prot · GD0917 · 1989-12-31 00:00:00 — Den som skrotar sin bil får tillbaka pengar för den del av året som maninte kan använda den. Jag vill säga detta, även om man inte skall jämförahundar och bilar. jag väntarfortfarande på svar från majoritetens företrädare. Det skulle vara trevligt atthöra hur han motiverar för dem som finns utanför detta hus varför den som harbetalat hundskatt och vars hund avlider måste betala ny hundskatt församma år om han skaffar sig en ny hund, som många i det läget gör. Jag förståratt det är mycket svårt, nästan omöjligt att svara på detta. Jag begriperdärför att han föredrar att inte svara. Det är inte meningen att det skall bli någotskäll här mellan oss hunddebattörer, men fortsätter ju iMalmö att göra liknelser mellan bilar och hundar, och de blir ännu olyckligare.Han säger att om man skrotar sin bil, får man pengar tillbaka. Ja, visst, menhar någon hört talas om att man skrotar en hund? Det gör man väl ändå inte. Manälskar ju sin hund och sörjer djupt när den avlider. Därför glömmer man etteventuellt återstående skattetillgodohavande . Vi tycker inteatt detta är någon större sak. Också jag har för övrigt varit hundägare. Tycker man omsin hund, betalar man skatten, och sedan glömmer man den, eftersom man har såmånga andra skatter att tänka på, i (m): Jag noterar dock till min förvåning att detfinns en reservation där det ges uttryck för viss förståelse för mina synpunkter.Låt mig i denna debatt med professor aktualisera det gamlaordspråket "bättre fly än illa fakta". Överläggningen var härmed avslutad, (Beslut fattades under17 §,) Företogs till avgörandeskatteutskottets betänkanden /90:SkU3, SkU5 och SkU6, Mom. 1(inriktningen av prispolitiken) Utskottets hemställan bifölls med 202 röster mot 102 förreservation 1 av m,fl. 1 ledamot avstod från att rösta. () meddelade att hon avsett att röstanej men markerats ha röstat ja. Mom. 2 (beskattningen efter alkoholhalt) Utskottets hemställan bifölls med173 röster mot 130 för reservation 2 av m.fl. Mom. 35 Utskottets hemställanbifölls. Mom. 6(som frizon) Prot. Utskottetshemställan - som ställdes mot reservation 3 av m.fl. -bifölls med acklamation. Mom. 1(folkbokföringsorganisationen) Utskottets hemställan bifölls med 198 röster mot 106 förreservation 1 av m.fl. 3 ledamöter avstod från att rösta. Mom. 2 (användningen av personnummer) Utskottets hemställan bifölls med 158 röster mot 146 förreservation 2 av m.fl. 3 ledamöter avstod från att rösta. Utskottets hemställan bifölls. Mom. 1 (hundskatteregistren m.m.) Utskottets hemställan bifölls med 174 röster mot 132 förreservationen av m.fl. 1 ledamot avstod från att rösta. Mom. 2 Utskottets hemställanbifölls. 18 § Beslut om samlad votering Beträffande de påföredragningslistan närmast upptagna ärendena, utrikesutskottets betänkandeUU3 samt kulturutskottets betänkanden KrUl och KrU3, beslöt kammaren på förslagav tredje vice talmannen medge att de fick företas till avgörande i ettsammanhang sedan debatten i samtliga dessa ärenden avslutats. Föredrogs utrikesutskottetsbetänkande /90;UU3 . PER (); Det som har för sig i de ockuperadeområdena i Pales- tina är och förblir inget annat än"brott mot folkrätten och de mänskliga rättigheterna". Om detta ärutrikesutskottet enigt - från ledamöter som är eller har varit organiserade ivänskapsföreningar med till ledamöter som på motsvarande sätt är aktivai solidaritetsarbetet för . Utskottetär också enigt om att "det palestinska folkets grundläggande rät- 63 tigheterkan endast tillgodoses genom en politisk lösning som tillerkänner det dess rätttill självbestämmande inkl. skapandet av en egen stat". För mig, som har företrätt exakt dessaåsikter, att begår brott mot folkrätten och att palestinierna måste fåbilda sin egen stat, känns det faktiskt som en betydande opinionsseger attkunna uppleva att åsikter, som för inte betraktades somutslag av skumma avsikter och perfida böjelser, är allmänt respekteradsanning. Enigheten om det väsentliga är det viktigaste i dettabetänkande om . Vi har dock tvingats reservera oss i ett avseende,nämligen beträffande ett svenskt erkännande av . Majoriteten menar attett sådant erkännande skulle strida mot etablerade principer. Ett erkännande av - så som redan 94 stater gjort det -vore inget annat än en logisk uppföljning av FN;s delningsresolution . slogs ju fast att det skall finnas två stater i , en judisk och enarabisk. Av olika skäl kom den judiska staten att bildas först, och det dröjdeårtionden innan den palestinska staten kunde utropas. Men de båda staternasinternationellt rättsliga och legala grundval är exakt densamma - en resolutionav FN . Därför menar vi att nu hade kunnat gå något längre.Österrike har gjort det. Låt mig citera uttalande om"erkännande av proklamationen av en Palestinastat" den 19 december1988; "Av folkrättsliga skäl kan inte erkänna enstat utan territorium, däremot erkänner proklamationen av enpalestinsk stat. Erkännandet av proklamationen av en stat kommer politisktmycket nära ett erkännande." Så heter det i Österrikesutrikesdepartements officiella tillkännagivande. Detta är ungefär vad vi har krävt i motionen, när vi harföreslagit en två-stegsprocess i erkännandet, ett något mindre högtidligterkännande först - i stil med det österrikiska - och ett definitivt erkännandesenare. Så skedde ju också med där ett de factoerkännande kom långt föreett de jureerkän-nande. Varför skulle inte kunna gå lika långt somÖsterrike eller i varje fall lika långt som , , , Mexicooch ? De har inte avgett ett fullt erkännande men ändå proklamationer,som av palestinierna själva uppfattas som längre gående än de svenskauttalandena. Jag har mycket svårt att se att ett sådant agerande skullekunna störa den fredsprocess där över lag har spelat en positiv ochkonstruktiv roll. Kanske skulle t.o.m, en viss upptrappning av stödför tvärtom fungera pådrivande för att få israelerna att inse attvärldssamhällets beslut att förverkliga principerna bakom delningsplanvilar på en stabil grund. Den israeliska brottsliga politiken - det ärvi ju alla ense om att den är - drabbar inte bara palestinier i . Denkan indirekt också gå ut över judar i hela världen genom att den kan uppammagammal rutten och unken antisemitism. Ett tragiskt exempel på hur det kan gå är det ökändafallet med , om vilken en tryckfrihetsprocess just nu pågår, I skrev ; "Samvetslösa personer har utnyttjat sommegafon för judehets". Jag tror jag kan bekräfta att hon har rätt. började som en röst för förståelse och stödför palestinier, muslimer och araber i allmänhet. Argumentationen var iblandhård, men när välkända s.k. Israelvänner genast utnämnde Syster ochbroderskaparen till antisemiter för att de medverkat som intervjupersoneri utsändningarna, fanns det anledning att reagera för radions rätt att finnas.Jag är inte ensam här i kammaren om att ha låtit mig intervjuas av RadioIslam, började dock innehållet i sändningarna anta en alltmärkbarare europeisk klang med rötter , främmande för även denmilitantaste arabiska argumentation. När jag eller mer blev uppringd av enökänd högerreaktionär författare och fick tjocka brev av honom, som jagoöppnade kastade i papperskorgen, förstod jag att just det som sig ana faktiskt höll på att ske. Liksom fann jag alltsamröre med uteslutet. Jag välkomnade offentligt beslutet om åtal.Om den sorts svinerier som väller ut ur skall tillåtas ellertotalförbjudas i ett fritt samhälle får domstolen avgöra. Personligen är jagsedan tio år tillbaka inte längre liberal, bl.a. för att jag anser att varjesamhälle måste ha rätt att skydda sig mot såväl fysiska som andligamiljögifter. Hur domen än blir mot , någon ursäkt för dessantijudiska förlöpningar är det inte när den säger sig försvara ett annatundertryckt folks rätt. Jag kan inte instämma med de vittnen i den pågåenderättegången som har försökt försvara svinaktigheterna med hänvisning tillPalestinakonflikten. Palestiniernas sak behöver inga andra vapen än blanka.Bibliska argument har över huvud taget inte med saken att göra, vad vissainblandade