prot · GD0922 · 1989-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1989/90:22 Förhandlingarnaleddes till en början av förste vice talmannen. 1 § Anmälan om kompletterings val till justitieutskottet Förste vice talmannen meddelade allvänsterpartiet kommunisternas riksdagsgrupp som suppleant i justitieutskollelunder ledighet anmält hennes ersättare . Förste vice talmannen förklarade utsedd till suppleant i justitieutskottet (vpk) 2 § Utökning av antalet suppleanter i försvarsutskottet Frän valberedningen förelåg förslagom att antalet suppleanter i försvarsutskottet skulle utökas från 22 till 23. Kammaren biföll denna framställning. 3 § Val av ytterligare suppleant i försvarsutskottet Företogsval av en suppleant i försvarsutskollel. Iöverensstämmelse med förslag från valberedningen valdes till suppleant i försvarsutskottet () 1 protokoll 1989/90:22 Svar på interpellationer och frågor 4§ Svarpå interpellation 1989/90:15 om förstärkning av den enskildes rättssäkerhet har ställt fyra frågor till mig,nämligen vad jag avser all göra för alt stärka den enskildes rättssäkerhet ivårt land, vad jag avser all göra för all bevara respekten förlagstiftningsmakten, vad jag avser alt göra för all strama upp lagtolkningen idomstolarna så, att den enskilde garanteras förulsebarhel och tillämpning avlegalitetsprincipen och vad jag avser all göra för atl stärka och utveckla densvenske konsumentens rättskänsla och förmåga till självständig kritik. Särskilt de tvä första frågorna är myckel allmänna tillsin natur. Om man tar del av motivering till frågorna för atl fåett begrepp om vad han egentligen vill ha svar på, kan man konstatera att haninleder med påståendet act den enskildes rättssäkerhet systematiskt sätts iefterhand i vad han kallar socialdemokratins rällssäkerhetsbild. Därefterframför han olika exempel pä alt högsta domstolen och regeringsrätten fyller utlagstiftningen med egna tolkningar. Han hävdar att de i vissa fall skulle tolkalagen pä ett sätt som urholkar rällssäkerhelsbegreppel. I andra exempelkritiserar han andra domstolar och myndigheter. Han påslår bl.a. all de i vissaangivna ärenden har tagit sig rätt till övermakt och ulan grund skandaliseratenskilda etc. De domare och andra tjänstemän som beskyllningarna riktasmot har inte någon möjlighet all försvara sig här i . Som förslå kan jag inte gå in på enskilda avgöranden och beslut av domstolaroch myndigheter. Jag har dessutom svårt att förstå vad exemplen har med socialdemokratinalt göra. Menar alt beslutsfattarna varit socialdemokrater? Ellerär del omständigheten all de levt i ett av socialdemokraterna styrt samhällesom medfört all de fattal beslut som enligt är oriktiga? När jag läser tredje fråga och jämför denmed vad han inledningsvis säger om socialdemokratin, tycker jag mig ändåbegripa de tvä tidigare frågorna. Del är tydligen trots allt inte de utpekadedomstolarna och myndigheterna som har huvudansvaret för de missförhållanden somNic anser förekomma. I stället är det lagstiftaren - i första handalltså själv - som har detta ansvar, eftersom den beslutat om lagarsom mäsle tolkas eller utfyllas av domstolar och myndigheter. För möjligheten av all lagar tolkas eller atl lagar fylls ut genom föreskrifterav olika slag framstå som något av ett spöke. Särskilt för många icke-jurister kan del nog varafrestande alt tänka i sådana banor som , själv jurist och f.d.advokat, tycks göra. I förlängningen ligger ju t.o.m, atl juristerna- utomalla de som måste syssla med lagstiftning förslås - kan ersättas avbokstavstrogna icke-jurister som slår upp svaren i lagboken. Men alla sådanahär tankar är bara utopier. Det har aldrig funnits något samhälle där man harkunnat reglera alla frågor i lag, och del kominer inte heller all finnas ellerens vara önskvärt. De allra flesta lagbestämmelser måste, trots lagstiftarensambitioner, bli sådana all en tolkning i vissa fall måste ske. ens ifantasin föreställa sig alla de situationer som kan uppstå i del praktiskarälislivel. En fullständig