prot · GD0917 · 1989-12-31 00:00:00 — Jag menar därför att det är viktigt att man tar ett större grepp i dehär frågorna och undersöker vilka verksamheter som kan samlas i någon typ avlanthandel. Struktureninom lanthandeln är sådan att det finns många äldre landsbygdsbutiker. Defordrar ganska stora investeringar när det gäller utveckling och förnyelse. Destora kedjorna är inte intresserade av att investera i de butikerna. Dessabutiker kommer att behöva ett större sarnhälleligt stöd i fortsättningen. Mångalän har mycket små anslag till kommersiell service. i anslag till den här servicen. finns det mångaaffärer där som behöver göra investeringar, och då räcker 50000 inte långt.Samhället måste ta ett ansvar här. Närdet gäller bankservice i butik häller jag helt med vad har sagt.Det är en viktig service för landsbygdsbefolkningen, som det är ettkomplement till butiken. Kombinationen har hitintills fungerat bra och utgjortett alternativ till ett vanligt bankkontor. Bankinspektionen har i sinaallmänna råd ställt upp vissa krav för motverkande av tillgrepp ochoegentligheter. Dessa krav har enligt mitt förmenande blivit mer långtgåendeän vad som behövs av säkerhetsskäl. Bestämmelserna infördes utan att det hadegjorts någon egentlig utvärdering, och de pekade mera på abstrakta risker än påfaktiska. Jag anser därför att i de fall det finns behov av och önskemål ombankservice i butik skall det inte stoppas av alltför långtgående krav frånbankinspektionens sida. Bankinspektionens allmänna råd behöver liberaliserasnär det gäller den här frågan. Med det anförda yrkar jag bifall till de reservationer som centernstår bakom i detta betänkande. 1989/90:17 25oktober 1989 PER () rephk: Vår grundläggande uppfattning är att marknadsekonomiska lösningar äröverlägsna ur konsumenternas synvinkel. Vi tror inte att man via statligautredningar eller ytterligare stöd från skattemedel kan administrera framkommersiell service i glesbygden. Det stöd som ges till glesbygden kanfungera och utvecklas inom de befintliga ramarna . Vi anser inte att det finnsbehov av någon ny utredning. Däremot vill vi gärna ha avregleringar - på bankområdetoch andra områden - som kan ge den kompletteringsvérksamhet som vi tror kanvara positiv för glesbygdsbutikernas möjligheter att överleva. Det rör sig omolika typer av stödverksamhet och olika typer av komplettering av service. Ettsystem med fri marknad har ändock visat sig vara det effektivaste sättet atttillgodose konsumenternas intressen. () replik: Den fria marknaden fungerar säkerligen bra pårnår\ga håll, men den fungerar inte på glesbygden. Skall vi ha en chans attbibehålla landsbygdsbutikerna, måste vi också ha ett glesbygdsstöd. Detfungerar inom vissa områden , och det är bra. Stödet måste dock byggas utoch omfatta fler områden. Det måste också avsättas mera pengar till det. Då kandet bli bra. PER () replik: Det finns som sagtredan ett glesbygdsstöd. Jag tror att vi har en ganska väl fungerandevaruförsörjning . Det finns alltid grupper på varje ort, oavsett om det ärstorstad, småstad eller glesbygd, som tycker att man skall ha en butik närmarehemmet. Det är då väldigt lätt hänt att man kräver statliga stödinsatser föratt man skall få närmare till butiken. Jag tror att det glesbygdsstöd som i för varudistribution är erforderligt och att de anpassningar som kangöras är erforderliga. Jag har svårt att se att vi skulle kunna nå fram pånågot annat sätt än genom avregleringar som ger möjligheter tillkompletteringsverksamhet. På det sättet kan en liten butik med ett litetkundunderlag ge en anständig försörjning åt innehavaren. KJELLERICSSON (c) replik: Jäg håller méd Per om att det ärbra att vi får kompletteringsverksamheter. Det har jag sagt . Mångaområden har dock mycket låga länsanslag för detta. Vårt land har envidsträckt glesbygd, och det rör sig om ganska stora avstånd. Vill vi attmänniskor skall bo och leva på landsbygden - vilket vi bl.a. har sagt ilandsbygdskampanjen -måste vi också vidta åtgärder. Det behövs