prot · GD0947 · 1989-12-31 00:00:00 — Vi befäster därmed ensituation, som vi har haft , där prisstegringen i är minstdubbelt så snabb som i viktiga konkurrentländer Försöket till bortförklaring,nämligen att höjningar av indirekta skatter inte skall räknas som"verkliga" prisökningar, duger inte - dessa kostnadshöjningardrabbar ju människor, och dessa människor märker dem verkligen. Dettafår naturligtvis konsekvenser för löneutvecklingen. Årets utfall kan barabetecknas på ett sätt, nämligen som en katastrof, när man ser det frånsamhällsekonomisk synpunkt. Det gäller inte minst inom den statliga sektorn.Jag undrar om finansministern, som har avlägsnat sig från kammaren, ellerför den delen finansutskottets ordförande, , minns dentilltänkta utgiftsramen på - nu stiger lönerna med åtskilligt mer än detdubbla. Så var det med den föresatsen. Menåterigenom är det kanske den väntade utvecklingen somskrämmer mest. Lönekostnadshöjningar med dubbelsiffriga tal ter sig sannolika.Vågar man ens påminna om att långtidsutredning angav årliglöneökning som ett maximum, om ekonomiskulle komma på rätt kurs igen? Densnabba kostnadsstegringen i leder ofrånkomligen till att vårtnäringsliv förlorar marknadsandelar både på exportmarknaderna och här hemma.Bytesbalansen bär syn för sägen. Från ett underskott på 25 miljarderkronor räknar regeringen med en försämring till 43 miljarder . Andra bedömare kommer ännunågot högre. Åven här kommer socialdemokraterna, i stället för att diskuteravilka åtgärder som skall vidtas för att lösa problemet, med en bortförklaring:den växande bristen skulle bero på ränteutbetalningar i samband medinvesteringar utomlands, medan kommande avkastning inte beaktas. Men tänk omdet aldrig har varit meningen att avkastningen skall återföras till ?Tänk om vinsterna återinvesteras och kanske hela verksamheten dessutom flyttastill annat land, enligt de tendenser som jag tidigare skildrade, en direktkonsekvens av att håller sig med ett avsevärt högre skattetryck änomvärlden. Närregeringens dystra förutsägelser inte åtföljdes av några förslag till korrigerandeåtgärder, är det inte underligt att räntan steg på baranågra veckor talas det från om att nästa årsbudgetförslag skaU kännetecknas av en stram finanspolitik. Erfarenheten harlärt mig att när man hör det uttrycket, skall man osäkra revolvern. Stramfinanspolitik betyder för vår socialdemokratiska regering skattehöjningar ochinget annat. Mot den bakgrunden framstår insändare i Economisthäromveckan, där han hoppades på någon sänkning av skattetrycket till 1991,som smått patetisk. Jag undrar om finansministern verkligen kan lova att detinte blir några ytterligare höjningar av t.ex. skatterna på sprit och tobak,när nu de väntade prisökningarna i övrigt ligger . Här hardet verkligen visat sig att skattehöjningar som driver upp prisernai sin tur alstrar nya skattehöjningar Överskottetär redan stort i statsbudgeten, för att inte tala om hela den offentligasektorn, och det kastar verkligen ett ljus över talet om stram bud-getpohtik.Åtgärder för att överskottet skaU växa ytterligare innebär att socialiseringendrivs i en än snabbare takt. Det är därför det är så angeläget att fortsattasänkningar av marginalskatterna åtföljs av besparingar på statens utgiftssida.För att återställa balansen och på nytt få i gång tillväxten av Sverigesekonomi krävs det en utveckling mot moderata skatter Tillsist måste jag inför skatteomläggningens nästa steg få ställa en fråga tillmina meddebattörer från högskattepartierna. Utredningens förslag tiUkapitalbeskattning bygger på förutsättningen att inflationen är och räntan7%. förutses siffror på den dubbla nivån i båda dessa avseenden. Det harockså räknats ut att det blir en negativ avkastning om man går över de nivåersom har förutsatts i skattebetänkandet. År ni inte oroliga för vilka följder enkraftigt negativ real kapitalavkastning efter skatt kan få för svensktvälstånd, för beredskapen att satsa här hemma i i stället förutomlands? Och blir ni inte oroliga, när