parter än må anse. Hänvisningar till grymheterblir inte mer relevanta för dagens när framfördem än när Begin och ältar det. Det israeliska folket har fått lida mycketför en del av sina vänners agerande i västvärlden. Det palestinska folket skallinte behöva röna samma öde. Var och en som tar en antisemitisk floskel i sinmun är inte bara judars utan också palestiniers, ja alla arabers fiende. Med dettayrkar jag bifall till vår reservation. KRISTINASVENSSON (s): Vad har hänt i sedankammaren debatterade utrikesutskottets förra betänkande i frågan? Ja, för nästan exakt , ,beslöt det palestinska nationalrådet i att utropa staten , Samtidigttog man också avstånd från och fördömde terrorhandlingar. Genom att erkännaFN-resolutionen 242, som FN antog efter sexdagarskriget , erkände man ocksåstaten rätt att existera. Den andra parten i konflikten, , har däremot konsekventvägrat att acceptera PLO vid förhandlingsbordet som representant förpalestinierna på de ockuperade områdena. Den internationella opinionen haruttryckt sin avsky över de övergrepp och det våld som israeliska soldaterbegår mot palestinier på och i . Intifadan, motståndet mot ockupationen, har pågått isnart och 600 palestinier har dödats. Tusentals har sårats. 5 protokoll 1989/90:17 deövergrepp som palestinska barn och ungdomar utsatts för. Skolor och universitetär fortfarande stängda. De israeliska bosättningarna i de ockuperade områdenafortsätter. framhärdar med ockupation och förtryck, likgiltigtför världsopinionen. Det är med sorg, besvikelse och vrede vi bevittnar hurett folk som var hemlöst, förföljt och terroriserat, i dagsjälvt ikläder sig förtryckarens roll. har fortsatt att arbeta föratt en dialog och för att en fredsprocess skall komma till stånd. I sitt talinför vädjade till bådaparter att erkänna varandras rätt till självbestämmande. Han vädjade till bådaparter att påbörja en dialog, och han uttalade sig för en internationellfredskonferens under FN;s överinseende - en konferens där alla direkt berördai deltar. Det är glädjande att utrikesutskottetsbetänkande samlat ett enat utskott bakom fördömanden av brott motpalestiniernas mänskliga rättigheter. Den enda reservationen avser ju frågan omerkännande av staten . tillämpar folkrättens principer för erkännande avstater. Det innebär att tre krav måste uppfyllas; Det måstefinnas ett territorium. Det måstefinnas en befolkning på detta territorium. Det måste finnas en myndighet som självständigt utövareffektiv makt över territoriet i fråga. När de här tre folkrättsliga förutsättningarna föreligger,då erkänner vi nya stater. Uppfyller då de tre kriterierna? Svaret ärnej, eftersom det inte finns en statsapparat, en myndighet, som kontrollerarterritoriet, kan därför ännu inte officiellt erkänna . När erkänner nya stater, gör vi det utifrånuniversalitetsprincipen. Det betyder att vi erkänner alla stater som uppfyllerstrikt folkrättsliga krav. Men det innebär inte att vi därmed nödvändigtuttrycker vårt politiska stöd till staten i fråga. Det är viktigt att här i kammaren understryka att det ärenbart folkrättsliga kriterier som är avgörande för att skall erkännanya stater. En del länder tillämpar andra principer. Det kan t.ex. varapolitiska skäl som är avgörande. De länder som erkänt har tillämpatjust politiska kriterier för sitt ställningstagande. Vi gör inte det, och detfinns enligt utskottsmajoriteten inte heller skäl för oss att göra avsteg frånfolkrättens principer. hållning har varit mycket tydlig iMellanösternkonflikten till 1989. Vi har följt en rak linje,grundad på principen om varje nations självklara rätt tillexistensberättigande. När FN 1947 i resolution 181 lade fram sin plan för hurdet brittiska f,d. NF-mandatet skulle delas i en arabisk och enjudisk stat var ett av de länder som stödde planen. Principen varenkel; såväl judars som palestinaarabers rätt till självbestämmande skulletillgodoses. Men den föreslagna lösningen skulle visa sig svår att genomföra,som vi har upplevt. Från början fanns i ett