prot · GD0926 · 1989-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1989/90:26 Talmannen meddelade alt ()denna dag återtagit sin plats i , varigenom tjänstgöringsom ersättare upphört. Debatt om åtgärder motvåldet 2§ Debatt om åtgärder mot våldet Påbegäran av den socialdemokratiska riksdagsgruppen har jag efter samråd med deav partigrupperna utsedda ledamöterna av talmanskonferensen beslutat atlanordna denna särskilda debatt om åtgärder mot våldet. LARS-ERIKLÖVDÉN (s): Vi känner alla oro och avsky inför våldet i samhället. Vi blir upprördanär vi ser hur gamla och unga blir offer för det råa, hänsynslösa våldet.Kanske känner vi också vanmakt. Vi ställer oss frågan; Vad kan vi, somföräldrar, samhällsmedborgare eller politiker, göra för att bekämpa våldet?Och vi finner att svaret inte är så enkelt, att det inte finns några självklara,enkla lösningar. Menden senaste lidens debatt inger inte bara oro ulan också hopp. Det finns ettbrett, folkligt engagemang och ett avståndstagande i fråga om våldet. Detfinns en insikt om atl våldet bara kan minska om vi alla deltar i kampen, eninsikt om alt det inte räcker med myndighetsingripanden utan all personligtengagemang och ansvar är långt viktigare. Detkänns också hoppfullt att debatten till en del tycks ha lämnat schablonerna.Del avgörande för våldsbekämpningen är inte 600 eller 1 000 fler poliser, inteheller om straffet för ett misshandelsbrott är ett eller . När debatten istället handlar om revorna i välfärdssamhället, om nödvändigheten av allförhindra en utveckling mot ett samhälle med vidgade klyftor, socialutslagning och ulanförskap, då känns del hoppfullt. Närvåldsbrotlsligheten diskuteras får frågan om del har skett en ökning av våldeteller inte stort utrymme. Några saker kan vi med bestämdhet slå fast: Detpolisanmälda våldet har ökat, men man kan inte utifrån det med bestämdhetkonstatera alt våldsbrotlsligheten i samhället har ökat på samma 1 protokoll 1989/90:26 Debatt om åtgärder mot våldet som många forskare har påpekat, vara sa alt toleransen mot våldet harminskat, vilket i så fall är något positivt. Mycket talar för atl våldet har blivit råare. Knivar ochandra tillhyggen används i ;illt större utsträckning vid våldsbrott. Det oprovocerade våldet på gator och torg är allvarligt,men del är inte lika utbieti: som debatten ibland ger sken av. Del är isärskilda situationer som denna brottslighet oftast förekoininer. Det är istorstädernas stadskärnor, i nära anslutning till nöjeslokaler, under senakvällar och nätter som den överväldigande delen av våldet mellan obekanta sker.Personerna som är inblandade, både offren och gärningsmännen, är nästan alllidberusade. Del är viktigt att framhålla delta. Vi har en skyldighet all föra ennyanserad debatt och inte medverka till all sprida onödigt stor oro. Den mest omfattande våldsbrotlsligheten finns fortfarandeinnanför hemmets väggar 1 familjen förekommer en utbredd våldsbrottslighel somaldrig kommer till polisens kännedom. Den dolda väldsbroltsligheten är betydande. Men jag tycker egentligen atl debatten om huruvida våldethar ökat eller inte är ganska ointressant. Det finns en våldsbrottslighel ochett våld som inte kan accepteras, ett våld som drabbar enskilda människor hårtoch som visar alt vi mitt uppe i välfärdssamhället också har en ofärd. Orsakerna till våldsbrotlsligheten ärkomplexa. Några saker vet vi emellertid. Vi vet alt del finns ett tydligt samband mellan våld ochsocial utslagning, I samhällen med stora klasskillnader är också brottslighetenmer utbredd. Vi vet också alt sambandet mellan våldsbrott ochalkoholförläring och annat missbruk är mycket tydligt, I sju fall av tio ärgärningsmannen berusad. Offret är i fyra fall av tio också berusad. Deltasamband har alltid funnits, I spåren på missbruk följer våldsbrott. Av grundläggande betydelse för våra möjligheter all påsikt motverka våldet är diirför de förebyggande insatserna. Möjligheterna atlmotverka brottslighet och social utslagning hänger nära samman med vår förmågaalt