ni ser och hör hur kommuner ochlandsting runt om i landet passar på att höja sina utdebiteringar, så att taletom inkomstskatt för det stora flertalet redan framstår som föråldrat? CarlBildt ställde denna fråga till finansministern upprepade gånger Finansministernsade i sitt sista inlägg, att eftersom det inte finns några möjligheter förmeddebattörerna att svara, skulle han undvika polemik. Han kunde ha utnyttjattiden till att åtminstone svara på den här frågan. Men ställer jag den tillAnna-Greta och . Blir ni inte oroliga för vad som skall händanär man ute i kommuner och landsting sätter i gång att driva upp den kommunalautdebiteringen och fyller ut det utrymme som skapas genom en sänkning av denstatliga inkomstskatten? med om - jag tyckte attjag såg att gjorde det i en tidningsartikel - att detmoderata förslaget om kommunalt skattestopp, som vi moderater har drivit imånga år, verkligen har något som talar för sig? Denkanske viktigaste frågan av alla är; När skall ni erkänna att inte kansegla i egen sjö utan måste harmonisera inte bara sina marginalskatter utanskatteuttaget i stort med omvärlden? Vågar man hoppas på att under det kommandedecenniet, det sista , få uppleva vad som skulle förtjänabeteckningen årtusendets skattereform, en reform i verklig mening, där man intebara omfördelar utan sänker skatten? Meddet anförda yrkar jag, herr talman, bifall tiU den moderata reservation som ärfogad till finansutskottets betänkande 10. Av naturUga skäl handlar dagens debatt mest om skattereformen. Det ärförmodligen det mest betydelsefulla beslut som fattas i riksdag underen mycket . JagskaU genast svara på fråga: Ja, , som framgåtttidigare tycker vi i att skattereformen är bra. Summan av alla deskatteförändringar som ingår i denna reform är mycket bra och kommer attmedföra mycket positivt för . Det hade varit ännu bättre om reformengenomförts , för då hade en del av dagens problem aldriguppstått. Iett annat betänkande som också debatteras , nämligen FiUlO, skrivs ombetydande problem i den svenska ekonomin. Skattereformen kan göra mycket, menden kan inte ensam lösa alla problem. har utgjutit sig övermycket elände som enligt honom skall följa i skattereformens spår Jag kan barakonstatera att är sällsynt ensamma om den tolkningen - den omfattasfaktiskt inte ens av alla i parti. Sanningenär ju den att hade höstens partiöverläggningar slutat utan att enskatteöverenskommelse hade kunnat nås, då hade det varit verkligt illa ställtbåde med svensk ekonomi och med det poUtiska systemet i . Inom parentenssagt, , hade räntan stigit ännu bra mycket mer under sådanaomständigheter Tillfromma för det fåtal som ännu tvivlar på skattereformens fördelar skall jagläsa upp några uttalanden. "Skattereformenfår stor positiv inverkan på den svenska ekonomins funktionssätt. Arbete ochtillväxt främjas genom att konsumtion beskattas hårdare." Detta kommerfrån S-E-Bankens ekonomiska sekretariat. "Denstora skattereformen är en av de mest positiva åtgärderna i den svenskaekonomiska politiken . Det är bara att beklaga att den inte har kommittidigare. En av de positiva långsiktiga effekterna när reformengenomförts är att löneförhandlingarna kan underlättas genom att det bhr meraöver åt löntagaren av en given kostnadsökning." Detta skrivs av SvenskaHandelsbanken. JagskaU läsa upp ytterUgare ett uttalande i Skattebetalarnas förenings tid skrift Sunt Förnuft: "Uppgörelsen mellan regeringen och är en framgång för . Utan för sorg hade skatteomläggningen blivit ett misslyckande." Jagvill sluta med att citera förre moderatledaren : "Folkpartiethar sett till att vi fått ett bättre skattesystem än dagens och vridit helauppgörelsen i saklig riktning. är det tid att sluta angripa varandra och istället se framåt." När regeringen ser framåt ser den stora problem. Dessa har funnitslänge, men de har hjälpligt dolts av goda internationella konjunkturer ochmöjligheter att ta ut höga priser på våra exportvaror Regeringen har valt attblunda för att detta är tillfälligheter som