utbrett stöd för den nyastaten , Det grundades naturiigtvis på viljan att ge judarna ett hemefter de omänskliga förföljelsernaunder Hitlertiden, men också på respekt och beundran för det nya, socialistiskasamhälle som tycktes växa fram i , Förbindelserna mellan t,ex. BenGurions labourparti, Histadrut och svenska partiorganisationer och fackligaorganisationer var ömsesidigt givande. Men detta hindrade oss inte från att kritisera denisraeliska politiken . I de tre krigen 1948, 1956 och 1967utvidgade israelerna sitt område på de palestinska arabernas bekostnad. Vid samtliga tillfällen kritiserade denisraeliska erövringspolitiken som vi betraktade som ett brott mot FN:s beslut.Sveriges hållning sammanfaller med FN-resolutionen . Där sägs attIsrael skall lämna tillbaka de områden som erövrades under sexdagarskriget iGaza, och . Där slås också fast att alla stater i området skallha rätt att existera inom säkra och erkända gränser. Men resolutionen saknar en väsentlig beståndsdel. Där sägsinget om palestiniernas rätt till självbestämmande. Enligt svensk uppfattningmåste rätten att bilda en egen stat, om palestinierna så vill, finnas med ibilden. Inga av de grundläggande kraven i FN-resolutionen 242 har ännuuppfyllts. Palestinierna saknade länge en samordnad ledning som kundeföra deras talan. Men när PLO tillkom fick de en mer genuinföreträdare. har betraktat PLO på det viset . Viföreslog bl.a, att skulle få framträda inför FN 1974. Detsocialdemokratiska partiet inbjöd till 1983, och det var ettstöd för den moderata linjen inom PLO. Mötet här i i decemberförra året mellan och ledande amerikanska judar var också ett uttryckför ett stöd till förhandlingslinjen. Jag har valt att göra den här återblicken påSveriges agerande i Mellanösternfrågan för att visa hur aktivt arbetatför att FN-besluten om varje stats rätt till självbestämmande skallförverkligas. har arbetat genom s.k. tyst diplomati fören politisk lösning av konflikten. Svensk Mellanösternpolitik baseras påfolkrätten, den internationella lagen. Den linjen rubbar vi inte. Jag yrkarbifall till utskottets hemställan och avslag på reservationen. PERGAHRTON (mp) replik; Det vore mig främmande att vilja gå in inågon djupare debatt om den svenska Mellanösternpolitiken, Den kunde ha gåttsnabbare , givetvis, men den har kommit fram till ett agerande somvi i allt väsentligt är helt nöjda med. Jag kom för övrigt för någon timmesedan från en s,k, briefing med utrikesminister just om Mellanösternfråganinför en resa dit. Jag har fullt förtroende för att han verkligen gör vad somkan göras och vill på intet sätt störa det. Men poängen, som jag tycker att utskottsmajoriteten interiktigt har velat ta till sig, med vår motion och vårt yrkande är ju att viinte kräver någon som helst avvikelse från etablerade principer när det gällersvenskt erkännande, utan vi bara föreslår ett fullföljande av de åtaganden somSverige gjorde i och med att man röstade för delningsresolutionen . I ett läge när den palestinska staten har utropats,erkänts av 94 stater och officiellt välkomnats av ytterligare 12, vore detrimligt att , om icke Prot.1989/90:17 ' gav fullterkännande ändå likt eller eller eller ellerSpanien eller andra demokratier som , tog ytterligare något steg. Vi begärde hos PLO en lista alldeles för några dagar sedan- uppgifterna hann komma med i trycket och finns i reservationen - över destater som PLO anser har erkänt den palestinska staten och ytterligare de somhar välkomnat den palestinska staten. Där finns 106 stater uppräknade men inteSverige. Vad man kan säga om det är väl i varje fall att det är en sorts skönhetsfel,en sorts brist i logiken när det gäller politiken över lag. Jag kan inte tro att en viss skärpning på detta områdeskulle skada de pågående tysta diplomatiska agerandena. Det gäller tvärtom attunderstryka att det grundläggande kravet, att PLO måste få vara med iförhandlingarna och att slutlösningen måste bli en palestinsk stat - hur storden skall vara osv. skall man förhandla om - har