prot · GD0942 · 1989-12-31 00:00:00 — Och de skullestraffas för det. Men raseriet som utlöstes berodde inte i förstahand på den oginhet som låg i själva besparingen utan, som så ofta, på klyftanmellan ord och handling. Lärare och elever ansåg sig, kort och gott, lurade avsocialdemokraterna. De mindes nämligen det utspel som statsministern gjorde påden socialdemokratiska partikongressen före valet: skulle detsatsas på skolan. När det i verkligheten, efter valet, visade sigbli nedskärningar, blev det droppen som fick bägaren att rinna över hos många. avslutas med att lärarna, trots att denu erbjudits fler-dubbelt större lönehöjningar, strejkar och visar ännu störreförbittring mot arbetsgivaren. Någonstanshar det gått rejält fel. Om och hans politiska medarbetare skulle mankunna säga att sällan har så få på så rört till så mycket för såmånga. Jag ser att sitter här i kammaren och lyssnar När vi påBengt tid sade att det hände för litet i skolpolitiken, visste viinte vilket alterna-fivet var Då hade säkert vår kritik mot betydligt mildare. Läget i den svenska skolan är bekymmersamt. satsarmer än något annat land på skolan, men mycket tyder på att vi på grund av denklyfta som har skapats mellan lärarna och arbetsgivarna - ytterst alltsåpolitikerna - inte får full valuta för de pengarna. En stor undersökning bekräftade bilden att lärarnauppfattar den politiska och administrativa ledningen som det största problemeti jobbet. Den här höstterminen är det tydligare . Det ärinte svårt att förstå den vrede som många lärare känner Genom Kommunalt huvudmannaskap för lärare m.fl. på skolområdet Kommunalt huvudmannaskap för lärare m.fl. på skolområdet förslagetom nya arbetstidsregler vill tvinga dem alla till kollektivkvarsittning efter lektionernas slut. Hans agerande vittnar om att han saknarrespekt för lärarnas ämneskunskaper och förmåga att själva planera sitt arbete. Socialdemokratin tycks ha en mycket komplicerad relationtill lärare. Sårande uttalanden, som etsat sig fast i minnet hos många lärare,har kommit då och då. Många minns det yttrande som en ledande socialdemokratfällde; om att skolan kan bli bra först när vi fått en nylärargeneration. Många minns också skolstyrelseordföranden i , GöstaBrodin, som redan har figurerat i debatten , som blivit riksbekant försina påståenden om att lärarna borde arbeta mera. Sådana uttalanden gör sig naturligtvis påminda närLO-ordföranden, och ledamoten av socialdemokraternas verkställande utskott.Stig , uttrycker sådan misstro mot lärarkåren att han säger sig tveka attskicka sina barnbarn till skolan. Den lärargeneration som måste bytas ut är till stor del pensionerad och ersatt med yngre lärare. De nya tycks inteduga de heller -de är "värstingar". Till raden av socialdemokrater som minskat arbetsglädjenoch ökat politikerföraktet bland lärarna sällar sig nu också att sköta kommunaliseringsfrågan är minst sagt klantigt. För en utomstående betraktare förefaller det som om GöranPersson, för att tala klartext, har försökt köpa sig stöd hos TCO:slärarorganisationer för att därmed kunna köra över motståndarna tillkommunalisering. Det kanske var smart uträknat. Han kan dock inte ha varitomedveten om de risker det innebär Lärare ställs mot lärare. Den splittringinom lärarkollektivet som han därmed har åstadkommit riskerar att försvårasamarbetet mellan olika lärarkategorier och leda till konflikter i kollegierummen. I ett långsiktigt perspektiv tycker jag attdet som känns mest oroande med det som sker, är att socialdemokraterna valtatt driva sin skolpolitik enbart tillsammans med kommunisterna. Traditionellthar svensk skolpolitik förts med mycket bredare majoritet. hade kunnat välja en annan väg. Han hadekunnat välja att i stället föra en skolpolitik exempelvis tillsammans medfolkpartiet. Vi har inte stängt dörren för ett sådant samarbete, utan tvärtommedvetet gjort öppningar. Det gällde t.ex. den skolrapport som vi presenteradei somras där vi föreslog en kompromiss i statsbidragsfrågan. Den 24 novemberordnade