prot · GD096 · 1989-12-31 00:00:00 — Jag tycker inte attsvaret är tillfredsställande, eftersom det sägs att det rör sig om en typ avmindre rikslotterier Det är närmast en överdrift. Jag skall ta några exempel. Tvåkommuner på vardera sidan om en länsgräns kan ha mycket naturlig kontakt ochframför allt på idrottens område kan de kanske ha ett mycket naturligt sambandmed gemensamma verksamheter osv. Skall de ha tillstånd för ett gemensamtlotteri rör det sig enligt förordningen om en sådan nivå att det inte kanprövas i en länsstyrelse. Det är dock inte ett rikslotteri, enligt vad vi menarmed rikslotterier Det leder till att man egentligen skall pröva frågan ilotterinämnden. Jagriktar ingen kritik mot lotterinämnden. Jag tycker att den sköter sinverksamhet bra. För dem som söker, och tvingas söka, tillstånd på det härsättet framstår det som en onödigt lång väg och som krångligt. Enligtuppgift som jag har fått från lotterinämnden, rör det sig om 10-12 ansökningarper år som gäller lotterier över länsgränser Det är naturligtvis ingenbetydande mängd. Man kan emellertid anta att det finns ganska många föreningarsom på gmnd av de här reglerna avstår från möjligheterna att anordna lotteripå det här sättet. Lotterinämndenupplever egentligen inte heller att det är dess uppgift att bevilja tillståndför denna typ av lotterier, som ändå är ganska små till sin omfattning. Det är riktigt som säger att av de 55 ärenden om tillståndsom lotterinämnden handlägger rör ungefär 10 ärenden sådant som kallasför mindre rikslotterier, lotterier i endast två eller tre län. Jagär inte alls främmande för att det kan behöva göras ändringar i lotteriförordningen.Om man skall göra ändringar, tycker jag dock att det skall finnas problem,t.ex. att det tar mycket eller att det är mycket byråkratiskt. Detfår inte vara så att vi ena veckan har en förordning som vi sedan direkt ändrarJag tycker att det skall gå , så att vi kan utvärdera lagstiftningen. Idagens läge är det inte extra krångligt eller tidskrävande, utan man kanomedelbart fatta beslut. bestämmer vilket län som rent praktisktskall handlägga ärendet. Det har kunnat ske utan större om- Jag tycker inte attdet finns anledning att måla upp någon svart bild av Prot. 1989/90:6 läget. Om det visar sig finnas ett starkt önskemål omförändringar eller att en del drar sig för att söka tillstånd eller att detskulle vara ett hinder, är jag beredd att pröva frågan igen. Jag tar detta som ett löfte. Jag tror inte att man pålotterinämnden upplever det här som något större problem. Jag vet dock attbetydligt fler föreningar skulle vilja ha den här möjligheten. De uppfattardock lotterinämnden och tillståndsgivningen som en byråkratisk ordning, utanatt skull är byråkratisk i sig. Dethar visserligen gått sedan ikraftträdandet , men jagtycker att de här frågorna inte blev särskilt belysta i riksdagsbeslutet. Jaghar några tips. Man skulle exempelvis kunna göra så att detta blir automatisktgällande i ett angränsande län. Då kan beredningen av ett sådant lotteri skeutan större krångel. En av länsstyrelserna skall kunna handlägga ärendet. Manskulle kunna göra upp sinsemellan på länsstyrelsenivå vem som skall beviljatillstånd osv. Ärendet skulle således aldrig behöva gå till lotterinämnden förprövning. Dessa lotterier har ingen stor omfattning. Jag har med intresse tagit del av förslagen till hur man skulle kunnagöra förändringar i förordningen. Jagtycker i och för sig att det var bra att vi fick tillfälle att säga att föreningarnainte behöver dra sig för att söka tillstånd, eftersom det sker utan byråkratieller extra tidsåtgång, även om man vänder sig till lotterinämnden.Lotterinämnden handskas med ansökningarna på ett bra sätt. Jagskall ta med mig förslagen till hur man möjligen skulle kunna göraen förändring, utan att för den skull ställa detta i utsikt inom den allranärmaste tiden. JANHYTTRING (c): När vi har fattat beslut i i sådana här frågor när det gällerfolkrörelserna, tycker jag att vi har haft andan att göra det såenkelt