massivt stöd. Bifall till reservationen skulle vara en ytterligaremarkering av detta. Det är poängen, ingenting annat. KRISTINASVENSSON (s) replik: Vi har inga delade meningar om slutmålet, menjag måste markera att vi uttolkar de folkfättsliga principerna på olika sätt. Per går tillbaka till delningsbeslutet. Det gjordejag också i mitt huvudanförande, och jag frågade då; Svarar delningsbeslutetupp mot de tre kriterier som man fastställer för att utropa och officiellterkänna en ny stat? Det saknas då ett kriterium. Det finns nämligen ingenstatsapparat, ingen myndighet som utövar effektiv kontroll över territoriet.Det är den springande punkten i denna debatt. Utskottsmajoriteten är inte beredd att avvika fråntolkningar av de folkrättsliga principerna. Den här diskussionen kommer upp dåoch då. Den har varit uppe t.ex, i samband med Polisario, Det har framförts omEritrea, Men vi hävdar ju konsekvent de folkrättsliga principernaför erkännande av nya stater, PER () replik; Talet om och Polisario visar ju attutskottsmajoriteten inte riktigt har tagit till sig vår argumentation. Vimenar att detta inte är samma fall. Här finns inte det självklarainternationella erkännandet av dessa folks anspråk på en stat som finns när detgäller , Det är så att säga poängen i vår argumentation att Palestinadelvis är ett unikt fall på grund av delningsresolutionen. Dessutom tycks detinte heller ha gått fram att vi inte kräver det absolut fullständigaerkännandet i första steget. Vad är det som skulle ha hindrat från att göra detsom har gjort, nämligen att man öppet säger att man inte kan erkännaen stat utan territorium? Däremot erkänner man proklamationen om en palestinskstat. Sedan säger man ; Erkännandet av proklamationen kommerpolitiskt mycket nära ett erkännande. Man kan naturligtvis säga att detta ärverkligen diplomatiska finurligheter. Det är det också. Men diplomatiskafinurligheter är ju vad diplomatin handlar om. Det är därför man har skiltmellan de jure och de facto osv. Jag tycker nog ändå att här hade funnits en möjlighet attgå litet djupare in och ta till sig vår argumentation, så hade man kanskekunnat komma i varje fall ett halvt steg framåt, () replik; Jag citerar direkt ur er reservation;"Ett svenskt erkännande nu av vore enligt utskottets uppfattninginget brott mot etablerade svenska erkännandeprinciper," Jag måste fråga Per om anser att viskall överge de folkrättsliga principer som vi har tillämpat för atterkänna nya stater. För det är egentligen vad ert förslag innebär. I ett drygt fyrtioårigt perspektiv finns detanledning att känna både pessimism och optimism i . Pessimism därför att så mycket blod har flutit ochfortfarande flyter. Fyra krig, ständiga terroristattacker, inbördeskrig och nuockså Intifadan. Jag tycker att det i betänkandets bakgrundsbeskrivning saknasnågra väsentliga punkter. Det palestinska nationalrådets beslut i var tyvärrinte så enhälligt som man kan frestas tro när man läser utskottsbetänkandet.Enligt uppgift deltog sju av PLO;s fraktioner på mötet medan tre bojkottademötet. beslut har också fördömts av flera organisationer. Problemet vore inte så stort om det rörde sig omminoriteter som lojalt fogade sig i majoritetens beslut. Men så är det inte.Tyvärr kan man befara att revolutionära grupper även fortsättningsvis kommeratt bekämpa staten existens med olika terrorhandlingar. Även inbördeskriget i försvårar en uppgörelse omVästbanken och . utgör en bas för terroristgrupper som har till målatt kullkasta varje överenskommelse mellan palestinier och . Det ärfrämst därför som säkerhetsfrågorna är så viktiga. Betänkandet redovisar att över 600 palestinier har dödatspå och . Sanningen är tyvärr värre än så.Förutom dessa har uppskattningsvis ett par hundra palestinierdödats av andra palestinier eller av olika terroristgrupper. Splittringen bland palestinierna, inbördeskriget i Libanonoch terrorismen mot och mot palestinier är omständigheter somkomplicerar möjligheterna att nå en varaktig och fredlig lösning. Dessafaktorer