prot · GD0943 · 1989-12-31 00:00:00 — Hur får vi skolans viktigaste resurs attfungera? Vad skaU vi göra för att få lärama att trivas? Hur skall vi bära ossåt nu? Det är lärama som styr bamens psykiska arbetsmUjö. För deras skuU - setiU att lärama trivs. Bara kort tiU UUa TUlander. Jag noterade att i sitt ancframlägg inte kommenterade mina synpunkter När UUa TiUander kritiserar regeringensincfragning från kommunsektom, vore det klädsamt om hon självtänkte på de stora statsbidrag som hon var med om att cfra in från kommunema,inte minst på skolområdet. Eftersom vi nu cUskuterar arbetsmiljöfrågor momskolan, kan jag säga att vi faktiskt en gång haft ett statsbicfrag uppgående,om jag inte missminner mig, tiU närmare 600 mUjoner Detta statsbicfragvar UUa TiUander med om att ta bort. Det bör sägas så att det blfr Utet distanstiU den kritik som hon nu riktar mot regeringen. Jaghar arbetat inom den kommunala sektom. Jag har gjort detbåde då hade förmånen att vara med och regeralandet och efter det att socialdemokratema kom tiUbaka tiUmakten. Jag vet vad det maktskiftet betydde för kommunemas ekonomi och förderas möjUgheter att klara sina uppgifter. Vihar gjort ett stort saneringsarbete som har kostat mycket i form av ansträngningaroch uppslutning. Det har inte aUtid varit så enkelt, men är det arbetetgenomfört. Det är angeläget att nu se framåt och göra offensiva satsningar. Ettnv de områden som jag tror vi absolut måste arbeta med ärdet eftersatta underhäUet av den gemensamma sektoms lokaler. Det gäller skolan,men det kan också gäUa ancfra sektorer. Detfmns några stora kommuner som har speciella ekonomiska problem. De ärnaturligtvis mte enbart förknippade med skolområdet, utan de gäUer rakt över.Regeringens storstadsdelegation arbetar med problemen, och regeringenförväntar sig att den kommer med initiativ som gör att dessa kommuner får enlättare börda framöver. Exakt vilken metod man skall använda kan jag här fritegå in på. Men det är angeläget att framför aUt och får stöd isin mycket utsatta ekonomiska situation. Detsades att avsikten bakom de 300 mUjonema var att man med hjälp av dessa skuUelösa aUa problem. Det är självfallet frite så. Det är ett stimulansbicfrag,vilket utskottet också har sagt, som bör riktas mot arbetsmUjöinsat-ser. Detbör göras tydUgt att kommunema bär ansvaret för de övriga miljöin-satsema. Manbör också lokalt klargöra detta för människorna, kommunpo- Utikernas uppdragsgivare,så att de är medvetna om att detta ansvar åUgger de lokala beslutsfattiuna. Såär inte aUtid faUet . Detta är kanske en av förklaringarna tUl att man irätt många kommuner kan låta skoUokalema ha en ganska dåUg standard, medan mansatsar på rätt så exklusiva anläggningar för icfrott och rekreation. Detsistnämnda är inte oviktigt, men det förstnämnda är viktigare. Dettaär ett exempel på ett lokalt beslut. De besluten bUr inte aUtid tycUiga,eftersom man tror att någon annan har ansvaret. Detta ligger i det resonemangsom jag har fört och som jag kommer att fortsätta att föra. UlfMelin trodde inte på några snabba resultat. Det är inte heUer någon som harstäUt det i utsikt. Utskottet har utgått från att man viU stimulera UtveckUngenunder en tioårsperiod. Jag tror att det är den sortens perspektiv som man avmånga skäl måste anlägga. Genomgripande arbetsmUjöförbätt-ringar ochmiljöförbättringar är sådant som måste projekteras - det skaU upphancUas ochbyggas. Det tar tid. Man måste planera långsUctigt om det inte skaU bU alltfördyrt och ett alltför dåUgt ekonomiskt utbyte av msatta pengar. Här harkonununema kompetens, och de har möjUgheter Jag tror att stimulansbicfragetkommer att ha avsedd effekt också i detta avseende. AnitaStenberg var i sitt mlägg inne på samma frågeställning som de övriga tvådeltagarna i debatten, dvs. att 300 mUj. inte skuUe räcka tiU. Jag gerdärför samma svar till henne. Detta är naturUgtvis inte de enda pengar som skaUsatsas. Kommunema har givetvis kvar sitt ansvar, precis som sägs i interpeUationssvaret.Det ansvaret skaU kommunerna ta, och detta skaU drivas med kraft. Detär nog ganska många kommuner som har eftersatt det ansvaret, men gårutvecklmgen i rätt riktning. Lät oss skynda pä den processen genom att frånstatens sida stimulera särskUt angelägna miljöinsatser, framför aUt medmrikmuig på arbetsmUjöförbättringar. Detta är vad det hela handlar om, ochriksdagen har fattat ett bra beslut. 