detaljreglering skulle också leda till ettobeskrivligt omfattande lagverk. När talar om behovet avförutsebarhet vill jag mot del stryka under behovet av alt lagverket inte är såkomplicerat alt det blir omöjligt att överblicka. Till detta kommer att enalltför detaljerad lagstiftning kan hämma en god och önskvärd rättsutveckling.Det är alltså inte utan sakliga skäl som det lagstiftande organet i vårt landoch i alla andra länder i allmänhet nöjer sig med lagbestämmelser som kanbehöva tolkas. Delta ger ofrånkomligen domstolar och myndigheter viss frihet,men del är viktigt att framhålla atl det finns principer för hurlagar kan och bör tolkas. kan inte heller lägga sig i alla detaljfrågor.För all skall kunna fungera är del i stället nödvändigt allregeringen och myndigheterna i viss utsträckning tillåts atl utfärda egnaföreskrifter inom lagstiftningens ramar. Regeringsformen bygger också på ensådan uppgiftsfördelning. Det är för övrigt förvånande att har ensådan tilltro till en så extrem centralstyrning som interpellalionen gerullryck för. Del är i varje enskilt lagstiftningsärende en balansgångalt välja mellan olika detaljeringsnivåer. Någon allmän tumregel går inte altge. Så mycket kan man slå fast atl del särskilt inom straffrätten är viktigtalt strävan efter en precis lagstiftning sträcker sig långt. Del kan behöva sketill priset av lagstiftningens lättillgänglighet eller till priset av atl manpå del område del gäller inte kriminaliserar alla förfaranden man i och försig skulle haft anledning all bestraffa. I stället kan man behöva dra gränsermellan det straffbara och del inte straffbara området mera restriktivt för altfå en klar skiljelinje. På andra rättsområden kan man inte alllid inta en likaförsiktig attityd ulan all man får en rättstillämpning som kan verka stötande ienskilda fall. Särskilt på civilrättsområdel är det närmast uppenbart alt mankan behöva lämna ganska stort utrymme åt domstolarna att tolka lagarna, om inteen av parterna skall gå miste om sin räll. Men låt oss diskutera hur långt mandå bör gå i anslutning till varje enskilt lagstiftningsärende, och inte i ettså här allmänt sammanhang där det är omöjligt alt göra närmare preciseringar. fjärde fråga är av annat slag än de treandra. I motsats till tror jag inte det finns fog för attgenerellt påstå alt det här i landet skulle finnas brister i vad han kallarkonsumenternas rättskänsla eller i konsumenternas förmåga till självständigkritik. Han tycks mena all konsumenterna blivit alltför passiva till följd avatt staten varit alltför aktiv på konsumentområdel. Jag vill i det sammanhanget först och främst påminna om demål och riktlinjer för konsumentpolitiken som lade fast så sent somår 1986. De övergripande målen för samhällets konsumentpolitik är enligtriksdagens beslut att stödja hushållen i deras strävan atl effektivt utnyttjasina resurser samt att stärka konsumenternas ställning på marknaden. Deerfarenheter vi har av den aktiva konsumentpolitiken visar också klart all delförhåller sig precis tvärtom mot vad tror. Genom all statsmakternagenom lagstiftning och andra åtgärder har stärkt konsumenternas ställning harde fått sådana redskap som de behöver för atl själva ta till vara sinarättigheter. Myckel återstår ännu atl göra. Men för mig är det alldeles tydligtatl intresset Svar på interpellationer och frågor Svar på interpellationer och frågor förkonsumentfrågor har ökat och all vi således - i enlighet medriksdagens beslut - bör gå vidare på den inslagna vägen. Jag ber atl fä lacka justitieministern försvaret. Mitt inlägg kommer alt bli ovanligt fylligt, eftersom svaret var sålångt att del verkligen innehöll tydliga avslöjanden av skillnaderna mellansocialdemokratins rätts-säkerhelsuppfallning och den som jag slår för. I svaret uttrycker juslilieminislern en viss svårighet allförstå frågorna och deras generella natur. Det kan därför vara skäl all ta uppen diskussion med en något annan indelning av problemen och att i den nyaindelningen inarbeta en del av de synpunkter som justitieministern framförde isvaret. Bakgrunden till interpellalionen är naturligtvis alt del -vilket justitieministern mäsle vara medveten om - i finns en djuptkänd oro över alt den enskilde alllid är förlorare. Vi har många exempel pådet. För övrigt har vi alldeles fåll uppleva alt juslilieminislern pågrund av promemoria äntligen har insett atl de missförhållandensom råder när det gäller myndigheters ansvar skall korrigeras. Huruvida det ären tillräcklig korrigering återstår atl se. Den frågan skall behandlaoch pröva. Denna oro har uppstått därför alt vi i har enrättssäkerhet och en grundläggande frihetsdebatt som avviker från den i övrigaländer i världen. , som handlägger konventionen om de mänskligarättigheterna, nödsakas ideligen konstatera alt inte lever upp tillsina internationella åtaganden. År juslilieminislern beredd atl delta i enöversyn av grundlagens kapitel om fri- och rättigheter för den enskilde, så altvi därmed skulle kunna lägga fast en grundval för lagstifining inom vilken vikan tillåta ramlagsliflningsteknik? Om inte den enskildes rättssäkerhetgaranteras i grundlagen kan vi inte tillåta all andra myndigheter än riksdagenstiftar lagar. Vi är pä väg mot en sådan utveckling, fru justitieminister.Varför kan vi inte tillsätta en utredning om möjligheterna att inarbeta Europakonventionensrällighelsbestämningar i svensk lagstiftning? År juslilieminislern beredd altmedverka till det? Om så inte är fallet, varför är ni inte del? Varför skallvåra internationella åtaganden inte komma till uttryck i svensk lag? När del gäller utfyllnadsfrågan och frågan omramlagstiftning vill jag säga all en rättsordning som inte kan förutses av denenskilde inte är någon rättsordning. Det är i stället den politiska maklenssätt att tala. Vi måste upprätthålla kravet på förulsebarhel. Del kan vi integöra om vi låter underordnade myndigheter och t.o.m. domstolar fylla ut lagenmed regler som lagstiftaren inte har tänkt sig. Justitieministern gör sig litet lustig över atl jag villha centralstyrning i den här frågan. Det vill jag verkligen. Det finns enlagstiftare i - riksdag. Det är mycket angelägel all del intefinns någon annan lagstiftare. Författningssamlingar utges av ,och många andra myndigheter. En del förfallningsanvisningar ärinte bindande, andra är det. kan inte påverka innehållet, som mångagånger är långtgående. Del är inte acceptabelt atl lagstiftningsmakten på detsättet "blöder ut" till underordnade myndigheter. Jag vill även säga något om domarrollen. Justitieministernhar här försökt göra gällande att jag angriper domare och andra. Del ärvisserligen ett angrepp på domare, men domarna agerar inom ramen förde regleroch med de uppträdanden som den politiska maklen tilldelar dem. Vi har blandjurister i den klara uppfattningen att det finns ett rakt rör mellankanslihuset och högsta domstolen. År juslilieminislern beredd alt medverka tillatt vi ändrar på ordningen för utseende av högre domare? Skulle justitieministernkunna länka sig möjligheten med ett kollegium som värderar kompelens ochdärefter ger förslag till regeringen när det gäller utnämnande av högado-marljänster? Som det är nu kan regeringen faktiskt plocka fritt bland sinaegna trogna i kanslihuset och på andra håll i samhället. Detta är en viktigfråga. Jag vill be justitieministern - det är nästintill ett krav- uttala sigsärskilt om denna fråga. Jag har skrivit om utfyllnaden av oskriven lag fråndomstolens sida och tolkning av lag på gränsen till genomsyn och med bortseendefrän formella frågor, fördes en debatt i där en professorpåvisade att en domstol ansåg sig berättigad atl ändra på en lag som den inteansåg vara bra. Det kända fallet med snickaren Hjortsberg är ett exempel pådet. Ett klart fall av arbetsgivaransvar bedömdes såsom fritt frånarbetsgivaransvar av domstolarna på grund av medielryck och uttalanden avfinansministern. Jag undrar om juslilieminislern nu skulle vilja deklareraalt domstolarna alltid måste följa lagen och all domstolarna i varje fallaldrig får ändra lagen. Del är viktigt atl justitieministern säger delta. Idebatten i framträdde regeringsrältsdomaren uttalade att han ansåg all domstolarna hade rätt atl ändra lagen. I så fallär vi långt ifrån rättssäkerhet och förutsebarhet. Det är viktigt attjustitieministern tar avstånd från en sådan syn på domarrollen. Svar på interpellationer och frågor Jag tar mig friheten all gå in i denna debatt.Den interpellation som har väckt berör många stora och viktigafrågor. Jag är dock medveten om all del är svåra frågor, och jag har fullförståelse för att justitieministern tycker atl det är problematiskt allbesvara dem. Inledningsvis vill jag också säga alt jag inte instämmer i NicGrönvalls samtliga formuleringar. Men del sätt på vilket justitieministern svarar en ledamotav riksdag som lar upp angelägna ärenden är både förvånande ochbeklagligt. Del visar en total oförståelse för de angelägna rällssäkerhelskravsom vi alla borde vara intresserade av, I interpellationssvaret finnsobegripliga bortför-klaringar. Jag tycker mig också spåra - jag hoppas all delär fel - en onödig arrogans i från justitieministerns sida i det härsammanhanget. När jag satte mig för alt lyssna till svaret var minförhoppning all justitieministern skulle visa en stor respekt för attparlamentet intresserar sig för rätlssäkerhelsfrågor. Jag hade hoppats på endjupare insikt i dessa frågor och framför allt på att juslilieminislern skulleha en ödmjukare inställning till det rättssamhälle som vi alla är, eller ivarje fall borde vara, intresserade av. Jag påstår inte all inte är ett rättssamhälle. Manmåste dock vara både blind och döv om man inte inser problemen. Prot,1989/90:22 Svar på interpellationer och frågor tern allhon intar en offensiv inställning. Justitieministerns handlande i dessa frågorhar präglats av passivitet. För atl inte bara tala i allmänna termerär jag beredd atl exemplifiera detta på tre viktiga områden. Det finns flera,men jag skall begränsa mig. Del första gäller den s.k. besöksförbudslagen. Den innebäratt kvinnor som har blivit utsatta för trakasserier från män skall ha en chansatl få ett slags kvinnofrid i modern lid. Besöksförbudslagen är landlös, det ärerkänt av alla. Den fungerar inte bra. Trots att vi i denna kammare upprepadegånger har påpekat detta för justitieministern, har justitieministern dragitkvinnofriden i långbänk. Det gjorde inte ens . Till slut harjustitieutskottet tvingats alt la ett eget initiativ för att få till stånd enbättre lagstiftning. Skall del verkligen behöva vara på del sättet? För det andra gäller del Irafiknykterhet. Kritiken ärskarp ute i hela samhället; sprit och bilkörning hör inte ihop. Någon mervacklande inställning än den justitieministern har visat i den frågan är detsvårt att hitta. Någon proposition har vi haft, som det inte bidde någontingav. Till slut bidde det något. Den propositionen var framtvingad av helasamhället. Det mest intressanta är väl att det var socialdemokraterna inomjustitieministerns egna led som tvingade fram en proposition. Dess innehållkunde dock ha varit bättre. Det bästa exemplet - eller det sämsta - på en passivinställning och ett ointresse för rättssäkerhet hänför sig till skadeståndslagen.Om myndigheter gör fel och det drabbar enskilda människor skall de som drabbasrimUgen få ersättning. Men sä är del inte enligt gällande lag. Del finnsmängder av exempel pä hur dåligt lagen fungerar. Inte heller här harjustitieministern kunnat samla ihop sig och få till stånd.något resultat. Istället har lagutskottet fått se till detta. fortsätter justitieministern och trasslar, vill jagpåstå. Propositionens förslag är t.o.m. sämre än utredningen som BertilBengtsson har gjort, och det vill inte säga litet. I stället för att man visargenerositet mot alla de människor som har drabbats får vi nu en halvmesyr, endelreform som är en skenreform, som rimligen även justitieminister borde vara missnöjd med. sade i sin inledning alt hanmedgav atl hans interpellation var ett angrepp på domare. Del tycker jag varett beklämmande erkännande. Till skillnad från har jag ett mycketstort förtroende för våra domstolar och de tjänstemän som arbetar där. Detgäller även myndigheterna. lar upp frågan om det oacceptabla i attmyndigheter utfärdar regler som utfyllnad av den lagstifining riksdagenbeslutar om. Jag vill erinra om vilka regler för myndigheternasmöjligheter att meddela föreskrifter av olika slag som har beslutatom och som är i enlighet med de grundlagar vi har: Myndigheter under regeringen är enligt regeringsformenbehöriga alt utfärda föreskrifter, dvs. bindande regler, men endast efteruttryckligt bemyn- På för medborgarna särskilt viktiga områden måste regeringensbemyndigande i sin lur ha stöd i ett bemyndigande av . För att besluta om allmänna råd, dvs, regler som inteär.bindande för vare sig myndigheter eller enskilda, behöver myndigheterna intenågot särskilt bemyndigande. Den tidigare använda termen anvisningar, somanvändes i fall där det ofta var oklart om reglerna var bindande eller ej, fårsedan den 1 juli 1984 inte användas som beteckning för bindande regler, Istället måste ordet "föreskrifter" ingå i rubriken till sådana. Myndigheterna kan emellertid inte utfärda vilka allmännaråd som helst. Enligt begränsningsförordningen måste såväl föreskrifters somallmänna råds koslnadsmässiga och andra konsekvenser utredas ordentligt innanreglerna beslutas. Om en regel, och del gäller även ett allmänt råd, kan antasleda till icke oväsentligt ökade kostnader för staten, kommun eller enskildamåste myndigheten inhämta regeringens medgivande för atl få besluta om regeln. Om anser all den ordning vi har förmyndigheters möjligheter all utfärda föreskrifter och allmänna råd inte är bra,anser jag atl del är en fråga för den lagstiftande församlingen att andra deregler som skapar dessa förutsättningar, ställde en direkt fråga till mig om utseendeav ledamöter i högsta domstolen. Jag anser att del var ett direkt kränkande avde ledamöter vi har i vår högsta domstol, all på del lydliga sättet påstå allde är utsedda av regeringen för all de går i regeringens ledband - raka rörmellan och högsta domstolen. Jag är öppen för diskussion omi vilken ordning som högsta domstolens ledamöter bör utses, men jag diskuterarinte frågan utifrån ett påstående alt de skulle vara regeringens lakejer. Det pågår en debatt i vårt land som en konsekvens av attEuropadomstolen i vissa fall har kon.staterat att den lagstiftning som vi hari , som i långa stycken bygger på gamla traditioner, inte överensstämmerhelt med de åtaganden vi har gjort enligt . Mot bakgrund avden kritik som vi har drabbats av från har vi genomfört lagändringar.Del har t.ex. handlat om sådana frågor som tider för häktning; vi har nyahäklningsregler i vårt land. Varje gång vi blir uppmärksammade på alt denordning vi har skapat i vårt land inte överensstämmer med Europakonventionenenligt syn på saken, har vi anpassat vår lagstiftning. Delkommer vi givelvis atl göra även fortsättningsvis. Det har i mycket stor utsträckning handlat omjust formaliaregler. Den debatt vi för har inte alllid inneburit alt vi utanvidare har ansett att de förändringar av lagstiftningen som vi har gjort ocksåautomatiskt har inneburit förbättringar. Men de är en anpassning till deteuropeiska systemet. Den anpassningen skall vi givelvis göra, och del kommer viall fortsätta med, undrar om jag kan uttala milt stöd för atldomstolarna alltid måste följa lagen. Frågan är för mig något obegriplig.Självfallet skall domstolarna följa lagen. Men domstolarna har också enmöjlighet atl pröva ett vanligt slags grundlagsenlighet. Där finns en möjlighetför domstolarna att la hänsyn till vad grundlagen kräver. Men självfallet skalldomstolarna följa lagen. BengtHarding instämde till min glädje inte i alla Svar på interpellationer och frågor Svar på interpellationer och frågor formuleringar.I stället tyckte han all mitt svar till innehöll obegripligaborlförklaringar. Jag vet inte vad som var obegripligt i mitt svar. Jagförsökte atl vara,mycket tydlig i mitt svar. tyckte också atl jag inte visaderespekt för parlamentets intresse för rätlssäkerhelsfrågor. Jag beklagar omdet uppfattades som all jag inte respekterade det intresset. Jag harnaturligtvis i allra högsta grad respekt för parlamentels intresse förrätlssäkerhelsfrågor. Det som möjligtvis kunde skönjas i mitt svar var ettvisst ogillande av kritiken mot våra domstolar och våra domare. I övrigt lar upp tesen alt del krävsen offensiv inställning till rätlssäkerhetsfrågorna och förbättringar avlagstiftningen. Det håller jag fullständigt med om. På samtliga de tre punktersom log upp anser jag alt regeringen har visat en mycketstark handlingskraft och ett värnande om framför allt sakligheten. Del var ett delvis klarläggande inlägg, ochdel lackar jag för. har alltså i offentlig debattsagt alt domstolarna bör ko:rrigera lagstiftning som de finner har blivit fel.Och har juslilieminislern sagt alt de inte får göra del. Detta skall jaglåta kungöra för dem som har yttial sig i dessa frågor i facktidskrifterna,bl.a. Justitieministerns upprördhet över kritiken över utseendetav domare kan jag förstå, eftersom jag begriper atl man trampar på en öm tå.Men låt mig, fru justitieminister, peka på att vi i i våra domstolarhar domare med full rösträtt vilkas partitillhörighet noga kungöres.Nämndemännen i har blivit politiska maklulövare. Det är en tragedi försvenskt rättsmedvetande och för svenskt rältsliv. Detta gör del myckelangeläget atl offentligt mycket tydligt debattera det alldeles centrala,nämligen all vi har förtroende för våra domares självständighet gentemot denpolitiska makten. Och jag har givit exempel på alt del finns tvivel i vårtsamhälle. Del gladde mig då särskilt atl höra atl juslilieminislern var bereddatt överväga en ny ordning för utseende av högre domare. Jag kan garantera, frujustitieminister, att jag kommer atl väcka en motion , på samma sättsom jag har gjort tidigare, där jag föreslår denna andra ordning. Jag räknarfaktiskt med att jag då får det höga slödel från juslitieminisleriet. Vi log aldrig upp konsumentfrågorna under den förstadeballrundan här , vilket viil får hänföras till lidsbrist, åtminstone förmin del. Vi har i en aktiv konsumentpolitik, och det är i alltväsentligt mycket bra. Men när denna aktiva konsumentpolitik innebär att mangår in och lar över den enskilda människans ansvar, då tycker jag att denaktiva konsumentpolitiken går för långt. har man från gåttut och sagt att finansbolagens reklam för krediter är oanständig, eftersom denförleder konsumenter atl la krediter som de inte kan klara av. Och det voreintressant all höra f.d. konsumenlverkschefens uppfattning om det. Är detverkligen så atl justitieministerns bild av konsumenterna är den all de intekan pröva sitt eget bästa? Då tycker jag atl justitieministern skall anslutasig till min uppfattning atl konsumentpolitikens främsta innehåll skall varaatt stärka den enskildekonsumentens rättsmedvetande om både sina rättigheter men också om sill ansvar. Den debatt som pågår är myckel teknisk. Jagvill därför än en gång understryka atl debatten om det svenska rättssamhälletinte handlar om formalia och om regler hit eller dit, ulan den handlar ommänniskor av kött och blod. Låt oss inte glömma bort del. Jag vill trots detta säga något om lagstiftningstekniken,vilken det har blivit mest tal om i dessa sammanhang. Kan justitieministernhär förklara sig beredd att generellt säga atl all lagstiftning skallutvärderas , så att man vet hur lagen verkligen har fungerat? Delär ett minimikrav i ett rättssamhälle, och svaret borde bli ja. Jag väntar pådet. Jag vill säga något om rättssäkerheten. Vi har etträttssamhälle men del finns brister som orsakar skada för enskilda människor.Det handlar om en bilhandlare i som förlorar hela sin rörelse ochdärmed hela sin existens. Det handlar också om en jordbrukare som blir fråntagenhela sin mark utan rimlig ersättning. Jag kan räkna upp fler exempel.