skulle ha förtjänat att påpekas i den bakgrundsteckning som finns iutskottsbetänkandet. Efter denna mer pessimistiska betraktelse vill jag betonaatt det trots allt finns anledning till en behärskad optimism. De moderata elementen bland palestinierna har vuxit sigallt starkare. Camp principer har blivit allt vidare accepteradei regionen. är inte längre en isolerad paria bland arabstaterna, utanspelar tvärtom en alltmer central roll. De nationer som förespråkar försvinnande harblivit färre och de som är kvar har förlorat mycket kraft och inflytande. Principenom fria val som en väsentlig grund i fredsprocessen blir alltmer accepterad.Såväl som och PLO accepterar i princip tanken på att valen är encentral del. Därmed har de västerländska grundprinciperna om det nationellasjälvbestämmandet på demokratins grund gjort viktiga framsteg också iMellanöstern. Det råder oenighet om hur valen skall arrangeras och vilkasom skall delta. Det väsentliga nu är att den process som inleddes med CampDavid nu verkligen kan fortsätta så att kan leva i säkerhet inomerkända gränser och att det palestinska folket kan få bestämma sin framtidefter demokratins principer. Om sedan dessa principer kunde sprida sig också tillgrannländerna och regionen i övrigt vore mycket vunnet. Flera av de stater sommed hetta försvarar palestiniernas demokratiska rättigheter är nämligen inteberedda att erkänna sitt eget folks motsvarande rättigheter. Jag har inget annat yrkande än bifall tillutrikesutskottets betänkande, men jag anser det ändå viktigt att även dessasynpunkter kommer fram i debatten. PER () replik; Jag måste reagera mot sätt attkritiserade skrivningar, om vilka vi var eniga i utskottet. Jag skulle ocksåkunna önska mig en del andra formuleringar. Men här arbetar ändå ett utskottfram ett betänkande med en bakgrundsbeskrivning i gemensamt ansvar. Det harockså undertecknat. Jag frågar allihop; Har ni en förnimmelse av atttre hederliga och sakkunniga moderater, som sitter i utrikesutskottet ochdärför vet någonting om utrikespolitik, ansluter sig till en betänkandetext somär sakligt grundad, och sedan går tillbaka till sin partiledning och fårbakläxa för att man har skrivit ihop sig med - jag skall inte nämna några namn,ni kan själva tänka ut vilka som kan komma i åtanke? Det händer naturligtvis i alla partier attutskottsrepresentanten i någon mån får bakläxa, och då låter man någon annan gåupp och tala om vad partiet egentligen tycker. Man tvingar inte sinautskottsledamöter att vika ut och in på sig och gå emot det som de själva harundertecknat. Jag hoppas detta är en sällsynthet. Jag tycker det är ettbeklagligt exempel på att bryta väldigt goda traditioner i denna kammare. Harman skrivit under något i utskottet skall man inte tvingas att själv gå upp ochbörja argumentera emot. Om jag skall säga något ord isjälva sakfrågan, är det ju så att vi skrev in i betänkandet, på s. 4, kritikockså emot palestinska grupper, bl.a. syrien-stödda, som begårterrorhandlingar. Självfallet måste även sådana handlingar fördömas. Det ståri betänkandet, och det behövs inga ytterligare till-lägg. Den enda effekten ärett beklagligt intryck av att än en gång maler sig ur en enighetsom faktiskt i detta fall kan vara till nytta, inte så mycket för - fördet spelar mindre roll i detta sammanhang - men för palestinierna och därmedockså för israelerna. Det kan underlätta freden med ett samlat svenskt agerandenär det gäller huvudsakerna här. () rephk; Nej, det var faktiskt inte så, att vi fickbakläxa på någonting. Per kommer kanske ihåg att när utkastet tillbetänkandet diskutera- des iutskottet första gången framförde flera av oss moderater kritik mot bakgrundsbeskrivningen.Vi tyckte att vi ville ha en mera fyllig och mer nyanserad beskrivning avbakgrunden. Det är enbart detta som jag har tagit upp och anmärkt på i mittanförande. Jag har inte anmärkt på beskrivningen därför att den skulle varasakligt felaktig utan därför att den borde vara litet mer fyllig, Per talade också om enigheten.