1989/90:43 11december 1989 Jag lörstår att helst inte vUl tala om det som har skettinom skolområdet under de socialdemokratiska åren. Det som har präglatskoldebatten är de stora belopp som den socialdemokratiska regeringen harcfragit in från skolans onaråde. På många håU är det inget mincfre än socialnedrastning av skolan. Detta är ett allmänt diskussionsämne på många skolor i vårtland. MUjönär ett nyckelord för samhäUcts utveckUng på aUa områden. Det gäller i synnerhetett område som är så förslummat som skolans område. Det gäller den fysiskamiljön, men det gäUer också den psykosociala mUjön. JagviU upprepa den fråga som jag stäUde till . Är skolministemberedd att ta ett initiativ till en kartläggning av skolans område, så att viverkligen kan få se hur det ligger tiU? ULFMELIN (m): Jag viU göra ett par invändningar mot statsrådets senaste inlägg. Hanpåstod att socialdemokraterna nu har återapprättat standarden 1989/90:43 11december 1989 och bicfragen till skolomaefter det att de borgerliga regeringama hade raserat dem. Denhistorieskrivningen stämmer inte. Underde år jag har varit skolstyrelseordförande i har jag upplevt attkommunens andel av utgiftema för skolan har ökat . Det tror jagfaktiskt att de gjorde också i och även i andra kommuner, eftersomstaten cfrog in pengar. Tag som exempel de statliga perso-nalkostnadema förlärama. De har legat kvar på exakt samma procent, fröts attpersonalomkostnadema har stigit för kommunema. Detta har kommunema inte fåttnågon ersättning för. Tagsom exemjjel statsbicfraget tiU de yrkesinriktade linjerna för vilka man föratfick av kostnadema i statsbidrag både för investeringar och delvis förnyinvesteringar. De statsbicfragen har sänkts radikalt. Man har fått maximalt50 % i bicfrag, och för vissa linjer har man inte fått , och iblandingenting. Det är vad som hänt . Förnågra är sedan avskaffade vi också statsbidragen tiU skolchefema cx;hskoldfrektörema. Det har också skett en reduktion inom prao-verksamhe-ten, ochäven när det gäUer tiUsynen av elevema på en del av de yrkesinriktadelinjerna. De pengarna har kommunema fått betala, och där har staten cfragit mosv. Jag kan fortsätta att räkna upp ett par punkter tiU, och jag tycker inteatt det statsrådet säger stämmer. Enhgtmin uppfattning är det fel väg att gå att försöka både med stimulansbicfragoch med specialdestfrierade statsbicfrag. Jag vUl påstå att orsaken tiU att detser ut som det gör på vissa skolor är att man saknar en frihet.Staten, regeringen och , styr aUdeles för mycket. Vi måste minskadetaljstyrningen. Tredjevice talmannen anmälde att anhåUit att tUl protokoUet fåantecknat att hon inte ägde rätt tiU ytterUgare inlägg. Om hade lyssnat noga hade han hört att regeringen inte berömtsig av att ha ökat statsbicfragen tUl skolan . Det jagsade var att vi nu har fått balans i statens ekonomi och att kommuner och stathar bicfragit tUI detta gemensamt. Visom har arbetat inom kommimal verksamhet vet att det har inneburit en deluppoffringar. Vi vet också att den starkt förbättrade statUga ekonomin genomden sjunkande inflationen och den minskande arbetslösheten har inneburit ettväsenthgt mincfre tryck på den kommunala ekonomin. Detta är också vUctigt attkomma Uiäg. Viär nu i ett läge då detta arbete är gjort. Det är sanerat efter den olyck-saUgaparentesen 1976-1982. är ekonomin sanerad, och vi kan arbeta på ett annatsätt och satsa mer offensivt. Men naturUgtvis är fortfarande en starkhushållning ett övergripande mål. Jaggör den bedömningen att många av de anläggningar som vi har mom den gemensammasektom behöver en stimulans, för