vi en skolkonferens här i . Jag uppmanade då dra tillbaka propositionen och återförvisa kommunaliseringsfrågan till utredningskvarnenmed förhoppningen att lärarna därmed skulle kunna komma tillbaka till skolan.Carl Bildt har sedan instämt i denna propå. har fortfarandemöjlighet att bli hjälte bland lärarna. Ta den möjligheten, ! Hade han tagit den utsträckta handen hade vi, det är jagövertygad om, varit i ett bättre läge . Kanske hade vi sluppit strejkenoch , i stället för att så split i skolan, varit i färd med att bygga enbättre skola för 90-talet. Eftersom det är som bär skulden för atttusentals elever står utan undervisning, vilar det ett tungt ansvar på honomatt snabbt återge Det ärett krav som jag framför inte bara som ansvarig politiker i denna kammare utanockså som en av tusentals andra föräldrar, som med stor oro ser hur dagarnagår utan att våra ungdomar får undervisning. OmGöran misslyckas med den uppgiften bör han inte kvarstå som den högsteansvarige för landets skolon Jag tror att det är många som delar minuppfattning om att han inte har på sig. Bra lärare är skolans viktigaste resurs. Jag är säker på att vi allasom är samlade här har gjort följande erfarenhet. En bra lärare kan göra detråkigaste ämnena riktigt roliga, medan en dålig lärare kan förstöra deroligaste ämnena. Vimåste satsa mer på lärarna så att vi får behålla bra lärare och kan locka bralärare till skolan. Vi måste visa lärarna större uppskattning och tilltro omdet skall bli möjligt. Inte minst därför är det så trist att åretsavtalsförhandlingar hanterats så illa att misstron i stället har ökat hosmånga lärare. Risken ll ms att skolministerns agerande har rivit upp sår somdet kommer att ta år -11 läka. Det vore i så fall en tragedi av mycket störamått. Enbättre skola kan vi bara få om vi har lärare som trivs och känner stöd frånomgivningen, inte minst från oss politiken Flykten från läraryrket är redanston Risken finns nu att ännu fler av de bäst utbildade och mest engageradelärarna väljer att lämna skolan. Jagsk.ill bara ta ett exempel. I går besökte jag gymnasieskolan i , , berättade för mig att han bara under den gångna veckanhade fått skriva tjänstgöringsintyg till tre av de bästa lärarna på skolan somnu var på väg att lämna sitt yrke. Det är bara en konkret illustration till vadvi nu kan läsa om i fidningarna. Detfinns ett alternativ till den socialdemokrafiska skolpolitiken av vpk-snitt.Jag kan sammanfatta den i några punkter, som känns mer aktuella ännågonsin. o Låt oss satsa på lärarna. Deras professionalism,yrkesstolthet och arbetsglädje är skolans största tillgång. o Låt oss satsa på kunskap. Vi behöver påhögstadier och gymnasier ämneslärare med gedigna kunskaper, vi behöver braläroböcker och välskötta ämnesinstitutioner o Låt oss släppa in föräldrarna. I många andraländer spelar de en mycket större roll i skolan än i . Här är föräldrarnafortfarande en outnyttjad resurs. o Låt oss öka valfriheten. Vi skall ha likvärdigaskolor, men inte nödvändigtvis likadana skolor Valet för var ocn en av oss i dennakammare - där vi representerar folk - gäller den här eftermiddagenföljande: Skall vi genom våra röster för överskådlig tid framöver öka ellerminska problemen i den svenska skolan? Den som vill minska problemen skall ihuvudvoteringen trycka på den röda knappen och rösta på reservation 3. Kommunalthuvudmannaskap för lärare m.fl. på skolområdet 1989/90:42 8december 1989 Kommunalthuvudmannaskap för lärare m.fl. på skolområdet Utbildning är denviktigaste investeringen för framtiden. De satsningar vi gör på utbildning ochforskning avgör vårt lands förmåga att möta framtiden. De lägger grunden förvårt framtida näringsliv, vårt kulturliv och humanismen i morgondagenssamhälle. Kunskap är en vikfig förutsättning för individernas frigörelse. Vistår på tröskeln informationssamhället, ett samhälle där utbildningenfår en ännu mer fokuserad roll. Skall vi kunna ge 2000-talets barn och ungdomargoda möjligheter att forma sin egen framtid och bli delakUga i