och lättadministrerat som möjligt för föreningarna. Det här vore onekligenett steg i den riktningen. Detgår naturligtvis inte att stå här i talarstolen och värdera olika förslag. Manborde ändock ta sig an dessa förslag och pröva dem. Enligtden förordning vi nu har får ett lotteri, som kräver prövningsförfarande, intesträcka sig utanför kommunen. Det är vanligt att man samarbetar mellan olikakommuner i ett län. Vissa kommuner tar kontakt och gör upp. Man har inte stödför det i riksdagsbeslutet, utan det görs på frivillig väg. Man skulle även därkunna ge anvisningar och mjuka upp det. Då skulle det här handläggas mycketnärmare föreningarna. Överläggningenför härmed avslutad. 30 § Svar på fråga1989/90:17 om förvarstagande av flyktingbarn har frågat mig om regeringen har för avsikt att omarbetaden vilande lagparagrafen om förvar av barn så att tolkningen av den blirentydig. Närregeringen lade fram sitt förslag till ny utlänningslag (prop.1988/89:86) var ett av syftena att genom en särskild paragraf slå fast i vilkafall ett barn över huvud taget skulle kunna omhändertas genom förvar Utgångspunktenför förslaget var den kritik som hade riktats mot det förvarstagande av barnsom skett , bl.a. på . Enligt JK hade emellertid gällandebestämmelser inte åsidosatts. Detvar mot denna bakgrund nödvändigt att ändra de grundläggande reglerna förförvarstagande av barn för att åstadkomma den ytterligare begränsning som varönskvärd. Enligt förslaget slopades möjligheten att ta barn i förvar på grundav oklar identitet. I stället för att bibehålla uttrycket "synnerligaskäl", som anger en allmän begränsning för förvarstagande och som irättstillämpningen visat sig vara otillräcklig, angavs i den föreslagna lagtextenuttryckligen de förutsättningar som skall vara uppfyllda för att förvar skallfå tillgripas. Förutom risk för brottslig verksamhet kan enligt förslagetförvar av barn endast ske om det föreligger en uppenbar risk -för att barnethåller sig undan och att ett undanhållande äventyrar en förestående verkställighetsom inte bör fördröjas. Denföreslagna lagtexten är alltså helt entydig. Till detta kommer motivuttalandeni den aktuella propositionen som klart markerar syftet med den föreslagnaregeln - färre beslut om förvarstagande av barn. Vilandeförkla-ringen medföratt denna begränsning kan komma till stånd tidigast Frågan om förvar av barn har lett till en het debatt inomflyktingpolitiken under berövas hundratals flyktingbarnfriheten i , enbart för att de har kommit till för att söka asyloch på grund av omständigheter som är förknippade med detta. Det är svårt attfå fram den exakta siffran. Skälen till att man inte har lust att förastatistik om detta är lätta att förstå. Det är beklagligt för debattens skull. UNHCRhar uttalat, när det gäller förvarstagande av barn, att det skall vara enexceptionell åtgärd. Därav kan man dra den rimliga slutsatsen att förvar avbarn inte får förekomma. i UNHCR sade i Guidelineson Refugee Children att flyktingbarn inte skall tas i förvar Tyvärrvar regeringens argumentation relativt obekymrad om de kritiskasynpunkterna från UNHCR. Jag tycker ändå att de förtjänar att tas upp tilldebatt ytterligare en gång. Detär mycket tråkigt att vi fortfarande får en diskussion om hur lagtexten skallfungera. Skälet till att man har olika synpunkter är att uttrycket"syn-neriiga skäl" nu plockas ut ur lagtexten och förpassas tillförarbetena. Det blir då en lägre dignitet på de synnerliga skälen, som kravför att ta barn i förvar. Ipropositionen framgår det också hur begreppet "synnerliga skäl" skalltolkas. Sådana skäl föreligger när det finns behov att utreda föräldrarnasidentitet eller utreda familjens rätt att stanna i . Detta skulle kunnavara tillämpligt i alla fall av de flykfingar kommer fill . Av nästa meningframgår det att man inte skall söka undvika familjesplittring genom att ta bådebarn och föräldrar i förvar om inte alla i familjen har skäl. Det betyder juen ökad sphttring av familjen, om man bara tar vuxna i förvar i så