att man skaU börja åtgärda ett eftersattunderhäU. Det är i detta perspektiv som ett statsbicfrag skaU ses. Jag tror attdet kan komma att fungera och att det kommer att fungera bra. Jagkan avslutningsvis konstatera att UUa TUlanders något fräcka uppläggning avresonemanget i början av sitt inlägg, där hon angriper socialdemokratin ochregeringen för att de tagit bort så välcUgt mycket pengar från skolan, fallerplatt tiU marken. Jag erinrar om hennes egen insats dels som minister förskolområdet, dels som rösmnderlag för den borgerUga regeringen under åren1976-1982. Man tog då bort ett statsbidrag på 600 mUj. som skulleanvändas tiU att stimulera byggande av skolbyggnader. Så var det med denattacken. Jag tycker att det finns anledning att säga detta. överläggningenvar härmed avslutad. 1989/90:43 . 19 § Svar påinterpellation 1989/90:69 om den treåriga yrkesinriktade utbildningen igymnasieskolan UU har frågat utbildnfrigsministem om den pågående försöksverksamhetenmed freårig yrkesinriktad utbUdning i gymnasieskolan. Frågoma rör ekonomi,förberedelsetid, betygsvärdering och försöksverksamhetens omfattning. Arbetetinom är så fördelat att det är jag som skaU besvarafrågoma. UlfMelin konstaterar att kommimemas kostnader i flera faU har bhvit högre än deväntat sig vad gäUer bl.a. lokaler, utrastning och hancUedar-utbUdning. Attnågot budskap skuUe ha gått ut från centralt håU om att verksamheten skuUevara kostnadsneufral för kommimema då det gäUer lokaler och utrastning, är enmissuppfattning. Alla kommuner känner väl tiU att det stadigautrastningsbtcfraget endast skall täcka en viss procent av kostnadema. Att nyakursplaner för yrkesinriktad utbUdning i regel också iimebär behov av viss nyutrastning är naturligt. Vidare innebär försöket ett helt läsårs förlängningav studietiden, medan de arbetsplatsförlagda delama totalt sett inte behöveromfatta av ett läsår. Detta måste i vissa faU leda till attlokalbeståndet behöver utökas. DenSärskUde utredaren av försöksverksamheten konstaterar att en förklaring tiUatt vissa kommuner finner sig ha fått betydUgt högre kostnader för lokaler ochutrastning än de räknat med, kan vara att underhåU och nyanskaffning av lokaleroch utrastning för dagens yrkesutbildning på många håU har varit eftersatt. TiUdetta kommer att många kommuner har avvaktat med sinanyinvesteringar i väntan på reformeringen av yrkesut-bUdningen. De oväntat högakostnadema är aUtså en följd av både "gamla synder" och nya krav. Jaghar dock i flera sammanhang uttalat min oro för att de kommunala kostnademaskjuter i höjden på grund av att cenfralt utformade utrastnings-Ustor StäUerkrav som är svåra att tUlgodose. Jag har därför påbörjat ett analysarbete medsikte \iä att fmna former för hur de kommunala kostnadema för anskaffning avutrastning skaU kunna begränsas. UlfMeUn tar ocksii upp frågan om ersättnuigen för handledaratbildningen och menaratt den äi otUfräckUg. Den särskUde utredaren framhåUer också 9 Riksilagens protokoll 1989/90:43 1989/90:43 11december 1989 i sin utvärderingsrapportatt vissa kommuner har signalerat att det statUga bidraget inte täckerkommunens faktiska kostnader. Ett skäl tiU detta kan vara att antalethancUedare som man bedömt behövs är fler än en per fyra elever, vUket är denberäknade omfattningen. Ett aimat skäl kan vara att handledares löneläge är sådantatt kostnadstäckningen för förlorad arbetsförtjänst är för lågt räknad, m.m. Försöksverksamhetenär bl.a. tiU just för att belysa problem av detta slag. Jag följer nogahantUedarfrågan liksom övriga finansieringsfrågor som har medförsöksverksamheten att göra, och jag kan informera om att bicfraget förhandledaratbildning mför /90 har räknats upp med . UlfMelin efterlyser också åtgärder för att klargöra värdet av betyg/godkändamoduler vid antagning tiU högskola. Jag vUl därför upplysa om att regeringen idagama har beslutat om att elever i försöksverksamheten får bUda egen kvotgrappvid urvalet tiU högskolan. Närdet gäUer frågan om