sitt samhälle,måste vi spänna bågen ytterligare och satsa på skolan. Skolan, desslärare och elever, måste få arbetsro och arbetsglädje. Det avgör nämligenresultatet. Vi måste satsa på barnen, på personalen, på läromedlen och påskolans arbetsmiljö. Mindre klasser har länge varit ett centerkrav. Det ärdärför , till skillnad från en del andra partier, harvägrat att skära ner resurserna till skolan. För oss är skolan inget besparingsobjekt.De resurser som kan frigöras med minskande ungdomskullar skall användas för atthöja kvaliteten i skolan. Centerndriver som ett decentralistiskt parti kravet på att beslut skall fattas sånära människorna som möjligt. Vi vill bryta ner hierarkierna och begränsabyråkratins makt. Besluten skall ligga på "rätt nivå", först ochfrämst hos människorna själva och därnäst i den lokala beslutssfären. Detinnebär inte att kan avsäga sig sitt ansvar för utvecklingen. Detgäller inte minst resurstilldelning och resursfördelning. hade vi en debatt om landsbygdens utveckling. Det är självklart att riksdagoch regering måste ta ansvar för att fördela resurserna så att vi skaparlikvärdiga livsvillkor i alla delar av landet. Där utgör skolan en omisfligdel. Vi måste skapa goda förutsättningar för den lokala beslutssfären att formasina lösningar utan att övergripande samhällsmål åsidosätts. Det gäller i höggrad skolan, den skola där alla skall ha sin chans. Viser nu hur regeringens löfte om barnomsorg till alla är på väg attkapsejsa. Ansvaret för detta vilar tungt på regering och riksdag, som integivit likvärdiga förutsättningar för kommunerna att nå målet. Det förslag somvi nu behandlar på skolans område riskerar att möta samma öde. Majoritetenhär i kammaren har under tidigare årtionden centraliserat, förlängtbeslutstrappan och format styrsystem efter denna struktur Dessutom har manskurit ner resurserna till skolan. När vi nu möter det ena förslaget efter detandra, som har decentralistiska förtecken, finner vi dock alltfort att detinte är en sammanhållen helhetssyn bakom förslagen. Det har i stället, underhela 80-talet, dolts betydande kostnadsövervältringar till kommun- ochlandstingssektorn i kombination med nya krav från . Denna statligakamrerssyn, på ett utomordenfligt sätt företrädd av , harbäddat för den kostnadskris som vi nu ser ute i kommunerna. Kommunerna harfått ta över kostnader motsvarande 5 kn i kommunalskatt under 80-talet.Skattehöjningarna har inte uteblivit. De har dock kunnat stanna på . Dekommunala budgetarna har pressats, kapital har omsatts för att hjälpligt klara80-talet. Nuhör vi dock från den avslutade kommunalekonomiska mässan att betydandeskattehöjningar väntar , utan nya beslut, åtaganden eller ambitionshöjningarBortåt anger i sin prognos. Detta är skattehöjningar somkommer att slå väldigt olika över landet, beroende på kommunernas olikaskattemässiga kraft. Det är ju så att vi har helt olika inkomster i olika delarav landet. Vi har dessutom olika åldersfördelning i olika delar av landet. Detär vad bärkraft handlar om. Det är i detta perspektiv som kräver enrejäl reformering av den kommunala skatteutjämningen och en noggranngranskning av skattereformens effekter, inte minst fördelningspolitiska. Det äri det här sammanhanget intressant att se hur bidraget fill skolan utvecklas. talar mycket för att det kommunala huvudmannaskap som föreslås bara blirännu en åtgärd i raden av kostnadsöverföringar Vihar lärt oss att vara misstänksamma mot . Jagsaknar finansministern här på dé ansvarigas stolar Det är mycket som sägs frånfinansdepartementet fill de olika fackdepartementen som ibland borde lyftasfram i offentlighetens ljus, så att man vet vad fackansvariga statsrådegentligen har för möjligheter att styra och vad regeringen som helhet egentligenstår för Frän sida har vi dragit våra slutsatser av den utveckling somhar ägt rum på skolområdet - otidsenliga läroböcker, flagnande målning iskolsalar, dålig städning och arbetsmiljö och en alltmer pressadutbildningssituation för lärare och eleven har därför