ett stöd. Förste'vice talmannen anmälde attPer anhållit att till protokollet få antecknat att han inte ägderätt tillytterligare replik, Det område som vi här behandlar,detaljhandeln, är ett av de många områden där det visar sig att den friamarknadsekonomin fungerar ytterligt kortsiktigt. Detta är i och för signaturligt,' Detaljhandeln optimerar sina insatser och sin lokalisering eftersin egen lönsamhet, och det skall man inte kritisera den för. Däremot skall mankritisera stat och kommun för att de låtermarknaden vara helt styrande för en utveckling som leder till regionalutarmning och stora kostnader för samhället utan att man gör något försök attfinna vad som är samhällsekonomiskt lönsamt. För övrigt är det inte bara krassasamhällsekonomiska kalkyler som saknas. Det saknas också försök tilluppskattning av vad tillgången till närservice och en god infrastruktur betyderför människors trivsel, trygghet och livskvalitet. Vilka de samhällsekonomiska förlusterna av en sämreservice är inser nog de flesta: När en butik läggs ned, det må vara pålandsbygden eller i staden, uppstår behovet av resor till en mer avlägsenbutik. Promenad till fots eller per cykel måste bytas ut mot resa med busseller bil. Det kostar vägslitage, energi och miljöskador för samhället och tidoch pengar för den enskilde. Pensionären kanske över huvud taget inte längrekan bege sig till butiken utan måste anlita för sina inköp, medytterligare samhällskostnader som följd. Allt detta vet väl alla i dennakammare, allt detta borde varje tänkande kommunalpolitiker veta. Däremot är detytterligt sällsynt att någon gör ett försök att kalkylera totalkostnaderna förden centralisering, den landsbygdsutarmning och det ökade trafik- ochenergibehov som följer när infrastrukturen tunnas ut. Det gäller för övrigtnaturligtvis inte bara butiker, utan många former av samhällsservice. Även istäderna uppstår liknande samhällsekonomiska kostnader när infrastrukturentunnas ut, som den gör på många håll. "Hela ska leva" är ett motto som allapartier i högtidliga sammanhang bekänner sig till men som politikerna oftatotalt nonchalerar i sitt konkreta handlande. noterar med sorgoch beklämning att socialdemokratin systematiskt säger nej till alla förslagsom syftar till en mer decentraliserad service. Jag kan förstå att socialdemokrater här känner ansvar föratt försvara regeringens förslag i form av propositioner, men det som visysslar med just nu är ett antal motioner. Jag kan inte se att regeringensposition på något sätt skulle försvagas om socialdemokraterna hade en något merpositiv attityd till de vettiga förslag som framläggs i form av motioner.Däremot skulle en något mindre dogmatisk attityd från socialdemokratin vidmotionsbehandlingen kunna leda till att respekten för och dessarbete ökade. Att ständigt - med en berusad papegojas envishet - utropa attalla motionskrav som framställs redan på ett eller annat sätt är tillgodoseddatyder inte bara på självgodhet utan också på rädsla för att ta initiativ.Naturligtvis kan socialdemokraterna hoppas på ett positivt slutomdöme om sinverksamhet här i : "De har aldrig gjort något fel, för de haraldrig gjort något." Jag tycker alltså att det är beklagligt att utskottet intehar kunnat ställa sig bakom kravet i reservation nr 2 på en utredning kring dagligvaruhandelnsproblem. Det gäller här framför allt glesbygd men också i viss utsträckningtätorter. Det gäller då att fånga handelns betydelse för hela samhällsstrukturen,miljön och de samhällsekonomiska kostnaderna. Jag yrkar bifall till reservation nr 2. Att staten bör främja bankservice i landsbygdsbutikerborde vara en självklarhet - givetvis inom de ramar som rimliga säkerhetskravdikterar. Dess värre är det dock inte en självklarhet för den socialdemokratisom i högtid- ligasammanhang propagerar för att "hela ska leva". Jag yrkarbifall till reservation nr 4. Slutligen yrkar jag bifall till reservation nr 7 somgäller stöd till närbutiker. Här gäller det inte bara glesbygd utan i minstlika