bygga ett samhälle präglat av solidaritet, omtanke och gemensamt ansvar. Detta arbete måste utgå från alt alla människor har etteget ansvar och atl vi också har en skyldighet atl ta del ansvaret - på jobbetoch i bostadsområdet, för våra egna barn och andras, på daghemmet och iskolan, gentemot den arbetskamrat som missbrukar och inte kommer till jobbetsamt gentemot ungdomar som vandaliserar. En sådan moralsyn ställer också kravpå politiken. är fortfarande i många avseenden ett klassamhälle,och tydligast märks detta i storstäderna. Här har stora grupper det ekonomisktsett bra. Man bor bra och har rika möjligheter till utveckling både i arbetetoch . Men storstaden består också av nedslitna bostadsområden,utslagning. misär, missbruk och ensamhet. Här finns barn som far illa i hemmetoch i skolan. Här finns grupper som inte har fåll del av det växande välståndetunder 80-lalet, grupper som lever i en utsatt position. Här finns också en annan klyfta, klyftan som går mellan åena sidan de som känner sig delaktiga, de som kan påverka, och å andra sidan desom känner sie utanför och maktlösa. Vi fär inte acceptera ett samhälle, där stora grupperlever ett gott liv medan andra är förvisade till samhällets bakgård. Detta ärockså en fråga om moral. Del är en uppmaning till oss politiker atl arbeta förett rättvist och jämlikt samhälle och inrikta samhällsbyggandel så allstorskaliga, opersonliga lösningar ersätts med personligt ansvar ochengagemang; föräldrars ansvar för daghemsverksamhelen. föräldrars och eleversdelaktighet i och ansvar för skolans utveckling, ungdomars eget ansvar förfrilidsgårdsverksam-helen, de boendes ansvar för och delaktighet ibostadsmiljöns och bostadsområdets skötsel, Atl fostra barn till solidaritet och lära dem acceptera deregler som krävs för all människor skall kunna leva tillsammans är i förstahand föräldrarnas ansvar. Men del är inte bara föräldrarna som har dettaansvar, Alla vuxna måste gentemot barn och ungdomar uttala vad vi uppfattar somrätt och fel, tillåtet och otillåtet. Vi får inte förbli tysta inför sådant somvi inte accepterar. Jag har medvetet uppehållit mig vid behovetav grundläggande förändringar i själva synen på och orsakerna tillvåldsbrotlsligheten. Om vi skall kunna få bukt med brottsligheten krävsåtgärder på alla samhällslivets områden. Del gäller atl förbättra barns ochungdomars uppväxtvillkor, all aktivt motverka social utslagning. Mensjälvfallet finns det också behov av åtgärder inom den traditionellakriminalpolitiken. Regeringen har under lång lid bedrivit ett målmedvetet ochaktivt krimi-nalpolitiskt arbete. 1986 presenterades ett samlat program motvålds- och egendomsbrollslighelen och redovisades en radåtgärder som syftar till all stärka brottsoffrens ställning. Del kriminalpoliliska utvecklingsarbetet måste nu drivasvidare. Ett par områden är särskilt vikliga. När ungdomar begår brott är det viktigt atl samhälletsreaktion på överträdelsen kommer snabbi och all den dessutom är tydlig. Dettaförutsätter en nära samverkan mellan polis, åklagare, domstol, socialtjänst ochföräldrar. Försök med en snabbare handläggning av ungdomsmål bedrivs nu på ettantal ställen i landet. Jag tror atl vi kan komma vidare på den vägen genomall sälta in snabba och tidiga ingripanden. Men del förutsätter ett mycket närasamarbete mellan alla dem som på ett eller annat sätt har ansvar för ungdomarssociala situation. Ett annat område som vi måste satsa på är alternativapåföljder. Vi vet att fängelstraffet inte medför några positivaeffekter för de intagna. Här måste vi söka alternativ. Konlraklsvården är ettsådant alternativ. Jag tror också atl samhällstjänsten, som skall införaspå försök, kan vara en effektiv påföljd särskilt för unga lagöverträdare. Delär utomordentligt glädjande all föreningslivet och folkrörelserna visat ett såstort intresse för all medverka i samhällsljänstförsökel. Det visar att detfinns ett brett engagemang när det gäller all hjälpa och stödja ungdomar somkommit på kant i samhället. Brottsoffrens situation måste också ägnas större uppmärksamhet.Ytterligare förslag till åtgärder för all stärka brottsoffrens ställning måstetill. Särskilt viktigt är del alt utöka stödet till brollsofferjourerna. Polisenhar naturligtvis också stor betydelse. Många poliser som arbetar Debatt om åtgärder mot våldet Debatt om åtgärder mot våldet med ungdomsbrottsligheten utför ett engagerat ochframgångsrikt arbete. Det är viktigt all vi pä alla sätt arbetar för all flerpoliser kommer ut på galor och torg och att kvarlerspolisorganisationen byggsut. Också den sociala ungdomsvården måste förstärkas på ettradikalt sätt, så atl vi far fram resurser för all la hand om de ungdomar somkommit på särskild kant med samhället. Det aren kombination av strukturellaförändringar i samhället och mer kortsiktiga kriminalpoliliska åtgärder sombehövs om vi skall komma till rätta med våldsbrotlsligheten och annan brottsligheti samhället. 1 lördags log jag här utanför riksdagshusetemot 98 000 namnunderskrifter med krav på åtgärder mot våldet. Jag tror all vialla på olika sätt känner bakgrunden till dessa 98 000 namnunderskrifter. Det var som ihjäl i Hag-sätra av fyra unga män. Del var somJonnie, som inte ens hade fyllt 16 är, brutalt mördades på Gölgalan. I regn och rusk under dessa höstveckor har barnoch anhöriga stått på och samlat in namn med krav på åtgärdermot våldet. Det har blivit 98 000 namn, och de fortsätter all strömmain. Del är namn som förpliktar. Bakom varje namn på dessa listor stårmedborgare och individer, som tycker alt vi alla i denna riksdag och i andrapolitiska församlingar har gjort för litet för atl stoppa våldet under degångna aren. Jag var hedrad över all del var till mig som man valde attöverlämna namnen. Jag tar möjligheten alt även från denna talarstol framföraett tack och en uppskattning till och även till andra för deinsatser ni har gjort för att bredda och ge ny aktualitet ål denna så oerhörtviktiga debatt. Men namnen och kraven skall inte stanna bara hos mig, utande skall föras vidare. Kraven skall vi alla diskutera här i kammaren , ochnamnen skall jag föra vidare till talman. Vi har från moderat håll länge varnat för brotlsulvecklingenoch dess konsekvenser. Vi har pekat på hur en svag kriminalpolitik och enfelaktig polispolitik gett brottsligheten ett utrymme som den aldrig borde hafått. För denn;i felaktiga politik, det måste klart sägas, bärsocialdemokraterna det politiska ansvaret. Del var de som mot kritik i dennakammare drev fram beslut om t.ex, den automatiska rabatten på fängelsestraff.Det var de som mot kritik i denna kammare drev fram besluten om den omfattandepersonella försvagning som under del drabbat det svenskapolisväsendet. Men hur allvarlig denna felaktiga politik än är, och hurkritiska vi än kan vara mot dess konsekvenser, måste vi inse alt problemenockså går djupare. Ett samhälle måste alltid bygga på gemensamma värderingaroch på en gemensam etik som vi genom familj och skola för vidare frångeneration till generation. Men när dessa gemensamma band av etik, värderingaroch normer försvagas genom att familjer och skola försvagas, äventyrastryggheten för oss alla i samhället. Del är just detta som har inträffat undersenare decennier. Familjenhar trängts tillbaka genom den förda politiken och genom sam- hällsulvecklingen.Tiden har blivit allt mindre, och trycket från samhällsinstitutioner som villla över delar av familjens uppgifter har också blivit allt tydligare. Familjenhar helt enkelt satts på undantag. vet vi alt också skolan har drabbats av dennormlöshet som ett tag var den enda norm som över huvud taget fick diskuteras.Det blev plötsligt fult atl tala om och betygsätta ordning och uppförande, ochlärarnas möjligheter att ingripa mot dem som utnyttjade normlösheten i skolanbegränsades myckel kraftigt. Vi ser resultaten. När del inte ställs några krav, gesmånga unga människor intrycket av alt vi faktiskt inte bryr oss om vad de gör.Kravlöshelen bereder vägen för en ansvarslöshet, och oviljan att sälta normerger fritt fram för en normlöshet. måste vi försöka vända denna utveckling. Lyckas vi intemed all göra det, kommer brotten att bli allt fler och otryggheten alltmerpåtaglig i vårt samhälle. Detta kräver omedelbara åtgärder för atl utbilda flerpoliser och för all få ul fler poliser på galorna. Del är bra alt regeringen nu börjar inse del man så längeblundat för. Men det kommer atl la innan skadeverkningarna av denfelaktiga politiken har reparerats. Konferenser och kommissioner kan förvisso ha sitt värde.Men de får aldrig bli en ursäkt för att inte vidta åtgärder, eller atl intevidta dem . Det vore kanske bättre om regeringen visade kraften allvidta åtgärder än alt bara visa kraften att kalla in konferenser och tillsättakommissioner. Vi vet på många punkter vad som måste göras. Då kan manockså göra det, och man kan göra del . Under större delen av kommer vi, speciellt istorstäderna, atl få leva med den poliskris som 1980-lalels politik har skapat. Vi måste också inse att på brott alltid måste följastraff. När rättsväsendet ger den unge kille eller den unga tjej som för förstagången går över lagens råmärke en förlåtande åtalseftergift, gör man honomeller henne en grov otjänst. Det är inte meningen. Men åtalseftergiften fungerar oftasom en signal om att del nog inte var så allvarligt trots allt. Närrättsväsendet självt suddar ul gränsen mellan rätt och fel är del kanske inteså förvånande all många unga människor har svårt alt inse var denna gränsfaktiskt går. Med ett tydligare ingripande mot också de smålagöverträdelserna, skulle vi få fler att avstå från vägen mot de grövrebrotten. Vi vet alla all det inte är så lätt all komma därifrån om man väl harhamnat på vägen mot de grövre brotten. Vi måste vara beredda att döma till hårda straffnär detta krävs. Del är stötande för det allmänna rättsmedvetandet, ochupprörande för dem som drabbas av brott, när brottslingar går i väg medrelativt lindriga straff. Vi måste ge dem som drabbas av brott - inte minst de somär anhöriga till dem som plötsligt, tragiskt och brutalt, ryckts bort - minstsamma stöd som vårt rättssamhälle ger dem som faktiskt har begått ett brott.Alltför länge har vi ställt brottsoffret vid sidan av. Vi moderater har här i lagt fram konkretaförslag på hur lagar och bestämmelser måste förändras för att detta skall blimöjligt. Debatt oni åtgärder mot våldet Debatt om åtgärder mot våldet gjort årefter år. med en viss envishet, och fåll dem avvisade år , med sammaenvishet från andra sidan. har situationen förändrats. Justitieministern hartittat upp från sin föråldrade statistik och börjat se den verklighet somfaktiskt finns ute pä galor och torg. Enskilda insatser som hargett kraven på åtgärder mot våldet en ny kraft. Jag hoppas all delta skallkunna leda till atl man också på andra håll är beredd alt ompröva sill motståndmot de olika förslag vi har lagt fram. Men inte ens ett bifall till våra förslag kominer all hjälpamed en gång. Det krävs att vi återupprättar inte bara värderingarnas ochnormernas plats i vårt samhälle, utan också den starka familjens och denfostrande skolans. Det ställer stora krav i en samhällssituation där mångafamiljer beslår av en ensamstående med barn och där mötet mellan olikatraditioner och kulturer från olika delar av världen lätt leder till nyaspänningar. Våldet måste stoppas. Del skall i första hand stoppas innei varje individ. Men där det misslyckas, måste del också mötas av ett starkträttsväsende och polis ute pä galor och torg. Stoppar vi inte våldet, och den ökning som sker kommer vialla atl gå misie om en viktig del av den trygghet vi vill ha iett gott samhälle. Del är med både sorg och vrede inan läsertidningarnas regelbundna rapportering om meningslöst gatuvåld. Våld förekommerdock inte enbart utomhus. En stor del av del till polisen anmälda våldetomfattar vad vi i dagligt tal brukar kalla hustruniisshandel. Under min lid som åklagare mötte jag myckel av dettagrymma och förnedrande våld mot kvinnor Jag kommer ihåg kvinnan som låg