avvisat de besparingarsom regeringen har velat driva igenom och i stället föreslagit vidgadestatliga anslag till skolan, till lärarnas fortbildning, till egna läroböckeroch till högst 25 elever per klass i . Centernvill investera i utbildning och inte nedrusta skolan. Detta är ett genomgåendedrag i hela den europeiska polifiken , att man inser att vi står inför ettparadigmskifte. Vi måste satsa på kunskaper som investering ochinte fortsätta med den gamla politiken, som nöden ofta leder till, nämligenexploatering av såväl natur som människor Vi vill göra denna satsning påskolan, kunskaper och utbildning utifrån vår övergripande målsättning -likvärdig utbildning i hela landet. Medlen för att uppnå likvärdig utbildningmåste vi diskutera och fortlöpande vara beredda att pröva. Kommunalt ellerstatligt huvudmannaskap är ingen huvudfråga i detta perspektiv, det är ettmedel. Dagensproposition föreslår ett ändrat huvudmannaskap, men återigen saknashelhetsbedömningen. Hur skall den likvärdiga utbildningen uppnås? Litetallmänna ord och några utdragna löften kan lätt bli som kejsarens nya kläderDet är ingen utveckling som vi i är beredda att medverka till.Regeringen har tidigare visat en tendens till att strunta i riksdagenstillkännagivanden. Det är onekligen ett risktagande som vpk här ägnar sig åt.Vi har självfallet ingenting emot att stödja många av de förslag vi tidigarehar framfört. Men vi har ingen garanti för att de också kommer att fullföljasnär finansen tar fram rödpennan. När får råda blir detlätt så att kamrerssynen tar öven Skolan,dvs. eleverna, har drabbats av en utdragen konflikt. Jag Ullhör, precis somBengt , föräldrakretsen. Vi beklagar från sida att elevernahar drabbats. Eleverna utgör här tredje part. En del kanske anser attkonflikten inte är så allvarlig, då den inte slår mot ekonomiska områden. Detär en oacceptabel inställning. slår mot en strategisk sektor,utbildningen. Därför måste den bringas till ett slut. 1989/90:42 8december 1989 Kommunalthuvudmannaskap för lärare m.fl. på skolområdet Kommunalt huvudmannaskap för lärare m.fl. på skolområdet parternasträva efter att finna varandra vid förhandlingsbordet, för elevernas skull.Det är viktigt vilken bild vi i vuxensamhället skapar för de barn och ungdomarsom går i skolan. Regeringen har ett stort ansvar för den konflikt som haruppstått. Den har blandat in riksdagsbeslut i avtalsrörelsen. Olikabeslutsroller har rörts ihop till en märklig soppa. Frågan om hur vi skallgarantera en likvärdig utbildning i hela landet hör hemma i . Denskall behandlas med förtur Det måste finnas garantier för resursfördelningen,förpliktelser, inte enbart ord, inte enbart tillkännagivanden som gerfinansdepartementet möjlighet att styra och ställa efter dess kamrersfilosofi.En huvudmannaskapsförändring hör således hemma i , utan bindningartill arbetsmarknadens avtal. Det har uppenbarligen inte regeringen insett.Dessutom är inget transportkompani för en minoritetsregering. Det var helt fel att från början blanda inkommunaliseringen i avtalsrörelsen. När regeringen insåg attriksdagen borde fatta beslutet bytte den infallsvinkel. Då blev avtalsbudetkopplat till förutsättningen att godkänner en proposition - ånyo enomöjlig sammanblandning av roller och beslutsområden. Regeringen har sökt görariksdagen till murbräcka i avtalsrörelsen. Det är mycket illa, och jag utgårifrån att regeringen nu drar vissa slutsatser av det som hänt, så att vi intepå nytt får se denna exempellösa sammanblandning. Låt oss slippa enkorporativistisk utveckling i beslutsfattandet! Det här är ju för övrigt inte första gången. För ett parår sedan diskuterades den s.k. här i riksdagen.Finansministern förfäktade en korporativistisk linje, trepartsuppgörelsermellan statsmakterna - företrädda av regeringen - samt arbetstagar- ocharbetsgivarorganisationerna. Uppgörelsen skulle sedan antas eller förkastas avriksdagen. Jag, liksom andra partiföreträdare, argumenterade hårt mot denmodellen. kommer modellen tillbaka i annan tappning