stor utsträckning tätorter. Detta har tydligen inte utskottet fattat. Detskulle vara klädsamt med en något ökad respekt för motionären, så att manåtminstone tog upp de problem som framförs i motionen. Statliga åtgärder föratt förhindra nedläggning av närbutiker i städerna lyser med sin totalafrånvaro. Återigen har man inte gjort det minsta försök att beräkna desamhällsekonomiska konsekvenserna av butiksnedläggning och etablering avstormarknader i städerna. I reservation nr 6 polemiserar man mot miljöpartietsreservation med argumentet att kommunerna har goda möjligheter att motverka dennegativa utveckling av närservicen som motionär har påtalat. Detkanske är sant, men dess värre finns det få exempel på verkningsfulla kommunalaåtgärder för bättre närservice i städerna. För övrigt vill jag påpeka att vadsom yrkas i reservationen är att samhället - det gäller alltså både stat ochkommun - bör träda in och erbjuda effektiva stödformer. INGA-BRITTJOHANSSON (s); Till det betänkande om detaljhandel som vi nudiskuterar har fogats sju reservationer. De tre första reservationerna berör enmotion från , i vilken man kräver en utredning för att främja förnyelseinom dagligvaruhandeln. Utskottet har yrkat avslag på motionen. Dettaavslagsyrkande stöds också i två av reservationerna, nämligen nr 1undertecknad av och nr 3 av . Däremot föreligger alltsåtre olika motiveringar till avslaget. och har ireservation 2 tillstyrkt en utredning. Vi är alla överens om att det behövs förnyelse ochutveckling av dagligvaruhandeln. Vi är också överens om att det redan finnsflera organ som följer verksamheten och som gör nytta i sammanhanget.Möjligen flnns det nyansskillnader i fråga om hur stor den nyttan är.Folkpartiet och vill ha mindre inblandning av myndigheter, centernoch mer. Självfallet är det i första hand en uppgift för handelnoch dess organisationer att själva sköta utvecklingsinsatserna. Men vi vetockså att inom stora områden av vårt land, och i ökad utsträckning även itätorterna - det är inte bara som har upptäckt det - fungerar intekonkurrensen till förmån för de sämst lottade. Där måste servicen ordnas påandra sätt med samhällsinsatser som glesbygdsstöd, hemkörningsservice ochannat. Det är ett ansvar som alla vi som vill ha ett solidariskt samhälle gärnatar på oss. Här är det inte en fråga om att vi med samhällsstöd snedvriderkonkurrensen. Det finns ingenting att konkurrera om. Där är jag helt överensmed . Däremot kan jag inte inse att det skulle finnas behov avnågon ytterligare instans, t.ex. en utredning, som skulle börja kartläggaredan kända problem och lägga fram redan framlagda förslag. Förutom i alla de grupper som finns nämnda i betänkandet,som jag nu inte tänker uppta tid med att räkna upp, behandlas frågorna förnärvarande även i konkurrensutredningen. studerar bl,a.om den nya plan- ochbygglagen skulle innebära några problem, om den skulle ha förhindrat etableringav dagligvarubutiker, livsmedelsbutiker. Underhandsinformation från denexpertgrupp inom utredningen som har studerat livsmedelshandeln säger att man ivart fall inte ännu har kunnat finna några tecken på detta. För vår del är detockså självklart att kommunerna måste ha en möjlighet att påverka hurservicestrukturen i en kommun skall se ut. Det är ju ändå skattebetalarna somfår betala alla kringkostnader. Jag yrkar således avslagpå reservationerna 1, 2 och 3, Reservationnr 4 handlar om bankservice i landsbygdsbutiker. Bakgrunden till reservationenoch de två motioner som är grunden till denna är tydligen de allmänna råd tillbankerna angående bankkontors verksamhet och bankservice i butik sombankinspektionen utfärdade . Jagvill erinra om att grunden för dessa allmänna råd finns i bankrörelselagen ochinte är uttryck för något tillfälligt tyckande hos bankinspektionen. Såvitt jaghar förstått är problemet insättningsmöjligheten. Det har under försöksperiodeninte varit någon större efterfrågan på just denna tjänst. Såvitt jag kan se,kan man i de allra flesta fall lösa detta med insättning utan att behöva göradet direkt i en bank. Detta gäller inte bara i glesbygden utan även itätorterna. De allra flesta betalningar går via bank- eller postgiro.