inte hjälper i längden. har manlyft på locket i den skrivelse som behandlas, och den soppa som då visar sigär inte särskilt väldoftande. Utan skattereformen skulle den ha varit direktillaluktande. Sanningenär att vi närmar oss en ny kostnadskris. Vi har ingen möjlighet att devalveraoss ur en sådan. har beskrivit vad som krävs för attlösa problemen: förutom en skattereform ytterligare avregleringar och utbudsstimulanser,begränsningar i de offentliga utgifterna, framför allt transfereringarna,stimulans av det privata sparandet. Det hela bör understödjas genom enanknytning av kronan till det europeiska monetära samarbetet EMS. Viskall diskutera den ekonomiska politiken närmare om Utet mer än en månad, ochjag skall därför begränsa mig till att tala om de två största hoten motde positiva effekter av skattereformen som vi väntar, de två hot som jagbedömer som allvarligast, nämligen löneutvecklingen och kommunalskatten. Denavtalsrörelse som pågår har regeringen aktivt misskött. Man bäddade för enkonflikt genom att blanda in politiska beslut, och man gav stora löneökningarför vissa grupper. Åven om lärarstrejken nu är slut kommer effekterna att levakvar länge, både i skolan och i kompensationskrav från andra grupper. Det blirett dyrt avtal, och det finns en betydande risk att kommande avtal eldar påinflationsbrasan. Jagvill understryka att den engångshöjning av prisnivån som skattereformensfinansiering leder till inte får leda till kompensationskrav. Löntagarna harredan fått kompensation genom de sänkta skattema. Jagtycker att det är märkligt att det skall vara så omöjligt för regeringen attformulera så entydiga direktiv till arbetsgivarverket att man, när förhandlingarnakommit i gång, kan hålla fingrarna borta. Kommande avtalsrörelser kommer attunderlättas av skattereformen, men det krävs faktiskt också en bättre balans påarbetsmarknaden - i korthet större utbud och mindre efterfrågan. Att i detläget lova längre semester och utbyggd ledighet inom föräldraförsäkringen ärfaktiskt direkt dumt. Denmindre efterfrågan på arbetskraft kommer delvis alldeles av sig själv.Signalerna om en dämpning av konjunkturen i är nu ganska tydliga.Därutöver krävs besparingar i de offentliga utgifterna. Debesparingarna bör främst riktas in på att öka utbudet av arbetskraft. Det kansynas något paradoxalt att besparingar kan ha denna effekt. Vad det gäller äratt få stopp på den galopperande utgiftsökningen inom sjuk- ocharbetsskadeförsäkringen och inom förtidspensioneringen. Detta skulle både dämpautgifterna för försäkringarna och medföra att fler människor kan delta iförvärvsarbetet. Det är faktiskt ett katastrofalt misslyckande för den socialdemokratiskapolitiken att vi svenskar enligt statistiken är sjukligast i världen. På vissaarbetsplatser är upp tiU var tredje anställd borta från jobbet ! Varjesjukdag kostar nästan i utgifter och motsvarar 19 000förvärvsarbetande personer Om vi kunde komma års sjuktal -i stället för 26 - skulle det ge ett tillskott på arbetsmarknadenpå mer än 130000 personer Dessutom skulle utgifterna inom sjukförsäkringenminska med 9 ä Den gamla hederliga arbetshnjen som gällerinom arbetsmarknadspolitiken måste införas även inom socialförsäkringen. Jagskulle vilja fråga om inte hon kan instämma i bedömningen attnågonting måste göras åt denna exploderande och faktiskt omänskliga utveckhngsom nu pågår i fråga om sjuk-och arbetsskadeförsäkringen. Härbehövs krafttag som rör vid en av socialdemokratins heliga kor harregeringen genom i första hand sitt eget språkbruk satt krokben för sig själv.Alla inser vad som behöver göras, men regeringen orkar inte göra det. Detandra stora hotet, herr talman, mot de positiva effekterna av skattereformenligger i fortsatta kommunala skattehöjningar nämnde också dettaproblem. Jag skall gärna instämma i vad sade. Jag är mycketorolig för fortsatta höjningar av kommunalskatten. Höjda kommunalskatter lederför det första tiU fortsatt höjt totalt skattetryck, vilket jag bedömer somutomordentligt skadligt för landet. Skattereformen i sig leder ju till någotsänkta skatter- lägre. Vi i vill sedangå vidare med ytterligare sänkningar- tUl ungefär hälften av BNP. Fördet andra skulle höjda kommunalskatter få ytterligare en skadlig effekt.Marginalskatten skuUe nämligen stiga igen. Marginalskatten skulle inte bliungefär för nästan alla och som högst vara , utan den skullebli högre. finns det en väsentlig spridning i fråga om kommunalskatternarunt ett genomsnitt som inte är utan faktiskt Enfortsättning på denna väg skulle enligt min mening vara mycket negativ. Jaganser därför att det krävs motåtgärder av något slag. Sammantagetskulle högre kommunalskatter - dvs. ett höjt skattetryck och höjdamarginalskatter - omintetgöra de positiva dynamiska effekterna avskattereformen. Det tycker jag vore oacceptabelt. Skattereformen,herr talman, har beskrivits som en stor framgång för . Det är i ochför sig sant. Men den största framgången kommer faktiskt att gälla medborgarnai - framför allt den vanliga människan, "", som vibrukar säga. Det är nämligen den som jobbar och gör rätt för sig som bhr denstora vinnaren. Vi får själva bestämma över en större del av vår inkomst. Vifår mera kvar efter skatt. Valfriheten ökar Vi får själva bestämma över vårekonomiska standard. Det lönar sig att arbeta och spara. Vi slipper fastna ifattigdomsfällan, och vi får själva bestämma vilka varor och tjänster som vivill spendera våra surt förvärvade slantar på. Det bUr ett friare konsumtionsval, utan statliga pekpinnar, med lika moms på allting. En eller annanförlorare finns det naturligtvis. Framför allt gäller det dem som genom attskyffla pengar mellan olika konton och som genom ohka lånebaseradetransaktioner har kunnat minska sin skatt. De kommer att bU förlorarna.Att fiffla med skatten är nämligen någonting som inte kommer Prot.1989/90:47 att löna sig . Inkomstskatten för , m.m. Jag yrkar bifall tillreservation 2 i finansutskottets betänkande 10. LARSTOBISSON (m) replik; Det är inte ofta som jag har känt ett behovav att begära replik på . Men när vi nu lämnar den allmännaekonomiska politiken och går över till skatterna blir det nödvändigt. citerade med vällust vittnesbörd omskatteomläggningens förtjänster Åven jag tycker att det är bra, som framgick avmitt huvudanförande, att marginalskatterna sänks i enlighet med vårt förslag.Men det är inte det som jag har frågat om, utan jag undrar vad om höjda skatter på boende, pensionssparande osv. År det bra? Jag har också frågat hur det skall bli när det gäller dehöjningar av kommunalskatten som kommer erkänner att det inte ärbra att så sker Men varför har ni folkpartister alltid motsatt er våra krav påett kommunalt skattestopp? Varför säger ni inte något nu när finansministernav allt att döma har tagit bort t.o.m. den broms utredningen tänkt sig att tatill? Ser inte det samband som finns i det avseendet? Det finns juåtminstone ett tidsmässigt samband - det kan väl ändå erkännas - mellanskatteuppgörelsen och de reaktioner som har kunnat konstateras på marknaden. Jagtänker då på höjda räntor, sänkt kronkurs osv. säger ; Om vi inte hade träffat den härskatteuppgörelsen, skulle räntorna ha stigit ännu mera. Men det tycker jag ärett djärvt antagande. En höjning med så mycket som har viinte tidigare upplevt. skall vi kanske inte jämföra med en situation där detinte hade blivit någon förändring alls utan med det förhållande som jag talarför, nämligen att marginalskatterna skulle sänkas men utan att man på det härviset höjer andra skatter Det är ju där som det finns ett samband. Indirektaskattehöjningar driver upp priserna. En hög infiationstakt driver pålönehöjningarna såsom man nu förutser och . De här höjdakostnadema gör att vi förlorar marknadsandelar Vi får växande underskott ibytesbalansen. Med ett minskat skattetryck kan vi komma undan det här Men säger : Vi kan konstatera en litenminskning av skattetrycket. Nej, så är det inte. Det har man räknat fram,därför att man bortser från den avskattning som skall ske av reserver iföretagen. I själva verket ligger även i skatteomläggningen en höjning avskattetrycket. Så blir det när man ger sig in på skatteomläggningar medsocialdemokraterna! Kommer ihåg Hagauppgörelserna? Då varfolkpartiet med. Kommer ihåg uppgörelsen den underbara natten? Vad som skedde har prisats här . att mittenregeringen initierade den senaste skattereformen. Det harlett fram till en situation där av bruttonationalprodukten motsvaras avskattetrycket. Med en breddning av olika baser får socialdemokraterna chansenatt ytterligare öka skatteuttaget. År inte rädd för att det blir såden här gången också? 1989/90:47 15december 1989 () replik: behöver inte bh så upprörd bara för att han är ovan attreplikera på mig. Jag skall gärna svara på ställda frågor Fråganom kommunalskatterna har jag redan berört. Jag anser att det är mycketangeläget att någonting görs åt den hotande ökningen av de kommunalaskattenivåerna. Sedanfrågade om sparandet och boendet. Sparandet kommer enligt allabedömningar, även enligt mina och sannolikt också enUgt , att öka framöver. Till en del har den utvecklingen redan börjatsynas - framför allt därför att det har blivit dyrare att låna. frågade också om jag tyckte att vissa saker var speciellt brabeträffande t.ex. boendet. Jag tycker att det är bra att människor får merakvar i plånboken och att människor själva kan bestämma hur de skall användasina pengar. Jag menar att det är en ökad valfrihet, och jag trodde att LarsTobisson också gillade detta. Enslutsats som jag kan dra i fråga om vad jag tycker på de olika punkterna ärfaktiskt att jag är mycket allvarUg när jag säger att skattereformen i sinhelhet kommer att vara utomordentligt positiv för de svenska hushållen, för densvenska ekonomin och framför allt kanske för - som jag sade i slutet av mittinledningsanförande - vanliga människor som sUter och gör rätt för sig. Sånågra kommentarer om skattetrycket. Vi har litet olika åsikter om hur man börgå till väga för att uppnå en angelägen sänkning av skattetrycket. Vi ifolkpartiet ser det hela så att vi först måste genomföra en skattereform. Detblir då så oändligt mycket lättare att följa upp denna med fortsatta sänkningarav skattetrycket, inte minst därför att den ekonomiska utvecklingen då blir såmycket bättre. Sedanär det naturligt för oss att fortsätta med steg nr 2 och att gå vidare med desänkningar som vi bedömer vara angelägna - detta har vi beskrivit i våramotioner Jag är alldeles övertygad om att sänkningarna dock är något mindre änvad skulle önska. Icke desto mindre kommer det faktiskt, vilketLars inte låtsades om, att bli en sänkning av det totalaskattetrycket med . Det är en ganska stor förändringi jämförelse med den tidigare utvecklingen. Närdet gäller min framtidsvision utgår jag inte från att det är socialdemokraternasom framöver alltid skall regera i . Jag utgår i stället från att detkan bli en annan majoritet i denna kammare. AUtdetta, tillsammans med en skattereform , tror jag skapar de aUra bästaförutsättningarna för att vi skall kunna gå vidare i arbetet med angelägnasänkningar av skattetrycket. () repUk: Sparandet kommer att öka, säger . Ja, det är en blygsamambition, med hänsyn till att hushållssparandet ligger på minus. Och jag harännu inte sett någon kalkyl som visar när det kommer på plus. Detsom man möjligen kan hävda gynnas, tiU viss del, är banksparandet, men detmissgynnas naturligtvis om det är i liten form, eftersom sparavdrag-et tasbort. Andra sparformer, kanske ofta sådana som kan sägas vara mer intressanta frånfolkhushållets synpunkt, som sparandet tiU egen bostad, tiU trygghet påålderdomen eller i riskvilUgt kapital, kommer däremot att bU avsevärt mycketdyrare och svårare att få i gång. På annat sätt kan det inte gärna bli, om man,som finansministern gjorde här, skryter med att man höjer skatterna på kapitali den här meningen med 28 miljarder Årinte ett dugg bekymrad över 90-talsprogrammet, som är utfärdat avpaktbrodern i skatteomläggningen? Där säger man: Ja, visst skall vi försökaförbättra sparandet, men enskilt sparande är otäckt - det leder bara tillförmögenhetsskillnader mellan människor - och därför skall vi lägga sparandet iden offentliga sektorn, därför skall vi ha ett kollektivt sparande. Och huruppnår man det? Jo, genom höjningar av skatterna, genom att höja skattetrycket. Jagtycker också att det är bra om människor får bestämma mer själva. TUl någon delfår de naturligtvis det, om man sänker inkomstskatterna och höjer skatterna påohka varor och tjänster, men de där höjningarna och indirekta skattemabegränsar trots allt valfriheten. Därför är det så mycket bättre att finansieramarginalskattelättnader genom att sänka statens utgifter, att göra besparingarpå utgiftssidan. Då skapar man verkligen en situation där människor fårbehålla mer av sin arbetsersättning och också kan bestämma på vilka olikaförnödenheter de viU lägga detta. AnneWibble utvecklade en teori, som onekligen skiljer oss. Hon säger att det ärbättre att gå fram i två steg, dvs. att först göra en skatteomfördelning,genom att höja vissa skatter Uka mycket som andra sänks, och sedan ta itu meddet som tycker är bekymmersamt - och som tydligenockså kan se som ett problem - nämligen de kraftigt höjda kapitalskatterna. Mentror verkligen att det är så aUdeles lätt att i denna senare omgånggå ut och säga att vi , isolerat från andra åtgärder, skall återta just dehöjningar som socialdemokraterna var så noga med att driva igenom, som t.ex.skulle träffa sparandet? Den taktiken tror jag inte alls på. 1989/90:47 15december 1989 Inkomstskattenför är 1990, m.m. () rephk: Vi har i våra motioner under detta år beskrivit vilka skattesänkningarsom vi anser är angelägnast att genomföra efter en skattereform. Det är framförallt en sänkning av mervärdeskatten. Jag har svårt att se att någon från någonutgångspunkt kan se det som olämpligt. Den har i princip nästan neutralafördelningseffekter Jagtycker fortfarande att är litet defensiv, när han utgår från attsocialdemokraterna kommer att bestämma över sparandets fördelning här i landetunder resten av 90-talet. För mig är det en viktig ambition att se till attandra än socialdemokrater kan få bestämmanderätt över de sakerna. Jag tycker,precis som , att det privata sparandet, hushållens eget sparande,är oerhört angeläget och behöver stimuleras på olika sätt. Mankan konstatera att det finansiella sparandet, dvs. sparande i kapital ochaktier m.m., kommer att stimuleras av de förändringar som föreslås och skallbeslutas, hoppas jag, inom ramen för skattereformen. Det finns ganska mångabeskrivningar av de effekter som detta kommer att få. 7Riksdagens protokoll 1989/90:47 1989/90:47 15december 1989 Inkomstskattenför är 1990, m.m. Jagskall läsa upp en mening, som jag är övertygad om att har läst,från tidningen . Man skriver så härangående sparandet: Det är första gången som privatpersoner kanfå positiv real ränta efter skatt på placeringar som inte är statligtsubventionerade. Tidningenhar ganska ingående räkneexempel som visar hur aktiesparare kommer att fåväsentligt större utbyte av den aktieutdelning som ibland tillkommer dem. 1dag går, som alla vet, praktiskt taget allt av en utdelad aktiekrona bort iskatt. Totaltsett kommer vi alltså att få en ökning av det finansiella sparandet genom dennareform. Jaganser ändå att detta är för litet, och har i den partimotion sombl.a. ligger till grund för detta betänkande beskrivit ytterligare ett antalförändringar i den ekonomiska politiken som vi anser är angelägna just för attytterligare stimulera det enskilda sparandet. Där ingår t.ex. vinstandelssystem,avskaffande av löntagarfonderna utförsäljning av stadiga företag tillallmänheten - inte till några stora bolag - , utförsäljning av kommunala bostadsföretagoch en hel del andra ting. Jagmåste säga att det är min alldeles bestämda övertygelse att summan aveffekterna av dessa åtgärder är oändligt mycket mer positiv för hushållen ochderas sparande än en nu ofinansierad skattesänkning, som enbart ökarinflationen högst avsevärt.