ytterUgare försöksverksamhet så är läget följande. SÖföreslär att försöksverksamheten under /91 skaU utökas med 4 000intagningsplatser för att dels kunna pröva ytterligare utbUd-ningar, för vilkadet nu föreUgger färcUga kursplaner, dels få möjUghet tiU fuUskaleförsök. DensärskUde ufredaren framhåller i sfri rapport att möjUghetema att cfra säkraslutsatser av försöksverksamheten begränsas av att fuUskaleförsök i ordetsegentUga mening saknas. Föregen del vill jag inte nu ta ställning i frågan om den fortsatta dimensioneringenav försöksverksamheten. Den är under beredning iregeringskansUet, och jag kommer att föreslå regeringen att återkomma medförslag tUl budgetproposition. JagviU slutUgen peka på vad både SÖ och utredaren samt den speciella referensgrappsom tiUsatts för att följa och underlätta försöksverksamheten harframhåUit vadgäUer igångsättandet av hela försöksverksamheten. Samtliga framhåUer attförsöksverksamheten har kommit i gång på ett bra sätt, trots de sena beslutenom dimensionering och lokalisering. Både SÖ och den SärskUde utredaren menaratt verksamheten har mötts med stort intresse och fått starkt stöd. Försökethar enhgt utredaren lett till att utbildnmgsfrågor tydUgare har förts in ikommimstyrelsemas arbete och att yrkesutbUdningen har kommit i fokus på etthelt annat sätt . Kommunerna redovisar också att elevemas intresseför att delta i försöksverksamheten har ökat inför den ancfra intagningen iårskurs 1. Jagär medveten om att det snabba igångsättandet av försöksverksamheten läsåret1988/89 har inneburit påfrestningar för de flesta inblandade. Jag tycker migdock kunna konstatera att facit visar att det trots allt var rätt att inteförskjuta försöksstarten. SÖ har fått arbeta under stark tidspress för att tafram behövUga kursplaner m.m., och man har gjort ett bra arbete. Jag utgår frånatt resterande kursplaner skall kunna föreUgga för att utbUd-ningama skaUkunna genomföras på ett tUlfredsstäUande sätt. Jag vill tacka statsrådet för svaret på mina frågor eUer, rättaresagt, på en del av dem. De frågor som jag inte har fått svar på hoppas jag kommer att belysasunder debatten. Jag skaU också, för säkerhets skuU, StäUa dem en gång tiU underanförandet. Jagkonstaterade i min interpeUation att kommunemas kostnader för utrastning,lokaler och handledaratbUdning blivit betydligt högre än vad man över huvudtaget kuimat tänka sig. Det konstaterandet har jag ingen anledning att ancfrapå. Med"kostnadsneufral" menar jag alt den statUga ersättningsnivån skuUevara UkvärcUg i jämförelse med ticUgare statsbicfrag tUl kommunerna för nyinvesteringarsom gjorts tiU de yrkesinriktade linjema. Jag är medveten om att det är mångasom har släpat efter både på utrastnings- och på lokalsidan. Även om man tarbort dessa delar, är det inget tvivel om att de investeringar somskolhuvudmännen har fått göra efter de sent anlända utrastningshstoma från SÖhar blivit en kaUdusch för inånga kommuner, specieUt för dem som har försöketpå fordonsteknisk resp. teknisk-industrieU sektor. Isvaret hänvisar skolministem tiU den särskilde utredaren, som påtalar tidigarebrister - det är korrekt - men i samma utredning står det också att läsa:"Även om kostnadema är mindre än ovanstående exempel ger en bild av har dekommunala kostnaderna bUvit större än vad ÖGY och propositionen räknademed." Detanalysarbete som statsrådet talar om i svaret vore jag tacksam om statsrådetville utveckla mer utförUgt. Kommer kommunema att kompenseras för sina"meratgifter" inom detta område? Närdet sedan gäller utrastningsUstoma och framför aUt i vilket tidsperspektiv dekommer tiU skolhuvudmännen, är det under aU kritik. Som jag påpekade iinterpeUationen, är irritationen stor "ute på fältet". Man hadeförståelse uiför att alla sådana ting inte skulle kunna varaklara, men situationen inför årskurs 2 v:u förvirrad också och ihöstas. Låt mig ta ett exempel: hade inga definitiva läroplaneroch utrastningshstor för industrieU-teknisk eller för fordonsteknisk linje kommit.Situationen underlättas inte av att det kan ta upp tiU innanbestäUda maskiner levereras. Jag besökte gymnasium , där försöketinom fordonstekniska sektom pågår. Årskurs 2 påbörjades där , ochden fick skolan ufrustningsUstoma för årskurs 2! Anser statsrådetatt detta är tiUfredsstäUande? Jag nämner ett exempel tiU. UtrastningsUstorliU vissa utbUdningar kom samticUgt som läroplanen, men inte tillomvårdnadslinjen. Vid de landstingskommunala skoloma behövs det naturUgtvisinte, men tUl de primärkommunala skoloma som har omvårdnadshnjen, har man ännuinte fastställt utrastningsUstoma, fröts att försöket är inne på sitt ancfraår! Beskedet från SÖ var att man inte faststäUer utrastningsUstanförrän man vet vad som står i budgetpropositionen. Frågansom jag stllUer mig och vidarbeforcfrar tiU skolmiiustera är: SkaU målen förutbUchiingen äncfras aUteftersom hur mycket medel staten behagar ge tiUkommunen? Det är inget annat än skandal att utrastningsUstan inte är faststäUdnär försöket är inne på sitt andra år. Närdet gäUer hantUedaratbUdningen kan man konstatera, precis som den särskildeutredaren j;ör, att den är betydligt dyrare än vad statsbicfraget ger täckningför Uppskrivningen av anslaget på är självfaUet en förbätt- 1989/90:43 11december 1989 1989/90:4311 december 1989 ring, men det är ändå enUten täckning av kommunemas faktiska kostnader. Jag och många med mig voretacksamma om statsrådet vUle exemplifiera inom vUka områden det räcker med enhandledare på fyra elever. Jag kan inte finna några tips, varken i ufredningeneller i någon rapport. Beskedetatt eleverna får bUda en egen kvotgrupp vid ansökan tiU högskolan är bra. Detär också bra om det beslutet snabbt når ut tUl elevema. Jag var medutbildnfrigsutskottet i . En del av eftermiddagenägnades åt det pågående ÖGY-försöket. Bl.a. har man där en VVS-teknisk Unje,och dess problem belystes på ett mfressant sätt. Elevema, som var frme påsitt ancfra år, hade fortfarande mte varit ute pä någon arbetsplatsförlagdutbUchiing (Apu) och därmed uite kunnat genomföra sma arbetsplatsförlagdamoduler. Det fanns inte hancUedare därför att avtal saknades. Det varockså brist på "rätt" objekt, så det passade in i modulema. Det senareär en stor svårighet i relativt små kommuner som Katrinehohn, om statsrådetursäktar att jag uttrycker det så. Men de flesta kommunema i är frötsaUt mte stora. Vad elevema fått är den "gamla" praktiken i stäUet. Däär ju syftet heU felaktigt. Genom att avtal uite fmns meUan skoUiuvudman ocharbetsgivare, på grund av höga kostnader, kommer elevema i kläm. uite svarat på vad han ämnar vidta för åtgärder för att lösakonflikten skola-arbetsgivare när det gäUer ersättnuigen för handledaratbUdningen,frågar jag igen. AvslutningsvisframhåUer statsrådet att fått arbeta under stor tidspressoch gjort ett bra jobb. Vi är överens om tidspressen. Men bekymren hade varitännu värre om inte skoUedare, lärare och elever gjort stora ansträngnmgar föratt få försöket att gå rant. Min slutsats är fortfarande att försöket hadefått ett bätfre genomförande om vi väntat . Under detta anförande övertog andre vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. Det är möjUgt att något mer defensiva attityd, att man skallviUita ett tag mnan man börjar, är klok. Med den erfarenhet jag har avförändringsarbete, tror jag att man alltid när man infroducerar nya utbUdningarav det här slaget CKh av den här omfattningen hamnar i lägen där det bUr endel skavanker. Detta blfr särskUt faUet om man som här säger att det är enförsöksverksamhet. Det kommer alltid att finnas människor som tycker att dekan detta bäst och begriper hur det skuUe ha gjorts, om man bara hade fåttvänta till. Det är något som vi har vant oss vid att uppleva i åtskilUgasådana här situationer. Jag är mte särskUt förvånad över att tyckerså heUer. Hurinånga elever det bör vara per hancUedare är en av de saker som försöksverksamhetenskaU belysa. Vi får vänta och se samt även cfra erfarenheter avförsöksverksamheten i detta avseende. Jagkänner också tUl att det är svårt att få fram arbetsplatsförlagd utbUdning iordets egentUga mening. Det varierar från ort tiU ort och från bransch tiUbransch. Försöksverksamheten avser också att belysa detta. Är detta en rimUgväg att gå, kommer detta att fungera? Det är just det som är försöks- Även där vUl jag vänta med att ha en bestämd uppfattning tUls vihar sett utvärderingen. RentaUmänt kan sägas att utgångspunkten för detta resonemang, när man frånriksdagens och regeringens sida st;u1ade projektet, har varit övertygelsen omatt det är svårt att åstadkomma en modem och bra yrkesutbildning utan att haden kopplad tiU det näringshv som finns i den bygd där eleven bor. Jag tror attdet är en riktig och klok utgångspunkt. Det är hur detta praktiskt skaUöverföras tUl en skolverksamhet med kvaUtet vi nu prövar. Jag hoppas att vi nårgoda resultat, men det är inte lätt. Det inser säkert aUa som hiu studeratfrågan på närmare håll. Någon alternativ väg att gå är svår att se. Detanalysarbete som jag talar om i svaret rör utrastningslistoraas kon-straktion,i vilken utsträckning de är kostnadsdrivande och i vUken utsträckning somstatsbicfragssystemet på detta område kan anses invagga kommunerna i någotslags uppfattnmg om att få högre statsbidrag än vad som sedan kommer att utgå.De sakema tittar vi just nu på. Detär känt för och för ancfra som tar del av detta samtal att vi om denframtida gymnasieskolan förbereder en proposition som skaU presenteras under1990. Frågor om aUa detaljer som rör yrkesutbUctaingen, som är den verkhgtsvåra delen av den propositionen, är jag inte beredd att svara pä. Men vihar identifierat problemet, och vi tänker inte stiUatigande se att det orsakaren situation som försätter kommunema i mycket knepiga ekonomiska lägen. 1989/90:43 11december 1989 Jag tycker inte att jag är specieUt defensiv. Jag tycker faktiskt attvi kan vara överens om att det är vUctigt att fömya yrkesutbildningen igymnasieskolan. Däremot kanske vi inte är överens om hur den skaU utformas.Det har våra partier ohka uppfattningar om. Detjag påtalar här är inte problem som jag står och hittar på. Jag antar attstatsrådet också liiser kända pubUkationer som SkoUedaren, Kommunak-tueUt ochäven Riksdag & Departement. I sista numret nämns den utredning som densärskUde utredaren gjort. I det materialet slås faktiskt det fast som jagpåpekade. I så ftdl är uppenbarUgen också det herrskapet defensivt. ArbetsplatsförlagdutbUdning är oerhört viktig. Men cUlemmat är att elevema inte kommer ut påarbetsplatsema, beroende pä att man avtalsmässigt inte har kommit överens omvem som skaU stå för kostnadema för handledaratbUdningen. Det är utan tvivelen stor merkostnad för den som skaU betala denna utbUdning. Man har aUtså intekommit överens om detta. Därför kommer elevema inte ut på arbetsplatsema. I.stäUet får man fortsätta med den "gamla" utbUdningen, och det är denvi skaU bort i från. Jag är helt övertygad om att vi måste ha mycket merarbetsplatsförlagd utbUdning på de yrkesutbUdande linjema. Den tekniskautvecklmgen är så oerhört snabb att kommimema inte kan hänga med över huvudtaget. Mittintryck är, och det tycker jag att skolmininstem borde ha tagit upp, attskolöverstyrelsen inte har hängt med då det gäUt UtrastningsUstor ochkursplanen har jobbat med stor tidspress. Det kan jag förstå.Men att samtidijit som man mte har hängt med - utan kommer med ut- 1989/90:43 11december 1989 rastningslistor när denårskurs som de avser har börjat - föreslå en utökning av försöksverksamheten ärför mig en gåta. Jag tycker i stället att skall koncentrerasig på att få fram UtrastningsUstor och kursplaner för de nya försöksklassersom började , som sedan skaU gå årskurs 2, så att inte de också fårvänta - då går det inte att ge adekvat utbildning. Det tycker jagatt man skaU satsa på. Beträffandeekonomin visas i bUagan, bl.a. från , att det inte hancUar om någrasmåsummor. Vissa kommuner, jag tror att det gäUer , har fått läggaut 5-6 mUj.