Återstår alltså butikens egen kassa som inte kommer in på bankens konto sammadag, vilket naturligtvis innebär ränteförluster, men knappast kan anses varatillräckligt motiv för ett allmänt svepande uttalande om att man intetillgodoser kundernas behov. Någon sade att socialdemokraterna inte är överensi denna fråga. Jo, vi är helt överens. Rådet för frågor inom handels- ochtjänstesektorn har i uppdrag att se över vilka åtgärder som behöver vidtas ochvilka avregleringar som behöver göras för att man skall komma till rätta meddenna typ av problem och hur man skall kunna få fler tjänster tillglesbygdshandeln för att den skall kunna ha kvar sin verksamhet. Jagvill också påminna om att bankinspektionens allmänna råd är just råd och inteförbud. Om bankinspektionen har för avsikt att göra ett nytt ställningstagandetar jag för givet att detta kommer att ske med utgångspunkt i att bankkundernakan påvisa att de nackdelar som reservanterna påstår finns verkligen är såstora att det finns skäl till förändringar. Det kan ju också vara så attbankerna inte tycker att verksamheten som sådan är så lönande att det ärintressant för dem att utveckla servicen inom befintliga ramar. Men den tankenkanske inte har dykt upp för reservanterna. Jag yrkar alltså avslag även päreservation 4. Slutligen,fru talman, vill jag ta upp tre reservationer som rör förslag omstöd till närbutiker utanför de traditionella stödområdena. trortydligen att man kan förhindra omstruktureringen inom dagligvaruhandeln mednya statliga stöd. De övriga partierna tror inte på en sådan lösning. Ingen avoss är väl nöjd med att fler och fler närbutiker läggs ner. Och vara övertygad om att man i de flesta kommuner är mycket väl medveten om deproblem som dyker upp. Bensinstationer och dyra servicebutiker tar över mer ochmer av den närmaste servicen. Sedan försvinner även den servicen. Moderaternaoch är helt överens med oss förutom att de inte vill ha någravaruförsörjningsplaner, men det är ju bara ett utslag av deras övertro på attmarknadskrafterna skall lösa alla 1989/90:17 25oktober 1989 problem.Centern däremot delar vår uppfattning i frågan men har passat på attaktualisera en ökning av länsanslagen. Den frågan är knappast aktuell i det härsammanhanget. Därutöver kan jag inte inse att vi är oense i sak. Jag yrkaralltså avslag även på reservationerna 5, 6 och 7, Jag yrkar bifall till hemställan inäringsutskottets betänkande 1989/90:2, () replik: talade i början av sittanförande om att kommunerna måste kunna bestämma hur de skall strukturerakommunen och var affärsetableringar skall ske, osv. Ja, till viss del. Men denmöjlighet som kommunpolitikerna nu har missbrukas väldigt ofta. Jag har exempelfrån min kommun som jag hoppas slippa redogöra för. Men det är alldelesuppenbart att kommunpolitikerna mycket medvetet styr både vilka företag som fåretablera sig och i vilka områden de i så fall får etablera sig, antingen föratt de vill ha konkurrens på ett ställe eller för att de vill skydda en butikskedjafrån konkurrens. Det är alldeles uppenbart att detta sker. Den nya plan- ochbygglagen har gett ökade möjligheter för politikerna att bedriva denna politik. sade att socialdemokraterna är heltöverens, vilket jag fortfarande betvivlar, eftersom faktum kvarstår, attindustriministern har uttalat sig mycket positivt över denna verksamhet med"bank i butik". Han har inte sagt just "bank i butik", menhan hartalat om kompletterande verksamheter runt landsbygdsbutikerna. Och haninser hur viktigt det är att den konkurrens behålls som en samlad servicekärnapå landsbygden utgör gentemot storstaden, storbutiker och storvaruhus, osv.Denna konkurrens finns och är alldeles uppenbar. Det är klart att ombefolkningen på landsbygden ändå måste åka till staden för att uträtta andraärenden, handlar de också sina varor i staden innan de