medsin fem-årige son i en utdragssoffa, Mannen tvingade henne atl lägga handen påsoffans kant. varefter han med en hammare slog på hennes knogar. Eller mannensom trampade på sin hustrus fötter, så atl de blev i det närmaste obrukbara.Eller sambon som med kniv skar mönster i flickans underarm. Enligt offerundersökning kaninan dra slutsatsen all det registrerade våldet schablonmässigt kanmultipliceras med 3, Den totala mängden våldsbrott i uppgår därförtill ungefär 100000, 1 ' av alla våldsbrott begås gärningen underalkoholpåverkan. Det betyder i och för sig inte alt alkohol alltid är faktornsom utlöser våldet. Kri-minologen har i sin doktorsavhandling. Våldoch alkohol, visat att i vart fall hälften av våldsbrotten under det senastedecenniet är alkohol-betingade. En stor del av våldsbrotlsligheten har alltså ettdirekt samband ined alkoholkonsumtion. Men alkohol har också samband med annan kriminalitet. Ettvanligt uttryck bland unga kriminella är all brottet var "enfyllegrej'". Dessutom är alkohol i stor utsträckning inkörsport tillnarkotika. Den som inte lärt sig alt genom alkohol manipulera sina sinnen ärförmodligen inte heller benägen alt pröva narkotika. Alkoholkonsumtionen i sig leder ofta till en urspårning,särskilt bland unga människor, Urspårning i form av skolk, firande från arbeteteller arbetslöshet, leder län till kriminalitet. och fram till 1984minskade har en ökning skett, särskilt bland ungdomar.Enligt SlFO;s årliga undersökning av ungdomars dryckesvanor har konsumtionenbland 12-24-åringar sedan början av 1980-lalet ökat med .30 %, Den ökadealkoholkonsumtionen bland unga leder till ökad kriminalitet. Vilka åtgärder har dä regeringen vidtagit för atl minskaalkoholkonsumtionen i samhället? Regeringen har fört en passivalkoholpolitik. vet man alt höjda alkoholpriser medför minskadförsäljning. Trots del har alkoholpriserna ibland fått släpa efter ända upptill . Genom alt bevilja tillstånd till tax-free-försäljning päden nya färjelinjen ger regeringen fel signal när det gällertoleransen mot alkohol. Regeringen har visat passivitet när det gällerutskänkningslillslånd. Som exempel kan nämnas att ett stort diskotek iStockholms innerstad som släpper in 800 ungdomar har fullständigarättigheter, har i sin undersökning gjort en uppdelning mellanprivat och offentlig konsumtion, Hans analys visar klart alt del offentligadrickandet ger femtio gånger så stark effekt på misshandelsbrottsligheten somprivat konsumtion, Lenkes slutsats är all alkoholpoliliska åtgärdergenomgående ger markanta effekter pä frekvensen av våldsbrott. Vill man alltsåminska det ökande antalet våldsbrott på allmän plats måste man rikta åtgärdernamot del ökade reslaurangdrickandel. Om inan vill rikta åtgärderna mot den grovavåldsbrottsligheten, som ofta sker på privat område och där kvinnor utgör enbetydande andel av offren, måste man rikta åtgärderna mot del tyngre missbruketoch i så fall förmodligen vidta någon form av inköpsreglering. Man kan dra ytterligare slutsatser av Lenkes undersökning.Jag vill därför fråga statsrådet ; Vad tänker regeringen göraför att påverka och minska våldsbrotlsligheten då del gäller alkoholområdel?Eller kan det möjligen vara så all regeringen inte avser att vidta någraåtgärder, därför att, som uttryckte det i ,"alkohol är en dålig fiende, eftersom de flesta av oss njuter av umgängetmed den"? Den goda fienden, som kallarnarkotikan, är del lättare alt vara överens om alt bekämpa. var narkotikanett slor-sladsproblem. Men vi har misslyckats med all begränsa spridningen. finns narkotikan överallt. Såvitt jag vet finns del ingen forskning som stöderpåståendet att del finns ett generellt samband mellan våldsbrott och narkotika.1 narkotikans spår följer däremot mänsklig förnedring, prostitution och annankriminalitet. Även när del gäller åtgärder mot narkotikan har regeringenvisat passivitet. borde för länge sedan ha beslutat allkriminalisera bruk av narkotika, dels för all tala om för unga människor atldet inte är tillåtet, dels för att ge polisen möjligheter atl förhindra alt nyakundkretsar växer fram. Sent omsider har regeringen emellertid medverkat tillatl kriminalisera narkotikabruk. Tyvärr blev bestämmelsen tandlös.Bestämmelsen innebär enbart böter, vilket gör det omöjligt att genomförahusrannsakan och kroppsvi-sitation. Inte heller kan urinprov och blodprov tasför alt man därigenom skall kunna bevisa brott. Polisen har fått ett dåligtredskap för sin brottsbekämpning. Del är bra med insatser mot de storaleverantörerna och mot Debatt om åtgärder mot våldet Debatt om åtgärder mot våldet langning,men det bästa resultatet uppnås om det inte finns några konsumenter. Regeringen har också visat stor passivitet när det gällerunga lagöverträdare, huvudsakligen barn . Barn och ungdomar somutvecklas ogynnsamt skall tas om hand av sociala myndigheter. De socialamyndigheterna har då möjlighet alt med tvång placera framför allt kriminellaungdomar på ungdomsvårdsskola, s.k. § 12-hem. har det visat sig atl drygt500 ansökningar om sådan intagning avvisades . En del ansökningaravvisades därför atl ungdomarna ansågs alltför svårbehandlade. Hur kan man frånregeringens sida acceptera en utveckling, som innebär alt ungdomar pä glid fårfortsätta sin kriminella verksamhet för att därigenom med säkerhet kunnakvalificera sig för kriminalvård? Inte nog med atl dessa ungdomar hinneridentifiera sig med ett kriminellt beleende, de hinner också åstadkomma myckelstor skada för samhällsmedborgarna innan samhället reagerar. Många av deaktuella ungdomarna är naturligtvis våldsbenägna. Det är därfiir somungdomsvårdsskolorna inte vill ha dem. Vill regeringen påverkavåldsutvecklingen i samhället borde omhändertagandet av dessa ungdomar vara ettmåste. Den gamla normbildningen har långsamtupplösts utan atl ersättas av något annat. Politiker, myndigheter, domstolaroch föräldrar har ett ansvar när det gäller all skapa vägledning, bl.a. genomalt sälta klarare och skarpare gränser för vad som kan tillåtas. Dessutom måsteall lagstiftning som vi politiker fattar beslut om vara så utformad atl denfaktiskt bhr användbar. Slutligen vill jag säga några ord om polisen. Del harredan framkommit här atl polisens resurser har urholkats. Polisen betyder föross samhällsmedborgare trygghet. När vi känner oss utsatta, hotade ellerövergivna och anser oss behöva hjälp, är det polisen som vi i första handtänker på. Del finns också en rad undersökningar, som visar att allmänhetensförtroende för polisen är stort. Av dessa skäl borde målet för polisen varaatt erbjuda människor trygghet. Delta övergripande mål uppnås genom atlpolisen syns på gator och torg och genom all vi får fler kvarterspoliser. Närdet gäller polisens resurser har regeringen visat både passivitet och endestruktiv hållning. I ett slag förändrades livet, säger viibland. För våldsoffren är det en fasansfull sanning. Rubrikerna i dessa dagarär många och dubbelt svarta. En nittonåring var på väg hem efter en hockeymatch. Hanvar vältränad och framgångsrik i hockeylaget. Han var en ung människa som -liksom alla våra ungdomar - bar löfte om framliden. Men han kom aldrig hem. På frågan om han hade en cigarett atl bjuda på kunde han barasvara nej. Ett enda slag mot huvudet gjorde döden ögonblicklig. Atl sälta gränser är atl bry sig om. Nittonåringens död ärett i raden av uttryck för att de nödvändiga gränserna för människorssamexistens har trasats sönder. Våld kan aldrig godtas i medmänsklig kontakt -aldrig . När ulanförkänsla och aggression blir till våldshandlingar ärdet ett misslyckande för individen själv - det personliga ansvaret kan juingen annan bära - men ocksåför nära anhöriga och för samhället, som kanske reagerat för sent eller medbristande insikt och engagemang. I samhället bär vi gemensamt ansvar för etik och normeroch för att ge alla barn och ungdomar goda uppväxtförhållanden. En debatt omvåld bör därför vara ett konstruktivt samtal om påföljder, men också ompositiva och förebyggande insatser. Del ena får inte tillåtas förskjuta detandra.