och förklädnad. Den ärlika oacceptabel nu som då. Det är ytterligare ett skäl till att jag egentligenönskade att även finansministern, vid sidan av civilministern, skulle varanärvarande i denna debatt. motsätter sig den föreslagna kommunaliseringen -observera att jag säger den föreslagna kommunaliseringen. Det gör vi utifråndet underlag som ligger på bord. Där finns inga garantier för enlikvärdig utbildningsstandard i hela landet. Vi tar inte ställning beroende påarbetsmarknadens parter. skall inte göras till slagträ i en stridmellan fackliga organisationer på arbetsmarknaden. Vi gör så att säga ett rentställningstagande. Det är viktigt för anseende att vi fattar beslutpå självständiga grunder Det gör ! YLVAJOHANSSON (vpk) replik: säger att vi i vpk ägnar oss åtett betydande risktagande. Jag vet inte om i och med sittställningstagande i denna fråga ägnar sig åt ett säkrare politiskt liv. Men jagmåste säga att den syn som ger uttryck för vittnar om en märkligsyn på digniteten av de beslut som vi fattar här i . Jag vet inte varbesluten skall fattas idet här samhället för att skall bli nöjd och anse att de gäller. () replik: Det är möjligt att vpk-företrädaren här harsvårt att skilja mellan vad som är politiskt och vad som är fackligt. I så fallär det att beklaga. Det var den distinktionen jag gjorde klarast ochtydligast. Dessutom tror jag att det är viktigt att ledamöterna idenna kammare är medvetna om att tillkännagivanden till regeringen hittillsinte har varit någon garanti för verkställighet från regeringen. Jag hoppas,inte minst på vpk;s vägnar, att när det beslut som vi skall fatta verkställskommer det att ske i enlighet med uttalandena. Men det återstår, minst sagt,att se. sade tidigare att vi imiljöpartiet vill ha en skola där ögonen tindrar på barnen. Vi vill att barnensögon skall fortsätta att . Men vi vill också ha en skola där lärarnasögon tindran de gröna är det parti som ända från börjanhar krävt att pro-posiuonen om kommunalt huvudmannaskap för lärare ochsyo-konsulenter m.fl. skulle dras tillbaka och omarbetas. Propositionen är etthastverk, ett fuskbygge utan ritning. Vi i har krävt ett nytt ochgenomarbetat förslag om bl.a. decentralisering och avreglering inomskolområdet, med andra ord, styrelser på de enskilda skolorna och ett nyttelevrelaterat statsbidragssystem, som även skall omfatta de friståendeskolorna. Vi anser också att det är nödvändigt att vi får svart på vitt på vadmålstyrningen skulle innebära och hur den skall gå till. Vi i miljöpartietvill helt enkelt ha en färdig ritning före byggstart, helst, med våra måttmätt, med vår konstruktion. En förutsättning måste vara att en ritningåtminstone presenteras för att bygg-verket över huvud taget skall påbörjas. Detär det minsta man kan påstå att uppkastet till propositionen visar Varför ärdet så bråttom? Vad ligger bakom denna forcering av ärendet? Flera partierefterlyser den analys som skulle ha gjorts om kommunaliseringens konsekvenserEn beställning av en djup analys gjordes av så sent som i våras.Detta har regeringen struntat blankt i. Det är ingen underdrift att säga attden beställda analysen lyser med sin frånvaro, i varje fall i . påstår på s. 5 i propositionen att han hargrundat propositionen på ett analysarbete som har gjorts i departementet. Femsidor senare i samma proposition säger han att hans avsikt är att återkommatill regeringen med anledning av den analys som pågår i departementet. Överhuvud taget säger att han vill återkomma eller att det pågår ettarbete. Man kan möjligen ana analysen. Man kan, om man är snäll, påstå attGöran lägger ut dimridåer. Jag kallar det politiskt falskspel, därGöran gömmer essen i ärmen. Vi går i väntans tider Vad väntar vi på? Jo, vi väntar påatt som en surrogatmamma skall nedkomma med regeringens oäktakommunalise-ringsbarn. Även på behöver man ha dennatilldragelse verkställd, säger en Ullfrågad tjänsteman som jag har varit ikontakt Kommunalt huvudmannaskap för lärare m.fl. på skolområdet 1989/90:42 8december 1989 Kommunalthuvudmannaskap för lärare m.fl. på skolområdet med, för att man skallkunna börja utforma förutsättningarna för underhållet, m.m., dvs. utforma nyastatsbidrag fill skolan, m.m. Kommunaliseringsbeslutet måste alltså fattas,och det till vilket pris som helst. Genom att använda lärarna som tillhyggeoch som språngbräda skall beslutet fattas. Det gäller för regeringenatt utnyttja sin makt och sin ställning, att få alla inblandade i gungning såatt alla slår på alla och att undergräva demokratin och döda arbetsglädjen föralla. Allakänner vid det här laget till hur hanteringen har gått . F.d. skolministernBengt lyfte ut kommunaliseringsfrågan ur styrningspro-posiuonen såsent som . Sedan utsågs en ny skolminister för att genomdrivafrågan om kommunalisering. SAV tog upp frågan i avtalsförhandlingarna. Straxdärefter drog SAV ut kommunaliseringen ur avtalsrörelsen. Men då var skadanredan skedd. Oaviserad poppade frågan upp på bord i form av enproposition, utan sedvandlig remissrunda hos de direkt berörda. Grunden till enstrejk var lagd. SFL/SLhade lyckats förhandla sig till ett avtal. Men eftersom kommunaliseringenär ett villkor för att detta avtal skall gå igenom är detta således enutstuderad utpressningssituation från statens sida. Blir riksdagsledamöternaindragna i en avtalsrörelse mot sin vilja? har försatts i enutpressningssituation genom regeringens handlande. Och för att få slut påLR-lärarnas strejk har ärendets behandling dessutom tidigarelagts i kammaren.Vad har vi riksdagsledamöter med detta att göra? Jag undrar: Vart togSaltsjöbadsandan vägen, då parterna i lugn och ro fick göra upp? Kunderegeringen inte ha undvikit det vågsvall som den har piskat upp? Onödig energihar spillts. Det hade varit bättre att kanalisera denna energi till skolangenom att uppvärdera skolan och lärarnas roll. Frågans avgörande har utnyttjats i en tvångssituation. Hanteringenär också omoralisk, eftersom den innebär att en hel yrkeskår körs över genomatt någon remissbehandling inte har skett. Tredje man drabbas. Vi imiljöpartiet ser det som ytterst olyckligt att eleverna drabbas av dettaschackrande. Eleverna har rätt fill sin undervisning, men tror socialdemokraternaatt det är på detta sätt det skall gå till? Gynnar detta skolan? Nej, det gårinte att sätta tvångströja på människor, inte heller på lärare. Uppifrån ochutifrån skall de tvingas ta skeden i vacker hand. Detta är en tragedi fördemokratin och ovärdigt ! Vi i vill inte delta i dennaprocess. Det liknar ett häxprocess, men där måste jag också säga attlärarna ibland har uppfört sig som häxor Omdet skall bli en skola med kvalitet, måste vi ha lärarna, alla lärare, med oss- inte mot oss! Ettdråpslag mot skolan. dettaattraktionen för läraryrket? - Det är röster från gräsrötterna. Enskola som fylls av kreativa elever och lärare, där arbetsglädjen finns, där mantycker att det är så roligt att vara så att man t.o.m. kan tänka sig att arbetapå obekväm arbetstid - och kvällar - en skola där elever och lärarekänner att de har reellt inflytande över sitt dagliga arbete, det är målet förmiljöpartiets skolpolitik. Vi ville ha en självstyrande skola, en skola som lärför livet, där hänsyn tas till helheten, jordens överlevnad, lyfter framframtidsfrågorna - miljön och den globala solidariten - en självstyrande skola, där man tror på attelever och lärare kan och vill ta ansvan Just därför Prot. 1989/90:42 måste mansläppa inflytandet över arbetet in i klassrummet. Då kan vi börja 8 december1989 tala om decentralisering. Vems talan för viriksdagsledamöter? Att hantera frågan om kommunali- liommunait sering pådetta otillständiga vis ökar inte förtroendet för polifiken Det enda huvudmannaskap rätta hade varit att dra tillbaka propositionen.Socialdemokraterna har lyck- ' lärare m.jl. pa ats att blanda ihopavtalsrörelse och riksdagsbeslut. Det är inte för sent/att skolområdetångra sig. sade så här: Rolige bror på betyg ochgräl tog vår rolige bror farväl Tör vi tända ett ljus för hans eventuella själ.Fru talman!