åker tillbaka hem,vilket drabbar landsbygdsbutiken. undrar om bankerna verkligen villvara med om denna verksamhet med "bank i butik". Ja, det vill deverkligen. De har tryckt på på alla sätt för att få vara med i dennaverksamhet. Men de anvisningar som bankinspektionen ställer upp ställer mycketstora krav på bankerna att egentligen öppna en sorts filialer på landsbygdenmed allt vad därtill hör. Då stiger naturligtvis kostnaderna mycket, och detär ju kostnaderna man vill undvika. Det är just för att kostnaderna är så högai filialer på landsbygden som olika lokalkontor dras in. Det gäller post, bankoch försäkringskassa. I Föreningen ingår ICA, Vivo-Favör, KF, , och . De har sänt en skrivelse tillbankinspektionen för att påtala behovet av detta. Nog finns det ett behov.Tror inte på denna organisation som har en sådan tyngd? PERWESTERBERG (m) replik; Jag tror att det i varje debatt när ekonomioch olika branscher diskuteras är mycket lätt att halka bort frånmarknadsekonomin. ekonomin talas det baragenerellt om i högstämda ordalag. Om diskussionen förs in på en enskild branschförsvinner talet om marknadsekonomin till förmån för planering, regleringaroch liknande företeelser. Skallett butiksnät förnyas och skall en bransch förnyas och utvecklas, har det inästan inte något enda fall skett via statliga insatser eller olika former avstatliga regleringar, utan branschen har själv fått förnya sig genom att utsättasig för konkurrens och inse att det är genom service som branschen kantillgodose konsumenternas behov och utveckla handeln och företaget. Borman i glesbygd är det ett axiom att man också får litet sämre service eller ettsämre underlag. Man får inte samma service, och man kan inte ställa exakt sammakrav på service som om man bor i en tätort. Jagtror egentligen att det då inte går att sätta igång en mycket stor subventionskarusell,som innebär ett mer eller mindre godtyckligt stöd i olika former och olikamycket. Enviss form av grundservice och grundstöd har vi moderater accepterat, men vi kaninte vara med om en vidare utveckling i detta sammanhang. I stället skall manförsöka utveckla dessa butiker genom att ge dem bärkraft på vanligamarknadsekonomiska villkor, genom att tillåta mer bebyggelse i glesbygd ochinte vara lika avvisande som . Då får man en naturlig grund, ettnaturligt underlag, för butikerna. Man skall försöka få bort regleringar somförhindrar glesbygdsbutiker att syssla med annan serviceverksamhet, som välkan komplettera den verksamhet dessa butiker bedriver. Vi anser att detinte är varuförsörjningsplaner och liknande som skall driva fram servicen; detär möjligen något som kan tvingas fram i vissa trängda lägen. Denhär typen av försök till planering och centralstyrning är dömdtill misslyckande. Det är därför som man i stället bör försöka underlätta ochavreglera, och på det sättet försöka skapa den bärkraft genom vilken man bästtillgodoser konsumenternas behov. Det är bl.a. därför som vi också är sä nogamed att försöka ta bort bankinspektionens möjligheter att ge sådana rekommendationersom känsliga banker mycket lätt följer för att därmed dra ned på bankservicen iglesbygdsbutikerna. Vi vet alla hur banker agerar när de får olikarekommendationer från bankinspektionen. 1989/90:17 25oktober 1989 () replik: talade så vackert om glesbygdshandeln att detverkar som om vi skulle vara överens om en hel del saker, men konkretaåtgärder saknas. Man har inom olika organ, statliga, kommunala och inombranschen, utrett glesbygdshandeln och dess butiker. Men det har inte kommit såmycket konkret av det. Det finns en del förslag, det är riktigt, men de haraldrig kommit att genomföras. Det är genomförandet som jag tycker är detviktiga. Industriministernvar, som jag sade tidigare, mycket positiv till tankegångarna att lanthandelnt.ex. kunde vara turistvärd, att man där kunde ha service, post,försäkringskassa, apotek eller annat. Men det finns inget samlat grepp om hurdet är på olika ställen. Det kommer inte heller några konkreta