pass mångafall som det då blir fråga om. Jagskulle vilja be utveckla dessa synpunkter och ge praktiskaanvisningar om hur lagen egentligen skall tillämpas. Vi hade en ganska lång debatt om detta ämne i . Precissom jag har försökt att beskriva i mitt frågesvar är det så, att det förslagsom regeringen lade fram tillkom efter det att man hade tagit intryck av denkritik som hade riktats både mot den lagstiftning sorn fanns och också motbristerna när det gäller möjligheterna att tillämpa den enligt den anda ha. Ett nytt förslag lades då fram. Det visade sig att uttrycket"synnerliga skäl", som kritikerna av det nya lagförslaget hade fäststor vikt vid, i själva verket inte hade avsedd effekt. Därför angav man istället, precis som jag sade i mitt inledande svar, i den föreslagna lagtexten,i stället för det allmänna uttrycket "synnerliga skäl", uttryckligende förutsättningar som skall vara uppfyllda för att förvar skall få tillgripas. Detär bara beklagligt att det lagförslag som regeringen lade fram och debegränsningar som regeringen ville ha - bl.a. det som kan bli mest aktuellt,nämligen bristande identitet vid gränsen - inte kunde förverkligas eftersomlagförslaget blev vilande. Vifår anledning att återkomma till denna debatt Jag kan bara hoppasatt vi skall kunna använda tiden fram till att tar upp förslagetigen till att även få att förstå att lagförslaget innebär enbegränsning av förvarstagandet av barn som tyvärr inte kan tillämpas ,eftersom har avvisat förslaget. MARIALEISSNER (fp): Det är kanske inte enbart jag som behöver övertygas om att det här rörsig om en begränsning. Det är många andra, bl.a. ett antal seriösa jurister,som inte riktigt har förstått vad som är bak och fram i denna relativtkrångliga lagtext. Det är fullständigt omöjligt att utläsa hur lagen kommer atttillämpas, dvs. hur regeln om sphttring av familjer skall kombineras med regelnom att man skall ta föräldrar i förvar och hur detta skall kombineras med attde synnerliga skälen för att ta barn i förvar också har lägre dignitet. Dettaär en soppa där olika jurister har stått emot varandra och där det huvudsakligenär departementet självt som står för tolkningen att förslaget innebär en mergenerös tillämpning. DiskrimineringsombudsmannenPeter , en jurist som regeringen åtminstone borde ha ett relativt stortförtroende för när det gäller juridiska spörsmål, hävdade i en intervju itidningen att förslaget innebär en större möjlighet att tabarn i förvar Departementet hävdar att 1989/90:6 10 oktober1989 det innebär ett bättreskydd mot att ta barn i förvar Är inte bekymrad över att det finnsså totalt disparata synsätt på hur denna lag skall tolkas redan innan den harbörjat fungera? Vill inte utnyttja till att hitta engemensam formulering? Jag undrar egentligen vad det finns för substans i att påstå att dettaär en soppa. Jag tycker att det finns två ganska klara linjer i lagförslaget.Den ena linjen är att man nu har förtydligat och i stället för det meraallmänna uttrycket "synnerliga skäl" uttryckligen talar om i vilkafall som det kan vara aktuellt att barn skall få tas i förvar Denandra linjen gäller det som kritikerna har riktat in sig på, nämligen närbarnet kommer med sina föräldrar och de tas i förvar. Lagförslaget innebär därinte någon förändring i sak. Då gäller som tidigare att det skall föreliggasynnerliga skäl för att skilja barnen från föräldrarna. Det betyder i sin turatt om det finns skäl att ta en förälder i förvar, men inte skäl att ta barneti förvar, kommer i normalfallet inte någon att tas i förvar. Det är endast omdet föreligger synnerliga skäl som den vuxne kommer att tas i förvar. MARIALEISSNER (fp): Det som nu har sagt om familjesplittring stämmer kanskeinte riktigt med det som jag har läst i propositionen. Där framgår det attfamiljesplittring genom att ta både barn och föräldrar i förvar skall ejförekomma, om inte alla i familjen har skäl. Man skall alltså inte undvikafamiljesplittring genom att ta både barn och föräldrar i förvar Det betyder attnär de äldre, dvs. de vuxna, tas i förvar skall inte familjesphttring undvikas.Då blir aUtså familjesplittring ett faktum. Det står ingenting om att man skalllåta bli att ta föräldrarna i förvar, om det är så att de har barn samtidigtsom det finns skäl att ta dem i förvar Det står inget sådant i propositionen. Jagvill fråga ytterligare en gång om det inte vore en poäng att utnyttja fidenfram till när vi skall ta ställning igen att försöka hitta en sådan formuleringatt vi alla kan vara överens. Enligt vad statsrådet säger är vi uppenbarligenöverens om att barn inte skall tas i förvar lika mycket som har skett tidigare. har frågat mig om vi skall omarbeta den vilandelagparagrafen. Tyvärr ger inte reglerna för frågestunder utrymme för enmeningsfull debatt i sakfrågan. Vi får utnyttja andra debatter i fördet. Svaretpå frågan har inriktats på huruvida vi skall omarbeta lagen. Jag har förnärvarande inte för avsikt att omarbeta förslaget. Såvitt jag förstår kommerfrågan att tas upp i för ytterligare prövning. Vi får väl då tillfälleatt ytterligare utveckla skälen. Jagvill bara påpeka att det ändå var så att en majoritet i utskottet uppenbarligenvar övertygad om att lagförslaget skulle ge avsedd verkan. Det var ju inte enmajoritet i som fick förslaget vilandeförklarat. MARIALEISSNER (fp): Jag beklagar att statsrådet uppenbarligeninte är bekymrad över juristernas vitt skilda bedömningar av det faktiskainnehållet i dessa paragrafer, och jag är bekymrad över att invandrarministerninte heller är beredd att utnyttja tiden fram till att vi skall pröva fråganigen på ett konstruktivt sätt. Jag hoppas bara att så kan ske åtminstone iutskottet. Överläggningen var härmed avslutad. 31 §Svar på fråga 1989/90:18 om transportföretagens avvisning av asylsökande har frågat mig, vad regeringentänker göra för att informera sig om hur många som på grund av ofullständigadokument avvisas av transportbolagen. Flygbolag är enligt ICA O-konventionen skyldiga attkontrollera gällande handlingar för samtliga passagerare och då inte särskiltasylsökande. Givetvis är det inte möjligt att föra statistik eller påannat sätt redovisa hur flygbolagen uppfyller dessa krav runt om i världen.Svensk lagstiftning tar inte sikte på kontrollen utan innehåller ettkostnadsansvar i vissa situationer Jag tycker att det är beklagligt att Maj-LisLööw inte har velat undersöka hur många människor det är som har utestängtsfrån möjligheten att söka asyl med hjälp av den lag som vi antog och somträdde i kraft . Denna lag var i största allmänhet ledsam, inte minsteftersom den innebär att vi med ytterligare en tegelsten byggde fast oss i deteuropeiska fortet - som man brukar tala om när det gäller det europeiskaskyddet mot asylsökande. Syftet med lagen sades vara att hindra dokumentlösheten,och syftet var naturligtvis också att minska flyktingströmmen till . SASprotesterade mycket skarpt mot den här lagen. Bolaget ville inte bliförvandlat till en invandrarmyndigheternas förlängda arm utanför Sverigesgränser, men det har det tyvärr blivit. sade i en intervjuv iDagens Nyheter följande: "Jag tror inte att SAS kommer att uppleva dettasom något större problem. Vi vet inte om detta blir verkningsfullt motdokumentlösheten eller om det blir en dramatisk spärr för folk att komma hit.Det måste prövas." ställde i debatten en fråga om hur mångagenuina flyktingar som skulle offras, innan har prövat nog. Hanfick inget svar på den frågan, och det är delvis ett skäl till att jag i dagfrågar statsrådet: Är beredd att ta reda på vilket öde de harfått som har avvisats från SAS eller från andra transportföretags flygbolag -eller bryr sig kanske inte om detta? Tror att detinte är någon enda person som inte har kunnat komma till till följd avvår lagändring? 1989/90:6 10 oktober1989 Ipropositionen sade dessutom att hon visste att det fanns människorsom flydde utan att kunna förse sig med ID-handlingar av något slag och att honinte ville föreslå åtgärder som hindrar dessa att finna en . Vilkagarantier har för att ingen människa på grund av lagen harhindrats att komma till gräns? De farhågor som uttalades av dem som var motståndare till att läggaansvaret på transportbolagen i den debatt om transportbolagens ansvar somfördes i samband med att fattade beslut om det nyalagförslaget har verkligen inte besannats. Flyktingströmmen till harvarit större än någonsin då lagen trädde i kraft. Ävenom jag tidigare i en tidningsintervju har sagt - vilket i och för sig kan varariktigt - att vi får se vad en sådan här bestämmelse kan innebära i praktiken,har jag också uttryckt att jag inte trodde att flygbolagen skulle uppleva dettasom något större problem. Jag anser att det senare har besannats. Jag har intehört att flygbolagen skulle ha upplevt det som ett problem, och regeringen hardefinitivt inte strypt någon möjlighet för flyktingar att komma till Sverigeoch söka asyl. Om det var fallet skulle inte tillströmningen av flyktingartill se ut som den gör . Vimåste göra vårt yttersta att lägga de resurser som vi har på att ta handom den stora flyktingström som kommit. Regeringen har utomordentligt svårtatt se hur den på något meningsfullt sätt skulle kunna avsätta resurser tillmänniskor som åker runt om i världen och gör sådana undersökningar som MariaLeissner ber om i den här frågan. MARIALEISSNER (fp): Om det nu är så att flyktingströmmen har ökat , hurtolkar invandrarministern detta? Betyder det att de flyktingar somuppenbarligen har kommit till efter detta datum för att söka politiskasyl på något sätt i ökad grad har tvingats använda sig av falska papper? Hurförklarar invandrarministern annars att människor över huvud taget kan kommaombord på ett flygplan där personalen är tvingad av svensk lagstiftning attkontrollera att det finns både ID-handlingar och visum? Vivet att man inte kan få ett visum om man ämnar söka politisk asyl i . Åena sidan kan man tänka sig att vi nu i högre grad tvingar flyktingar attanvända sig av falskt visum och att använda sig av organisationer som smugglarmänniskor, och att förmodligen betala rejält för detta. Å andra sidan kan mantänka sig den förklaringen att svenska ambassader har börjat utfärda visum förändamålet att i söka politisk asyl. Vilket kan vara rimligt? Jag har inte någon anledning att göra en annan tolkning än den jag hargjort tidigare. Jag vet att man t.ex. inte bara behöver en biljett och andrahandlingar för att ta sig ombord på ett flygplan. Jag vet att man i de flestaav de länder från vilka våra flyktingar kommer behöver handlingar och pass för att överhuvud taget ta sig förbi myndigheternas kontroll i det egna landet vid utresan. Vivet att bakom den dokumentlöshet som vi har ändå finns det faktum attflyktingarna varit tvungna att från början inneha dokument för att över huvudtaget kunna ge sig av på den resa som slutar i . Detta ärexakt den tolkning som regeringen har gjort av de bekymmer som vihaft beträffande dokumentlösheten. Regeringen föreslog i andraåtgärder för att komma till rätta med dokumentlösheten. Jag anser att densenaste tidens debatt och händelserna ytterligare har accentueratbehovet av att få en debatt om dokumentlösheten. Tyvärr medger inte tiden här en sådan debatt. Jag kan bara hoppas att vi får en seriös debatt framövermed ett något större utrymme än i en frågestund. 1989/90:6 10 oktober1989 Vi kanske får många möjligheter att återkomma till debattenom dokumentlöshet. Men det jag är bekymrad över är att regeringen med relativtöppna ögon skapar en situafion där man tvingar ett större antal asylsökande änvad som varit fallet att använda sig av organisationer för att köpavisum och ID-handlingar. Man tvingar framför allt den grupp som flyr utan attkunna förse sig med ID-handlingar av något slag -som statsrådet tidigare sadesig veta fanns - att använda dessa organisationer De människorna har intenågon chans att komma till utan hjälp av s.k. människosmugglare. Departementetoch statsrådet har i fullständigt medvetande om situationen genomfört den härlagändringen. Eftersom det fortfarande kommer in asylsökande till , ochfler asylsökande än tidigare, vet vi att dessa måste ha använt sig av falskadokument. Det är naturligtvis framför allt fråga om falska visum. Vi vet att deinte kan få visum för att komma in i , och de kan inte komma ombord påplanet utan visum. Varfinns omsorg om de människor som vill ta sig till Sverigesgräns, människor som kanske inte har lyckats ordna dokument? Överläggningenvar härmed avslutad. 32§ Svar på fråga 1989/90:19 om införandet av viseringstvång för asylsökande har frågat mig om regeringen har för avsikt attfortsätta en praxis, som enligt hennes mening innebär att viseringstvång införsför asylsökande som kommer från länder som hamnar i inrikespolitiskt svårasituationer Viseringsplikten skulle alltså enligt användas sominstrument för att strama åt flyktingpolitiken. Dessbättre kan jag lugna med att någon praxis av det slag honbeskriver inte existerar Regeringensställningstaganden till huruvida ett lands medborgare skall 1989/90:6 behövavisum eller ej för att få besöka grundas på helt andra kriterier ochhar andra bevekelsegrunder än de anför I ] har som bekant ställt sig bakom tanken att vi i Sverigeskall ha '"'P J 8 enreglerad invandringspolitik, vilket är ett av motiven till att viseringsplikt intresset av samordning inom ramen för den nordiskapasskontrollöverenskommelsen eller andra utrikespolitiska ställningstagandenvara avgörande. Vadsom skall hållas i minnet i sammanhanget är dock att en flyktings rättighetatt söka och erhålla asyl i kvarstår oförändrad och inte har inskränktsi och med dessa åtgärder MARIALEISSNER (fp); Min fråga är framför allt föranledd av att regeringen har infört en viseringsplikt för resande från två europeiska länder strax efter det att man i dessa två europeiska länder fått interna politiska problem. Man har i dessa länder framför allt ägnat sig åt att förfölja etniska minoriteter Det var först fråga om och-nu senast om . Jagvill citera följande från ett pressmeddelande från :"Viseringsfrihet har rått mellan och . Ettväxande antal bulgariska medborgare av turkiskt ursprung har sedan i somrassökt sig till , efter det att de bulgariska myndigheterna satt i gång enaktion för att förmå etniska turkar att lämna . En sådan aktionstrider bl.a. mot andan i ESK-processen." Man säger vidare: "Norgeinförde viseringstvång för bulgariska medborgare. Densvenska regeringen har avvaktat den fortsatta invandringsutvecklingen i fråga ombulgarturkar innan beslut nu fattas om motsvarande åtgärd." Jagskulle vilja fråga invandrarministern: Vad är detta om inte en åtgärd som ärdirekt riktad mot asylsökande människor som vill komma till därför attde måste fly undan de bulgariska myndigheternas aktion mot etniska turkar?Finns det något annat skäl till att denna grupp har blivit aktuell plötsligtoch just nu? Är det så att säger en sak som sedanarbetsmarknadsdepartementet inte ställer upp på? Dettaär fullständigt makabert! Man erkänner öppet att man använder sig avviseringstvång för att se till att människor som behöver söka politisk asylinte kommer i så stora skaror till . Därför undrar jag om regeringenkommer att fortsätta med denn politik. Vilket blir i så fall nästa land? Beslutet innehåller precis de ingredienser som jag beskrev förut. Jag tycker dessutom att citaten ur pressmedde lande bara bekräftar att det finns ett intresse av samordning inom ramen för den nordiska passkontrollöverenskommelsen och att det också kan ha andra utrikespolitiska ställningstaganden som grund. Beslutet att införa viserings tvång för bulgarer kan lika gärna - det tycker jag kommer till uttryck i utri kesdepartementets pressmeddelande - ses som en utrikespolitisk markering mot för bulgariska myndigheters behandling av minoriteter. Till 56 detta kommer dessutom det kända faktumet att deflesta turk-bulgarer som flyr från flyrtill och ofta kommer hit via . Det är Prot.1989/90:6 ett land gentemot vilketvi har viseringsplikt. Då betraktar jag det som ganska logiskt att de som kommer via har viseringsplikt.