Trots att vigrundligt läst det digra och välkomponerade betänkandet har vi inte funnitnågon sådan kommentar till vår motion. Utskottet borde enligt vårmening ha understrukit behovet av snabba och 1989/90:138 11 juni1990 1989/90:138 11 juni1990 konkreta insatser frånstatsmakternas sida i syfte att styra tillväxten i privataoch offentUga tjänstesektor i allmänhet och inom forsknings- ochutbildningssektorn i synnerhet fill andra delar av landet. Enligt utskottets mening är våra mötionskrav uUgodosedda. Vi kan tyvärrinte dela denna uppfattning. Vi anser att utskottet hade kunnat uppträda meroffensivt genom att i klarare verba ställa sig bakom motionens intentioner ombehovet av snabba och verksamma insatser på detta område. Jag yrkar därförbifall till motion 1989/90:A427 i denna del.