förslag hur dethela skall genomföras. Vi vill att en utredning skalltitta på dessa saker och komma med ett genomarbetat förslag, som man kan taställning till ute i bygderna. När det gäller bankservice håller jag helt med PerWesterberg och . Den är viktig i bygden. Men att det skett enbyråkratisering är inte bra. Jag vet själv att bankerna vill ha den härservicen ute i bygderna, men det får inte kosta alltför mycket. Apparatur ochsäkerhetsanordningar är dyra investeringar. Däremot vill bankerna medverka iglesbygdshandeln på tidigare villkor. Så det gäller att slå vakt om dem. Utredningen bör också titta på hur närbutikerna itätorterna skall kunna verka . LARSNORBERG (mp) replik: säger att det inte behövsnågra utredningar, eftersom det gäller redan kända problem och redan lagdaförslag. Som jag sade i mitt tidigare inlägg betvivlar jag detta. Jag troralltså att de samhällsekonomiska kostnaderna för omstruktureringen av handelnoch glesbygdsservicen över huvud taget är dåligt kända. Jag tror inte alls attde kostnader som drabbar den enskilde i form av ökade transportkostnader ochökad tidsanvändning för att sköta sina affärer är kartlagda. Jag tror att detbehövs en utredning. Därför har vi stött förslaget om en utredning. Marknadsekonomin i all ära - den fungerar inom sina ramar,men den måste kompletteras med samhällsekonomiska betraktelser. Jag och miljöpartieti övrigt efterlyser just detta. Bankinspektionens uttalande menar reservanterna är onödigthämmande. De tycker att det behövs någon form av reaktion från statens sida föratt inspektionens ganska byråkratiska angreppssätt inte skall hämma möjligheterna.Här är det alltså fråga om att skapa ökad frihet för företagsamheten och attavreglera i viss utsträckning, () replik; påstår att kommunernamissbrukar plan-och bygglagen. Som jag sade i mitt anförande har bl.a. enexpertgrupp inom konkurrenspolitiska kommittén tittat på frågan. Man har intekunnat hitta några sådana tecken. Jag tror säkert att man kan hitta någotenstaka exempel på att kommunerna inte behärskar den här typen av frågor. I deallra flesta fall, , skulle vi önska att kommunerna använde sigav sina möjligheter att göra ordentliga varuförsörjningsplaner på ett bättresätt än de gör . De flesta kommuner använder sig inte av denna möjlighet.Det är det stora problemet. Det är därför som man råkar ut för problemet att enhel del människor plötsligt inte har någon närservice kvar. Industriministern har talat sig varm för att få andratjänster i glesbygdsbutiker. Han är inte ensam om det - det har ocksåfinansministern sagt här i kammaren. Vi är alltså överens om att det ärnödvändigt att få använda glesbygdsbutikerna till många andra saker än i dag.Därmed inte sagt att hela lösningen skulle vara att man får möjligheter attsätta in pengar på bank i butiken. Det är faktiskt den delen avbankverksamheten som striden gäller. De andra delarna kan lösas, men problemetär just insättningarna. faktiskt inte en så storfråga i det hela att det skulle slå sönder bankernas möjligheter att ge servicetill sina kunder. säger att saken har utretts och att det lagts fram förslag. Vi äralltså överens om att saken är utredd, att förslag finns och att vi väntar påatt förslagen också skall genomföras och få effekt. Regionalpolitiska kommitténhar också sett på frågan, och jag har en känsla av att vi framför oss kan semånga ingångsvägar för hur glesbygdsbutikerna och övrig service inom glesbygdenskall kunna leva vidare och utvecklas. Det behövs inte någon ny utredning omdetta. Att marknadskrafterna skulle kunna lösa denna fråga, som ochfolkpartiet tror, tror jag inte . TillLars ; Man vet vad det kostar. , då jag satt i konsumentpolitiskakommittén, studerade vi vad det blev för extra kostnader för hushåll ochsamhälle genom att man fick längre sträckor att åka till affären och vadhemkörningstjänster och liknande innebar för kostnader. Så vad det kostar ärman väl medveten om både inom staten och ute i kommunerna. 1989/90:17 25oktober 1989 ()replik: